prot · GA0989 · 1986-12-31 00:00:00 — Där står man framför en bildskärm och det gäller att samlapoäng. Man får fler poäng ju mer man bombar, fler poäng ju fler hus som bombas.Det finns alltså bilder av bostadsområden där barnen som är med i leken skallsamla poäng genom att bomba civila bostäder. Därfinns också bilder av fältsjukhus och ambulanser. Om man prickar ambulansen fårman högsta antalet poäng. Detta är en skrämmande UtveckUng, ett skrämmande sättatt lära barn att inte följa de viktiga rätfigheter och skyldigheter som gälleri en krigssituation. Nej,det är dags för oss att få en lag mot krigs- och våldsleksaker. Inte skall visom lever i ett land med fred uppmuntra barn att leka det våld som vi självaföraktar. Framtiden är våra barn. Deras framtid blir hela världens framtid - vårabarns framtid i en trång värld. Samtidigtläser vi om den skrämmande nutid som många av världens barn lever i. Ettaxplock ur högen med tidningsurklipp ger en bild av detta. Runaways- hemlösa barn i . Bara sporadiskt har de gått i skola. De har rymtfrån familjer där föräldrarna bråkat, ofta har de misshandlats, ibland har deutsatts för incest, de har blivit vanvårdade och försummade. NewYork bär illusionen om möjligheten att börja ett nytt spännande liv. Förtonåringarna är den glänsande metropolen. Där skaU drömmarna om attbli känd, rik, älskad och förälskad gå i uppfyllelse. Istället hamnar de i en cynisk storstad där det är omöjUgt att hitta en bostad,om man inte kan betala hyror lika höga som skyskraporna. Vem bryr sig om enensam 14-åring som står och hänger utanför en porrbiograf för homosexuella? Vemskall hjälpa honom till en framtid att tro på? Enligt en rapport från kommer över 140000 barn att dödas eller att bli svårt sårade om inte något radikaltgörs. För varje soldat som dödas i striderna i exempelvis dör flerabarn. I ett annat urklipp läser jag om fastkedjade, neddrogadebarn i . Jag skall be att få citera. "Plats:en tingsrätt i . Det är en ovanligt stor kalabalik i väntsalen . Manväntar med stigande spänning på att den omtalade brottslingen med detbloddoftande öknamnet ska göra sitt inträde. Fotograferna är påplats. Två militärpoliser med k-pistar visar sig vid ingången. En av dem hålleri den kedja som den beryktade är kedjad vid. Fotografernas kamerablixtarskrämmer fången. Ska han hamna på tidningarnas löpsedlar igen? Domaren som hanträffar i rättssalen tror inte sina ögon. - Hur gammal ärdu min pojke, frågar han. - Jag tror attjag är , säger . Han är osäker på sin ålder. Han har aldrig ägt någotpersonbevis. Detta är hans andra rättegång . Han ärredan dömd till och för inbrott i en livsmedelsaffär. Hanär anklagad för stöld av ett guldarmband. Lagen säger åtta årsfängelse för hans broti." Det som skrämmer mig allra mest är nog ändå bilderna fränbordellträsket i . De illegala bordellerna drivs efter samma hänsynslösaprincip; i skumma träkåkar på smutsiga bakgator hålls flickorna fängslade -nio-tio-åringar är inte ovanligt. Med nummerlappar på brösten, uppradade på träbänkar väntarde på att stå till tjänst för några bath, en bath är ca . Småflickornakommer nästan undantagslöst från landsbygden - sålda till agenter och uppköparesom lånat föräldrarna pengar. Barnen sätts i pant och agenten säljer dem vidaretill bordeller och fabriker där barnen skall arbeta av föräldrarnas skuld.Deras bUck är tom, ansiktena fuUsminkade. De är barn, men de verkar mycketmycket gamla. har av tradition arbetat för ett starktinternationellt skydd av de mänskliga rättigheterna. Det är naturUgt ochviktigt att också nu spelar en aktiv roll i den internationella arbetsgruppsom bildats för att utarbeta ett förslag till en om barnsrättigheter. När det gäller att skapa opinion och föra ut informationkring barns rättigheter i och i utlandet spelar folkrörelser ochorganisationer en särskilt betydelsefull roll. Konventionsförslaget, som föreligger, omfattar artiklarom att barns bästa måste bevakas i olika sammanhang. Barns rättigheter vidseparation från sina föräldrar tas upp liksom bl. a. barns rätt tillutbildning, hälso- och sjukvård, lek och rekreation. Vi måste hoppas att detarbetet blir framgångsrikt. För barnens skull - för framtiden! Låt mig, herr talman, avsluta med att citera en svensktolvårings framtidsdrömmar. "När jag blir stor vill jag att det blir fred. JagviU inte dö i krig. Jag viU ha det bra. Jag vill inte vara fattig. Jag vill halagom med pengar. Jag vill infe vara miljonär. Jag vill alltså ha lagom medpengar. Jagvill ha en tjej som hjälper till med pengar. Jag ska vara helnykterist. Jag skainte röka. Jag ska alldrig svika någon. Jag ska alldrig bråka om pengar. Vi tvåska aldrig bråka. Vi ska ha det bra." Låt oss hoppas att han fården framtiden! Anf.42 (): När jag hörde engagerade anförande kom jag atterinra mig förra påsken när min familj, min fru, våra tre barn och jag, besökteIsrael. Naturligtvis gick vi till för att också barnen skulle få seoch uppleva den. Sexåringen och sjuåringen såg naturligtvis genast att mellande stora klippblocken fanns massor med små papperslappar, och de frågade:"Pappa, vad är det för något?" Jagsvarade att det var små papperslappar där folk har skrivit vad de önskar. Mankanske kan kalla det böneämnen eller något sådant. Genast kom nästa fråga:"Har du ett papper, har du en penna?" Så fick de varsin papperslappoch varsin penna och lade sig på de stora, rejäla gatstenarna och skrev. Minfru och jag var naturligtvis gränslöst nyfikna på vad de skrev. Jag trodde imin enfald att de skrev att de viUe ha en ny cykel eller en ny docka ellernågot sådant. Jag tänkte att de har rätt att skriva vad de vill och stoppa in sinatankar mellan de stora klippblocken. Man vet ju att berättar barnför varandra. , , hade skrivit fill att han ville att detaldrig mera skall blikrig. Detta tog rikfigt tag i mig, värderadekammarledamöter, för jag trodde inte att en sjuåring skrev så. Men sedan harjag förstått att det gör de flesta sjuåringar. Jagtror inte att jag visste vad krig var när jag var . Jag hade klart förmig att något mycket konstigt hände någonstans ute i världen, eftersom mammahade ransoneringskuponger och blev särskilt glad om det kom någon som intedrack kaffe, utan hade med sig en kupong så att mamma kunde köpa litet extrakaffe. vet barn när de är vad krig är - de har sett det på TV. Deras högstaönskan är inte alltid en ny cykel, utan att det aldrig mera skall bli krig. Vilketansvar har inte vi vuxna för att helhjärtat, till , engagera oss för enfredlig värld! har under mycket lång fid spelat en viktig och aktiv roll föravspänning, fred och nedrustning i väriden, trots att vi är ett litet, neutraltland långt uppe i det kalla . Namn som , ,och förknippas med ett målmedvetet, tålmodigt ochkonstruktivt arbete för världsfreden. Påsenare tid har dock på nytt förekommit på den internationella arenan,men i mindre hedrande sammanhang, och det är mycket ledsamt. För deninternationeUa opinionen har fått ett nytt ansikte. är intelängre bara fredsmäklarnas och det obundna biståndets hemvist. harplacerat in sig bland de internationella vapensmedjor som förser krigförandeparter med högteknologiska vapen. Det pågår utredningar av om brott verkligenföreligger, men i den internafionella opinionen är skadan redan skedd. Densenaste tidens avslöjanden visar att den svenska vapenexporten utgör ett stortdilemma i internationella relationer. kommer i konflikt med våraegna säkerhetspoUtiska målsättningar, avspänning, nedrustning och utveckling.Kds beslutade sig för att verka för att svensk vapenexportavvecklas. Målet är att skapa en större samstämmighet mellan alla vårasäkerhetspolitiska målsättningar. Vi har också under allmänna motionstidenväckt en motion, som kräver att regeringen utarbetar en avvecklingsplan för densvenska vapenexporten och att efterlevnaden av de gällande reglerna förvapenexporten stärks. Problemenmed vapenexport är egentligen av två slag. Dels har densocialdemokratiska regeringen blivit alltmer liberal i sin vapenexportpolitik,dels finns det starka misstankar om en omfattande svensk vapensmugg-Ung tillländer som , och . Båda dessa förhållanden kräver snara ochkraftfulla politiska insatser för att återupprätta regeringens och Sverigesinternationella förtroende. Hitintills har regeringen inte visat tillräckligvilja och beslutsamhet att ta ett resolut tag om utvecklingen. Svenskvapenexport är i princip förbjuden. Det vet vi, men vi vet också att regeringenmedger dispenser i enlighet med de riktlinjer som har antagit. 1985byggdes kontrollen över krigsmaterielexporten ut, bl. a. genom förstärkning avkrigsmaterielinspekfionen. började också den rådgivande nämnden förkrigsmaterielexportfrågor sin verksamhet. Denna nämnd var regeringens svar påkritik som riktats mot konsekvenserna av den svenska vapenexporten. Hitfilllshar nämndens existens inte i mätbar grad minskat de kontroversiella inslagen isvensk vapenexport eller begränsat vapenexportens volym. 1977 var värdet av densvenska vapenexporten 695,4 milj. kr. 1984 hade den i löpande priser sfigittill 2 178 milj. kr. 1986 hade beviljade exportfillstånd mer än fördubblatstill 4 462 miljoner. Detta kan inte med bästa vilja i världen beskrivas som enrestrikfiv vapenexportpolitik. Ett moraliskt problem är att av vapenexporten går fill länder itredje världen. I utredningen om samband mellan nedrustning och utvecklingframhåller regeringens egen expert, , sambandet mellanutvecklingsländernas vapenimport och en försenad ekonomisk och socialutveckling. Vapenexport till svenska biståndsländer i tredje världen framstårmot bakgrund av utredningens resultat som mycket paradoxal. Detmest uppenbara exemplet på denna inkonsekvens mellan vapenexport och vårabiståndspolitiska målsättningar, visar sig när regeringen beviljar exportlicensför kanoner till fill ett värde av ca och dessutombeviljar statliga exportkreditgaranfier för affären. Sådana beslut harmonierarsynnerligen dåligt med den svenska biståndspolitikens huvudmålsättningar somresurstillväxt, ekonomisk och social utjämning i mottagarländerna. Denregeringen närstående skriver i sin tidnings senastehuvudledare att "allt fler länder har ansetts trovärdiga som köpare. IKrigsmaterielinspektionens och utrikeshandelsministerns ögon har allt flerblivit fredliga och demokratiska. Regeringen agerar av allt att döma numeraaktivt för att saluföra svenska vapen. Krämarintressena tycks ha tagitöver." , som också anser att regeringen helt håller på atttappa kontrollen över vapenexporten. Tänker regeringen och utrikeshandelsministernvidta några åtgärder för att få grepp om vapenexportut- vecklingen och skapatrovärdighet för doktrinen att bedriver en restriktiv vapenexport?Hittills har man mest grävt ned sig i ett defensivt självförsvar. Vidförhören med det ansvariga statsrådet i förefaller hanmest ha gjort krystade försök att skjuta skulden för den fortsattavapenexporten till på tidigare borgerliga regeringar. krävs detsjälvprövning och konstruktiva, radikala åtgärder. Varför inte lyssna påtullverkets framförda förslag till en förstärktkontrollfunktion? NärUSA protesterade mot att höll på att etablera sig som vidareförsäljareösterut av amerikansk högteknologi, ingrep regeringen kraftfullt och har numerahävt bannstrålen från . har pekat på att högteknologiexportennumera är kringgärdad av långt starkare restriktioner och vida bättre kontrollav efterlevnaden än motsvarande ordningar för vapenexporten. Det går att styrautvecklingen bara den politiska viljan finns. Kontrollen över den svenskavapenexporten måste skärpas drastiskt och bli minst lika rigorös som kontrollenöver exporten av annan högteknologi. I ett längre perspektiv bör svensk vapenexport avvecklas. Detta måstesjälvfallet ske på ett sådant sätt att sysselsättningen i och andraorter som är starkt beroende av krigsmaterielindustrin kan upprätthållas ochutvecklas. Regeringen bör alltså få uppdrag att utarbeta enavvecklingsplan för den svenska vapenexporten, där de säkerhetspolitiskamålsättningarna beaktas samfidigt som kostnaderna beräknas och redovisas. Vid förra årets utrikespolifiska debatt kunde vi glädjas åt att endemokratisk utveckling startat med ett spirande hopp för de hårt prövadebefolkningarna i de tre fattiga länderna , och . Nuhopar sig nya problem över dessa länder. På behöver presidentAquino allt tänkbart internafionellt stöd för att kunna fortsätta sin hitfillsframgångsrika kamp för demokrati och rättvisa när den kommunistiska gerillan nuhar återupptagit sin väpnade kamp mot regeringen. Det är djupt tragiskt attbåde och drabbats av den mycket allvarliga aidsepidemi som nuväller fram över afrikanska och asiatiska fattiga stater. Tiotals procent avbefolkningen kan vara HIV-smittade. Biståndsarbetet när det gäller dessa ländermåste innehålla program för att hejda den fasansfulla aidsvågen. Annars blirannat biståndsarbete meningslöst. Vi har med fillfredsställelse noterat den sovjetiske ledaren nya och friska ledarstil. Jag tycker att det vore fegt och orätt attinte markera det. har som nära granne och litet neutralt land allanledning att uppskatta de nya och konkreta nedrustningsinifiafiven ochmoderniseringen av det sovjefiska ledarskapet. Vi hoppas att detta leder fortsatt liberalisering av levnadsvillkoren och möjligheterna till ökatfolkligt utbyte mellan våra folk. Det vore ett genombrott förframfidsoptimis-men i hela världen om och kunde komma fram tillett avtal om medeldistanskärnvapnen i . Förutsättningarna för dettaverkar trots allt nu bättre än på mycket . Grunden för en svensk kristet demokratisk utrikespolitik är en akfivneutralitetspoUtik, som blir fast och konsekvent bl. a. genom ett starkt totalförsvar, ennafionell samling omkring säkerhetspolifiken och en generös bistånds- ochflyktingpolitik, byggd på en folklig förankring i kristna grundvärderingar ombroderskap och solidaritet. Anf.43 (): Dagens utrikespolifiska debatt närmar sig nu sitt slut. Många talarehar kritiserat apartheidpolitiken i . Jag avser inte att ta upp den.Det innebär inte att jag inte instämmer i krifiken, men den utrikespolifiskadebatten fokuseras lätt fill en fråga i taget. Man krifiserar förtryck på etthåll men glömmer förtryck som förekommer på andra håll, som då helt kommer iskymundan. De som drabbas av förtrycket och ofriheten frågar sig - med all rätt - omSverige helt har glömt bort deras situafion. Jaglyssnade med intresse till utrikesministerns anförande här , inte minstnär han i slutet av sitt inlägg framhöll att det är viktigare nu än någonsinatt slå vakt om de folkrättsliga regler som ryms i . Utrikesministernframhöll också att folkrättens principer är enkla och klara och gäller för allaländer, och han räknade upp fem olika punkter- fem principer - som han ansågvara grundläggande. Han nämnde bl. a. att alla folk har rätt tillsjälvbestämmande och att fundamentala mänskliga rättigheter måstesäkerställas. Detär förvisso viktiga principer, men de måste fillämpas med konsekvens. Jagtycker att man i den utrikespolifiska debatten alltför lätt glömmer bort politisktförtryck och brott mot mänskliga fri- och rätfigheter, för att inte tala omnationers rätt till frihet och nationellt oberoende, när ofrihet och förtryckpågått . Då tycks opionen vara dövad - förtrycket och ofrihetenaccepteras som något ofrånkomligt. Man skall inte accepteraen sådan polifik. Förtryck - ja, t. o. m. ockupation - förekommer inom det som jagvill kalla vårt närområde. - och jag har gjort det mångagånger tidigare, bl. a. här i - är en stark och ständigt vakenopinion mot förtryck varhelst det än förekommer. Det gäller alltså en opinionsom ständigt pekar på förtrycket i de en gång fria staterna , Lettlandoch . Dessanationer är fortfarande ockuperade av , trots att det är hela 42år sedan det slutade i . Under alla dessa efterkrigsårhar de balfiska folken krävt att återfå sin nafionella frihet ochsjälvbestämmanderätt. Detta har förvägrats dem av , trots attRyssland i fredsfördragen 1920 i Tartu, och förklarade sig"frivilligt och för eviga tider" avstå från suveränitetsrättigheternaöver de baltiska staterna. Man erkände då "utan reservationeroavhängigheten för dessa stater". I det stora verket om den ryska diplomafinshistoria betraktades fördragen med de nya staterna som "en stor seger försovjetdiplomatin i kampen för de baltiska staternas neutralisering". Dettaär nu historia, herr talman, men viktig och av aUtför många tyvärr glömdhistoria. har de baltiska folket försökt påminna om dessaSovjetunionens förpliktelser och löften. Det har gjorts av modiga människor iEstland, och och av alla de hundratusentals balter som tvingasleva i exil runt om i världen. Varför förtiger man i såstor utsträckning de förhållanden som råder i 7Riksdagens protokoll 1986/87:89 Balticum?År det möjligen så att man håller på att bli så historielös att man glömt bortatt Esfland, och en gång var fria nationer, med vilka vi undermellankrigsåren utvecklat bl. a. ett givande kulturellt utbyte? Eller har mankanske glömt alla de band som knyter Balticum så nära och intimt samman medsvensk stormaktshistoria - ett samband som boide på ett alldeles speciellt sättförplikta oss svenskar att stödja de baltiska folkens krav på frihet. Oavsett skälet är det beklämmande att röst, somannars hörs i så många sammanhang, är så lågmäld att den knappast hörs när detgäller förtrycket i Balficum. I en replik anförde utrikesministern att situationeni är unik, därför att förtrycket där har pågått . Ja, dethar det gjort i Esfland, och också. hardessa länder förlorat hundratusentals människor, bl. a. genom deportationer.Det är ett oacceptabelt förhållande. Nog måste väl de grundläggande principersom utrikesministern nämnde här tidigare, bl. a. den att alla folk har rätttill självbestämmande, gälla även folket i , och . Flera talare har också här understrukit principenatt ingen stat har rätt att blanda sig i andra staters inre angelägenheter.Denna princip måste väl också gälla för , och kritiken mot desspolitik i Balticum får inte tystna, lika litet som den får det när det gällerSovjetunionens inblandning på andra håll i eller i . De balfiska folken har lopp många gångerfått kämpa för sin frihet. Det har varit en kamp mot många fiender; ryssar,polacker, de tyska riddarordnarna och även vi svenskar har varit inblandade.Den svenska tiden skildras dock glädjande nog som "den goda svensktiden". skildrar denna situation när han iGulagarkipelagen skriver: "mellan tvenne hammare - den teutoniska och denslaviska - har det lilla hamnat som ett städ sedan urminnes fider.Slagen har fallit ömsom frånöst och väst.------------------------------- slutet kunde aldrig skönjas ännusyns det icke fill----- ." Solsjenitsyn kunde ha tillagt att slagen ibland ävenfallit från norr och gällt alla de baltiska staterna. Jag hade förmånen att få besöka Balticum när ,och fortfarande var fria nationer. hade ju, som jagnyss framhöll, mycket nära kontakter med alla tre republikerna föreandra världskriget. Sedan kom ockupationen och förryskningen. Den fria världenoch allra minst vi i får inte stillatigande acceptera en fortsattockupafion och förtryck av de baltiska staterna. Vi måste med kraft verka föratt , och får återta sin plats bland världens frianationer. Tillåt mig, herr talman, att i detta sammanhang också taupp ett problem som har diskuterats här i . Jagtänker på det dubbla medborgarskap som den baltiska minoriteten i vårt landfortfarande är påtvingad av ; ett medborgarskap som de heltnaturligt inte vill acceptera, då de inte accepterar överhöghet överEstland, och . Den svenska utrikeslédningen får inte sparanågon möda när det gäller att genom förhandlingar med äntligen försökalösa denna fråga, som ur sovjetisk synpunkt skulle kosta så litet men Prot. 1986/87:89 som skulle glädja alla de balter som lever i i enoftast påtvingad exil. 44 HANS (): Utrikesdebatt Mer än har gått sedan militärjuntanunder ledning av general genom en blodig statskupp övertogmakten i landet. Det är en tragedi att det chilenska folket, som har stolta,fredliga och demokratiska tradifioner, fortfarande lider under en extremhögerdiktatur. Det råder fortfarande undantagstillstånd i . ökade juntans förtryck kraftigt i syfte attsöka krossa den allt starkare oppositionen i landet. Hemliga dödsskvadroner harhotat, kidnappat och dödat politiska opponenter, arbetare för mänskligarättigheter och medlemmar i olika kyrkliga och sociala organisationer i störreomfattning . ökade antalet arresterade drastiskt. Särskiltallvarligt är det starkt ökande antalet fångar som hålls totalt isolerade upptill i samband med att de ställs inför militärdomstol. Undersökningarav politiska mord utförda av dödsskvadroner, liksom av tusentals försvunnasöden, har avslutats . som förföljelsen ökat haramnesti getts åt personer som är ansvariga för mycket allvarliga brott. Inte enenda polis eller någon juntafunktionär, som står bakom brotten, har straffats. Det har under förekommit två internationellamöten, som har stor betydelse för . antog FN:s kommission om mänskliga rättigheteren resolution, som uttrycker stor oro "at the persistent ineffectivenessof the Chilean Government in respecting human rights and restoring legality inconformity with the , which is essentialfor the effective enjoyment and exercise of human rights and fundamentalfreedoms in' the best democratic tradition of ". (I översättning:över den chilenska regeringens ständiga ineffektivitet när det gäller attrespektera mänskliga rättigheter och upprätthålla lagligheten i enlighet medden internationella deklarationen om mänskliga rättigheter, vilket ärnödvändigt för att mänskliga rättigheter och grundläggande friheter skall kunnaåtnjutas och utövas på det sätt som haft som tradition.) Av särskildbetydelse är att det beslöts att situationen beträffande mänskliga rättigheteri är att betrakta som en angelägenhet med hög prioritet. hölls i en stor internationellkonferens för demokrati i , i vilken jag deltog som socialdemokratiskrepresentant. Konferensen, som inleddes med ett engagerat anförande av denitalienske premiärministern , vädjade till påven och andrapersonligheter som besöker att utöva påtryckningar för återupprättande avdemokrati och mänskliga rättigheter särskilt för fria demokratiska val. Det pågår i en stor kampanj för fria val. Dennakampanj skall kulminera i samband med att påven besöker detta år. I samband med påvebesöket kommer man att ordna sju stora folkmöten i och i provinsen. Förhoppningen är att påven skall anknyta till kravet på fria val och förklara att det är legitimt. Därmed skulle, menar man i det katolska , ha gjort en stor prestigeförlust och de 99 förhandlingsvilligageneralerna skulle bli alltmer villiga att inleda den demokratiska processen.Det finns nämligen generaler som har uttalat sig i sådan riktning. Detfinns all anledning att den , poUtiker, kyrkUga samfund ochorganisationer ger ett aktivt politiskt och moraliskt stöd till denna kampanjför fria val i . Friaval bör enligt den samlade oppositionen, som var företrädd vid mötet i ,komma till stånd möjligt, men endast under fulla garantier av att derasfria och äkta karaktär säkras. General avgång är enligt den samladeoppositionen en förutsättning för att demokratin skall kunna återupprättas ochrespekten för mänskliga rätfigheter iakttas. Idetta läge är det givetvis viktigt att alla regeringar avhåller sig från att gelån eller annat ekonomiskt stöd eller bistånd till Chilejuntan. Däremot behövsdet beredskap från den , liksom från andra regeringars sida,att snabbt kunna ge bistånd till så snart en demokratisk regeringövertagit makten i landet. Denekonomiska krisen i , med omkring 35-procentig arbetslöshet, social misärmed omfattande hunger och svält, kan inte förändras utan att en demokratiskutveckling påbörjas. Då blir man i skriande behov av internationellt biståndoch stöd. Detbehövs förstärkta humanitära insatser, främst till de förföljda och derasfamiljer. hör till bidragsgivarna. Det bör övervägas attförstärka detta stöd, inte minst när det gäller rättshjälp åt de förföljda.