prot · GA09108 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag vill än en gång påpeka att åtgärder för kvinnor är enbetydelsefull del av detta, och det framhåller vi också i centermotionen. Jagär glad för den skrivning som finns i utskottets betänkande när det gäller ökadsatsning på kvinnorna och också för det uttalande som biståndsministern gjorde.Vi hoppas nu bara att regeringen frikostigt ställer mer pengar till förfogandeän vad som skedde under föregående år. Antalet reservationer som är knutna till detta betänkandeskulle kunna ge vid handen att det råder stor oenighet i alla väsentliga frågorsom rör vårt svenska bistånd, men så är faktiskt inte fallet. Det råder i långastycken också en stor enighet. Ett initiativ som utskottet har tagit och somgrundar sig på oppositionens förslag är de ökade anslagen tillfrivilligorganisationerna. De ideella organisationerna spelar en mycket storroll när det gäller utvecklingssamarbetet med många olika länder. De harspelat och spelar en stor roll när det gäller att upprätthålla och utvecklabiståndsviljan i vårt land. Den kapacitet som de enskilda organisationerna harpå biståndsområdet är sådan InternationeUt utveck-li/igssa/narbete tn. InternationeUt utveckr lingssamarbete m. m. att detansetts lämpligt att öka deras möjligheter till ett aktivt och effektivtarbete. Det är därför mycket glädjande att utskottet har gått längre änregeringen, dock icke så långt som vi från och från andra partierhar önskat. Vi tycker att enigheten och möjligheten att få igenom förslaget ommera pengar till de ideella organisationerna i det här fallet fick ta över. Vad är det då fråga om när man ger mer pengar attförvaltas och brukas av de ideella organisationerna? Jo, det är ett erkännandeav de insatser som enskilda medlemmar, givare och faddrar utför. De ger avbeskattade pengar därför att de känner solidaritet med medmänniskorna ute ivärlden. Detta fina samarbete mellan enskilda engagerade människor och demyndigheter som är anslagsgivare måste få utvecklas, och jag tror att det finnsmöjligheter till detta. Så som jag uppfattar det finns det ett förtroendefulltsamtal, fyllt av respekt, mellan myndigheter, mellan regering och riksdag ochorganisationerna, som det är mycket viktigt att bygga vidare på. Jag skulleemellertid vilja understryka en mycket viktig sak, och det är att deorganisationer som får bidrag, det må vara Röda korset. ,, eller vilken annan organisation som helst, ärsjälvständiga folkrörelser som skapar och skall skapa en egen policy, somfinner sina egna effektiva vägar att nå de grupper av människor söm de kännerstörst intresse för och har störst kunnande att göra något för. Det får inteupplevas så att de skall gå i regeringens, eller SlDA:s ledband. Detär självständigheten hos organisationerna i ett demokratiskt land som vårt somär så betydelsefull. Man bestämmer själv sina villkor -hitfills har man kunnatgöra det. Man har fått förtroendet att gå in t, ex, där SIDA inte kunnat varapå plats. Man för en öppen dialog, och varje organisation är självfallet öppenför krifik på samma sätt som vi också vill kunna kritisera när SIDA intelyckas. Det är mångfalden i ett demokratiskt pluralistisktsamhälle som vårt som driver biståndsarbetet och biståndsengagemanget framåt.Den öppna dialogen, där man också är beredd att pröva om man kanske har gjortfel, gör att biståndsviljan ökat och kan komma att öka ytterligare så att vikan nå längre än till enprocentsmålet. Människor är alltså beredda att betala med beskattadepengar som man också betalar över skattsedeln, och de känner stolthetöver att vara med och ta ett personligt ansvar, Sompolitiker har vi ett oerhörtstort ansvar för att låta den dialogen och den debatten leva vidare på ettpositivt sätt. På det viset kan vi också komma många fler medmänniskor till hjälpute i världen. Detta gäller också de demokratifrämjande insatserna. Jagvill närrina det kooperativa området, där utskottet uttrycker sig mycketpositivt om de förslag som vi har väckt från . Kooperationen har längevarit en viktig del av utvecklingsarbetet. Jag ser att biståndsministern nu är i kammaren, och dåvill jag ställa en fråga som jag vet att många frivilliga organisationerbrottas med. Det är att även de har administrativa kostnader för sitt arbete.För många medlemmar i en ideell organisation kan det kännas mycket betungandeatt en stor del av de insamlade medlen går till administration även om manförsöker att vara mycket effektiv. Jag vill fråga om biståndsministern ärberedd att delta i en diskussion om hur vitillsammans skall kunna lösa ett sådant problem i sakens goda syfte att demänniskor som ger frivilliga insatser skall känna att en så stor del sommöjligt av dessa går direkt ut till de projekt som man är engagerad i. Såtill ett annat område, har alltid varit ett stort stöd för Förentanationerna och har givit stora finansiella bidrag till FN, Vi i centerparfietstår självfallet bakom en sådan politik och vill också utveckla den. Vi är av den uppfattningen att det internationellabiståndet är av mycket stort värde. Om t, ex, länder med gemensammaförutsättningar inom en region söker gemensamma lösningar genom samordnadeansträngningar, så blir effektiviteten desto större. Därför anser vi, att demultilaterala organen måste förbli centrala delar av det internationellautvecklingsarbetet. Ettexempel på hur detta kan fungera har vi fått redan fidigare , och jagskall därför inte upprepa det i detalj. Jag tänker på krisen i , där deinsatser som är nödvändiga inte kan enbart av enskilda länder utan måstesamordnas, FN måste kunna spela en stor roll för samordningen, där också denordiska länderna kan göra effektiva insatser. Vårslutsats i är den, att världsnöden är ett ansvar för detinternationella samfundet och att det ansvaret hörbaras av världens nationergemensamt. Av det skälet har vi också till detta betänkande fogat tvåreservationer som rör det internationella samarbetet på biståndsområdet.Tillsammans med har vi velat öka anslagen fill UNDP och tillUNICEF, dvs. de två system som har med utvecklingsarbete och med barn att göra.Det är ju omvittnat, senast i SIDA:s nyhetsbrev, hur man kan utföra ett mycketeffektivt arbete för nödlidande barn i världen. Man har kunnat bekämpa farsotersom drabbar barn. Jag tänker på kampen mot diarréer och på vaccinationsinsatserav olika slag. Inte minst nu när aids hotar att bli en katastrof för väldigtmånga barn är det viktigt att får fillräckliga resurser för att kunnamedverka effektivt i det arbetet. Det är skälet fill att vi har velat ökaanslaget fill , UNDPhar också ansvar för biståndsarbetet i stort, och även på det området är detvikfigt att man får tillräckliga medel till sitt förfogande. Tvåandra områden där vi från centerparfiet är ensamma om att föreslå ett ökatanslag gäller UNHCR, dvs, flyktingprogrammet, och Prografn, där viför livsmedelsprogrammet vill anslå 10 milj, kr. utöver regeringens förslag.När det gäller UNHCR, som har ansvaret för omhändertagandet av flyktingar, vetvi ju att världen har stora områden där oerhörda flyktingskaror finns, inteminst i de fatfiga länderna. Afghanistanska flyktingar i är ettexempel. Det finns flyktingar i södra . Det finns flykfingar i . Detfinns flykfingar på många håll i världen, och UNHCR är ett viktigt organ sommåste få tillräckliga resurser till sitt förfogande för att kunna klara avdessa svåra frågor på ett rikfigt och medmänskligt sätt. pågår en nordisk konferens i där man diskuterarflyktingfrågor på nordisk basis. Jag skulle vilja ta kammarens tid i anspråkför att läsa en dikt av , Den är mer än , men densäger mer än de ord vi här ofta kan prestera om vårt ansvar, inte bara InternationeUtutvecklingssamarbete m. ni. Prot.1986/87:108 , Inter/iationellt utvecklingssamarbete/n. förflyktingar utan för nödlidande barn i världen. Den heter Flykten valde oss. Fågeln väljer flykten. Vi valde den icke. Därför är vi här. Ni som ej blev valda - men ändå frihet äger, hjälp ossatt bära den tunga flykt vi bär! Vi valde att vandra. är vi här. Ni är för många, kanske den frie säger. Kan vibli för många som vet vad frihet är? Ingen väljer nöden. Vi valde den icke. Den valde oss påvägen. är vi här. Ni som ej blev valda! Vi vet vad frihet väger! Hjälp ossatt bära den frihet som vi bär! I sanning uppfordrande ord under en biståndsdebatt! Det finns stora behov av humanitära insatser blandflyktingar och bland människor som är flyktingar också i sina egna länder. Detgäller särskilt två områden: och södra . möts viav meddelanden om hur människor förtrycks i de delarna av världen. Specielltupprörs vi av apartheidregimens vansinnesdåd och förtryck av människor vilkas brottär att de inte har den vita hudfärgen. Humanitärt bistånd i södra är i hög grad ägnat attstödja en demokratisk utveckling i . Det är därför viktigt attmänniskor får rättshjälp, att kyrkorna får möjlighet att arbeta fritt, att mankan bygga upp fackföreningar och att de som är fängslade om möjligt kan fåstöd. Många är också de barn och ungdomar som lider svårt i apartheidregimensAfrika, Det är mycket betydelsefullt att det humanitära biståndet till södraAfrika får en sådan storlek att vi inte står där utan tillgångar när riktigabehov blir,möjliga att fillgodose. Att behoven finns där är det inget tvivelom. Det gäller bara att nå de rätta mottagarna. Det är därför som vi fråncenterpartiets sida har medverkat till en reservation för att höja anslagetfill humanitärt bistånd i södra med 45 milj, kr, i förhållande tillregeringens förslag. Förhållandena i Latinamerikaär också mycket osäkra.Fortfarande slår militärdiktaturer sina klor i människorna. På många håll är osäkerheten mycket stor om den demokratiska utvecklingen inom det egna landet. Behovet av pengar för att komma de människor till mötes som kämpar en ojämn kamp för sina mänskliga rättigheter är också mycket stort, och det är därför vi har föreslagit ett med 35 milj. kr. ökat anslag till humanitärtbistånd i . har vi föreslagit oförminskat anslag till . Med denna fördelning har vi skapat större flexibilitet. Vi kan därmed stödja rörelser i som är bereddaatt främja demokratin på den grund som vi står på. Jag skall inte fortsätta dendebatt som förts tidigare här . Jag vill bara understryka att vi föreslårett oförändrat anslag och att vi föreslår att pengar ställs till förfogande attanvändas för de demokratiska krafter som verkar i . Gång på gång drabbas stora delar av vår värld avkatastrofer. Jordbävningar, översvämningar, vulkanutbrott och svältkatastroferär några exempel. De drabbar alltid de allra svagaste och de allra fattigastehårdast. När en katastrof inträffar är det viktigt att vara snabbtpå plats. Vi har inget särskilt yrkande om katastrofanslagets storlek men välom att anslaget skall gä till katastrofarbete och irite till förebyggandearbete. Det är uppfattning att biståndsarbetet i dess helhetskaUvära förebyggande, så att vi så långt möjligt kan undvika katastrofer, mende pengar vi särskilt avsätter till katastrofer skall sättas in när katastrofenär ett faktum. Vi vill ha till stånd upparbetade kanaler medkatastrofberedda specialister, så att inte onödigt lidande behöver utstås föratt katastrofinsatserna är försinkade eller pengarna förbrukade. Det kan skegenom de ideella organisationerna, som är beredda att snabbt vara på plats,eller genom deras upparbetade kanaler. Vi vill också ha till stånd en högberedskap när det gäller katastrofinsatserna: Vi tror att vi på det sättet kangöra den allra bästa insatsen. Även FN-organen skall naturligtvis räknas med idet här sammanhanget. Allra sist vill jag ta upp ett område som ligger migmycket varmt om hjärtat, det nordiska samarbetet. På biståndsområdet har manlyckats etablera ett samarbete, inte minst när det gäller det mycket stora behoveti södra , 1 centerpartimotionen tar vi upp frågan om enhandlingsplan för det nordiska samarbetet på biståndsområdet. Vi gör det motbakgrund av att de nordiska länderna i många sammanhang har kunnat uppträdaeffektivt tillsammans. Men vi saknar en samlad nordisk handlingsplan. Detär dock glädjande att kunna konstatera att det av skrivningen i utskottsbetänkandetatt döma ser ut som om det skulle kunna börja hända saker och ting. arbetar med biståndsfrågor och en handlingsplan. Det äratt hoppas att den gör detta skyndsamt och lägger fram ett konstruktivt förslagför . Det kunde också konstateras vid sessionen iHelsingfors,där man mycket intensivt diskuterade möjligheterna till internationellt samarbete,att det var just på biståndsområdet som man hade lättast att komma överens. Detär min förhoppning att biståndsministern skall bidra till att en bra ocheffektiv handlingsplan i biståndsfrågor kommer på bord. Detskulle glädja oss mycket och kan också bli en inkörsport till andra viktigasamarbetsområden när det gäller internationella frågor som varit svåraatt hantera. 1986/87:108 . Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 43MAJ-LIS LÖÖW (s): När man har lyssnat på en biståndsdebatt i såhär många timmar är det många trådar som man gärna skulle vilja plocka upp ochnysta vidare på, , och tidigare också tagit upjj frågan om kvinnorna och biståndet. Jag vill bara understryka vadMaria sade, nämligen att bistånd till kvinnor inte får bli någonmodenyck i biståndet. Jag instämmer livligt i det. Jag erinrar mig att den första motion jag skrev när jagkom till handlade om kvinnor och bistånd. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. konstateraatt politiken på det området , från att ha varit mest vackraord och deklarationer, nu har fått en mer praktisk utformning. Jag tror attFN;s kvinnoårtionde med betoning på har bidragit mycket till denutvecklingen. Nära förknippade med kvinnorna är barnen. Jag tyckte detvar utmärkt att använde så fill dem i sitt anförande. Tyvärr kan man inte plocka upp alla trådar i en debatt.Jag har valt att i stället för denna plocka upp en annan, som var aktuell litetfidigare . Tid efter annan och under längre eller kortare perioderfilldrar sig olika länder och regioner runt om i världen ett speciellt intressehos den svenska opinionen, i vår massmedierapportering och i vårinternationella debatt. är otvetydigt en sådan region och Vietnamett sådant land. Jag skall uppehålla mig vid situationen i etf annat sådantland, nämligen , Vi följde med stort intresse en framgångsrikmen svår befrielsekamp i på andra sidan av världshavet. Vi har ocksåföljt detta lands kamp för frihet och oberoende och för rätten att självt fåbestämma över det land man fick ta över. Denna kamp har rönt ett mycket stortintresse i svensk debatt, är ett land som inte bara befinner sig ien svår ekonomisk kris beroende på väpnat våld och ekonomiska sanktioner frånUSA, Det är också ett land som desperat kämpar för att behålla sitt oberoende.Nicaragua är också ett av våra programländer och tillhör de programländer somhar god kapacitet som mottagarland. Man har en hög effektivitet i biståndet ochsmå reservationer, dvs. låga outnyttjade anslag. Det kan vara värt att notera,inte minst för som i sitt anförande uppehöll sig så längevid de bekymmer han ansåg reservationerna i biståndet utgöra. Över huvud tagetär dessa egenskaper hos som programland just de egenskaper som inteminst efterlyser när vi diskuterar det svenska biståndet. Stora reservationer kan av olika anledningar uppstå underen tid och föranleder alltid kritik. De tas t. o. m. till intäkt för attbiståndsanslagen skall kunna minskas.- Om effektiviteten i biståndet talarframför allt och gärna . Ändå passar inte riktigt in imoderaternas biståndsvärld. är nämligen utvalt bland de länder därdemokratimålet skall göras till ett villkor, en pekpinne eller kanske t. o, m,en bestraffning. Några sådana länder har valts ut - , Vietnamoch senast , Det är emellertid inte bara i dessa länder som det ärlitet si och så med demokratin och de mänskUga rättigheterna, särskilt inte omvi anlägger vår egen självgoda måttstock på demokrati. Det är en fälla som vialla har mycket lätt att falla i. Att just dessa länder är specielltmisshagliga för måste bero på att de har varit i konflikt med , en händelse som kanske inte bara ser ut som en tanke. Jag påminde under förra årets biståndsdebatt - detförtjänar att upprepas och har även fidigare varit uppe till debatt - attvi faktiskt har fyra biståndsmål, nämligen den demokratiska utvecklingen, densociala och ekonomiska fördelningspolitiken, oberoendet och den ekonomiskatillväxten samt snart också, som så många har påpekat, miljön. Dessa mål måstebetraktas som främjandemål. Vårt bistånd skall bidra till en utveckling i riktningmot dessa mål. De får aldrig vara villkor för vårt bistånd. Om vi nämligenskulle ställa en genomförd demokrati, en framgångsrik fördelningspolitik, enpågående fillväxt och ett otvetydigt oberoende samt en bra miljö som villkor,eller ens en utveckling i riktning mot alla fyra mål som ett villkor för att gebistånd, då skulle inte bara SIDA-tjänstemän utan också vi svenskabiståndspolitiker få fara omkring som osaliga vålnader runt om i världen ijakten på lämpliga samarbetsländer. Vi skulle aldrig hitta dem. Det förtjänar också att upprepas att dessa mål kan varaolika viktiga i skilda länder. Finns det något annat land, om vi bortser frånfrontstaterna i södra och deras behov av att bryta beroendet avSydafrika - fill dessa länder går halva vårt bistånd -, däroberoendemålet just nu har större betydelse än i ? För mig är detsjälvklart att måste få den chans som landet ännu inte har fått,trots att man borde ha fått den under de som gått sedan mankastade ut diktatorn och utsugaren Somoza. Först när det inte längre handlar om akuta hot mot överlevnadoch mot självbestämmande kan vi bedöma om det i - eller i något annatland - finns vilja och förmåga att skapa den demokrati och pluralism som vialla i det här landet vill se hos våra vänner i . Vi har ju, inteminst , fört en debatt om hur vi ytterligare skulle kunna betonademokratimålet i biståndsarbetet. Det är viktigt att vi för den debatten. Jag trodde att vi var överens med och folkpartietom att detta mål i hög grad måste vara ett främjandemål och inte ett villkor.Lika överens trodde jag att vi var om att målet för vårt bistånd till Nicaraguamåste vara oberoendet. Vi måste alltså hävda och stödja det nicaraguanskafolkets rätt att självständigt besluta om sitt lands framtid. Min besvikelse blev därför stor när folkparfiet förra åretbestämde sig för att frysa biståndet på föregående års nivå. Då var motivet att"det instabila läget motiverar en viss återhållsamhet". Jag saderedan då att av nicaragu-anerna kan denna återhållsamhet, som det talas om,knappast uppfattas på annat sätt än att de skall straffas för att de har ettinbördeskrig. Men de önskar ju inget hellre än att få slut på det. Det var förra årets besvikelse, och kommerjag fill årets som knappast är mindre. tvingas jag konstatera att ocksåcentern anslufit sig till denna linje. Det instabila läget anges åter som skälmen också "begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter".Rättning i leden höger ut. Precis som gör nu och folkpartietdemokratin fill ett villkor i stället för ett främjandemål. Det gör de tillråga på allt i ett land som härjas av en svår väpnad inre konflikt, undervilken inget land till fullo skulle klara att hålla alla fri- och rättigheteroförändrade. Detta gör och i ett land som trots denna inrekonflikt genomfört en författningsreform med deltagande av alla partier iparlamentet. Svensk socialdemokrati har aldrig tvekat när det har gälltatt stödja i dess kamp för överlevnad och självbestämmande. Jag troratt vi har ett brett stöd för det i svensk opinion. Detta stöd måste ges genomett effektivt och viktigt bistånd. Därför står vi inte bara fast vid attNicaragua skall förbli ett av våra programländer, utan vi är också beredda attöka anslagen och utvidga stödet. Svenskarbetarrörelse har också i hög grad engagerat sig i den biståndsform InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utveckUngssamarbete m. m. som kanskebäst av alla främjar pluralism och demokrati. Fackliga organisafioner, kristnasocialdemokrater, ungdomar och kvinnor iriom arbetarrörelsen ägnar sig alla åtett omfattande solidaritetsarbete riktat till olika grupper i , justvia det biståndsanslag som benämns "Enskilda organisationer" och somMargaretha , och talat så vackert om.Just genom det anslaget har svensk arbetarrörelse arbetat för den demokratiskautveckling som samtliga borgerliga partier uppenbarligen nu givit uppbeträffande . Till slut vill jag gärna något kommentera anslaget tillenskilda organisationer. Det är ett anslag som har ökat kraftigt under desenaste åren och som de borgerliga partierna på något sätt vill göra till sittbistånd, genom att alltid plussa på litet i motionskraven. Jag har ingenting emot att det anslaget ökar vartefter,och jag har också en stor tilltro till de enskilda organisationernas förmågaatt på ett riktigt sätt utnyttja pengarna. Jag tror att det blir ett brabistånd av det här anslaget, men jag tror också att det måste växa i någorlundarimlig takt. Även om det kan bli mer pengar, så tycker jaginte att vi bara skall diskutera hur vi skall klara administrativa problem ochandra svårigheter för de stora enskilda organisationerna: I stället för attdiskutera hur vi skall undvika att de stora enskilda organisationerna somjobbar med bistånd skall bli några mini-SIDA, skulle jag önska att vitillsammans kunde diskutera hur vi skulle kunna utforma biståndet så att flerenskilda organisationer stimulerades till att ge sig in i arbetet. Jag skulle välkomna att flera små organisationer kunde tasig an vän-, broder- eller systerorganisationer r;andra länder, så att det intebara blev pluralism i de där vi vill stödja den demokratiskautvecklingen utan att denna pluralism skulle kunna blomma också när det gällerdet svenska biståndsarbetet via enskilda organisationer. Jag beratt få yrka bifall till utskottets hemställan. 44 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag får meddela att anslag nu harsatts upp om att detta sammanträde skall fortsätta efter , 45MARIA () replik; Det finns mycket i det som sägersom jag tycker är värdefullt och' som jag verkligen vill instämma i, är ett land som befinner sig i en mycket utsattsituation, på flera sätt, behöver vårt stöd och skall ha det. Landetkommer att få stöd även i fortsättningen, kanske framför allt justpå de punkter som nämnde, nämligen stöd till oberoende,självständighet i utvecklingen och inte minst permanentning av ett demokratisktfillstånd, en utveckling som ju har påbörjats. Jag reste själv till för att se litet med egnaögon hur det stod till, om det var ett paradis eller ett helvete ellernågonting däremellan. Jag måste säga att det finns många nyanser i landet. Detfinns inte bara en regering utan också en opposition, och det finns mångaoppositionsgrupper som har olika syn på utvecklingen i landet. angreppskrig var nästan samtliga kritiska emot. Jagtror inte att jag fann mer än en person som inte var så kritisk som de övriga.Mot regeringen var företrädarna för oppositionen kritiska framför allt därföratt de tyckte att det inte gick tillräckligt snabbt och fillräckligt säkert meddemokratiseringsprocessen. Därför rnenar vi i att det inte bara är stödtill oberoende som behöver. Landet behöver också hjälp tillstabilisering av sin demokrati. Det finns många skäl för det, kanske främst attNicaragua inte har några egna demokratiska traditioner. Där har ju inte funnitsnågon demokrati tidigare. Ett annat skäl är, att när man,har genomfört en väpnadrevolution, som man har gjort i , finns det alltid en risk för att manbibehåller en viss del av det militära synsättet. Det är därför vikfigt att vi försöker stödja framför alltpluralism och demokratisträvanden i utöver fillväxt- ochoberoendemålen som jag också tycker är mycket väsentliga. När jag pratade med oppositionen i gav allasamma bild, oavsett vilken ideologisk tillhörighet de hade. Ge oss bistånd,sade de, men diversifiera det. Ge infe enbart till regeringen utan ge tillorganisationer som inte är kontrollerade av regeringen. Detta har folkpartiettagit ad notam.