prot · GA0986 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:86 1 § Justeradesprotokollet för den 5 innevarande månad. 2 § Svar påinterpellation 1986/87:165 om optionshandeln i har frågat finansministern om han anseratt optionshandeln har något samhällsekonomiskt berättigande och om han anseratt det är acceptabelt att skattemedel används för sådan spekulation. Vidarehar frågat finansministern vad han avser att göra för att minskade spekulativa inslagen i den svenska ekonomin. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara påinterpellationen. Mitt svar på HansPeterssons interpellation är följande. Handelni optioner kan bl. a. ses som ett sätt att sprida risker för innehavare avvärdepapper. Att eftersträva en riskspridning är i vissa fall rimligt. Settfrån samhällsekonomisk synpunkt kan emellertid denna handel ge andra effektersom ännu inte är tillräckligt analyserade. Det gäller bl. a. optionshandelnsinverkan på kursbildningen på aktiemarknaden. Man kan också ställa sig fråganvilken inverkan en marknad i ränteoptioner har på det allmänna ränteläget och ivad mån en sådan marknad påverkar statsmakternas möjlighet att föra eneffektiv ekonomisk polifik. Frågorav denna art blir särskilt aktuella när det gäller vissa slag av opfioner,terminer och s. k. futures. Föratt få en ingående analys av dessa finansiella instrument har regeringennyligen tillsatt en utredning som skall behandla frågor rörande bl.a. optioner.Utredningen skall kartlägga och beskriva handeln med optioner och andraliknande instrument samt bedöma denna form av handel utifrån ettsamhällsekonomiskt perspektiv. Närdet gäller hur skattemedel skall få användas, anser jag självfallet attrisktagandet hos dem som förvaltar allmänhetens pengar bör vara litet ochgivetvis möjligt att bedöma. I sådan finansförvaltning skall således säkerhetsaspekternages en central plats. Svaretpå sista fråga är att regeringen avser att fullfölja sinekonomiska politik, som syftar till en långsikfig uthållig tillväxt med fullsysselsättning och stigande levnadsstandard. Viktiga led häri är att få nedbudgetunderskottet, begränsa inflationen, öka sparandet, förbättra skatte- systemetoch att produktiva investeringar skall ha en högre avkastning än finansiellaplaceringar. 2 HANS i (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret. Bakgrundentill min interpellation är naturligtvis, även om jag inte alls har tänkt attdiskutera det enskilda fallet, de stora spekulationsförluster som har gjortsgenom optionsaffärer i och den starka ökningen av options-och terminsaffärer som av bedömare i den ekonomiska världen har sagts vara debästa placeringarna , jämförda med andra för kapitalismen mernormala placeringar. Min uppfattning är att dessa affärer inte skapar några somhelst nya värden utan är en form av spekulation i framtida förväntade värden,priser eller räntor, och i förekommande fall valutakurser. De som deltar idessa affärer brukar tala om att dessa affärer är ett sätt att sprida risker.Det säger också statsrådet nu i sitt svar - attsprida risker elleratt ta risker. För min del anser jag att denna handel är att likna vidett slags kvitt-eller-dubbelt-spel mer än vid seriösa affärer. Jag kan inte seatt detta kan framställas på annat sätt än att detta är étt högt spel med bådevinnare och förlorare. Handel med aktier eller värdepapper är inte spekulationnog i den moderna kapitalismen, utan det krävs nya insatser med ett högre spelmed snabbare utsikter till vinster och där en stor anhopning av ekonomiskaresurser samlas kring denna nya sorts affär. Jag tycker inte att detta står iöverensstämmelse med den allmänna uppfattningen om vad som är normalainvesteringar eller - med tanke på vad som brukar anses vara vanlig börshandel- det vanliga sättet att tillföra näringslivet riskvilligt kapital och annat.Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv tycker jag att detta är myckettvivelaktigt. säger statsrådet i svaret att denna handel frånsamhällsekonomisk synpunkt sett kan ge andra effekter som ännu inte ärtillräckligt analyserade. Därefter nämns optionshandelns inverkan påkursbildningen pä aktiemarknaden och ränteoptionernas påverkan på det allmännaränteläget. Bakom dessa försiktiga ord finns naturligtvis kunskapen om och oronför att detta skall utvecklas på ett sätt som inte är önskvärt. Jag har äventidigare noterat att . Å. har uttalat sig mycket tveksänitangående optionshandeln. Mot denna bakgrund anser jag att det finns en motsättningi svaret. Jag frågade om det är rimligt att samhällets pengar, ellerskattepengar, kan användas för sådan här spekulation, och jag gjorde det därföratt jag tycker att det skulle vara intressant att höra hur man ser pä detta ieii vidare mening: Motsättningen består i att statsrådet i början säger attoptionshandel kan vara ett sätt attsprida risker som kan vara rimligt. Mensenare i svaret, med anledning av min fråga om man skall använda allmänhetenspengar, säger han att risktagandet då bör vara litet och attsäkerhetsaspekterna bör ges en central plats. Jag kan inte tolka det här pånågot annat sätt än att det ändå råder en så pass stor osäkerhet att maii ihtebör spekulera med skattemedel på optionsmarknaden. Jag tycker att man går litetsom katten kring ett hett grötfat och inte riktigtvägar ge sig på detta eller uttala en klar tanke om dessa nya spekulativainslag, vilket ju är litet sorgligt. Förmin del tar jag avstånd från denna spekulationshandel, och jag vill gärnabegränsa densamma. Om man från näringslivet drar de likvida medel som har samlatsdär på grund av att man har fört en lönenedpressande politikoch gynnat vinstutvecklingen i bolagen, skall man naturligtvis dra undan en delav de medel som används i denna spekulation. Man kan inte komma ifrån attorsaken till att detta ökar så kraftigt just nu måste vara tillgängen påkapital som kan satsas pä detta vis. Ävenom jag är motståndare till kapitalismen och många av dess inbyggda funktioner, kan jag ändå se en mycket klar skillnad mellan att köpa en aktie som är en direkt investering i produktionen och en optionsrätt på aktier som bygger på förväntade framtida värden och där man sedan snabbt måste omsätta aktien igen för att tillgodogöra sig den vinst man har gjort på sina framtidsgissningar. Motbakgrund av denna m tsättning som finns i svaret där man alltså anser dels attdetta är ett sätt att sprida risker, dels att man nog skall vara försiktig närdet gäller samhällets pengar, så skulle jag vilja fråga rakt på sak: att det är helt i sin ordning att handla med skattemedel påoptionsmarknaden? Det kan inte både röra sig om riskspridning, dvs. något bra,och om något som är tvivelaktigt från säkerhetssynpunkt. Den motsättningenmåste redas ut. Jag har inte blandat ihop dessa saker. I mitt svar resonerade jag förstkring frågan om optionshandeln som sådan. Denna har ett mycket stort spridningsområdeoch kan ses som ett sätt att sprida risker för innehavare av värdepapper somkan vara helt legitimt. Någon tar en risk och någon annan förlorar, eller taren motrisk. Kvitt eller dubbelt är det nog inte riktigt fråga om. Dettaär inte detsamma som att jag skulle tycka att samhällets pengar skaU användas inågon typ av spekulafiv verksamhet. Detsom har hänt i en kommun i landet är att stora föriuster har skett på grund avolika typer av transaktioner där man har gjort åtaganden om köp och försäljning. , Frågan är sedan i vilkenutsträckning kommunen skulle ha behov av en sådan riskspridning. Alldelesuppenbart finns det i det här fallet inte alls någon sådan koppling som kanmotivera den typen av stora transaktioner. kommunala kompetensen ligger att rent vinstgivande verksamhet ochspekulativa företag inte skall förekomma - det faller utanför den kommunalakompetensen. I de riktlinjer som man har gått ut med från och har man tagit upp placering av likvidamedel. Det framhålls att säkerhetsaspekten måste ges en central plats när manhanterar kommunala medel. Det är ju allmänhetens pengar som det är fråga om.Oviljan att ta risker är och bör vara mycket stor i den kommunalafinansförvaltningen, har det uttryckts i dessa riktlinjer. På den punkten harjag inte någon som helst annan mening, och jag tycker inte heller att det finnsanledning att blanda samman det ena med det andra. Det kan finnas situationer där företag och enskilda ochkanske i något fall också kommuner har anledning att sprida risker, men dettaär inte detsamma som att ställa sig bakom den typ av spekulation som har letttill stora förluster i . 4HANS i (vpk): Som jag sade förut vill inte heller jagdiskutera det enskilda fallet - jag är inte tillräckligt insatt i vad som harhänt - utan det får diskuteras internt i . Men jag menar attdet här fallet ändå visar vad det är fråga om. Uppenbarligen behöver man inte på den här marknaden hatillgång till alla de medel som man spekulerar med, utan det handlar om ettförtroende, att man har en stor garant i ryggen. Då får man möjlighet atthandla på det här viset och kan sedan, när optionerna så att säga faller ut,göra en kvittning så att man står där med stora vinster, trots kanske egentligen inte har satsat någonting alls annat än en slug bedömningav framtida utveckling av olika värden, räntor osv. Statsrådet säger att kommunala medel naturligtvis inte böranvändas så här, eftersom det är allmänhetens pengar. Jag skulle vilja säga:Jag tycker inte alls att spekulation på det här sättet skall förekomma. Detfinns ju oerhört gott om pengar i dagens samhälle. Det har samlats enormarikedomar på ett litet fåtal händer. Detta visas inte minst genom TCO:s i dagframlagda undersökning av hur politiken fallit ut och hur fördelningen harbhvit. Jag menar att också dessa pengar på sätt och vis ärallmänhetens pengar. De är ju resultatet av den tredje vägens politik, medlöneåtstramningar och stora vinster i bolagen som man medvetet velat få fram.Det har samlats enorma likviditeter som används på den här marknaden i ställetför att investeras på vanligt produktivt sätt. Hade man gett ut aktier, nyemitterat, omsatt de härpengarna eller genom en förståndig politik som jag tycker borde föras dragit inlikvida medel och investerat i regionalpolitiken, i ny sysselsättning, i svagabranscher och för jobb och utveckling, då skulle man kunna säga: Detta var juen bra användning av de pengar som ändå har tjänats ihop. Men används dessapengar för spekulation, och detta spekulativa inslag kommer naturligtvis attöka om inte regeringen gör någonfing åt det. Det vore intressant att få en ytterligare bakgrund tillvad som har gjort att man ändå skall utreda det hela. Jag tycker att . är alltför försiktig och tassande i svaret. Det vore väl bra omhan kunde säga rent ut: Vi är ganska förtvivlade över att den här hanteringenökar så snabbt, vi tycker att de här spekulativa inslagen bör dämpas, och vi hållerpå att fundera över hur vi skall kunna åstadkomma det. Jag tycker att . är alldeles för vag i sina besked. Jag tycker det är fel, , att seden optionshandel som har skett i kommuns namn som ett uttryck förläget på hela marknaden. En princip bakom all handel med värdepapper är justatt man skallha tillgång till de medel som man placerar, ett förhällande som uppenbarligeninte riktigt har gällt i det här fallet. Det pågår en utredning av ärendet, ochjag vill inte heller ge mig in på den, men jag vill betona att det ärnödvändigt att ha sådana principer som jag nämnt som grund för alloptionshandel. Det utredningsuppdrag som vi har initierat omfattar såvälformerna för denna handel som de lagstiftningsmässiga grunderna, liksom ocksådet samhällsekonomiska perspektivet. Jag kan inte se att det finns skäl attuppfatta detta som att uppdraget skulle vara behäftat med några begränsningareller vara vagt. Som jag angav i mitt interpellationssvar har den tredjevägens polifik just fill syfte, , att åstadkomma en långsikfigförstärkning av den svenska ekonomin. Vi skall fullfölja en politik som gerekonomisk tillväxt, full sysselsättning och stigande levandsstandard. Däriingår att begränsa inflationen, ändra skattesystemet och annat. Att vi har enhög likviditet i den svenska ekonomin har inte minst samband med att vi underen period av den ekonomiska historien som inte ligger alltför långt tillbaka itiden inte hade kontroll över budgetutvecklingen. Det är detta som vifortfarande ser en del effekter av, när företag och andra spekulerar. 6 HANS i (vpk): , Herrtalman! Det är riktigt som statsrådet säger, att en del av likviditeten har singrund i att man tvingats ta stora lån för den gemensamma sektorns drift. Genomde räntevinster som då sker överförs naturligtvis medel i motsvarande grad tillde privata kapitalister som lånat ut pengar fill denna sektor. Men man kan inteundandra regeringen ansvaret för effekterna av den tredje vägens politik, somju har inriktats på att i den internationella konkurrensens namn pressa nerlönerna. En motsvarande vinstökning har skett, och att man hos kapitalet harkunnat samla i ladorna är alldeles klart. Också socialdemokratin får i detläget ta ansvar för hur dessa pengar nu används. Jag vill bara erinra om artikel i , där han pekade på just utlandsinvesteringarna. Vi harställt oss bakom den tredje vägens politik, därför att vi trodde att det skullebli produktiva investeringar när vi nu samlade ihop så mycket pengar åtkapitalet, sade . Han redovisade att 35 miljarder hade investeratsutomlands, vilket motsvarar värdet av Volvos och Saabs sammantagna aktiestock.Av den proposifion som ligger på bord kan jag konstatera attnyemissionerna, alltså tillskottet av riskvilligt kapital på den svenskamarknaden, beräknas bli 4 miljarder. Det är alltså fråga om rätt storaskillnader. Det här är också ett uttryck för att det finns enormt mycketpengar. Statsrådet säger att han inte vill diskuteraStockholmsaffärerna, och inte heller jag vill gå in i detalj pä dem, men de harändå ställt den här frågan i blixtbelysning och visar vad det egentligenhandlar om: man kan spekulera t. o.m. utan att ha de reala medlen till hands. Jagtror inte att just detta förhållande i är någonengångsföreteelse. Det finns säkert väl betrodda finanskometer med storföretageller andra garanter Om opinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna bakom sigsom agerar på motsvarande sätt på optionsmarknaden. Vi skall inte glömmaresultatet av uppvärderingen av och vad som ligger bakomden. Detkommer nog fler liknande smällar på optionsmarknaden, eftersom verksamheteninte alls skapar någon egentlig tillväxt eller några reala resurser. Dethandlar ju bara om spekulation i förväntade värden, och man driver upp kursernaför varandra. Jag menar att detta är allvarliga inslag i den svenskaekonomin som måste motarbetas. Handel innebär byte av vissa tillgångar. Mankan också byta och handla med värdepapper. Jag tycker inte att man. rentallmänt kan utdöma den typen av handel. Sedan kan man ha - och det har jag -vissa synpunkter på i vilken utsträckning olika slag av s.k. instrument ärsamhällsekonomiskt nytfiga, men -det är inte riktigt detsamma som att de skallförbjudas. Den tredje vägens politik syftar till att åstadkomma realainvesteringar och reala löner, . Det har vi också fått de senasteåren. Det är ett uttryck för att vi har lyckats. Talmannen anmälde att HansPetersson i anhållit att fill protokollet få antecknat att haninte ägde rätt till ytterligare inlägg. Överläggningenvar härmed avslutad. 3 §Svar på interpellation 1986/87:191 samt frågorna 1986/87:384 och 401 omopinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna har frågatfinansministern vilka åtgärder han tänker vidta i syfte att slå vakt om attlöntagarfondernas verksamhet kan fullföljas enligt i demokrafisk ordningfattade beslut. i har frågat mig om jag är beredd attvidta åtgärder mot sådana personer som har hotat och trakasserat fondanhängareoch fondmotståndare. , slutligen, har frågat statsministern omregeringen avser att vidta någon åtgärd med anledning av att företrädare förregeringen enligt artiklar i tidningen skulle ha givit uttryckför ett visst synsätt beträffande motståndare till löntagarfonderna. Arbetet inom regeringen är sä fördelat att det är jag somskall svara på fråga. Statsministern har överlämnat åt migatt svara på frågan ställd av . Mitt svarpå fråga är följande. Löntagarfonderna har tillkommit i demokratisk ordningefter beslut av riksdag. Att genom hot och ekonomiska påtryckningarförmå personer och företag att avstå.från affärsförbindelser medlöntagarfonderna vittnar enligt min mening om ett förakt för de demokratiskavärderingar som vårtsvenska samhälle vilar på. Jag instämmer med Svenska Handelsbankensstyrelseordförande när han säger att det är ett livsvillkor förvår demokrati att den politiska kampen förs enbart med demokrafiska medel. Det är enligt min mening i första hand en uppgift förnäringslivets egna företrädare att kraftfullt ta avstånd från metoder av dennaart. I den mån rent kriminella metoder har använts utgår jag från att poUseller åklagare ombesörjer den utredning som är nödvändig. En avintentionerna med lagstiftningen om löntagarfonder är att förbättrariskkapitalförsörjningen för mindre och medelstora företag. Kan inte dessaintentioner upprätthällas på grund av olika bojkottaktioner har enligt minmening en mycket allvarlig situation uppstått. Hotas småföretagens riskkapitalförsörjninggenom dessa aktioner kan det sättas i fråga om inte påtryckningarna står istrid med den konkurrensrättsliga lagsfiftningen. Jag förutsätter attnäringsfrihetsombudsmannen noga följer utvecklingen och att han kommer attvidta de åtgärder som kan bli erforderliga. Vad jag nu sagt är svar också på i Malmöinterpellation. Jag vill dock understryka att vad jag har sagt omdemokratiska medel i den politiska debatten självfallet gäller alla dem somdeltar i denna. På GunnarHökmarks fråga är mitt svar nej. Om opinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna 9BENGT SILFVERSTRAND (s); Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. Det är ett mycket klargörande svar, och jag tycker det ärviktigt att man frän regeringens sida gör denna klara och tydliga markering motkrafter i vårt samhälle vilka uppenbarligen inte skyr några medel för attundergräva i demokratisk ordning fattade beslut. Det är nu riksdag fattadebeslut om att införa löntagarfonder. Beslutet tillkom efter en mycket långvarigdemokrafisk process och efter en nästan exempellös kampanj frånfondmotståndarnas sida. Löntagarfpnder, sade man, utgjorde ett hot mot vårtöppna.och demokrafiska samhälle. Taggträd skulle omgärda om vi fickfonder. Frän ljuset falla vi mot mörker, skanderade antifondgeneralerna. De sominte på samma sätt kunde entusiasmeras och väckas för fondmotständets politiskasignaler gavs mer eller mindre rundhänt tilltagna dusörer för att sprida sittbudskap också i svenska folkets sommarhagar, platser som normalt brukarbetraktas som frizoner för politisk verksamhet. Badstränderna invaderades avsmå najader med antifondmärken pä särskilt exponerade kroppsdelar. Men svenska folket lät sig inte skrämmas. val,som av den samlade borgerligheten proklamerades som en folkomröstning omfonderna, återgav svenska folket dess socialdemokratiska regering. De löntagarfonder som efter denna långa demokratiskaprocess slutligen infördes kan ses som en reform i typisk socialdemokratisk ochreformistisk anda. Biträdande arkitekt till dess utformning var t. o. m. detfolkparti som emellertid efter de ekonomiska makthavarnas beslut att gå tillstorms mot fonderna nästan över bytte sida och blev fondmotståndare. Sakta mensäkert har sedan fonderna arbetat sig in på kapitalmarknaden Om opinionsbildningen m.m. beträffande löntagarfonderna somägarpart i stora och små företag. Processen beskrivs träffande av VillyBergström och i Mellansvenska löntagarfonden i :"Sakta men säkert etableras lokala anknytningar mellan löntagarfondernaoch fackföreningsrörelsen liksom med lokala banker. Det är svårt att tänka sigatt ett varaktigt, framgångsrikt kollekfivt ägande skulle kunna växa fram pånågot annat sätt än detta - gradvisa förändringar och ökade insikter bland deetablerade ägargrupperna och i fackföreningsrörelsen." Vad diskussionen nu handlar om är inte om vi skall tyckaom fonderna som sådana eller inte. Det handlar inte heller om vilken syn viskaU ha på enskilda affärsuppgörelser, t. ex. huruvida vi gillar eller ogillaroptionsaffärer av det ena eller andra slaget. Vad det nu är fråga om är vilkeninställning man skall ha fill i demokratisk ordning fattade beslut och om mansfillatigande skall acceptera att enskilda företrädare för svenskt näringsliv,företagarorganisa-fioner och kampanjorganisationer, sankfionerade ochfinansierade av näringslivet, ostört skall kunna uppmana till direktkundbojkott av affärsuppgörelser träffade på marknadsekonomins grund och påaffärsmässiga villkor. Vi måste ställa oss frågan: Hur ser näringslivet ochborgerliga politiker på hot om organiserade bojkotter i syfte att motarbetaförverkligandet av ett riksdagsbeslut? Det är detta principfrågan gäller ochingenting annat. besked på denna punkt är viktiga inte minst motbakgrund av det förhållandet att flera borgerliga riksdagsledamöter ärmedlemmar i den företagarorganisation som i de mest oförblommerade ordalagenuppmanat till just kundbojkott av affärsuppgörelser med löntagarfonderna. Det är mycket allvarligt när fondmotståndare förstförsöker ge en vrångbild av fonderna och utmåla dem som ett hot mot demokratin,sedan skrämma inte minst småföretagare för allt samröre med fonderna ochdärefter legitimera odemokratiska metoder för att bekämpa detta förmenta hotmot marknadsekonomin. Detta är ingenting annat än jesuitmoral -ändamålet helgarmedlen. Logik och konsekvens är det inte heller så noga med närman skall attackera fonderna. Ett av näringslivets propagandaorgan har nyligengjort en utvärdering av fondernas verksamhet och därvidlag dragit den intealltför sensationella slutsatsen att fonderna i huvudsak agerat påbörsen och gentemot de större företagen. Nyemissionsvolymen har varit liten ochriskkapitalförsörjningen till de, mindre företagen ganska blygsam. Ja, vad hademan egentligen väntat sig efter alla hot och påtryckningar mot dem someventuellt funderat på att göra affärer med fonderna? Eftersom tanken bakom införandet av löntagarfonder bl. a.var att förse de mindre och medelstora företagen med riskkapital, ärbojkottaktionerna utomordenfligt allvarliga. Jag utgår från att regeringenkommer att ägna denna fråga stor uppmärksamhet - vilket ju också svaret frånstatsrådet gav en klar antydan om. 10STEN i (m): Jag ställde min interpellation för att frågastatsrådet vad för åtgärder han ämnar vidta mot de personer som hotar delsfondanhängare, dels fondmotståndare. Baserat på tidigare skarpa uttalanden ipressen konstaterar jag att det svar han har lämnat är mycket, myckettamt. Efter det att fonderna infördes för en del årsedan har fondmotståndarna förgäves försökt få i gång en debatt om fonderna ochderas verksamhet, men det har varit mycket svårt. I A-pressen, i LO-pressen ochäven från statsrådens sida har man varit knäpp tyst. Jag kan förstå varför. Detär för allt det som fonderna utlovade - man skulle t. ex. motverka"klippverksamheten" inom näringslivet. Men ärdet någon, herr talman,som har använt stora saxen, är det sanneriigen löntagarfonderna. De har klippti både kvadrat och kubik. Ett vallöfte var ju att allmänna val skulle hållas när detgäller att utse styrelseledamöter fill fonderna. Det löftet har man brufit. Vadman har lovat kommer inte att genomföras. Men har man startat en storpropagandamaskin, och varför har man gjort det? Jo, därför att det har väcktsen viss debatt beträffande en affär mellan en fond och Svenska Handelsbanken.Motståndare till löntagarfonderna har tyckt att sådana här affärer inte ärbra. De anser - och det är en demokratisk rätfighet för dem att anse det - attlöntagarfonderna pä sikt kommer att hota vårt fria näringsliv. I den här debatten har det talats om hotelser motanställda pä . Här har talats om polisanmälan ochpolisbeskydd. Men enligt vad som har stått i pressen har ingen polisanmälangjorts. Ingen har stått under polisbeskydd.