prot · GA0949 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringen önskar en bred uppgörelse omenergipolitiken. Vi vill att den uppgörelsen skall grunda sig på flera partierssamstämmiga beslut och pä deras medverkan och aktiva insatser, som sedan måsteföljas upp ute i kommunerna: Det är det huvudsakliga skälet till att vi nuhandlar pä ett sätt som gör att de branscher som arbetar med utveckling av nyteknik skall kunna hålla ut, men det är då inte fråga om utan om enmycket' . Vid paitiledaiöverläggningen kom vi ju överens orii att viskall syfta till en uppgörelse som innebär att en principproposition skallkunna föreläggas och också beslutas av i vår-före marsmånads utgång. Detta är vår gemensamniaambition. Jag har också uppfattat det så att vår gemensamma ambitionär att vi skall klara kärnkraftsavvecklingen med hushållning och ny.niiljövänlig teknik av det slag vi här har diskuterat.och med minsta möjligainsats av olja och kol. Någon återgång till ökad oljeanvändning vill vi intevara med om, både av hänsyn till miljön och av hänsyn tillförsörjningsberedskap och ekonomi. Och även om det är svårt att mera exaktförutse oljeprisutvecklingen på kort sikt, är det alldeles säkert att oljankommer att vara dyr också . pågar mycketingående diskussioner med kommunerna och med om de speciellaproblem av mera kortsiktig natur som finns . Bl, a, isyfte attdiskuteradessa problem kommer jag att träffa och Landstingsförbundetsledningar, . De resp: handläggarna inom regeringskansliet.Kommunförbundet och förbereder nu detta sammanträffande närdet gäller frågorna på bl, a, det här området, så att vi skall kunna vidta desärskilda åtgärder som kan behövas för att få stabilitet och: framsynthet ikommunernas investeringar. AnL 9 IVARFRANZÉN (c): Jag vill börja med att uttrycka min förvåningöver att energiministern påstår att skulle ha lagt fram avvecklingsförslagnär det gäller kärnkraften som innebär en ökad oljeanvändning. Var finns deförslagen? Våra förslag går ju helt klart ut på att vi skall ge den tid sombehövs Om förstärkt stöd till energiin vesteringar för direktövergång till en effektivare användning av förnybar energi. Det hoppas jag vialla är överens om. Det sades också att inte lagt fram konkretaförslagom oljeskattehöjning. Detta är riktigt. Däremot är vi beredda attdiskutera en sådan. Min bedömning är att.det med nuvarande oljepriser kommeratt behövas en ytterligare skattehöjning på , föi" att vi skallfä balans på marknaden och för att kommunerna, som gjort stora investeringar ibiobränsleanläggningar, inte skall drabbas av stora förluster och tvingasutdebitera extra skatt. Men självfallet vill vi även se på de"morötter" som kan finnas i sammanhanget, t, ex, på möjligheterna attbalansera en höjning av oljeskatten med skattesänkningar på andra områden. Detär ett mycket välkänt krav. Energiministern vet att vi är öppna för den typenav diskussioner för att få stabilitet och en "morot" ekonomiskt sett,detta för att fullfölja den energipolitik som jag, åtminstone , trottätt vi varit något så när överens om. Jag är tacksam för de "småsaker" somenergiministern har berättat orn här och som kanske kan förlänga hoppetnågori liten tid. Men det hade varit så oerhört mycket enklare omnäringsutskottet fått en liten vink i samband med utskottsinitiativet. Detborde ha blivit en rejäl förlängning sä att vi i lugn och ro hade fåttförhandla oss fram till vad som kunnat vara ännu bättre. Vi begärde bara enförlängning av det stöd som finns . Med en aldrig så liten vink från regeringenhade det varit lätt att få majoritet i utskottet för detta. Vad som skrämmer mig, energiministern, när jag ser påregeringens handlande i energifrågan är att det inte harhänt någonting som har främjat alternativ energi eller som har främjatkärnkraftsavvecklingen. talar jag om handlandet, inte om energiministernsuttalanden, som i mångt och mycket har varit centerpolitiska och därför ocksåbra. Handlandet har däremot varit negativt. Jag beklagar det djupt. När jag talar om svek menar jag inte i första hand attuppgörelsen inte har fullföljts. Jag talar först om sveket mot alla dessa ute ilandet, såväl enskilda personer som företag. Det är det sveket som upprör migoch som gör att det på det här området måste bli en bättre tingens ordning, omvi skall kunna fullfölja den energipolitik som har fastlagt. AnL 10MARIANNE (): sade att vi skall ha en breduppgörelse om energipolitiken. Det är klart att vi alla eftersträvar attåstadkomma det för att genomföra en kärnkraftsavveckling, som det ju ändå råderstor enighet om, sade också att vi inte skall ha någon ökadoljeanvändning. Men det har vi ju redan, , Oljeanvändningen ökarju just - det har aldrig installerats så många oljebrännare somnu. Vi kan inte värja oss för verkligheten, den är som den är, . När jag ställde min fråga om konkurrenskraften tillBirgitta hade jag ett litet förslag om någon form av tidsbegränsatproduktionsbidrag till företag som utvecklar anläggningar för fasta bränslen.Det kunde vara en metod för att upprätthålla investeringar. Den frågan svaradeBirgitta över huvud taget inte på. Jag vet inte om mitt förslag är detbästa, men man måste verkligen fundera på vad man skall kunna göra så att intede företag som Sysslarmed den här produktionen blir lidande av fluktuationerna i oljepriserna. Detär inte företagens fel att oljepriset åker upp och ner. Vi måste komma framtill någon modell som är verksam i det fallet. De företag som har gett uppvågar inte komma igen,eftersomdeinte vet vadsom händer. Det aren så storsatsning att de kanske inte vågar ta risken mer än en gång. Jag efterlyser merkonkreta förslag, så att berörda företag skall kunna klara sig fram till dessatt överläggningarna har slutförts. Om åtgärder för att skydda kvinnor som utsattsförmisshandel av sina f. d. män Överläggningen var härmed avslutad. 48 Svar på interpellationerna 1986/87:106 och 107 om åtgärder för att skyddakvinnor som utsatts för misshandel av sina f. d. män har mot bakgrund av vissa uppgifter imassmedia frågat om regeringen är beredd alt vidta snabbaåtgärder för att skydda förföljda kvinnor från den terror som deras f, d, män ärberedda att utsätta dem för, har mot samma bakgrund frågat om jag ärberedd att presentera förslag till vissa lagändringar,nämligen dels en möjlighet att i en dom för misshandel meddela besöksförbud,dels en utvidgning av sekretesskyddet för personnummerbaserade dataregister närkvinnor behöver detta. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. Det är en djupt tragisk verklighet som vi nu talar om. Jagvet att det är ett mycket stort antal kvinnor som lever i skräck och ängest föratt tidigare partner inte lämnar dem i fred. Vi måste finna bättre medel än vihar för att hjälpa dessa kvinnor. Vi måste konstatera att polisens möjligheter att ge skyddär begränsade. Polisen kan ingripa när män begår brott. Men kontinuerligbevakning är av naturliga skäl svårt att åstadkomma. En synnerligen betydelsefull insats görs emellertid av denfolkrörelse som svarar för kvinnohus och kvinnojourer runt om i landet när mandär bereder kvinnor i sådana här utsatta situationer eft i vart falltillfälligt skydd. Jag anser det angeläget att denna verksamhet utvecklasytterligare. En viktig resurs är också de niansjourer som börjat växafram. Här kan man på motsvarande sätt inrikta sig på manriens problem. Oftatvingas kvinnor i denna situation att bildligt talat gå under jorden. Detta sker bl, a, genorn att adressuppgifter ifolkbokföringsregister beläggs med sekretess. Den möjligheten finns inte i dagnär det gäller sådana register som endast omfattar ett begränsat urval avbefolkningen (t, ex, pass-och körkortsregistren). har föreslagit att man skall kunnasekretessbelägga uppgifter om enskildas personliga förhållanden vidmyndigheters registrering av befolkningen, om man kan anta att den enskildeeller någon.honom närstående lider men om uppgiften röjs. En sådan vidgning avsekretessen skulle gagna dessa kvinnor. Situationenför de utsatta kvinnorna är emellertid sådan att alla möjlighe- Om åtgärder för att skydda kvinnorsom utsattsförmisshandel av sinaf. ter ochförslag till förbättringar noga måste beaktas. Jag har erfarit attföreträdare för kvinnohus och kvinnojourer numera.anser att besöksförbud vidvite av fängelse skulle kunna vara ett verksamt medel att skydda dessa kvinnor.Jag anser att detta är ett intressant uppslag även om jag är något tveksam omden praktiska effekten. För att få en bred belysning av problemen och diskuteradetta och andra uppslag har jag inbjudit företrädare för myndigheter och kvinnoorga nisationer till eri hearing som skall äga rum nu . Jag kommer därigenom att få ett bättre underlag för att bedöma vilka åtgärder som,kan behöva vidtas. Först därefter är jag beredd att uttala mig om konkreta förslag, AnL 12 ALFSVENSSON (c): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Det är nästan mentalt outhärdligt, tycker jag, att medande allra flesta i vårt materiella välfärdsland nu rustar för julfirande ochönskar varandra fridfull helg med trivsel och trygg gemenskap, så jagarångesten tusentals kvinnor i vårt land. Jag hoppas att det inte verkarövermaga att säga det, men jag har sedan jag kom hit tillriksdagen grubblat, över om vi inte här koncentrerar oss, för att inte sägafixerar oss, på de frågor som för stora grupper, i synnerhet grupper som leverpå samhällets skuggsida, är andrahandsfrågor, sysslade vi här ikammaren en hel lång dag med pensionsskatten. Den nödvändiga materiellatryggheten ägnar vi gärna de stora debatterna. Och likväl borde vi ju alla varamedvetna om -vi ärdet nog också-att tiotusentals svenskar, massor av våramedmänniskor, har en tillvaro fylld av vantrivsel och ångest. Deras situationpåverkas inte i första hand av ökad niateriell välfärd. Jag skulle gärna se att vi hade en heldebattdag här i kammaren då nyfattigdomen, inte den materiella, om den finns,utan vår svenska andliga fattigdom debatterades; På något sätt känner man sigoförmögen och åtgärdshandikappad när ämnen av det slag som tas upp iinterpellationerna avhandlas, Det är kanske därför dessa för deri materiella välfärdenfundamentala områden så sällan tas upp. Likväl måtte vi väl alla vara överensom att vi jnte får svika på de avsnitt i samhället där det krävs störstauppmärksamhet och åtgärder, där behoven är störst. Kanske är det.så att den politiska debattensstruktur och ämnesdisponering till viss del har överlevt sig själv. Kanske harvi politiker för oss att de frågor som vär angelägna att prioritera, att gekraft och uppmärksamhet åt under tidigare decennier med något slags naturlagssäkerhet och nödvändighet måste vara desamma också . Jag tror att helavälfärdsbegreppet måste vidgas och få vidga debatten, att hela vårt standardbegreppmåste bli étt annat än vad det var för ett par tre decennier sedan.Fördelningspolitik får inte enbart koncentreras till kronor och ören, I dagmåste fördelningspolitiken också handla om trygghet, trygghet för dessatusentals kvinnor och deras barn som marteras av rädsla och skräck, som fåttoutplånliga och rriardrömslikå minnen stämplade i själen. Jag är, herr talman, glad för att,justitieministernarrangerat en hearing för att se vad som konkret kan göras för att hjälpa dessajagade och förföljda kvinnor.Jag hoppas verkligen att något sker snabbt. När tror justitieministern attkonkreta åtgärder kan vidtas? Låt oss få ett besked om det . Jag tror att detskulle uppfattas som en julklapp, innehållande omtanke ochen strimma av ljus för många. Jag skulle också gärna vilja veta om justitieministernnågot riier resolut än vad som framgår av interpellationssvaret kan tänka sigatt införa kontraktsvård, ett vårdprogram som ställer vissa krav. Dessatorterare och människojägare är i behov av återanpassningsprogram, det ärtydligt. Det krävs att de hålls under uppsikt. Jag ärinte ute enbart efter att ge dem anmälningsplikt , även om jagtror att den åtgärden skulle kunna nyttjas mer. Jag anser att det behövs vårdkombinerad med vissa krav. Onekligen verkar det amerikanska systemet att mannenav domstol förbjuds söka upp kvinnan vettigt, och jag hoppas attjustitieministern kan tänka sig att införa det systemet per omgående också iSverige, hadeden på sin andrasida enartikel, vars, innehåll man omöjligen kan gå förbi, om man radikalt vill ta itumed våldet. Rubriken löd: "Våldet inom familjen stinker av alkohol".Vi vet alla att så är det: Jag tror givetvis inte på något totalförbud, men vimåste finna åtgärder för att så mycket som möjligt dränera alla dessamissbruks- och våldsmättade s, k, familjemiljöer från alkohol. Jag är övertygadom att det finns metoder som i alla fall leder oss en bra bit på vägen. Det handlar självfallet i allra högsta gradockså om att rensa ut så mycket som man någonsin mäktar av denvåldsglorifiering som ofta är kombinerad med den mest vedervärdiga kvinnosynfrån film- och videoutbudet. Det skulle vara intressant att få veta omjustitieministern är beredd att gå lika långt som man i har gjort idetta avseende. Jag är på det klara med att det krävs bådeett långsiktigt perspektiv och ett rent akut åtgärdsprogram. De kvinnor somlever i ständig ångest och söm är regelrätt förföljda borde utrustas med någontyp av larmsystem som är kopplat direkt till polisen eller till någon annaninstans. Sådana system finns inom vårdsektorn och är välutbyggda på en delhåll. Det kan verka märkligt att föreslå någonting dylikt, men man känner ettskriande behov av att hitta någon konkret metod att hjälpa dessa människor utur deras hemska elände. Om åtgärder för att skydda kvinnorsom utsattsförmisshandel av sinaf. AnL 13INGBRITT IRHAMMAR (c): Jag tackar justitieministern för svaret påmin interpellation, men jag konstaterar besviket attjustitieministern inte är beredd att presentera några konkreta åtgärder ilinje med vad min interpellation innehöll. Tvärtom upplever jag innehållet isvaret som mycket tunt. De tusentals kvinnor som misshandlas i vårt landges föga hopp om en möjlighet till en trygg framtid, där de kan leva fria frånsina plågoandar. Jag har efterlyst en lagändring , som gör detmöjligt att i en dom för misshandel meddela besöksförbud. Dessutom vill jag haen utvidgning av sekretesskyddet för personnummerbaserade dataregister för dekvinnor som behöver detta. Vilket svar ges av justitieministern? Jo, ettkonstaterande att misshandel mot kvinnor är en tragisk verklighet. Om åtgärder för att skydda kvinnorsom utsattsförmisshandel av sinaf. Vilket förslag till åtgärd presenteras? Jo, att vi måstefinna bättre medel än vi har för att hjälpa dem. frågarjag och många med -mig. Det framgår inte av svaret. Det enda som framgår är attjustitieministern skall ha en utfrågning med företrädare för olika myndigheteroch kvinnoorganisationer - och det är ju bra. Det är dock ingen nyhet, fördetta nämnde jag redan i min interpellation. Nyheten i sammanhanget är attjustitieministern inte har några konkreta förslag till åtgärder att presenterai dag. Detta är dagens tragiska verklighet. Polisens möjligheter att ge skydd är begränsade,konstateras vidare i svaret. Det är heller ingen nyhet. Man kan däremotifrågasätta om inte kvinnor som blivit hotade till livet borde ha lika storrättighet till polisskydd som politiker som är utsatta för hot. Är inte allasliv lika mycket värda att skydda? vill jag fråga. Finns det förslag i denriktningen? Polis kan ingripa medan brott begås, framgår av svaret.Det är tyvärr inte alltid riktigt. Kvinnornahar ofta hunnit bli illa slagna och sparkade, i värsta fall redan mördade,innan polis är på plats. Polisen gör ett bra arbete, men tvingas konstateradels att den har för små resurser att ingripa , dels att misshandel måstepågå eller ha skett innan den kan ingripa. Polisen har dessutom brist påpersonal för att hinna utreda alla misshandlades anmälningar. Den tvingasprioritera de grövsta misshandelsfallen, framför allt i storstäderna, såsomhär i , Vi från kan bara med beklagande erinra om attregeringen inte är beredd att satsa lika mycket på polisresurser som vi ansernödvändigt, Fakta i vad gäller misshandeln är ju att över 11 000 fallanmäldes . Dessa siffror är bara toppen på ett . Det ansesfinnas ett stort mörkertal just för kvinnomisshandel och sexuella övergrepp. Vad svarar då justitieministern på lagförslaget sominnebär att besöksförbud vid vite av fängelse skulle kunna införas? Ettintressant uppslag -tveksam om den praktiska effekten, säger han i svaret.Åtgärder skall bedömas , framgår det också. När då?frågar jag precis som , Direkt efter onsdagens utfrågning? Tilljul, , , ? Det skulle vara önskvärt omtidpunkten kunde preciseras här och , för detta är viktiga besked, sombehöver lämnas. Dessa misshandlade kvinnor är livrädda för sina män - förhämnd och repressalier om de anmäler misshandeln. Samhället har litenchans att skydda kvinnan. Hon har föga chans att gömma sig undan. Därför stannarmånga kvinnor kvar och lider, utsatta för terror, slag och våld, ibland iåratal. Alternativet är att fly, söka gömma sig, söka nyidentitet, strykas ur dataregister - i rädsla för' att mannen skall hitta henneoch fortsätta misshandeln. Det åren stor tragedi också för de barn som tillsammansmedsina mammor tvingas leva på flykt undan dessa aggressiva män, barn som tvingasbyta skolor, kamrater, dagmammor och lärare, barn som tvingas leva i en rotlösbarndom, också de i skräck för att bli misshandlade. Det finns nämligenutredningar som visar att av de män som slår sina kvinnor också slårsina barn. Till förslaget om en lagändring som skulle skydda dessakvinnor och barn säger justitieministern: Det är bra och intressant, men denpraktiska effekten Han är inte beredd att ge några konkreta förslag . Vi ärmänga som är besvikna över att inte få ett konkret besked ! Det skydd och stöd dessa kvinnor och barn får ges ihuvudsak av kvinnohus och kvinnojourer. Vad har justitieministern att säga omdenna verksamhet? Jo, de gören betydelsefull insats, och det är angeläget attdenna verksamhet utvecklas ytterligare. Jag och många aktiva inom dessa kvinnojourerundrar naturligtvis: Hur då? Vilka planer har justitieministern och regeringen? Jag instämmer verkligen i att kvinnohus och kvinnojourergör en synnerligen betydelsefull insats. De arbetar för det allra mesta totaltideellt. Några är anställda vid de största kvinnojourerna somlönebidragsanställda. Flera har det besvärligt med ekonomin. Harjustitieministern tänkt sig att denna verksamhet får utvecklas med statligastödformer , eller vad menas med svaret? Från sida är vi beredda att ge konkreta förslag,närmast under den kommande motionstiden, såsom förslag om de lagändringar sombeskrivits i interpellationen, ökade polisresurser, kontraktsvård, juridisktombud för de misshandlade. Hur mycket är regeringen beredd att satsa för att hjälpa dessakvinnor? Om åtgärder för att skydda kvinnor som utsattsförmisshandel av sinaf. AnL 14ANN-CATHRINE (): debatterade jag medjustitieministern regeringens skrivelse om åtgärder mot vålds- ochegendomsbrott, eftersom många kvinnor skrämts av brottsutvecklingen, särskiltbeträffande våldsbrotten. De är rädda för att gå ut efter mörkrets inbrott. Polisen har år fått minskade resurser till attupprätthålla gatufriden. Justitieministern förklarade dock endast att"polisväsendet är väl rustat att bekämpa kriminaliteten och att antaletpolismannatjänster befinner sig på en i stort sett rimlig nivå".Detta sade justitieministern trots att i mycket allvarligaordalag hade beskrivit polisbristen och sin egen oro över situationen, I dagens debatt ärdet inte frågaom gatufriden utan omhemfriden, Detär inte heller fråga om kvinnor som är rädda för okändavåldsverkare utan om kvinnor som är rädda för sina nuvarande eller f, d, äktamän eller samboende. Gemensamt är dock att vårt samhälle inte klarar av att gekvinnor tillräckligt skydd. Våld och kvinnomisshandel är något vi aldrig kanacceptera. Allvarligt är att även barnen i dessa förhållanden drabbas. Mångakvinnor lever i ständig och förlamande skräck, och många är på flykt - kanskeunder den återstående delen av livet - för att undkomma våld och misshandel.Massmedia har ingående skildrat den situation dessa kvinnor lever i, och det äringa överord. Många har oerhört svårt att ta sig ur en samlevnad medmisshandel. De känner sig helt kuvade och ser ingen utväg. De varken orkareller vågar bryta sig ur. De har ingen tilltro till det allmännas möjligheteratt hjälpa och skydda dem. protokoll 1986/87:49 Om åtgärder för att skydda k vinnorsom utsatts förmisshandel av sinaf. Den bristande kvinnofriden är ettnederlag för vårt samhälle. Vi måste få fram instrument att förhindra dettavåld och skydda kvinnorna - åtgärder på lång sikt och på kort sikt. Kvinnohusen och kvinnojourerna har betytt oerhört mycketför de misshandlade kvinnorna. Där finns skydd, förståelse, kunskap och engagemang.Där finns också hjälp till kvinnorna för att de skall kunna bryta upp från enohållbar situation. Vidare förs där inga register eller journaler. För många misshandlade kvinnor skulle det varafullständigt otänkbart att vända sig till . För dessa kvinnor ärkvinnohusen med sina frivilliga hjälpare det enda tänkbara. Att bryta upp och bygga upp en ny tillvaro är mycketsvårt; Misshandlade kvinnor behöver oerhört mycket stöd. Ett juridiskt biträdeär nödvändigt för hjälp vid förhör och inför en eventuell rättegång. Men en kvinna kan också behöva hjälp för att skydda sigmot en f. d. make eller sambo som hotar att komma till henne och misshandlahenne. Hon måste ha rätt att få skydd från polisen, innan det blir för sent.Men polisens resurser har undan för undan minskat, och det gör detta svårare.Som säger i sin interpellation är det inte rimligt att polisensresurser skall sättas in först när våld har begåtts. En person som har dömts för misshandel måste kunna dömastill besöksförbud. I mål om äktenskapsskillnad finns ju möjligheten attförordna 0111 besöksförbud. Man måste ge möjlighet att döma tillbesöksförbud även när det gäller personer som dömts för misshandel. Dessutommåste sekretesskyddet utvidgas för de kvinnor som behöver sådant skydd: Det ärfruktansvärt att det skall vara nödvändigt att gömma sig eller att bytaidentitet. Men när nu detta är ett faktum, måste skyddet vara så starkt sommöjligt. Det måste vara'hundraprocentigt. Vi i har arbetatför att förbättra situationen för misshandlade kvinnor. Vi har verkat företablerandet av kvinnohus och jourer. Vi har mänga medlemmar som är verksammai jourerna och som har läng erfarenhet av hur misshandlade kvinnor har det.Även de andra politiska kvinnoförbunden har varit aktiva för att hjälpamisshandlade kvinnor. Det var därför med tillfredsställelse vi konstaterade attäven justitieministern har uppmärksammat frågan och att han har kallat till enutfrågning om misshandlade kvinnors situation. Jag finner dét dock mycket märkligt att de politiskakvinnoförbunden inte har inbjudits att delta i utfrågningen. Men det ärsjälvfallet mycket bra att representanter för förkvinnojourer i har inbjudits: Vi i de politiska kvinnoförbunden har jukunnande och erfarenheter som kunde ha varit värdefulla när det gäller attlindra problemen för de kvinnor som lever i ständig skräck för våld ochmisshandel. På en förfrågan har jäg fått svaret att det skulle bli förmånga deltagare om även de politiska kvinnoorganisationerna var med. Jag måstesäga att det är ett anmärkningsvärt svar. Jag upprepar därför min fråga: Varförharintede politiska kvinnoförbunden inbjudits till utfrågningen? Vidare vill jag fråga vad justitieministern vill göra föratt stärka polisens möjligheter att skydda dessa utsatta kvinnor. Måste intepolisen ha resurser ochinstrument också för att förhindra och förebygga? Ett rättssamhälle har juskyldighet att skydda kvinnor för misshandel. I likhet med och vill jagfråga: När är justitieministern beredd att införa möjligheter att döma tillbesöksförbud och att utvidga sekretesskyddet för utsatta kvinnor? Och ärjustitieministern beredd att påskynda frågan om juridiskt biträde? När kan vivänta en proposition? Om åtgärder för att skydda k vinitor som utsattsförmisshandel av sinaf. Debatten har breddats.