prot · GA0918 · 1986-12-31 00:00:00 — har frågat socialministern omhon anser att det inom ramen för gällande bestämmelser angående statsbidragtill alternativa barnömsorgsformer finns möjlighet att räkna införskoleverksamhet med som huvudrnan och, om så inte är fallet,en ändring bör ske av bestämmelserna. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall besvara frågan. Statsbidrag lämnas till barnomsorg i form avdaghem, deltidsgrupp, familjedaghem, fritidshem och s, k, öppen förskola. Statsbidrag lämnas därutöver fill enskilda daghem ochfritidshem som drivs av andra än kommuner under förutsättning atf kommunentagit upp daghemmet eller fritidshemmet i kommunens barnomsorgsplan. Somytterligare förutsättningar gäller att den som driver daghemmet ellerfritidshemmet är antingen en sammanslutning av föräldrar som gemensamt taransvar för omsorgen om sina egna eller varandras barn, eller en sammanslutningsom har anknytning till en ideell organisation, erbjuder en speciell form avpedagogik eller arbetar på andra liknande ideella grunder. Enligt min mening medger sfafsbidragsbestämmelserna inteatt statsbidrag lämnas till förskoleverksamhet som bedrivs med svenska kyrkansom huvudman. Detta"är också tillämpning av de gällandestatsbidragsbestämmelserna. Kyrkomötet har, med anledning av motioner, nyligenhemställt hos regeringen om sådana förändringar av gällande lagstiftning atfstatsbidrag skall kunna utgå för barnomsorg bedriven av . Jag harännu inte tagit ställning till denna framställning. Statsbidragsreglerna förbarnomsorgen ses över fortlöpande inom och framställningenkommer att prövas i detta sammanhang. Jag vill också nämna att riksrevisionsverketpå regeringens uppdrag sett över statsbidragen till barnomsorgen och föreslagitvissa förändringar, 39 (): Herr talman! När man fått svar på eninterpellation tackar man traditionellt för svaret, vare sig man tycker attdet är något aft tacka för eller inte. Anledningen fill att man nu verkligenkan tacka för svaret är att det inte är negativt, och inför det reagerar manpositivt. Man kan t, o, m, ha en viss förståelse för att regeringenbehöver litet . betänketid innan ett rätt svar kan levereras. Men frågansbeskaffenhet - det handlar ju om insats då det gällerbarnomsorg, på många håll livligt efterfrågad av många föräldrar - gör att ettsnabbt och rappt svar i positiv anda skulle välkomnas. För övrigt hoppas jag att regeringen inför den här fråganlär av sin egen erfarenhet. När det gäller avgörandet i några liknande frågor -flérbarnsstöd, sextimmarsdag för småbarnsföräldrar, föräldrakooperativa daghemoch Om statsbidrag till kyrklig förskoleverksamhet Prot,1986/87:18 Om statsbidrag till kyrklig förskoleverksamhet daghemdrivna av ideella organisafioner - gick regeringen först emot förslagen menändrade uppfattning och ståndpunkt efter moget övervägande, I den nu aktuellafrågan vågar man kanske hysa förhoppningen aft det mogna övervägandet får chansatt fälla utslaget och leda till ett positivt svar. , herr talman, byggs barnomsorgen ut.Samtidigt som det sker ökar intresset för alternativa former. Möjlighet harockså äntligen öppnats för samfund, ideella organisationer ochföräldrakooperafiv aft få statsbidrag under förutsättning att de finns med iden kommunala barnomsorgsplanen. Men det tycks märkligt nog finnas ettundantag - . Muslimer, mosaiska trosbekännare, katolskaförsamlingar, frikyrkor och ideella organisationer i övrigt kan fåstatsbidrag. Eftersom intresset för och efterfrågan på kristna alternativ ibarnomsorgen kraftigt ökar överallt i landet inställer sig frågan såväl förenskilda som för församlingar; Av vilket outgrundligt skäl är svenska kyrkanförhindrad att arbeta på samma villkor som andra? Det måste rimligen utifrån kyrkornas perspektiv framståsom en skyldighet att på något sätt tillgodose detta behov. Det finns då olikamöjligheter; attkyrkliga församlingar medverkar i den kommunala förskolan, atfförskolor på ekumenisk grund bildas, och aft enförsamling startar daghem och förskolor i kyrkans regi. Det finns en positiv förväntan hos många föräldrar attkyrkan kan tillföra daghemsverksamheten något väsentligt. En miljö som ärpräglad av lek, ansvarstagande, gemenskap, bön och andakt är vad somefterlyses. Att en kyrklig församling har rätt atf bedrivaförskoleverksamhet är självklart. Men vad det kan råda delade meningar om ärhuruvida kyrkan kan bedriva sådan verksamhet på samma ekonomiska villkor somgäller för ideella föreningar. Några kyrkliga församlingar har ställt frågan fillsocialstyrelsen om möjligheterna att få statsbidrag, och svaret har varitnegativt. Att detta konstateras är möjligen en korrekt tolkning av gällandelag, även om tolkningen förefaller snäv. Enligt min mening är det viktigt att behovet av och efterfråganpå barnomsorg med inriktning fillgodoses. Tveksamheten mot kyrkliga förskolor har på visst hållmotiverats med att församlingarna i stället skulle satsa på att komma in medsin undervisning i den vanliga barnomsorgen. Men här är det inte fråga pm ettantingen-eller utom om ett både-och. En satsning enbart på samarbete med denvanliga förskolan är bra, där det lyckas, men det är bättre för helheten omkyrkan också kan erbjuda ett kristet alternativ. Detta har även ett enigt kyrkomöte insett. Kyrkomötetsäger "att det måste skapas möjligheter för de församlingar som vill attbedriva verksamhet bland barn och ungdom i omsorgsform, Föräldrarnamåste enligt utskottets mening kunna erbjudas en valfrihet," Citatet ärhämtat ur betänkande nr 2 från diakoniutskottet vid årets kyrkomöte. Det är viktiga påpekanden som kyrkomötet gör. Vi kannämligen inte i ett pluralistiskt samhälle som det vi lever i bortse ifrån atfman i den kommunala barnomsorgen har skyldighet att ta hänsyn fill föräldrar sombetackar sig för kristna inslag. Och finns det risk för atf kyrkan får vika. Mot denna bakgrund är def bra att förskolor i kooperativform eller stiftelseform kan få statsbidrag, också de med inriktning.Men det måste även vara självklart aft kyrkans församlingar jämställs med andratrossamfunds församlingar när def gäller möjligheten att få statsbidrag tillbarnomsorgsverksamhet. Jag utgår ifrån att förstår hur angelägenden här frågan är för många och hur ivrigt de vänfar på ett positivt svar.Därför vill jag ställa frågan: Är statsrådet beredd att mot den bakgrunden gådessa människor fill mötes och avge ett svar i det här viktiga ärendet? Prot,1986/87:18 Om statsbidrag till kyrklig förskoleverksamhet 40BARBRO (): Barnomsorgen måste erbjuda plats till dem somefterfrågar def. Barnomsorgen måste även erbjuda alternativ och valmöjligheter.Det finns ingen naturlag som säger att kommunen alltid är bäst på att bedrivabarnomsorg. Att såväl föräldrakooperativa daghem och fritidshem .som barnomsorgsom bedrivs av ideella föreningar har en stor funktion att fylla har ju nu t,o, m, socialdemokraterna erkänt. De försök atf ordna alternativ barnomsorg som redan gjortsvisar atf det nu finns mängder av inifiativ, kunskap och erfarenhet ute ilandet även utanför den etablerade barnomsorgen, Alla alternativa former avbarnomsorg bör få statsbidrag på samma villkor, I dessa villkor skall givetvisingå att barnomsorgen skall ha en tillfredsställande kvalitet. På detta sättkomrner antalet platser att öka avsevärt och en stor efterfrågan afttillgodoses. kommer-valfriheten att öka, och den kommunalabarnomsorgen får en välbehövlig stimulans. bedriverdeltidsförskoleverksamhef som uppfyller alla kvalitetskrav skall dennasjälvfallet tas med i barnomsorgsplanen och således bli berättigad fillstatsbidrag. Statsrådet hänvisar till att statsbidragsbestämmelsernainte medger att bidrag utgår till kyrkliga kommuner. Men det är ju faktisktregeringen som fastställt dessa bestämmelser, så den centrala frågan är infevad reglerna säger utan om regeringen har tolkat beslut riktigt närden fastställt dessa bestämmelser, I det beslut som fattades här i ihöstas talades fakfiskt om statsbidrag till kommuner utan att man preciseradeaft det enbart rörde sig om borgerliga primärkommuner. Tycker inte statsrådet att det blir en konstigdiskriminering när statsbidrag kan utgå till frikyrkoförsamlingar men infe tillstatskyrkans verksamhet? I statsrådet svar på framgår inte vad statsrådet egentligen tycker om detförhållandet. Att ser över frågan fortlöpande är ioch för sig intressant, men vad kommer man fram till? Det kan ju inte vararimligt att förvägra barn och föräldrar den möjlighet som bidraget skulle ge,om' barnomsorgen är efterfrågad och om den uppfyller kvalitetskraven. Är dettaett uttryck för socialdemokrafisk prestige, och är det i så fall rimligt aftden skall styra i en så vikfig fråga? 10 protokoll 1986/87:16-18 Om statsbidrag till kyrklig förskoleverksamhet 41GÖTE (); Det här exemplet visar hur horriblasfafsbidragsbestämmelserna för barnomsorgen är över huvud taget. Vi har gångpå gång i kammaren fått sådana här tokiga exempel på och utslag av stelbentaoch felaktiga statsbidragsregler. Det är givetvis helt orimligt atf inte skall kunna få statsbidrag. Grunden för statsbidrag borde i de nuvarandebestämmelserna inte i första hand vara anknuten till vem som bedriververksamheten. Grunden borde i stället vara på vilket sätt man bedriververksamheten, om man gör det på ett rimligt, riktigt och bra sätt. Det ärväldigt mycket som tyder på att just med dess olikaförsamlingar, som har en god kontakt med barn och ungdomar och barnfamiljer,också är mycket väl skickad att bedriva barnomsorgsverksamhet, Kyrkan vill, enligt ett enhälligt beslut från kyrkomötet,få besked i denna fråga, och flera församlingar har skrivit tillsocialstyrelsen och hemställt om ett sådant besked. Jag måste fråga statsrådetLindqvist: Någon uppfattning måste väl statsrådet ha i själva sakfrågan?Statsrådet säger i interpellationssvaret att han inte har bestämt sig , mennågot besked måste väl statsrådet kunna lämna när det gäller synen på kyrkligförskoleverksamhet som sådan. Jag vill ställa ytterligare en fråga. Statsrådet hänvisartill , och min fråga är; Har föreslagitförändringar som innebär aftjman klarar barnomsorg i kyrklig regi?Frikyrkosamfurid kan få statsbidrag- och def är bra. Vi vet att det finns välfungerande förskolor som bedrivs inom ramen för frikyrklig verksamhet. Mensvenska kyrkan har den största bredden när def gäller verksamhet, och på mångaorter i vårt land finns det infe några frikyrkosamfund. Om föräldrar på sådanaorter önskar placera sina barn i kristna förskolor har de inte dettaalterriativ, eftersom , som är den enda kyrkan på orten, infe fårde statsbidrag som är nödvändiga för att man skall kunna bedriva sådanverksamhet. , herr talman, upprättar man ute ikommunerna barnomsorgsplaner, och regeringen och statsrådet är mycket yälmedvetna om detta. Det är, som jag ser def, utomordentligt viktigt att fär ett snabbt besked i denna fråga. Det är utomordentligt viktigt af tbarnfamiljerna och kommunerna snabbt får ett besked i denna fråga. Jag kan t, ex, hänvisa till , där manfaktiskt har ett majoritetsbeslut i socialnämnden på aft man skall gå ut tillsamtliga kyrkor och samfund och aktivt tillfråga dem om de är beredda atf bidratill barnomsorgsverksamheten när denna verksamhet nu skall byggas ut.Alternativen är oerhört nödvändiga för atf barn och föräldrar skall få denvalfrihet som behövs. Min sista fråga till statsrådet är: Hur lång tidfar def innan regeringen är beredd atf lämna ett besked i denna fråga? Det ärangeläget att svaret kommer så snabbt som möjligt, eftersom kommuner, föräldraroch andra är i ett sådant planeringsskede atf ett snabbt beslut är mycketönskvärt. Får jag först understryka betydelsen av attde olika möjligheter som finns till aft skapa alternativabarnomsorgsformer Det finns möjligheter till större mångfald, inom de ramar som riksdagenhar fattat beslut om, än den som är faktiskt förekommande. Ändå kan vikonstatera att mångfalden växer, finns def möjligheter förföräldrakooperafiv, för sammanslutningar som verkar för särskilda pedagogiskaidéer, för kyrkosamfund och för etniska grupper att bedriva barnomsorg, och mangör det också inom alla dessa områden, ' När def gäller går det inte att komma ifrånatf den intar en särställning i förhållande till andra kyrkliga samfund, vilketmina meddebattörer naturligtvis är mycket väl medvetna om. Svenska kyrkanutgör en förfaftningsmässigt reglerad del av vårt samhälle med egen lag, egenbeskattningsrätt osv,, vilket på ett mycket markant sätt skiljer ut den frånövriga samfund. Frågan gäller också roll - inte bara inombarnomsorgen utan också inom andra, exempelvis sociala, områden. Om man kandiskutera en parallell verksamhet inom kyrkliga kommuner till det som enligtsocialtjänstlagen åligger primärkommunerna, då borde man kunna tänka sig sammaslags parallell på många andra områden. Med def menar jag att frågan har bådeprincipiella och konstitutionella aspekter, som måste tas med iställningstagandena. Jag vill peka på det som jag uppfattade som en möjlighet iUlla Tilländers inlägg, nämligen att också ideella föreningar kan bildas medvärderingar 'byggda på de uppfattningar som finns inom den . formen är det möjligt att bedriva verksamhet inom ramen för denalternativa barnomsorg som vi har. Jag tycker atf def ligger en poäng i denbeskrivning som görs här, att det är orimligt att verksamhet skall kunnabedrivas av pingstmissionen, osv., men inte av föreningar sornbygger på uppfattning. På något sätt skall yi finna enmöjlighet för att bedriva verksamhet på detta område. Men jagunderstryker igen att denna fråga har också konstitutionella aspekter, varförden måste beharidlas mycket seriöst. Om statsbidrag till kyrklig förskoleverksamhet 43ULLA TILLÄNDER (c): Jag vill uttrycka förhoppningen att den härfrågan behandlas i den posiitiva anda som ger uttryck för häroch att man infe fastnar i formalia. hänvisade till att kyrkan har egenbeskattningsrätt. Men deri har faktiskt kommunerna också - den borgerligakommunen har egen beskattningsrätt men kan ändå få statsbidrag för barnomsorg.Det borde också kyrkan få. Jag vill vidare understryka, som också , atf det framstår som mycket märkligt att frikyrkor, muslimer, katolskaförsamlingar och ideella organisationer kan få statsbidrag tillbarnomsorgsverksamhet men inte . Den frågan måste vi helt enkeltlösa. Frågan har med anledning av bl. a. centermotioner varituppe vid olika tillfällen i socialutskottet. Då har ett enigt utskott uttalatsig mycket positivt. Jag citerar ett par rader ur socialutskottets betänkande1983/84:12: "Under den allmänna förutsättningen aft kommunen beslutar attverksamheten tas med i barnomsorgsplanen kan enligt gällande bestämmelser såvälkyrkliga som andra enskilda förskolor bli statsbidragsberättigade om förskolanär Prot;1986/87:18 Om statsbidrag till kyrklig förskoleverksamhet öppen ochbarnen vistas där i enlighet med de tidsgränser som finns angivna i'bidragsbestämmelserna." Det är bra att det kan bildas en stiftelse ellerideell förening där förskola kan drivas med inriktning. Men vad somockså måste lösas är frågan om kyrkan skall kunna vara huvudman. Det jag citerade var alltså socialutskottets uppfattning,och egenfiigen borde den också vara regeringens. Jag tolkade uttalandehär så. har tidigare vid flera tillfällendeklarerat att statsbidrag skall utgå utom till daghem som startas i uppenbartvinstsyfte. Då måste kunna inryrinmas i begreppet ideellorganisation. Def måste väl befraktas som märkligt aft barnomsorg med som huvudman skall betraktas som olaglig. Det är i stället självklartatt kyrkan och frikyrkan skall kunna ta initiativ och gå in i den socialasamhällsuppgift som man kan bistå med på detta område. 44 (); I den kyrkliga historien är den socialaverksamheten en mycket viktig del. Vi kan gå tillbaka till den första kristna fiden och följa kyrkans historia fram fill vår tid i vårt eget land och då finna att kyrkanunder alla epoker haft social verksamhet som en viktig del. Det har varierat , men den har ändå funnits där. är barnomsorg och kontakt med barn och ungdomar enviktig social verksamhet. Vi skulle också kunna peka på missbrukarvården och sepå äldreomsorgen. Det skulle vara helt orimligt om infeskulle kunna fortsätta att bedriva,viktig social verksamhet för barti,medelålders och gamla i olika sammanhang, därför att arbetarunder en speciell kyrkolag eller därför att det på annat sätt framstår somproblematiskt ufifrån olika författningar. I så fall måste vi ändra påförfattningarna. Vi kan ju inte ändra på en mycket viktig del av kyrkanstraditionella verksamhet. Jag tycker inte att detta behöver vara särskiltkomplicerat, och det behöver inte heller ta särskilt . Jag tycker attjag hittar en ljusning i statsrådet besked att han tycker att vi pånågot sätt måste finna former för detta. Och jag tror att vi kommer att göradet, för vi måste göra det. Det är orimligt med de förhållanden som vi har . Resultatet får inte bli sådant attvi stänger möjligheten för alla kyrkor och samfund att bedriva barnomsorgsverksamhet. Dét skulle vara ett oerhört steg tillbaka. Det är alltså nödvändigt atf snabbt lösa frågan för . ' 45BARBRO (): Jag noterar med tillfredsställelse attregeringen nu också vill uppmuntra mångfalden inom barnomsorgen. har beskattningsrätt, säger statsrådetLindqvist, men def har också primärkommunerna. Jag hoppas atf statsrådet ocksåfortsättningsvis behandlar den här frågan med snabbhet, så aft de föräldrarsom väntar på att få en inom ram också skallkunna få det. För formens skull vill jag påpekaaft vad diskussionen gäller är inte om skall kunna bedriva olikaverksamheter pä def sociala området, utan frågan är om det skall utgåstatsbidrag fill sådan verksamhet. Jag vill också peka på att socialtjänstlagen gerprimärkommunerna mycket bestämda uppgifter på det sociala området. Och jag trorinte att någon på fullt allvar kan mena aft man i begreppet verksamheti det fallet kan tolka in också verksamhet i den kyrkliga huvudmannens regi.Det har naturligtvis inte varit avsikten att man skulle kunna göra det. Med det filläggef vill jag upprepa atf jag är beredd attse på.hela den här problemafiken, méd utgångspunkt från att det borde varamöjligt att skapa alternativa barnomsorgsformer som bygger på de värderingarsom finns inom statskyrkan också. Jag tycker def är orimligt med de skillnadersom finns i def fallet . Jag är av den uppfattningen att detta borde gå attgenomföra inom de nu gällande alternativa barnomsorgsformerna, med vissa smärreändringar. Detta får vi se på. Orn statsbidrag till kyrklig förskoleverksamhet 47 (); Alternativ inom andra verksamhetsområden ärfaktiskt inte främmande för . Kyrkan bedriver redari annanverksamhet, t. ex. bland missbrukare, utslagna och också bland äldre, bl. a.genom den diakonala verksamheten. gäller det barnen. Det finns mångaintresserade föräldrar, och från kyrkligt håll vill man gärna gå in i dettaarbete - jag vill understryka def. har också ställt sig bakom en positivinställning till kyrklig barnomsorgsverksamhet, och ett enigt kyrkomöte har,som statsrådet nämner i svaret, beslutat atf hos regeringen begära sådanaförändringar i lagstiftningen att församlingar skall jämställasmed andra trossamfunds församlingar just beträffande möjligheten aft fåstatsbidrag till barnomsorgsverksamhet. Det är självklart att kyrkan fårbedriva sådan verksamhet, men vad vi nu diskuterar är om statsbidrag skallutgå. Regeringen har på senare fid ändrat sitt tidigarehårdnackade motstånd mot alternativ. Därför vill jag uttrycka förhoppningen attdet verkligen kommer att betraktas som självklart att jämställsmed ideella organisationer i stafsbidragshänseende. Jag tycker också att BengtLindqvist låter positiv till detta och tolkar det så att han inte avfärdar ensådan utveckling. Att det går för föräldrar attstarta ett daghem i kooperativ form och med inriktning är helt klart.Lika klart måste det vara att församlingar kan stå som huvudmänför verksamhet bland barn och ungdom just i omsorgsform. Många ärintresserade av barnomsorgsarbete i kyrklig regi. Det är därför angeläget aftett besked kommer snart. Det är också angeläget att beskedet blir positivt, ochefter den här diskussionen kan man säkert utgå ifrån att så blir fallet. Överläggningen var härmed avslutad. Om de CP-skadades situation 8 § Svar på interpellation 1986/87:31 om de CP-skadadessituation Med hänvisning tilltilläggsbestämmelserna till 6 kap. 1 § riksdagsordningen gjorde statsrådet ensammanfattning av det interpellationssvar som utdelats fill kammarens ledamöteröch som nedan intas såsom statsrådets anförande. har frågat mig omsituationen för de CP-skadade enligt följande: att' fa inifiativ till att en kartläggning av de CP-skadadessituation görs? Vilka åtgärdervill statsrådet föreslå för att kommunernas uppsökande verksamhet skall fungeraså att CP-skadade verkligen ges service och stöd? Vilka åtgärdervill statsrådet vidta för att en samordnad habilitering av CP-skadade över 20år mellan berörda huvudmän skall komma i gång? Låt mig inledningsvis säga att jagär starkt medveten om att kunskaperna om olika handikappgrupperslevnadsförhållanden i många fall behöver förbättras.Det gäller bl. a. i fråga om de CP-skadade, om vilka mig veterligen inte någonmer omfattande studie gjorts. Jag vill dock påpeka att det i läns landstingför närvarande pågår ett projekt som syftar till att kartlägga de CP-skadadessociala situation. Projektet, som fått ekonomiskt stöd av allmänna arvsf9nden,genomförs i samverkan mellan Neurologiskt , Örebroläns landsting och i , Erfarenheterna av de särskilda kartläggningar som gjortspå handikappområdet är mycket goda. Jag tänker t, ex, på dekartläggningar ay flerhandikappade, dövblinda och psykiskt sjuka medfilläggshandikapp spm utförts av och isamverkan med berörda kommuner och landsting. Kartläggningar av detta slag gerökade kunskaper hos ansvariga huvudmän, som därigenom får ett bättre underlagför sin planering av insatserna för grupperna i fråga. Men värdet av dessaverksamheter är, hardet visat sig, större än så. Den ökade medvetenhet somprojekten lett till har ofta resulterat i att olika verksamheter snabbt'kunnatanpassas till gruppernas förutsättningar och atf behov.som varitokända för huvudmännen har kunnat tillgodoses. Mot den här bakgrunden är jag beredd aft instämma medMargareta i fråga om betydelsen av aft få en klarare bild av deCP-skadades situafion. Jag är dock inte beredd att närmare ange hur dettaskall ske. Allmänt vill jag dock framhålla det särskilda ansvar som kommunernaoch landstingen har för verksamheter av detta slag. Jag anser emellertid atfdet i detta fall kan finnas särskilda skäl fill att diskussioner upptas mellanbl, a, , berörda huvudmän och handikapporganisationer för attutröna förutsättningarna för en kartläggning av de CP-skadades situation, undrar vidare vilka åtgärder jag villföreslå för att kommunernas uppsökande verksamhet skall fungera så aftCP-skadade verkligen ges service och stöd. Låt mig på denna punkt först medkraft understrykaden mycket centrala roll som just uppsökande verksamhet här när det gällerkommunernas möjligheter att ge handikappade stöd i olika former. Den är en,enligt min uppfattning, grundläggande förutsättning för att kommunerna skall fåkännedom om enskilda funkfionshindrades hjälpbehov och för att deras planeringav olika åtgärder, såväl individinriktade som mer övergripande, skallunderlättas. Det är av dessa skäl som betydelsen av den uppsökande verksamhetenså tydligt markerats i socialtjänstlagen. Även i allmänna rådom insatser för vuxna handikappade intar uppsökande verksamheten central roll, I de fall CP-skadan kombineras med en psykiskutvecklingsstörning ålägger den nya omsorgslagen landstingen ett särskiltansvar för att bedriva en akfivt uppsökande verksamhet. Uppsökande verksamhet när det gäller CP-skadade och andrahandikappade är en angelägenhet för framför allt kommunerna. Jag är medvetenom att kommunerna hunnit olika långt på detta område.