prot · GA0919 · 1986-12-31 00:00:00 — Ett privat televerk skulle naturligtvis förseStockholm och tätorterna och de heta regionerna med ännu mer telefoner ochkabel-TV, men över fjällen fick man nog kuta med budkavlar på gammalt sätt, omman skulle nå fram i Telesverige. Jag misstänker att det skullebli så. Samma sak gäller Pysslingen. Man tar ju upp frågan omprivat barnomsorg i reservationen. Då finns det skäl att diskutera vadeffektivitet och effektivisering är för någonting inom den gemensamma sektorn.Är det största möjliga antal barn på minsta möjliga personal eller är detpedagogiskt utbildad personal i tillräcklig omfattning och välmående barn somär måttstocken på effektivitet? Det vore intressant att få höra vad FilipFridolfsson tycker att effektivitet är inom barnomsorgen. Nog om detta. När det gäller den offentliga upphandlingen har viåterigen motionerat. Det finns också centerpartister som har motionerat och detfinns socialdemokrater som är oroliga över att man inte använder denoffentliga upphandlingen på det sätt som man skulle kunna göra för att motverkade enormt negativa utvecklingstendenser som förekommer inom regionalpolitiken.Det sker ju en flykt från skogslänen. Bergslagen och några andra regioner tillde heta regionerna kring . I går skrev attStorstockholm är som en jättemagnet. Man skall nu följa den här tillväxten ochse vad den enorma inflyttningen till redan överhettade regioner beror på. Dessaföreteelser måste man med alla medel motverka. Då hänvisar naturligtvis socialdemokraterna till att vihar regionalpolitiken, och jag förstår det. Men den räcker inte till. Denbehöver förnyas, det behöver skapas fler instrument i regionalpolitiken. Enmedveten styrning av offentlig upphandling skulle kunna vara en del av en sådanpolitik för att rädda kvar verksamhet i glesbygdsregionerna. Jag vet att detfinns ett ideologiskt motstånd - politiska beslut skulle kunna åsidosättasgenom att man på olika nivåer kunde styra upphandlingen - men jag anser att detär ganska viktigt att också söka på de vägarna och därför begära en översyn avupphandlingskungörelsen. Vi vet ju inte riktigt hur en sådan översyn skullebelysa frågorna och hur man skulle komma fram till förslag om ändringar. Jagtycker att det bör göras en översyn, för detta är en oerhört viktig ochbrännande fråga och man måste handla snabbt. Därför yrkar jag bifall tillreservation 5 undertecknad av mig själv. Det finns en reservation från som innehållernästan samma text. Man kan undra varför vi inte skrivit en gemensam reservation.Vi försökte, men vi kom fram till att vi hade olika uppfattningar om enväsentlig sak som står i reservation. Det gäller den del avreservationen där säger att man i detta sammanhang bör överväga vilkenkommunal verksamhet som lämpligen kan föras över i privat regi. Jag tyckerinte att det har med saken att göra. Det spelar nämligen ingen roll om det ärkommunal, landstingsstyrd eller privat regi, bara verksamheten är lokaliseradtill den region man vill gynna. Därför har det inte någon betydelse i fråga ombelägenheten om verksamheten i sig är privat eller . jag attdet var onödigt att ta med detta. Men det är väl ett försök från attmarkera att man har en viss känsla för privatisering, trots att man inte harställt sig bakom reservation 2. Jag vet att i några kommuner har drivitfrågan om privatisering ganska hårt, dock inte i detta sammanhang. När det gäller frågan om upphandling av miljövänligtpapper kan jag notera den framgång som vpk-motionen nått. Ett enigt utskottanser att detta är en mycket viktig fråga och att det bör ske en upphandling avmiljövänligt papper. För dem som vill fördjupa sig i ämnet ligger"Miljöaktuellt" från utanför kammaren. Två sidorägnas där åt problemen med klorblekutsläppen, som är oerhört aktuella när mantalar om syrefattiga vatten och fiskdöd. 16FILIP () replik: Jag står fast vid vad jag sade, nämligen attvpk är ett oresonabelt parti som man inte skall bry sig om. När det gäller frågor som fri konkurrens, ett frittnäringsliv, marknadskrafter, etc. talar vpk för döva öron. Jag vill säga till i : Jag beratt skall bevara oss från ert planhushållningssamhälle, och jag tror, herrtalman, att jag redan är bönhörd. 17 HANS i (vpk) replik: Herrtalman! Som vet tror jag mindre på bön och mer på handling.Jag tror att verkligheten kommer att tvinga oss bort från stora delar av denprivata spekulationsverksamhet som styr viktiga delar av vårt samhälle.Jag vill med alla medel motverka att dessa intressen får in en fot på en såviktig sektor som den gemensamma sektorn. De finns där redan, och till vissadelar kan jag hålla med om att upphandling kan ske från privata bolag, men detär inte detta det handlar om. Ni vill ju med era framstötar en gång för allaöppna hela den gemensamma sektorn för privat spekulation. Det anser jag intevara förenligt med en rättvis fördelning och med viktiga sociala ochsamhällsekonomiska mål. Ni talar i reservation 2 om att avgiftsfinansiering börförekomma i ökad utsträckning. Det är naturligtvis en följd av dennaprivatisering, eftersom man måste få betalt för sina tjänster genom avgifter.Det är klart att en liten betald sektor kan vara effektiv i sig för den lillakundkrets som den kan hålla och som kan betala. Men en bred och rättvistfördelad verksamhet, betald över skatten, är något helt annat, och det kannaturligtvis inte jämföras. bör nog fundera litet grand översina mycket förenklade fördömanden av vpk:s planhushållningssamhälle. Viarbetar också på en marknad. De sociala och mänskliga behoven är ju en marknad.Det har ni ju insett, eftersom ni släpper in bolagen där. Vi vill förse dennamarknad med det som den behöver på ett rättvist, rimligt och bra sätt. Det är dettasom skiljer oss åt. 18ROLAND (): Jag kan hålla med om ensak, nämligen att dessa frågor är litet av en följetong i . Det rörsig om motioner som återkommer. Däremot kan jag inte riktigt följa medFilip i tankegången när han säger att dessa motioner år efter årstoppas av vpk. Det finns fem reservationer fogade till betänkandet. Detär en mycket splittrad reservationsbild. Endast en av motionerna är gemensamför de borgerliga, som alltså vpk skulle ha stoppat. I övrigt finns enreservation där står ensamma. Vidare finns en gemensam reservationfrån och samt en centerreservation och envpk-reserva-tion, vilka, precis som här sagts, är nästan likalydande. Det somvpk skulle ha stoppat är reservation 3, som är gemensam för de borgerliga.Enligt min åsikt är den minst sagt tunn, därför att den gäller frågan omenhetlig redovisning. Det är egentligen inte någon större, kontroversiellfråga. Här har det ju pågått ett utvecklingsarbete inom . Måletför det utvecklingsarbetet har varit att skapa förutsättningar för en enhetligoch enklare redovisning ute i kommunerna. Resultatet av arbetet tillställdeskommunerna , alltså efter det att motionerna lämnats till riksdagen.Därmed har kommunerna nu fått ett underlag för en enhetlig redovisning av bl.a. egenregiverksamheten. Det enda som skiljer oss åt, och som skulle bli en storsak i den borgerliga valsegern 1988, är att de borgerliga vill att regeringennär den träffar representanter för och kommunerna skallunderstryka vikten av att få till stånd en enhetlig redovisning avegenregiverksamheten. Man kan verkligen fråga sig om det är uppgiftatt skriva till regeringen vad den skall samtala med kommunförbunden om. Det äralltså detta som vpk har stoppat. Det tycker jag är riktigt, för det är väl itunnaste laget. Jag yrkar avslag på denna reservation, eftersom arbeteredan är i gång i denna fråga. I reservation 1 vill att skallbesluta om en lagreglering av den kommunala upphandlingen. Vi har en klarsträvan i samhället att inte lagstifta i onödan. En stor majoritet i utskottetanser att det inte finns någon anledning att lagreglera att kommunerna skallfölja samma regler som dem som gäller för den statliga upphandlingen, eftersomdet finns rekommendationer härvidlag från . Detanser vi vara tillräckligt. En lagreglering skulle vara ett intrång i denkommunala självstyrelsen. Vi pekar på att det skulle innebära även storapraktiska och tekniska svårigheter, om vi skulle få en sådan lagstiftning. Jagyrkar således avslag på reservation 1. I reservation 2 tas den kanske stora frågan i dettasammanhang upp. Där finns naturligtvis principiella motsättningar. Det gällerkonkurrensen mellan privat och offentlig sektor och hur den offentliga upphandlingenbör inriktas. Strävan från och , som står bakomreservation 2, är att det privata näringslivet skall komma in på fler områden.Här finns en klar skillnad i uppfattningen mellan reservanterna och oss övrigai utskottet. Som exempel har tagits vård, omsorg och utbildning. Där, menar vi,måste det ändå vara medborgarnas behov och kravet på kvalitet och rättvisa somär avgörande.På det området skall det finnas en demokratisk insyn och påverkan. LennartAlsén var inne på frågan varför vi har slagit vakt om principen att man inteskulle få mer av privat verksamhet i nämnda områden. De privata vinstintressenafår här inte vara tongivande. Det finns ju privat verksamhet också på de härområdena. Men det är inte så att det skall bedrivas en omfattande privatverksamhet med stöd av samhället härvidlag. Som jag sade förekommer det privatverksamhet på dessa områden, vilken får ett begränsat stöd. Menar vi allvar medatt alla medborgare skall ha täckning för de här grundläggande behoven, såskall ingen behöva avstå från detta av privatekonomiska skäl. Därför är detnödvändigt med en offentlig sektor av viss omfattning för att det skall bli envälfärd för alla. Skulle vi nu på dessa områden få en marknadsmässig fördelningav välfärden, skulle det ge upphov till stora orättvisor. I det fallet kan viju peka på förhållandena i många andra länder. Som tidigare talare varit inne på finns det naturligtvisområden - både inom den tekniska sektorn och inom tjänstesektorn - där det ärvärdefullt att olika företagsformer kan konkurrera på lika villkor. Det må varastatliga, kooperativa eller privata företag. Jag kan faktiskt i storutsträckning instämma i vad säger i sitt särskilda yttrande,vilket vi har sett efter det att betänkandet justerats. Där står det - ochdetta var också inne på - att kommunerna har den härmöjligheten till entreprenader i den offentliga verksamheten. gaven rad exempel. Han sade att kommunerna i stor utsträckning utnyttjarentreprenader för att bedriva en effektiv och gentemot kommuninvånarna välavpassad verksamhet. Det behövs därför inte, skriver man i centerpartietsyttrande, några direktiv eller riktlinjer för hur den här verksamheten skallbedrivas i kommunerna. Jag kan helt instämma i detta och yrkar således avslagpå reservation 2. Slutligen har vi de två reservationer från centerpartietoch kommunisterna som tar upp frågan om att den offentligaupphandlingen skall kunna vara mer av ett styrmedel när det gällersysselsättning och regionalpolitik. Vi som representerar övriga partier iutskottet anser att om ett upphandlingsärende skall gå utöver principen omaffärsmässighet måste det bli fråga om politiska beslut - av regeringen ochinte av en myndighet. Det gäller beslut utöver vad som sedan står iupphandlingsförordningen. Det finns ju ändå vissa inskränkningar när det gälleraffärsmässigheten. Det är fråga om teknikupphandling, och det står även i förarbetenaatt Norrlandsföretag, alltså företag i de fyra nordligaste länen, skall gesföreträde vid anbud som bedöms likvärdigt med annat företags anbud. Vi anseratt detta räcker. I övrigt får det bli politiska beslut, om man skall taspeciella regionalpolitiska sysselsättningshänsyn. Vi anser därför att det intefinns anledning att begära någon översyn av upphandlingsförordningen, och jagyrkar avslag på reservationerna 4 och 5. I övrigt yrkar jag bifall tillfinansutskottets hemställan i betänkandet 1986/87:1 på alla punkter. 19FILIP (): Konkurrensen mellan privat och offentligsektor är ju huvudfrågan i den här debatten. När vi diskuterade den fria konkurrensen senast, våren1985, ställde jag en enkel men som jag själv tycker mycket distinkt fråga tillRoland . Jag kan inte minnas att jag fick något svar. Men eftersomdetta är den verkliga knäckfrågan i den här diskussionen vill jag upprepafrågan till : Om privata alternativ är bättre och effektivareför medborgarna och billigare för skattebetalarna än kommunernasegenregi-verksamhet, bör man då, , välja det privataalternativet före den kommunala egenregiverksamheten? 20 (): nämnde vård, undervisning ochomsorg som exempel på speciellt känsliga områden. Det kan jag förstå motbakgrund av det väletablerade monopol som finns inom dessa sektorer. Den storafrågan här är ju konkurrensen på dessa områden, där vi kanske har skildautgångspunkter för vår syn på det hela. nämnde att medborgarna har behov av ochställer krav på kvalitet och rättvisa i t. ex. omsorg och undervisning. Jag kaninte förstå att någonting skulle hindra kvalitet och rättvisa, när detoffentliga kan fastställa regler för verksamheten och styra en eventuellentreprenad eller eventuella privata initiativ på detta område. Vi har t. ex. i undervisning som drivs i privatregi och som till finansieras med statsbidrag. Det tycks ju gå bra. Heladet danska skolväsendet, och även samhället i övrigt, fungerar ju efter dessaregler. Det låter som om privata vinstintressen - ibland spetsademed kommunisternas uttryck, privat spekulation, - skulle vara det svarta spökesom man målar upp i debatten. Såvitt jag vet stöder sig hela vårtbiandekonomiska samhälle på, och det kan vi kanske vara överens om, attdet finns privata intressen som vill styra utvecklingen och även villåstadkomma goda resultat. Varför skulle då inte privata intressen kunna få varamed och tävla eller hjälpa till inom t. ex. vård och omsorg? Det är på något sätt så lätt atthänvisa till dessa uttryck, när man fördömer de grupper, de intressen, som påeget initiativ och med egna privata styrmedel skulle vilja göra en insats inomden här sektorn. 21ROLF KENNERYD (c): Vårt krav om en översyn avupphandlingsförordningen i syfte att möjliggöra ett ökat hänsynstagande tillarbetsmarknads- och regionalpolitiken, avfärdas av med sammaargument som vi finner i betänkandet, nämligen att detta skall vara föremål förpolitiska beslut. Men, , det är ju precis vad vi föreslår. Ett flertal av de politiska beslut som fattas i dennakammare fullföljs och verkställs av myndigheter, affärsdrivande verk ochövriga. Det är vad vi vill åstadkomma. Jag tycker att det argument som anförtsi betänkandet och som nu använder snarare är ett argument fördetta. Vi kan väl vara överens om att den nuvarande utvecklingen på detregionalpolitiska områdetgör det helt nödvändigt att använda hela den arsenal som vi kan uppbringa föratt motverka den utveckling som pågår. 22 (): Som svar på fråga vill jaggärna upprepa litet av vad jag sade i mitt huvudanförande om det som står icenterpartiets särskilda yttrande. anser att entreprenaderna ökati den offentliga verksamheten och att man ute i kommunerna utnyttjar möjlighetentill entreprenad då det kan vara effektivare från kommuninvånarnas synpunkt.Sedan är det naturligtvis ibland fråga om komplicerade ställningstaganden somdet är svårt för oss här i att ge direktiv om. kan det vara ekonomisktförnuftigt att utnyttja den lediga kapacitet som kan finnas i ett kommunaltbolag, och då skall man naturligtvis göra det, eftersom det innebär lägrekostnader för samhället totalekonomiskt sett. Jag rekommenderar FilipFridolfsson att läsa särskilda yttrande. Där finns i dettasammanhang också mitt svar. tycker att vi är speciellt känsliga när detgäller att släppa in de privata vinstintressena i alltför stor utsträckning påsådana områden som avser vård och omsorg. Det är riktigt. Vi är det avrättvise- och solidaritetsskäl. Vi vill nämligen att behoven i första handskall vara utslagsgivande -inte de privata hushållens egna ekonomiska resurser,vilket lätt blir fallet, om man på dessa områden i alltför stor omfattning fårin privat verksamhet. Man skall inte blunda för att en privat verksamhetbedrivs utifrån andra intressen än en samhällelig. Privat verksamhet skall juändå ge en viss vinst. Men det hindrar inte att den privata verksamhet sombedrivs på dessa områden kan ge många impulser och idéer till den offentliga.Det menar jag att vi också försöker ta vara på i den offentliga verksamhetensåväl på utbildningsområdet som på vårdområdet. berörde politiska beslut. Vi menar att viinte skall fatta ett sådant politiskt beslut att man går ifrånaffärsmässigheten när det gäller upphandlingsförordningen. Som jag redan nämntfinns vissa begränsningar, men jag tror att det är mycket viktigt att vikonsekvent håller på att upphandlingen skall ske på affärsmässiga grunder. Detbetyder väldigt mycket för utvecklingen av vårt näringsliv. Inte minst är principen om affärsmässighet viktig medtanke på att vi inte är ensamma i världen. Vi har ju en internationell världomkring oss, som har sin syn på oss. Det är viktigt även för oss att deutländska upphandlingsmarknaderna står öppna. Det är av stor betydelse ocksåför svenskt näringsliv och för sysselsättningen i hela landet. Jag tror att detskulle se mycket illa ut om vi i dessa sammanhang i alltför stor utsträckninggjorde avsteg från de internationella avtal som finns träffade, bl. a. i . 23 (): yttrande i utskottsbetänkandet är tydligenRoland stödben i den här debatten. Gång på gång refererar han tillcenterns särskilda yttrande. Det hade väl varit bättre om ni skrivit ihop ermed i utskottet. Jag villbara ha sagt till att våra förslag om fri konkurrens Prot-1986/87:195 november 1986 inteinnebär att servicen skall försämras för någon medborgare. Dettatycker jag att man på socialdemokratiskt håll borde begripa. På praktiskt taget alla områden i samhället är konkurrensbåde stimulerande och vitaliserande, förbättrande och allt vad ni vill. Dettaskall man välkomna - inte minst inom den offentliga sektorn, vågar jag påstå. 24 (): Det var mycket intressant att lyssna tillRoland . Jag tyckte mig märka ett ökat intresse för att släppa inprivata intressen i omsorg, undervisning och vård, som jag tog upp. Det är meden viss tillfredsställelse jag noterar det ordval han använde. Jag hoppas attdet åtminstone kan leda till en ändrad inställning. Stat och kommun kan styra sådan här verksamhet mycketelegant. Man kan ha samma bestämmelser för en barnstuga, en skola eller vad detnu gäller, även om verksamheten läggs ut på entreprenad. Det finns ju reglerför detta, och de är naturligtvis lika mycket i kraft vare sig det är enstatlig arbetsgivare eller en entreprenör som bedriver verksamheten. nämnde att detta tenderar att bli enföljetong. Jag kan hålla med om att det nog kommer att vara det även ifortsättningen. Vi från kommer ständigt att peka på dessa områdenoch föreslå förbättringar, där. 25 (): Till , som ju hyllar konkurrensen,vill jag säga att det ändå inte är något tvivel om att konkurrens leder tillorättvisor. På en marknad skall det ju finnas en viss efterfrågan, och detskall finnas resurser hos hushållen att efterfråga varor och tjänster på denmarknaden. Vi menar att en konkurrens när det gäller så viktiga områden somsjukvård, utbildning och omsorg skulle utestänga många människor från att fåden vård, den omsorg och den utbildning som de önskar. Det leder alltså tillorättvisor. Till vill jag säga att jag tror det ärväldigt viktigt att vi får en samverkan mellan privat och offentlig verksamhetpå de här områdena. Det pågår ju också ett förnyelsearbete och en omfattandediskussion. Jag tror att man på den offentliga sektorn har erfarenheter och kunskapersom är till nytta för den privata sektorn och att det på den privata sektornfinns kunskaper som män skulle ha stor nytta av att ta till sig på denoffentliga sektorn, t. ex. när det gäller att utveckla service, att utvecklaprodukter och att förbättra kvaliteten på olika områden. Där tror jag det finnsen hel del som vi har anledning att samarbeta om. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet redovisas efter debatten omlagutskottets betänkande 4.) Eftersom ingen talare är anmäld beträffandefinansutskottets betänkande 2 och lagutskottets betänkande 1, övergår kammarennu till att debattera lagutskottets betänkande 2 om det allmännasskadeståndsansvar m. m. Det allmännas skadeståndsansvar m. m. 27 (): Vårt överläggningsämne handlar ytterst omrelationen mellan staten och den enskilde medborgaren i olika sammanhang. Ämnetberör med andra ord en av hjärtpunkterna för innehållet i begreppet rättsstat. Att ämnet främstårsom mycket invecklat och omfamnandeberor på att staten kan uppträda i så många olika skepnader gentemot denenskilde. Gemensamt för statens alla roller är emellertid , att staten pänågot sätt vill ha ett övertag framför den enskilde. Rätten sitter ispjutstångs ände. Att staten måste kunna uppträda med makt och myndighetsäger sig självt. Brott måste ju kunna bekämpas, civilrätten upprätthållas ochskatter indrivas - för att nämna endast några exempel. Renodlade maktspråk med stöd av våld om så skulle behövas,det är ena ändpunkten på en tänkt skala. Den andra ändpunkten är, när statendriver affärsmässig verksamhet och därmed kan jämställas med vilken privatnäringsidkare som helst. Det kan här vara fråga om tillhandahållande av olikaslags tjänster, t. ex.- inom kommunikationsområdet. Som jag nämnde vill statenemellertid även här ha någon form av övertag framför den enskilde. Full likhetmellan båda avtalsparterna skall icke tillåtas råda. Av lagutskottets betänkande framgår att en hel mängdrättsregler är inblandade. Reglernas antal och innehåll gör attöverläggningsämnet lätt uppfattas som väldigt abstrakt och ogripbart. Någonkanske rent av finner det tråkigt. I själva verket är dock frågan enkel attformulera: Vem skall bära de ekonomiska konsekvenserna av att staten begår feleller handlar oriktigt? Svaret borde intressera envar, eftersom det berör en avhjärtpunkterna i vår tillvaro. En person tillfogas skada genom ett beslut från någonmyndighets sida. Ett typiskt fall är här oriktiga beslut inom området förtaxering och skatt, ett område söm med osviklig precision återkommer år efterår i JO:s ämbetsbe-rättelse. får den enskilde i sådana fall bära denekonomiska skadan ensam, om inte någon offentlig funktionär kan anses vållandetill skadan, dvs. ha varit vårdslös på ett ej alltför obetydligt sätt.Föreligger icke sådan vårdslöshet, eller med juristens ord culpa, undgår statenatt gottgöra den enskilde dennes skada. Är denna värdering fortfarande riktig?Eller bör de ekonomiska konsekvenserna av felaktig myndighetsutövning bäras avoss alla i form av korporationen staten? Jag vet att min kollega speciellt har engagerat sig i denna fråga, som i det här sammanhanget gårtillbaka på en partimotion från . Jag går därför över till ett annat område, som ligger såatt säga på mittpunkten av min tänkta skala och som aktualiserats av en motionfrån min sida, 1985/86:290. Det omfattar myndigheternas serviceskyldighet,närmast med anledning av den nya förvaltningslagen. Tvåexempel- hämtade ur motionen - får bilda utgångspunkt. A, övervägde att inropa en jordbruksfastighet -belägen i - på exekutiv auktion. Innan inropet skedde,diskuterade A tiied vederbörande kronofogde hur det förhöll sig medlantbruksnämndens Det allmännas skadeståndsansvar m. m. Det allmännas skadeståndsansvar m. m. Kronofogden uppgav då att det ej skulle vara några problem förA att behålla fastigheten. Även om han fick avslag på sin ansökanhos lantbruksnämnden, kunde han - enligt kronofogden - ånyo förvärvafastigheten när denna såldes vid offentlig auktion. Upplysningen om innehållet i jordförvärvslagen varoriktig. Den som inropar jordbruksfastighet på exekutiv auktion måste avyttraden , om han ej utverkat tillstånd av lantbruksnämnden. Vid sådanavyttring-som i sista hand skall ske på offentlig auktion genomkronofogdemyndighetens försorg - får säljaren icke på nytt uppträda somköpare, något som otvetydigt framgår av 17 § samma lag.