prot · GA09131 · 1986-12-31 00:00:00 — Det finrts enklar skiljelinje i utskottet mellan ä ena sidart socialdemokrater, moderateroch folkpartister och å dcrt andra centerpartister och , sorti irttaren annan ståndpunkt just när det gäller forskarutbildningen. Vad jag däremot saknade i utbildningsministerns anförandevar ett klargörande av oni han tror att det faktiskt kortimer att bli möjligtatt locka till sig ungdomarrta. Vi vet att satsningen på tjänster nu är stor,men kommer unga människor i 25-30-årsåldern-att vilja stanna kvar i högskolan?Det är trots allt sä att tjänster inte alltid åtföljs vare sig av rum - somutbildningsministern tyckte att de skulle ha - eller av utrustning; specielltgäller det när bankmiljortcrna tar slut . Prot,1986/87:131 Forskning, m. m. 21 () replik: Några reflexioner med artledning avutbildningsministerns anförande, Lenrtart Bodströrti betortade dert .ganskabetydande omvandling av utbildnirtgsbidraget till doktorandtjärtster somgenomförs i och med denna proposition. Jag vill gärna säga att det är ett brasteg. Men dert fråga som uppstår är: Vad kommer sedan? Vad händer med resten avutbildningsbidragen? När får vi en situation där det är doktorandtjänster somgäller, dvs, när sådana blir försörjnirtgsvägert för dem som skall doktorera.Vi har i motion och reservation efterlyst en ordentlig plan för en fullständigövergång från utbildningsbidrag till doktorandtjänster. Jag måste säga att jag tyckte att LennartBodströms försvar för sektorsforskningen var i vältaligaste laget. Jag tycktenästan jag kunde se en attitydskillnad mellan utbildnirtgsministern å ena sidanoch majoriteten inkl. socialdemokraterna i utbildningsutskottet å den andra.Det verkar som om utbildningsutskottet har en något mindre entusiastiskinställnirtg till sektorsforskningen än den som framskymtade iutbildningsministerns anförande. Som jag sagt tidigare är det riktigt att sektorsorganen,dvs. fackmyndigheterna, har resurser för att stödja kvalificeradutredningsverksamhet och utvecklingsverksamhet. Men den egentliga forskningen -och det handlar framför allt om det som utbildningsministern kallar forskningpä eget programansvar - bör forskningsorgancrt, forskningsråd och högskolor,svara för. Om den nuvarande forskningsrådsorganisationen inte äravpassad för en sådan situation bör man förändra den, och vi har dä föreslagitett särskilt forskningsråd för miljö- och naturresursanknutna frågor. När manskapar en situation där fackmyndigheter skall gå in och garantera lårtgsiktigaforskrtingsresurser i högskolor och forskningsråd har man verkligen krånglattill det. Jag har redan tidigare redovisat vår principiellainställning när det gäller forskning vid de mindre högskolorna och fastaforskningsresurser. Jag vill bara som en kommentar till vadutbildningsministern sade slå fast att vär idé inte innebär inrättande av nyauniversitet - det är inte några så dramatiska förändringar vi efterlyser. Vitycker att om man har byggt upp en kompetens pä en rtågot mindre högskola skalldet inte föreligga något hinder för att kröna den utvecklingert med inrättandeav en fast forskrtingsorganisation på det området. 22BJÖRN (vpk) replik: Så stängde utbildningsministern den dörr närdet gällde forsknirtg vid de mirtdre högskolorna som höll påglänt. Att höra utbildningsministern tala om de mindre högskolorna påminde migom ett seminarium om högskolan som SFS för ett par veckor sedananordnade vid och som jag deltog i. Där hörde jag samma ordsom jag hörde nu här i kammaren, men då från företrädare.Vi har inte råd, sade minister . När det gäller fastaforskningsresurser handlar det om 25 milj. kr. till de små ochmedelstora högskolorna! I mitt inledningsanförande tog jag upp två särskiltviktiga frågor. Den ena gällde kvinnors villkor i forskarutbildning och därmedgrundutbildning. Jag frågade utbildningsministern häri kammaren om han var beredd att medverka till att det inte skapades onödigahinder för t. ex. kvinnor med barn att ta del av det svenska högskoleväsendet.Han svarade att det var han visst beredd till. är min fråga: Är det inte såatt ett nej till fasta forskrtingsresurser vid de små och medelstorahögskolorna faktiskt hindrar kvinnor att ta del av de resurser som samhälletdär ställer till förfogande? Vad har rti tärtkt att göra vidare för attrekrytera ytterligare kvinnor till forskning och forskarutbildning? Sä kortfattat till hemligstämpleriet. Här är ettexamensarbete. Analys av sidomonterad kartOrt i vapenhuvar - hur känns det ivapenexporttider, utbildnirtgsministern? Den är hemligstämplad! Här är ettannat examensarbete som heter Material och produktionsstyrningssystem förEsselte Dymo i - hemligstämplad. Och här har jag en licentiatuppsats,Presshärdning av borrstäl - hemligstämplad. Är det på det sättet som högskolanskall stärkas i sina grundvalar, och vad har utbildningsministern tänkt göra åtdetta hemligstämpleri? Ytterligare ett färskt exempel är att åtminstone enuppsats på ekonomutbildningen i är hemligstämplad. Vadhar utbildningsministerrt tärtkt göra för att öka öppenheten och stoppa dettahemligstämpleri i högskolan? Forskning, m. m. Jag vill först ta upp frågan omkoncentratiortcrt av den nya medelstilldelningen till unga forskarstuderande. Regeringen har tagit fasta på de krav som framställts frånuniversitet och av de forskarstuderande, som sagt att de hellre vill hadoktorandtjänster än utbildningsbidrag. Det belopp som en forskarstuderande fårkontant gcrtom en doktorandtjänst är inte så mycket större än det som det blirfråga om genom ett utbildningsbidrag, men doktorandtjänsterna medför en socialtrygghet som utbildningsbidragen inte ger. Det betyder att universitetert nufår betala för olika sociala försäkringar som följer med doktorandtjänsterna.Forsknirtgert kommer alltså att bli dyrare, men de studerande kommer att få detbättre. 700 utbildningsbidrag omvandlas nu till doktorandtjänster. Ytterligaretjänster kan det rtaturligtvis bli . Under arbetets gång har vi ökatantalet doktorandtjänster för att komma fram till det nuvarande antalet. När det gäller frågan om forskningen vid de nyahögskolorna runt om i landet, vill jag med bestämdhet påpeka att där förekommerforskning. En rad skrifter ges ut vid dessa högskolor. behöverinte rtödvärtdigtvis åka till för att få kännedom om all forskning sombedrivs. Den skrift som behandlar ämnet forskning och utveckling vid högskolani ger åtskillig information om vilken forskning som där kan bedrivas isamverkan med andra universitet, inte minst med i ger ut en skrift som heter pågår. Från Jönköpingkommer skriften Högskoleutbildning och forskning i . Från Kristianstadfinns det en imponerande förteckning över Forskning, m. m. rapporterom forsknirtg och projekt med forsknirtgsanknytning som man där har. Men, inga forskare utbildas vid dessa högskolor. Det skervid universiteten: De problem inom forskningen som behandlas vid de rtyahögskolorna har antingen en sådan begränsad omfattning att det enbart ärmöjligt att behandla dém vid de egna högskolorna, eller också sker det isamverkan med de stora universiteten och de tyngre resurser som dessa har. Vi har spritt våra resurser för fasta forskningsanslag sålångt det är möjligt. Skulle man vara mycket strikt är det tänkbart att viskulle ha en starkare koncentration av vissa ämnen till ett fåtal universitet,där dessa ämnen kunde tilldelas större resurser, än med den spridning vi nuhar. Men vi har försökt att gå en rirtilig rtiedelväg. Vi försöker också fåalla urtiversitet och högskolor att vara innefattade i ett gemensamt system därsamverkan sker dem emellan. Var och en som är anställd som lärare vid dessa universitetoch högskolor skall ha lika rätt till att från forskningsråd, STU eller andraforskningsfonder söka de bidrag som behövs för att bedriva forskningsarbetet.Det tillkommer dä forskningsråden eller de övriga institutioner det är fråga omatt enbart utifrån forskarnas egna kvalifikationer bedöma vilka som skalltilldelas medel eller inte. När det gäller den stora sektorsforskningen vet-vi allaatt den i en rad länder bedrivs inom det militära området. varförsvaret i stort sett ensamt om att använda en stor del av sin budget förforskningsverksamhet. Då framfördes klagomål från alla möjliga håll om attSverige hade en omfattande arbetsmarknadspolitik, men inte bedrevforskningsverksamhet i arislutrting till den, att hade en betydandesocialpolitik, men att inte några av de medel som anslogs för socialpolitikenanvändes för att bedriva forskning på området. Man fick gå till andra länderdär arbetsmarknadspolitiken eller socialpolitiken var mirtdre omfattande föratt finna någon forskning på områdena. Då kom man fram till att det för destora samhällsområdena vore rimligt att, liksom på försvarets område, en delmedel avsattes för egen forskning inom sektorn. Det är inte självklart att forskningen sedan skall utförasvid särskilda institut, helt eller delvis, inom varje sektor. I en del fall kandetta vara önskvärt, och det har varit mycket befrämjande för stora ochbetydelsefulla samhällsområdens utveckling. Spontant har vid universiteten inteinitiativ tagits i sådan omfattning att man kunnat få en samlad bild: och därhar de olika sektorsorganen spelat en viktig roll. Mcrt alltmer förstärks samarbetet mellart sektorsorganenoch universiteten och högskolorna, och från de olika sektorsorganen överlämnasuppgifter till universitet och högskolor. Vi ser gärna att det sker, och det ärpoängterat också här i denna proposition. Det är fel frårt universitetens sida, om man skullebeklaga sig över att de som ansvarar för socialpolitiken avsätter resurser försocial forskning eller att de som ansvarar för arbetsmarknadspolitiken ocksåavsätter resurser för att bedriva forskning kring det egna området. Det viktigaför oss är att forskning av hög kvalitet blir utförd. Den blir ofta bäst om denutförs vid universitet och högskolor. Den kan i en del fall med framgång ocksåutföras vid särskilda institut. Det ligger inte i någons intresse att här skapaen motsättning. Till vill jag säga att det är riktigt atturtiversitetert och högskolorrta ofta har känt en viss oro inför vadsektorsorganen skall ställa för medel till förfogande. Det är därför som vi harskrivit i den här propositionen att det är viktigt-att sektorsorganen arbetarmera långsiktigt, så att uppdrag som man ger till urtiversitet och högskolorkan överblickas för . Jag vill slutligen säga till dem som försöker skapa enmotsättning mellan de stora lärosätena och de nya högskolorna, att de nyahögskolorna i allra högsta grad är beroende av en god samverkan méd de storalärosätena och att också många värdefulla spontana initiativ har tagits mellanföreträdare för de stora universiteten och högskolorna och de nya högskolor somväxer upp runt om i vårt land. Forskning, m: m. 24BJÖRN (vpk) replik: Nej, minister , jag behöver inte åkatill för att få reda på att det forskas i , eller någotannat ställe. Men där fick jag höra samstämmigheten mellan . Det var inget annat. Inte ett ord säger om kvinnors särskildavillkor för högre studier och forskning. Jag återkommer då med eninterpellafion i ärendet. Mert en sak tycker jag ändå att vi borde passa på att redaut här, och det är hemligstämplandet som jag har gett exempel på. Det kan välinte vara tillfredsställande. Det stimulerar väl inte till oväld, personligutveckling och kritiskt tänkande. Det öppnar ju inte universiteten ochhögskolorna rnot verkligheten utanför, om man ägnar sig ät att hemligstämplauppsatser på olika nivåer, examensarbeten, licentiatavhandlingar och anrtat.Utbildnirtgs-mirtisterrt kan själv ta del av det material jag har i min bänk. Vad har utbildningsministern tänkt göra åt det härfenomenet? Jag ser eri risk i detta. Öm det fortsätter, kan det, som jag sade imitt inlednirtgsanförande, bli svårt att motivera att vi med allmänna medelskall underhålla en sådan här verksartihet. Det går ju stick i stäv medhögskolaus portalparagraf. 25 () replik: Utbildningsministerrt upprepar att det harinrättats ytterligare 700 doktorandtjänster i och med denna proposition. Menvad vi efterlyst är vad som händer sedan. Utbildningsministern säger att det kan tänkas bli flera såsmånirtgom. Men det är ju inte särskilt mycket till framtidsplanering! Jag tycker det finns anledning förutbildningsdepartementet att fundera över om man inte skulle kunna ha en meralångsiktig planerirtg, där man kan konstatera man nåttdithän att de som doktorerar försörjer sig med doktorandtjänst och ingentingannat. När det gäller de mindre högskolorna upplever jag nog attnär utbildningsministern uttalar sig om fasta forskningsresurser är det nästanden heliga princip som gäller som utbildningsutskottets ordförande påstod intefanns. För utbildningsministern handlar det inte om när vi får resurser. Hansäger att man har spritt forskningsresurserna så långt det någonsin går. Det tyckerjag är en mycket stelbent hållning, som måste upplevas väldigt Forskning, m. m. frustrerandevid de mindre högskolorna där saken skulle kunna bli aktuell. Jag upprepar än en gång att vi inte är ute efter att skapanya universitet.-Vi vill göra det möjligt att vid de tillfällen, då det byggtsupp tillräcklig kompetens, krörta ert positiv utveckling på forskningsområdetmed inrättande av en professur. Innehavaren skall naturligtvis också kunnadelta i en forskarutbildning. Det skall inte heller vara stora murar mellart olikalärosätert. Givetvis måste man kunna samverka mellan högskolor och universitetockså pä forskarutbildnirtgsområdet. Jag tror alltså inte att dessa bekymmerför den vetenskapliga miljön är så olösliga som de framställs avutbildningsministern. Jag kan inte hålla med om att propositionen skulleuttrycka någon positiv inställning till forskning vid de mindre högskolorna.Det enda som jag kan se i denrta.proposition som är riktat till de mindrehögskolorna är de knappa tio miljonerna för kontaktsekreterarverksamheten. Detär av den halva miljard friska pengar som man satsar iforskningspropositionen. Till detta kommer de 600 bankmiljonerna som inte lärregna över de små högskolorna. Huvudintrycket kvarstår: denna proposition innebär att desmå högskolornas roll i. Forskningssverige försvagas kraftigt, och det är enolycklig utveckling. 26KERSTIN () replik: Jag begärde ordet när utbildningsministerntalade om doktorandtjärtsterna.När jag ställde frågan om det skulle varamöjligt att rekrytera personer till dessa tjärtster, irtnebar det ingen kritikmot tjänsterna. Tvärtom, jag instämmer i att tjänsterna är bra. men jagar intesäker pä att det räcker med att det finns en tjänst. Man måste ha någonstansatt sitta och någonting att jobba med, t. ex. utrustning. Ett av bekymren, utantvekan, är att dessa bankmiljortcr som man fått till utrustning kommer attkunna anvärtdas i doktorandtjärtstert endast första aret av treårsperioden.Sedan kan det bli bekymmer. För högskolan skall när det gäller doktorandutbildning,speciellt i teknik och naturvetenskap, konkurrera med en industriellforskningsmiljö som alltmer börjar likna högskolans forskningsmiljö. Jag ärallvarligt oroad över att just de tekniska högskolorna och de naturvetenskapligautbildningarna inte kommer att kunna rekrytera tillräckligt med goda krafterför att kunna utföra forskarutbildning. Jag lade också märke till attutbildningsministern undvek att tala om sektorsforsknirtgens kvalitet. Däremothade jag en känsla av att han alltmer var på glid mot vad vi som har varitoroade över sektorsforskningen har tyckt: att det hade varit bra omutbildningsutskottets majoritet hade instämt i att det /89 bordeöverföras några procent av sektorsforskningen till högskolan. Visst är det braatt vi nu kanske får ett antal tjänster inom sektorsforskningen. Men det kartbli likadant där. De byggs upp nu och löper alla ut ungefär , om ettpar . Liksom lade jag märke till att utbildningsministernfaktiskt undvikit ordet kvinnor under hela sin deklaration. Är detsymtomatiskt, utbildningsministern? 27BIRGER HAGÅRD (m) replik; Den omständigheten att vi bedriverarbetsmarkrtadspolitik, socialpolitik eller bostadspolitik gör det ju irtte pårtågot sätt befogat att med de här pertgarna bygga upp ett särskiltforskningsorgan. Vill man att en sådan forskning skall bedrivas, vare sig denär arbetsmarknadspolitisk, socialpolitisk eller bostadspolitisk, vad hindrardå att man lägger ut den forskningen vid universiteten och ger universitetensådana resurser att de också kan ta initiativ på den här punkten? Har mau irtgaresurser kan man knappast ta några som helst initiativ. Vore det inte bättreför t.ex. strålningsbiologiska institutiortcrt i att i stället föratt ha 3 fasta forskartjänster av 25 -alltså en situation där flertalet irttevet om de har arbete - överföra Crt del av sektorsforskningsmedlendirekt till universiteten och högskolorna för att på det sättet också kunnagarantera trygghet i anställnirtgert för de forskare som är verksamma? Delarutbildrtingsministern dert uppfattning som utbildningsutskottets ordförandelitet vagt antydde, nämligen att det nu kan vara dags att flytta över medelfrårt sektorsforskningen till universiteten och högskolorna och att göra detnär nästa forskningspolitiska proposition framläggs? År det en medveten policy från utbildningsministerns sidaatt vi nu har sä mycket av forskning via sektörsanslagen, eller är det ett sättatt lättare få fram pengar till forskningen? Jag föreställer mig annars att enkraftfull utbild-nirtgsmirtister i ert kraftfull regerirtg irtte borde ha någrastörre svårigheter att vinna gehör för ståndpunkten att det behövs pengar tillforskrting i landet, eftersom landet står och faller med sin forskning. Ärdetta en medveten policy från utbildnirtgsministerns sida, eller år det baraslumpen som har spelat in, när vi nu har fått så mycket lagt på justsektorsforskningsorganen?. Forskning, m. m. Det är självfallet angeläget att män ochkvinnor får lika möjligheter till både studier och forskning. Vi har kommitdärhän att av de högskolestuderande ungefär hälften är märt och hälftenkvinnor. Så där är det inget fel på proportionerna. Då det gäller att fortsätta med forskarutbildrtirtgöverväger arttalet märt fortfarartde. Det är martliga studeraude blanddem som genomgår forskarutbildning. När det gäller doktorsexamen kan vikonstatera att andelen kvinnor som genomfört sina avhandlingsarbeten ochpromoverats uppgår till . Det är således lårtgt till jämställdhetännu. Huruvida det är sämre på det akademiska området än på artdra områdert isamhället rtär det gäller tillträde till ledande befattningar vill jag inteuttala mig om, I och med att mart gär över från utbildningsbidrag tilldoktorandtjänst inträder de vartliga villkoren för sökande till tjänst. Den somtillhör ett underreprescrtterat kört kan åberopa detta för att få en visstjärtst. Till vill jag säga att vad somkarakteriserar forskningen i verklig mening är att resultaten blir kärtda fördem som arbetar vid det egrta lärosätet, Mert de kart också utsättas förkritisk grartskning av personer som arbetar vid artdraforskrtingsinstitutioner. Jag anser att universiteten inte bör åta sig uppdragsom inrtebär att de inte kan, i varje fall irtte inom en kortare 4 Riksdagensproiokoll 1986/87:131 Forskning, m. m. tid,offentliggöra sina resultat, redovisa utgångspunkter och använda metoder osv.Det kan i en del fall vara fråga om att urtiversiteten påtar sig uppdrag för enindustri. Då kan universitetert hålla irtne med resultatet några få månader föratt ge industrin tillfälle att kanske vidta vissa åtgärder för att ekortomisktutuyttja ert upptäckt som har gjorts pä företagets bekostrtad. Men i och medatt ett universitet eller ert högskola är irtkopplad kan uppskovet medoffentliggörandet bara få vara temporärt. Det som sade om attavhandlingar och uppsatser skulle hemligstämplas tycker jag låtermycket oroväckande. Jag anser att sådana forskrtirtgsirtsatser har mycket litetvärde vid våra universitet och högskolor. talade om att vi har för mycketsektorsforskning. Det som här nämnde strider emellertid emot deninternationella statistiken som visar att det, i varje fall i början av80-talet, inte fanns något land där universitet och högskolor spelade så storroll i-fråga om den sammanlagda forskningen som i . Om vi som exempeltar våra stora universitet och våra stora tekniska och medicinska högskolor gårhuvuddelen av de medel som anvisas dit till forskning och en mindre del tillden grundläggande utbildrtingen. Det framförs emellanåt klagomål över dennaproportion, men vi har i valt att låta forskrtirtgcrt i mycket storutsträckning vara förlagd till universiteten och högskolorna. Vi gör det ihögre grad än något annat land. Om vi då skall överträffa någon i fråga om attförlägga forsknirtg till universiteten är det oss själva och ingen annan. Jag vill också påpeka att det naturligtvis är svårt förhögskolorna att konkurrera med näringslivet på rent ekonomiska grunder när detgäller.att rekrytera forskare. Jag förstår att ersättningen på . -fören doktorandtjänst är ett obetydligt belopp jämfört med vad många företag kanerbjuda. Inte desto mindre finrts det i våra urtiversitet ert vetcrtskapligfrihet, som attraherar många och som gör att många åtmirtstone under ett antalår vill bedriva sin verksamhet där. Vid den promotion och professorsinstallationdär Kerstirt Keert och jag var närvarande fanrtsåtskilliga exempel på hur personer som varit anställda i industrinåtergått till högskolan för att tillträda professur i stället. Som framhåller är inte bara den ekonomiskaersättrtingcrt för doktorands uppehälle det avgörande utan också att det förden forskarstuderande skapas rimliga resurser, ges arbetsrum, möjlighet attföreta resor samt möjlighet att delta i konferenser och artdra verksamheter somkart vara stimulerartde i forskrtingsarbetet. I det avseendet ger jag KerstinKeen fullständigt rätt - det här är betydelsefulla insatser som vi kan göra. I övrigt vill jag som ett sammanfattande omdöme om dekommentarer som har fällts i anslutning till mitt anförartde säga att de ärtdåi huvudsak bekräftar att det råderCrt betydande enighet om inriktningen iforskningspropositionen och en allmärt vilja att bygga upp den svenskaforskningen så att den är konkurrenskraftig gentemot artdra lärtders forskrtirtgrtien också, och inte minst, så att vi kan vidmakthålla vår egen kulturellastandard. Inriktningen på kulturvetenskapen är i detta fall ett särskiltuttryck för detta. vice talmartnen anmälde att ochKerstin anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätttill ytterligare repliker. 29MARGARETA (): Utbildnirtgsministern avslutade sitt sistaanförartde med att tala om kortkurrertskraft och upprätthållårtde av kulturellstaudard. Jag tänkte uppehålla mig vid ett litet och smalt, men inte destomindre betydelsefullt, avsnitt. Det handlar om desigrtutbildningcrt. Visst kan mart bli glad över att de kortstnärligautbildningarna sammanta get får en rejäl förstärkrting. Men den glädjen förtas lätt av den omotiverat skeva fördelningen mellan och , som markeras ännu hårdare. Varken utbildnirtgsnivå eller antalet utbildningsplatser på de båda orterna skulle kunrta förklara varför kommer att inneha 29 professurer i vissa konstnärliga ämncrt, medan förväntas klara sig med 6. För undervisningens kvalitet kan det tyckas oväsentligt om en lärare innehar titeln professor eller ej, men det saknar faktiskt inte betydelse när det gäller högskolemässig status, möjligheterna att attrahera skickliga medarbetare och framför allt självkänslan hos lärare och elever: När dessutom de totalt tilldelade resurserna skiljer sig så markant mellanide båda utbildningsorterna ser det illa ut. I en fyrpartimotion har vi velat belysa'situationen för endel av de konstnärliga utbildningarna, nämligen designlinjernas behov avledningsresurser för forskning och utveckling vid sidart v dertorgartisatiort. för kortstnärligt utvecklingsarbete som föreslås för denkonstnärliga utbildningen i dess helhet.