prot · GA0949 · 1986-12-31 00:00:00 — Den promemoria, benämnd Vården före, under och efterförlossning, som skickat ut på remiss utgör förstasteget i en utredning om den framtida förlossningsvården. Den utgör enstatistisk analys av material från bl, a, medicinska födelseregistret ochmissbildningsregistret, I ett andra steg kommer en utredning att tillsättas inomsocialstyrelsen för att med remissbehandlingen som grund fullfölja denlångsiktiga planeringen av förlossningsvården. Denna utredning skall slutförasunder , Den kommer att ha en bred sammansätttning, och enligt vad jaghar inhämtat kommer att bli representerat. Det finns mot'denna bakgrund ingen anledning förregeringen att tillsätta en utredning, AnL 115 MARGÖ (vpk): Tack för svaret pä min interpellation. Jagtackar särskilt för det klara beskedet att skall tillsätta en.utredning om den framtida förlossningsvården och att skallfå vara med i den utredningen. Det är viktigt att barnmorskornas kunskaper fårprägla utredningen redan från början för att den framtida förlossningsvårdenskall kunna diskuteras från medicinska, psykologiska och arbetsmiljöberättigadekrav. tenderar utredningar inom att bli rena expertutredningar- och det kanske år naturligt - medan facken reduceras till remissorgan. På såsätt kan viktiga aspekter komma fram först vid remissbehandlingen, och det ärmånga gånger en nackdel för utredningen. har vi alltså fått beskedet attsocialstyrelsen skall tillsätta denna utredning och att barnmorskorna skall fåvara med i den. Givetvis år jag lika nöjd med att tillsätter enutredning som om regeringen på annat sått hade tagit initiativ till enutredning. Förlossningsvården har genomgått stora förändringar underde . För oss som fick barn varförlossningen inte alltid en enbart positiv upplevelse. Det var inte ovanligtatt pappan visades ut ur förlossningsrummet av en bestämd barnmorska, attsmärtlindringen var obefintlig, och att man som blivande mamma knappast hadenågra möjligheter att framföra önskemål om hur man ville föda sitt barn. I dagär förlossningsmiljön mycket mjukare, och förlossningen är en angelägenhet ävenför pappan. Det är självklart . Smärtlindringsmetoderna har förbättrats,även om det finns en del övrigt att önska om användningen av den och tillgångenpå den. Den medicinska säkerheten för nior och barn är mycket hög i ,och det beror på en utmärkt förebyggande mödrahälsovård. Många förändringarinom förlossningsvården är ett resultat av krav frånföräldrar, från kvinnorna själva och från barnmorskorna. I och med medicinska framsteg och teknologins ökandeanvändning inom förlossningsvården började en ny diskussion. Röster höjdes föratt födandet inte borde överlåtas åt experter och åt teknologin, och rörelserstartades som började propagera mot hemförlossning. Som väl är har intressetför hemförlossningar inte fått någon större genonislagskraft här hemma. Däremotverkar det finnas ett växande intresse för de s. k. ABC-klinikerna, som är ettmellanting mellan hemförlossning och sjukhus. Dessa kliniker finns framför allti , men man har också börjat inleda en försöksverksamhet i . PåABC-kliniken är förlossningsrummen inredda som lägenheter. Det är vanligadubbelsängar, heltäckande mattor, dämpad belysning, och hela familjen kan varamed. Det kan verka oerhört tilltalande, men man kan aldrig utesluta - hur braden förebyggande vården än är - att den enkla naturliga förlossningen plötsligtkan bli livshotande för både mor och barn. Då måste hemmiljön bliett effektivt operationsrum, och den högtidliga familjestunden kan bli enskräckupplevelse. Givetvis skall vi alltid vara öppna för nya signaler inomvården, men när det gäller förlossningsvården och kravet pås. k. naturligaförlossningar måste vi mycket noga veta alla konsekvenser, både för mor och förbarn, och vad det betyder för personalens arbetsmiljö innan vi ställs införfullbordat faktum. som intresset för ABC-kliniker växer, går det enprivatiseringsvåg genom vår sjukvård. Jag är orolig för att vi kan konima i densituationen att snart se en privat ABC-klinik växa fram någonstans här ilandet. Jag hoppas därför att kommande utredning noga belyser konsekvensernaav förlossningar i hemmiljö. Det finns även andra områden som utredningen bör titta på,och det är bl. a. den tidiga hemgången. Ärdet bra för mammor och barn eller ärdet bra för dem som vill spara pengar i budget? Smärtlindringen börjar nu också ifrågasättas, och det ärfrämst av dem som ser bara negativa verkningar av de medicinska framstegen, t.ex. en ökad teknologianvändning. Det är oerhört viktigt att få svar på dessafrågor, och vi är många som väntar på dessa svar. Jag vill också fråga med anledning av socialstyrelsenspromemoria om säkerheten på förlossningsenheter för nyfödda barn. Den visar attdet inte är någon skillnad i det avseendet mellan större kliniker och de småBB-enheterna. Finns det därmed, socialministern, en chans för att de småBB-enheter som fortfarande finns i landet får vara kvar även ? Om den framtida förlossningsvården Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar, AnL 116 Socialminister : På den fråga som Margö ställervill jagsvara att som Margö vet ärdet landstingen,sjukvårdshuvudmännen, som beslutar och bestämmer om organisationen av hälso-och sjukvården. Om information inom sjuk- och tandvården om risk förblodsmitta AnL 117MARGO (vpk): Ja, det är klart att det är landstingen somhar den direkta bestämmanderätten över och därmed ansvaret för landstingenssjukvård. Men man är ju som landstingspolitiker inte okänslig för signaler frånsocialstyrelsen. kom de signalerna från attförlossningar på de mindre enheterna var farliga för mor och barn. Under1970-talet lade landstingen därför ned de små BB-enheterna, oftast under storaprotester från de blivande föräldrarna. Man hänvisade dä till socialstyrelsensbesked att det var illa ställt med säkerheten på de små enheterna. När nu kommit med nya signaler omsäkerheten - den är lika stor på de små och de stora enheterna - är det klartatt man kan hoppas att landstingen själva drar slutsatsen att de småBB-enheterna inte-skall läggas ned, men det är möjligt att det behövsytterligare propåer,från högre, ort för att vi skall få ha kvar de småBB-enheterna, Överläggningen var härmed avslutad. 208 Svar på interpellation 1986/87:120 om Information inom sjuk- och tandvårdenom risk för blodsmitta har ställt följandefrågor till mig: 1, Är socialministern beredd attmedverka till att kostnad för smittskyddsåt- gärder i behandlingsrumniet inte debiteras patient som är eller misstänks vara bärare ay smittsam gulsot eller aids? 2, Är socialministern leiedd attmedverka till att den nya tandvårdstaxan får en utformning som garanterar anonymitetsskydd yid smittsam gulsot och aids? Enligt tillämpningsföreskriftertill gällande tand vårdstaxa skall patient som misstänks vara bärare av smittsam gulsot eller aids stå för sin del av kostnaden för nödvändiga smittskyddsåtgärder i behandlingsrummet, förutsatt att detta arbete inkräktat för pa tientbehandling- Debitering skall ske för en särskild åtgärd enligt tandvårds taxan, I tillämpningsföreskrifterna anges också att när denna kod används skall behandlingarna eller arbetsnionienten specificeras, ; Det är enligt min uppfattning angeläget att en s, k,riskpatient av kostnäds-eller integritetsskäl inte skall behöva avstå fråntandläkarbesök. träder en i flera avseenden revideradtandvårdstaxa i kraft, I samband härmed kommer ocksä riksförsäkringsverketstillämpningsföreskrifter till taxan att behöva omarbetas. Mot bakgrund ay vadjag nu anfört är jag beredd att medverka till att en bestämmelse snarastmöjligt tas in i den reviderade tandvårdstaxan med den innebörden att någrakostnader för smittskyddsåtgärder i behandlingsrummet inte debiteras patientsom är eller misstänks vara bärare av smittsam gulsot eller aids. Det blir således tandvårdsförsäkringen som får svara förpatientens kostnader för dessa smittskyddsåtgärder. När det gäller frågan om anonymitetsskydd har jag erfaritatt avser att förbättra detta i sina komrnandetillämpningsföreskrifter pä så sätt att tandläkaren endast omförsäkringskassan fordrar det skall behöva dokumentera anledningen till attåtgärden, som bl, a, omfattar dessa smittskyddsinsatser, debiteras, AnL 119 (): Herr talman! Jag beratt få tacka socialministern för svaret. Jag kan naturligtvis inte vara annatän nöjd när honär beredd att åtgärda . dé missförhållanden som jag har påtalat.Det är helt orimligt att patienter som kän tänkas smitta sjukvårdspersonalenmed gulsot eller aids skall kunna frestas att dölja detta. Det skulle nämligenkunna innebära extra kostnad för tandläkarbesök, ompatienten avslöjade att det kan finnas risk för smitta. Min andra fråga gällde anonymitetsskyddet. Jag hoppas attbehovet ay skärpt anonymitetsskydd inte bara beaktas itillämpningsföreskrifterna till den nya tandvårdstaxan, utan att man närtandvårdstaxan nu revideras tänker på att den kod som kominer att tillämpas försmittskyddsåtgärder i behandlingsrunimet inrymmer så pass många åtgärder attkodnumret inte avslöjar vad som gömmer sig bakom kodens rubrik, som i nuvarandetandvårdstaxa lyder: Övriga åtgärder, 'Överläggningen var härmed avslutad. Om den framtida barnomsorgen , 21 8Svar på interpellation 1986/87:92 om den framtida barnomsorgen AnL 120 Statsrådet : , har ställt följande frågor tillmig: 1, Är det rimligtatt ha ett statsbidragssystem som inverkar så negativt på kvaliteten inombarnomsorgen som det nuvarande systemet har visat sig göra? ' 2, Hur skall denfortsatta utbyggnaden av heldagsomsorgen och fritidshemmen kunna garanteras såatt full behovstäckning inom dessa två omsorgs-former uppnås?. 3, Hur serstatsrådet på debatten om utbyte av daghem mot småbarnsskola? Fram lämnadesstatsbidrag för varje plats i daghem under förutsättning att minst tvåtredjedelar av platserna utnyttjades under minst . Entredjedel av platserna kunde således utnyttjas för barn med kortare vistelsetidutan att detta påverkade statsbidraget. Ett stort antal kommuner anmälde tillsocialdepartementet att man hade svårigheter att uppfylla denna s. k.tvåtredjedelsregel på grund av att en ökad andel barn enbart efterfrågade platsmed kortare yistelsetid än . I det nya statsbidragssystem som infördes år 1984skapades, genom införande av hela och halva statsbidrag, förutsättningar förkommunerna dels att ta emot fler barn på deltidsplatser, dels att få bättrekompensation för de högre kostnader som följer av en längre vistelsetid. Om den framtida barnomsorgen Redan i sina statsbidragsansökningar för år 1984redovisade kommunerna att av barnen vistades i daghem.Denna andel ökade ytterligare något . Denna oväntade utveckling har medfört konsekvenser förverksamheten. Den har också medfört kraftigt ökade utgifter för statsbidragen.Bl. a. dessa förhållanden gör att vi håller på att se överstatsbidragen till barnomsorgen. två andra frågor vill jag besvara genom atthänvisa till den proposition om förskola för alla barn som på förslag avregeringen antogs av en bred riksdagsmajoritet . Av beslutetföljer att barnomsorgen skall byggas ut till full behovstäckning senast år1991. Regeringen har så sent som i den s. k.regeringsförklaringen framfört att beslut skall fullföljas. Om dettabör det således inte råda någon oklarhet. I den nämnda propositionen redovisas också mäl ochriktlinjer för verksamheten i barnomsorgen. Dessa mål och riktlinjer innebärinte att svensk barnomsorg utvecklas i riktning mot någon form av småbarnsskolaav den typ som förekonimit i debatten. Jag vill emellertid tillägga att verksamheteni daghem, de I tidsgrupper eller fritidshem aldrig får stagnera i någon föralltid given form. Det pågår också ett kontinuerligt förnyelse- och utvecklingsarbetei kommunerna. Enligt min rriening måste särskilt verksamheten för de äldreförskolebarnen uppmärksammas i detta arbete. AnL 121 INGA (vpk): Jag ber att få tacka för svaret på min interpellation. Barnomsorgen är hotad från många håll. och det finnsstor anledning att känna oro inför vad som kommer att hända . För det första pågår en kvalitativ nedrustning avbarnomsorgen i form av ökade barngruppsstorlekar och neddragning av personal.Dessa kvalitetsförsämringar hänger samman med det statsbidragssystem som förnärvarande gäller. Visserligen talas det mycket om målsättningen medbarnomsorgen och om vikten av att ha pedagogiska program. Men det går inte attskyla över uppenbara brister i barnomsorgen med programskrifter och fagra talom hur viktig barnomsorgen är, om inte grundläggande kvalitetsnormer tillgodoses. För det andra byggs inte barnomsorgen ut i den takt sombehövs för att alla barn skall få tillgång till plats. Köerna är fortfarandeårslånga på vissa håll i landet. Bara vart fjärde barn har tillgång till daghemsplats,och bara vart femte skolbarn har omsorg efter skolan. Eftersomförvärvsfrekvensen bland kvinnor med barn i förskoleåldern och i yngreskolåldern, ligger på , finns ett stort behov av barnomsorg. Menhuvudskälet till utbyggnad av barnomsorgen är förstås barnens egna behov avdenna. Det har gjorts en del angrepp mot barnomsorgen i den sistatidens debatt. Det har emellertid tillbaka förelegat enforskningsrapport som visar att barnomsorg är mycket bra för barnen, framförallt för de bani som har turen - så vill jag beteckna det - att få börja myckettidigt på dagis. Barn som från tidig ålder fått vara på daghem klarar signämligen bättre när de börjar skolan än de barn som har haft andra former avbarnomsorg. skolarbetetoch i det sociala beteendet visar dessa barn en större mognad än andra. Dessaerfarenheter har gjorts i det s, k. , De som har placerats pädaghem redan under sitt första levnadsår klarar sig bäst av alla barn i skolan.Detta gäller oberoende av barnens sociala bakgrund. Jag noterar detta som enpluspoäng för en tidig daghemsstart. Förutom att barnen klarar sig bäst i detvanliga skolarbetet är de mer språkligt utvecklade, mer socialt utåtriktade,självsäkrare och mindre rädda än andra barn. Dessa forskningsresultat förtjänaratt påpekas i den strida strömmen av klagomål och misstroendeförklaringar motbarnomsorgen. För det tredje angrips nu den modell som gällt ivårt land, nämligen utbyggnad av heldagsomsorgen, I debatten om den framtidabarnomsorgen har förts fram tankar på införande av ett system med någon form avsmåbarnsskola i stället för daghem, i vilken fritidshemmens funktion tas överav skolan på något sätt. Jag har av , som drivit denna fråga, hörtatt man nu i skall starta en sådan småbarnsförskola. Med tanke på densenaste tidens debatt och med tanke på de försämringar som rapporterats frånskilda delar av landet verkar det som om det nu gällde mer att försvara denbarnomsorg som vi faktiskt har än att utveckla idéerna ochframtidsniöjligheterna inom barnomsorgen. Detta är beklagligt. Jag villockså något kommentera svaret på min interpellation. Det finns en positiv nyhet i svaret från ,och det är att man nu äntligen inom regeringen har tagit till sig av kritikenvad gäller det nuvarande statsbidragssystemet. Jag vill uppmana se till både att det kommande bidragssystemet får en inbyggdkvalitetsgaranti genom att man kopplar det till personaltäthet ochgruppstorlekar och att det tvingar kommunerna att bygga utbarnsomsorgen. Jag menar också att staten i det nya statsbidragssystemet bör tapå sig kostnaden för personalen, säger att han vill fullfölja tanken påfull behovstäckning till 1991, Men denna s, k, fulla behovstäckning är inteegentligen någon full behovstäckning. Vad det handlar om och som proposition209 innehöll är en utbyggnad av öppen förskola och deltidsförskola. Ytterligare170 000 barn skall få plats i dessa varianter, som inte tillgodoser kvinnorsoch barns behov av en heldagsomsorg. Bara 55 000 platser skall komma till idaghem och familjedaghem, dvs, s, k, heldagsomsorgsverksamhet. Så är detbeställt med den fulla behovstäckningen! Med tanke på att av kvinnorna medbarn i de aktuella åldrarna förvärvsarbetar ganska mycket och har långarestider behövs det en heldagsomsorg. Om man räknar så, visardet sig att detfaktiskt fattas 300 000 platser för förskolebarnen. Vidare år jag inte lika säker på att inte tanken omsmåbarnsförskola har förkastats. Den tanken lär tyvärr komma att poppa upplitet här och var. Det vore bra om kunde försäkra mig att manåtminstone i inte på något sätt är intresserad av dennatanke. Prot,1986/87:49 Om den framtida barnomsorgen Jagvill kort kommentera ett par punkter i inlägg. Det råderdelade meningar mellan oss och vpkom hur man skall beräkna Planeringen i propositionen bygger pä att man Om den framtida barnomsorgen går ut till medborgarna och frågar vilken typ av förskolaoch barnomsorg som de vill ha. Planeringen utgår sedan från den efterfrågan somkommit till uttryckfrån familjerna. Jag tycker att det är den absolutöverlägsna formen för planering av den fortsatta utbyggnaden,, Jag vill beträffande den fördelning av efterfrågan påbarnomsorg som nämner säga att jag tror att det har inträffatförskjutningar i förhållande till de siffror som lämnas i propositionen. Denfördelning som skall ligga till grund för planeringen är under allaförhållanden den som tar sig uttryck i människornas efterfrågan,. När det gäller småbarnsskolan menar jag att man i debattenom denna i högsta grad försummar de avgörande pedagogiska fördelar som kanvinnas, om omsorgen också tas som utgångspunkt för pedagogisk verksamhet. Detär det som gör att daghemmen är så överlägsna en småbarnsskola av den modellsom har beskrivits. De som pläderar för en småbarnsskola måste för övrigtockså visa hur de barnomsorgsbehov som därutöver finns skall tillgodoses, mendet har de inte gjort,- Pedagogiskt är småbarnsskolan ett sämrealternativ. Det finns problem på omsorgsområdet som måste lösas vid sidan omsmåbarnsskolan. Jag tror att detta gör att det alternativet i längden inte ärsärskilt intressant för ekonomerna jämfört med det fullödiga alternativet inomdaghemsverksamheten. AnL 123INGA (vpk): Det är klart att man hoppas att man kanlitapå kommunernas beräkningar.. Men har man såsom jag varit med om att arbetafram kommunernas barnomsorgsplaner, som regeringen bygger sina ställningstagandenpå, vet man att arbetet består ay olika steg. Man börjar med antalet barn i enakanten. Genom olika avtrappningssystem kommer man till en s. k. utbyggnadsnivå,Allra sist kommer man till en servicenivå, alltså vad kommunen anser sig hamöjlighet att förverkliga. Jämför man börjari av spalterna med slutändan av dem,finner man att det inte är mycket man behöver bygga ut. skall vikomma ihåg att den kvinnliga förvärvsfrekvensen är . Det är en av de högstaförvärvsfre-, kvenser som förekommer,i västvärlden. Det finns 177 000 daghemsplatser och 110 000familjedaghemsplatser. Det finns 570 000 barn i åldrarna 1,. Det innebärett behov av ca 300 000 platser. - Deflesta familjer får fortfarande ordna sin barnomsorg på egen hand. Mankan tycka att det har gått bra, men det är faktiskt inte den lösning som vivill ha. Att då framlägga förslag om öppen,förskola och deltidsförskola löservarken barnens eller kvinnornas problem på det sätt som jag tror att vi äröverens om att vi vill ha det. Det är glädjande att man skall ändra statsbidragssystemet.Regeringen har tydligen insett att det behövs en längre tillsyn än det timantalsom föranledde förändringen till det statsbidrag som vi har och som harlett till kraftiga kvalitetsförsämringar.. När man beräknar behovet av barnomsorg, skall man se merapå den kvinnliga förvärvsfrekvensen och mindre snegla pä kommunernas avräk- ningar.Kommunerna försöker få ner behoven så mycket som möjligt. Kommunernasberäkningar är inte att lita på. De visar inte det verkliga behovet. Jag är fortfarande orolig för vad som kommer att hända medbarnomsorgen. Jag är orolig för att den sociala daghemsomsorgen kommeratt ersättas med något slags allmän pedagogisk förskola på fem omdagen. Jag är orolig för att denna förskola bara skall ta emotbarn . Jag är orolig för att skolstarten kan tidigareläggas tillfem eller ålder. Jag är orolig för att en föräldraförsäkring eller någotslags vårdnadsbidrag kommer att utgå till dess barnet fyllt . Jag är orolig för att skolbarnsomsorgen skrotas ochersätts med verksamhet i skolan eller i andra öppna former, t. ex. iföreningar. Om denna typ av barnomsorg genomförs, har bådekvinnokamperi och barnens rätt till en social och pedagogisk omsorg och fostrantagit flera steg tillbaka. Om deri framtida barnomsorgen AnL 124 Statsrådet : Jag vill för ordningens skull påpeka att denefterfrågeunder-sökning som jag hänvisade till och som barnomsorgsutbyggnadenutgår från består av en direkt förfrågan till familjerna. Familjernas uttrycktaönskemål om att få plats i daghem, familjedaghem, deltidsgrupp eller öppenförskola är avgörande. Detta är en av de störstastatistiska undersökningar som görs i detta land. Den som gjordes senastomfattade 126 000 barn. Nog har vi en ganska god grurid att stå på, när vi görvåra prognoser för den fortsatta utbyggnaderi av barnomsorgen. AnL 125INGA (vpk): I vilket fall som helst föreslår regeringenen alldeles för låg utbyggnadsnivå. Jag skulle vilja ta upp en annan sak som rör.barnomsorgen, näriiligen taxefrågan. Jag vill veta hur regeringen ser på denorättvisa som blir följden av att kommunerna har så olika taxesättningar. Ärdet rimligt att en familj skall tjäna eller förlora tusenlappar på att bo'irätt eller fel kommun?'! dag skiljer det faktiskt 22 000 beskattade kronormellan vad en familj får betala i den billigaste och i den dyraste kommunen närdet gäller dagistaxan. Det säger sig självt att detta är orimligt. Allbarnomsorg borde vara helt bekostad med statsmedel, och föräldrarna skullebetala via en progressiv beskattning. I lär man ämna införa en O-taxa. Man har börjatförsiktigt med en låg enhetstaxa. I resonerar man som så att det iriteär som skall bedriva fördelningspolitik med inkomstrelateradeavgifter. Olika modeller har diskuterats. Ett förslag är att ta ut . imånaden för familjer som har barn på dagis oberoende av hur mänga sådana barnfamiljen har eller hur många timmar man behöver omsorg. För enbart fritidsbarnföreslås . Genom denna enhetstaxa blir administrationen enkel och Prot.1986/87:49 billig. Barnomsorgen i lär kosta 48 milj. kr. Genomtaxan får man in 15december1986 5,5 milj. kr. Vid en O-taxa skulle man behöva höja skatten med 35 öreeller , , göra omprioriteringar. Om denframtida barn- ° r- o Jag har velat ta upp denna fråga därför att jag tycker attde olika taxorna är orimliga. Jag vill även peka på att kommunerna egentligenfår in väldigt litet genom taxorna, trots att de är niycket höga i de flestakommuner. Jag vill fråga : År det inte, när vi nudiskuterar den framtida barnomsorgen, dags att ta itu med dagistaxorna och påsikt införa O-taxa? Vi har faktiskt råd med att både bygga ut till en bra ochtillräcklig barnomsorg och dessutom införa O-taxa. Finansieringen kan läggas påden statliga sidan. Föräldrarna betalar via skattsedeln. Jag är medveten om attdet förutsätter en mycket större utbyggnad än . Jag skulle vilja ha några kommentarer från det gäller dagistaxorna. AnL 126 Statsrådet : Jag noterar att min meddebattör för in nyafrågor i debatten. Jag skall svara kort på avgiftsfrågan. Jag har i olika sammanhang uttryckt min oro över attavgifterna inom barnomsorgen börjar bli så olika. Därmed spelar de en viktigroll för ekonomin för de familjer det gäller. Jag tror att vi måste se upp medavgiftspolitiken på detta område så att det inte drar i väg för långt. I princip menar jag att när vi uppnår full behovstäckningskall förskolan vara fri. Den debatten får man ta när vi uppnår fullbehovstäckning. Då kan man diskutera denna fråga såsom en rättvisefråga på etthelt annat sätt. Överläggningenvar härmed avslutad.