prot · GA0988 · 1986-12-31 00:00:00 — 9Kommunikationsminister : Herr talman! Jag skulle bara viljagöra ytterligare några korta kommentarer med anledning av det som har sagts ide senaste inläggen. . är förundrad över de siffror som nämnts.Men då vill jag understryka att det bara rör sig om översiktligabedömningar. När man talar om är det naturligtvis inte bara2,5 mil järnväg och en bro som man talar om. Man kan ju inte gärna ha enstandard på de 2,5 milen och en annan standard - som alla här i debatten har beklagatsig över - på resten av banan, utan en förutsättning är naturligtvis att manrustar upp även övriga delar av . Annars blir det ju ingen poäng överhuvud taget med en sådan lösning. Då bedömer man att siffrorna är av denstorleksordning som det här har talats om. Som jag sade tidigare är det väl konstruktivt att den härdiskussionen förs. Men jag tror att det är ännu mera konstruktivt att fortsättade diskussioner som har förts i den närmast berörda regionen om olikalösningar. Vi på välkomnar den typen av inlägg idebatten och tycker att det bara är intressant om vi kan få till stånd en sådan diskussion.Men det finns väl en frågeställning som bohuslänningarna har anledning att vägain i detta. I det sammanhanget tycker jag att det är viktigt att man hållerisär begreppen när man diskuterar de här frågorna. Skulle ett projekt av denhär storleksordningen komma till stånd genom ett samarbete mellan svenska ochnorska järnvägen, löser det ju inte några problem - såvitt jag förstår - närdet gäller regionaltrafiken i norra . För det är väl ingen som inbillarsig att man först satsar miljardbelopp på en ny järnvägssträckning och sedanlåter tågen stanna vid varenda station - som de gör . Vare sig det gällerpersontransporter eller godstransporter kan vi nog lugnt räkna med att de tågenkommer att fara förbi norra . Det kanske ändå är bra ur olikasynpunkter. Men ge inte folk ett intryck av att detta löser norra när det gäller persontransporter, för det kommer detuppenbarligen inte att göra. 10 . (): Jag tar fasta pä kommunikationsministernsintresse av att diskutera denna framtidsvision av , och detunderlättar för den kommitté som arbetar att fä hjälp att ta fram de riktigasiffrorna. Det finns inga som helst tankar pä att godståg ellerpersontåg mellan och /skulle stanna vid varjejärnvägsstation i . De tågen går inte så ofta, så det finnsmöjligheter för regionala och lokala tåg att stanna vid dessa stationer.Järnvägen skall inte ligga öde mellan de tillfällen då tågen från tillGöteborg passerar, utan banan är användbar även för annan trafik. Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på interpellation 1986/87:171 om gruvnäringen i har ställt följande frågor till mig: Anser industriministern att skall ha enfortsatt gruvnäring? Om svaret ärja, är då industriministern beredd att ta initiafiv till ett brett upplagtåtgärdsprogram för gruvnäringen? Hur serindustriministern pä möjligheterna att ta till vara legeringsmetaller ochindustrimineral som finns i länet? Jag vill först konstatera att gruv-och mineralindustrin i är en samhällsekonomiskt viktig basnäring, somhar både industri- och försörj-ningspolitisk betydelse för landet. Branschensvarar också för en betydande andel av industrisysselsättningen på de orter därgruvverksamheten bedrivs. I har gruvnäringen en storregionalpolitisk betydelse. Jag vill också erinra om att det i finnsett stort antal kända mineralförekomster. De geologiska förutsättningarna ärdessutom sädana att det bör finnas goda utvecklingsmöjligheter för gruvnäringeni denna region. Jag vill med detta, som svar på förstafråga, ha sagt att det finns ett samhällsintresse av och goda förutsättningarför en fortsatt gruvnäring i . Som svar på andra fråga vill jag försterinra om det utvecklingsprogram för gruvnäringen som den socialdemokratiskaregeringen lade fast vid sitt tillträde . En av de industripolitiska åtgärder som regeringenprioriterade var att inrätta ett femårigt program för utökad prospektering m.m. Detta program, som var ett första steg i ett utvecklingsprogram förgruvnäringen, har tillförts 300 milj. kr. att fördelas under perioden1983-1987. Programmet har medfört en betydande aktivering avprospekteringen i landet. Den primära effekten har varit att prospekteringenökat i volym genom att programmet finansierat betydande delar av den totalaprospekteringsverksamheten. Programmet svarade för av totalaprospekteringskostnader. Statens - exkl. statliga företags - andel av de totalaprospekteringskostnader-na uppgick till . Det pågåendeprogrammet har dessutom bidragit till en ökad samverkan mellan olikaintressenter och en breddning av prospekteringsverksamheten. En annan viktig komponent i utvecklingsprogrammet, som jagvill framhålla, var statsmakternas medverkan till en finansiell rekonstruktionav . Denna har, tillsammans med egna åtgärder att anpassaverksamheten till marknadsförutsättningarna, skapat grunder för en fortsattlivskraftig järnmalmsproduktion i malmfälten. Jag vill också erinra om att olika insatser sedan år 1983har gjorts från statsmakternas sida för att forsknings- och utvecklingsarbetetinom mineralområdet i skall kunna hållas på en hög nivå. a. harinom ramen för det pågående programmet för utökad prospektering lämnats stödtill forsknings- och utvecklingsprojekt. Detta stöd uppgår t. o. m. år 1986till totalt drygt 25 milj. kr. Den statliga andelen av forsknings- ochutvecklingssatsningarna inom mineralområdet har under senare är uppgått tillmellan hälften och en tredjedel, vilket motsvarat ungefär 75 milj. kr. Regeringen har utöver de nämnda insatserna lämnatlokaliseringsstöd fill gruv- och mineralindustrin, bl. a. till den hösten 1984öppnade guldgruvan i . Jag vill också framhålla attstaten av beredskapspolitiska skäl medverkar till en fortsatt drift avvolframgruvan i . Jag vill även nämna att regeringen har tagit initiafivtill en översyn av gruv-och minerallagstiftningen. Ett i början av åretöverlämnat förslag till ny minerallagstiftning remissbehandlas . I fråga om insatser riktade till gruvnäringen iVästerbottens län vill jag framhålla att av det belopp om ca 167 milj. kr. fråndet särskilda prospekteringsanslaget, som fördelats pä projekt avdirekt prospekte-ringskaraktär, har drygt en tredjedel gått till projekt iVästerbottens län. Ett av dessa är djupprospekteringsprojekt iSkelleftefältet. Ett antal guldprospekteringsprojekt har också fått stöd.Därutöver har 52 milj. kr. avsatts för undersökningsarbeten i Stekenjokk samt 6milj. för FoU-insatser rörande vissa fyndigheter i . Mer änen tredjedel av fördelade 266 milj. kr. har gått till projekt iVästerbottens län. Regeringen har således under senare är gjort stora insatser för att långsiktigtutveckla den svenska gruv- och mineralindustrin. har fått del av insatserna. I den framlagda näringspolitiska propositionenframhålls att mineralpolitikens mål bör ligga fast och att detutvecklingsprogram som startades bör föras vidare. För att skapa bättreförutsättningar för en långsiktigt bärkraftig svensk gruv- och mineralindustriföreslås fortsatta satsningar på nyckelområdena prospektering, geologiskkartering samt forskning och utveckling. Totalt omfattar åtgärderna 129 milj.kr. I ett nytt program för utökad prospektering satsas 96milj. i syfte att på lång sikt kunna upprätthälla och utveckladen svenska produktionen av mineralråvaror ur inhemska fyndigheter. Jag villbetona att de enskilda prospekteringsprojektens förutsättningar att bliekonomiskt framgångsrika även fortsättningsvis skall vara avgörande vidfördelningen av medlen. Förutom satsningen pä prospekteringsverksamhet är detockså viktigt att industrins konkurrenskraft stärks genom satsningar påforskning och utveckling. En förnyelse och utveckling av prospekterings-,brytnings- och anrikningsteknik ger gruv- och mineralindustrin förutsättningaratt pä ett effektivare sätt finna och nyttiggöra fyndigheter. Mot bakgrund härav framläggs betydelsefulla satsningar påforskning och utveckling inom mineralomrädet i forskningspropositionen och dennäringspolitiska propositionen. Styrelsen för teknisk utveckling föresläs få33 milj. kr. för ett nytt insatsområde, Gruvteknik 2000. Syftetmed prospekteringsprogrammet är att markant sänka brytningskostnaderna genomatt bl. a. utveckla nya brytningsmetoder, maskinell utrustning samt planerings-och styrsystem. Staten, gruvföretag och gruvutrustningstillverka-re skall underen femårsperiod tillsammans bidra med totalt 350 milj. kr. Detta projekt liggerväl i linje med den uppgift och den strävan staten har att underlätta förgruvnäringens utveckling och förnyelse. Ett annat forsknings- och utvecklingsprojekt, som delvisskall finansieras med medel frän det nya programmet, gällerprospekteringsinriktad malm-geologisk forskning. Projektets övergripande mål äratt skapa en kunskapsbas om den prospekteringsinriktade malmgeologin som kanbidra till att upprätthålla och stärka malmbasen för svensk gruvindustri under1990-talet och därefter. Härutöver föreslås i budgetpropositionen 1987 att SGU fårca 70 milj. kr. under det kommande budgetåret för huvudsakligen geologiskkartering och dokumentation. För den statliga prospekteringen föreslås nämndenför statens gruvegendom fä 43 milj. kr. Av vad jag nu sagt framgår att regeringen har ettomfattande program för en långsiktig utveckling av gruvnäringen och attfortsatta satsningar föreslås inom främst nyckelområdena prospektering samtforskning och utveckling . Betydandeekonomiska resurser satsas för att genomföra programmet. Som svar pä tredje fråga vill jagframhålla att det i pågår prospektering efter såvällegeringsmetaller som industrimineral. Som exempel kan nämnas att nämnden förstatens gruv- egendom(NSG) driver projekt i länet inom båda dessa områden. NSG bedriver bl.a. sedanflera är nickelprospektering i . NSG samarbetar med länsstyrelsennär det gäller att utveckla länets industrimine-ralförekomster. Mot bakgrund av landets försörjningssituation ser jag detsom angeläget att fortsatta ansträngningar görs för att såväl i Västerbottensom i övriga landet finna brytvärda förekomster av legeringsmetaller ochindustrimineral. De satsningar som jag nu redovisat gör detta möjligt. 12JOHN (vpk): Först ett tack till industriministern försvaret på mina frågor. Före mina kommentarer till svaret vill jag också sägaatt jag självfallet är medveten om de problem som gruvnäringen brottas med ochatt jag därför varken kan eller vill påstå att dessa problem skulle kunna lösasöver . Men det är en annan sak än att inse det faktum att det saknas enlångsiktig statlig mineralpolitik eller ett omfattande program för enlångsiktig utveckling av gruvnäringen, vilket industriministern vill ge skenav. Beträffande detta delar jag inte industriministerns uppfattning, och det ärjag inte ensam om. Jag har vid ett flertal tillfällen diskuterat gruvnäringenmed dess anställda och med dess fackliga företrädare, och jag har en ganska godbild av deras uppfattning. De bad mig för övrigt att hälsa och frågaindustriministern hur det blir med det program som utarbetades under eroppositionstid. De har framfört den frågan till industriministern vid ett antaltillfällen men inte fått något besked. har ju industriministern möjlighetatt svara på deras fråga. Industriministern räknar i sitt svar upp en rad insatsersom gjorts , och det är väl inget fel på dessa förutom att de är heltotillräckliga och att de inte utgör något utvecklingsprogram för gruvnäringen,åtminstone inte i den mening som jag lägger in i det begreppet. Vi kan t. ex. ta prospekteringssidan. Det femårigaprogrammet var bra, det förnekar ingen. Men vad som inte nämns är att bolagensinsatser på området har minskat. Ett mått på aktiviteten inom områdetär det faktum att det av SGAB:s elva prospekteringsmaskiner baraär tre som är i arbete. Och det nya treåriga programmet innebär en neddragningav resurserna. Vi kan också se på karteringssidan. Karteringen är jugrunden för ett framgångsrikt prospekteringsarbete. Men prospekteringsarbeterörande legeringsmetaller i finns ännu inga geologiska grundkartoröver detta område utgivna av den institution som har till uppgift att göradetta arbete. säger industriministern att SGU får ca 70 milj. kr.under det kommande budgetåret. Men vad hjälper det då pengarna inte satsas päkartering och i de regioner där det är mest angeläget? I området Norr- och har det kommit ut ett kartblad och detta i ett område av mindre intresse. Medden takten kommer det att ta innan länet är karterat, och jag villfråga vad industriministern vill göra ät det. Närdetsedan gäller industrimineraler och legeringsmetaller finns förmod- ligen -enligt vissa uttalanden i den riktningen - väridens största fyndighet av nickeloch platina i . Har industriministern möjligen funderat över vadman skulle kunna göra här? Avslutningsvisvill jag göra följande sammanfattning. Vad gruvarbetarna, deras fackliga organisationer, berördakommuner och andra nu ser är stora, mörka moln. De ser att ingetförberedelsearbete görs i gruvorna för nästa ärs brytning, att bergsarbetarutbildningenskall läggas ned och att det görs olika uttalanden i den riktningen att enkraftig bantning eller nedläggning av smältverk kommer att ske. Mot detta står deras kunskap om att svensk gruvnäringverkar i ett land med rika mineraltillgångar, och det gäller i högsta gradVästerbotten - det är en gruvnäring med hög teknologisk nivå samt kunnig ochduglig arbetskraft. De vet också att vad som krävs är en långsiktig,statlig mineralpolifik, där staten tar sitt ansvar. Vi skall komma ihåg att statenär hel- eller halvägande till landets gruvor. Gruvnäringen behöver också en stabil ägarsituation. Vadsom händer i är den stora oroskällan. Det behövs också en snabb ökning avprospekteringsinsatserna. Dessa utgör ju grunden för gruvnäringen, nu och förframtiden. Industriministerns svar här är inget svar på frågan,om industriminis-, tern är beredd att ta initiativ till ett brett upplagtåtgärdsprogram för gruvnäringen. Låt mig sammanfatta! Utvecklingen i gruvnäringen har väntsedan regeringsskiftet. Pessimism och nedgång har vänts i optimism och framtidstro.Produktionen ökar. Antalet anställda ökar, nu t. o. m. i järnmalmsgruvor. Det är bara industriministern uttalade detta.Det visar pä ryckigheten och kortsiktigheten. Håller industriministern i dagfast vid denna sammanfattning? 13KARIN (): Av industriministerns svar på kan man lätt få föreställningen att det saknas problem inomgruvnäringen i . Interpellationssvaret handlar i mycket om alla desatsningar som sker; här saknas tydligen inga områden - regeringen satsar päallt. Men är det verkligen hela sanningen? Inte en geolog utbildas t. ex. norr om . Karteringav stora delar av saknas . Det prospekteringsarbete somutfördes på 1920-och 1930-talen är grunden för dagens gruvverksamhet. Kunskap finns - i när det gäller prospektering. Härhar man utvecklat sin kunskap, som huvudsakligen nyttjas utomlands.Borrkärnearkivet borde ha haft en naturlig förläggning i . Brister finns i prospekteringsinsatserna de senaste åren.Brister finns även i det stöd för gruvnäringen som borde ha varit givet om maninsett betydelsen av en inhemsk gruvindustri. Detta fråntar naturligtvis inteBoliden dess ansvar, men det är ändå staten som har samhällsansvaret. Oron är stor i hela när nu ytterligare enbassysselsättning är på väg att försvinna. I Kristinebergsomrädet finns det malm. Genom en s.k.avsänkning av gruvan kan malm brytas fortsättningsvis. Djupprospektering ochguldpros-pektering kan utföras. Framtagande av legeringsmalmer kan ske, och detkanske kommer att behövas ytterligare satsningar på nytt anrikningsverk för attdet skall kunna fungera. Ja, det finns många förslag till räddningsinsatser, och deär väl värda att pröva. Men då krävs det att det finns framtidstro även frånindustridepartementets sida. Varje anställd i gruvan innebär tvä tre ytterligarearbetstillfällen. Det innebär en våldsam påverkan på och påfrestning för enredan hårt utsatt glesbygd att drabbas av det hårda slag som en nedläggning ochavveckling av gruvnäringen innebär. Vilka svar ger industriministern på det uttalande somdemonstranterna förde fram sistlidna vecka i ? De ville att ettförverkligande av det utlovade utvecklings- och investeringsprogrammet förgruvindustrin skulle ske. De ville att man skulle beakta gruvindustrins storariks- och regionalpolitiska betydelse. De sade att de inte längre accepterarden regionala utarmningen och att de vill ha en rättvis fördelning avsamhällets medel och rätten till arbete även till kristinebergsborna. Kan dessa människor räkna med regeringens hjälp? Kansvensk gruvindustri räkna med en framtid även när det gäller ?Jag hoppas att industriministerns svar kan vara en början till ett nytänkandenär det gäller gruvindustrin, men jag är inte helt övertygad om det. 14ULLA ORRING (fp): hade jag eninterpellationsdebatt med industriministern angående gruvnäringen iVästerbottens län. Industriministern sade då i sitt svar att regeringen hargjort omfattande insatser i för såväl gruvnäringen som näringsliveti övrigt och att det pågick ett arbete inom regeringen för ett kommande programför att stärka möjligheterna till arbete i . Som de föregående talarna har sagt har gruvnäringen betydelse för , framför allt för inlandet. Det är med störstaoro som länsbefolkningen nu upplever den nedtrappning som sker inom gruvhanteringen.Det senaste är att 145 befattningar skall bort i enligt ettförslag. har 300 arbetstillfällen försvunnit. I den kvartalsrapportsom länsarbetsnämnden lämnade redovisas det bekymmersammaarbetsmarknadsläget. Den största minskningen blir inom gruvnäringen ochsmältverken på grund av nedskärningar. Detta drabbar ,, och . Jag har även i den allmänpolitiska debatten tagit uppdetta inom ramen för regionalpolitiken och industripolitiken. Tyvärr kunde inteindustriministern vara närvarande här i kammaren då. Jag fick alltså inget svarpå de frågor jag ställde. Jag vetatt kommun har minskat sin befolkning med 2 protokoll 1986/87:88 Det betyder väldigt mycket för en kommun med endast 1 400 invånare. Jag tycker att regeringen har gjort sig skyldig till storaförsummelser och hindrat insatser för kartering och prospektering iVästerbottens malmfält, i och Stekenjåkk. Staten har klart minskatsina ambitioner att finna ny malm. låg den fasta prospekteringenhos SGAB på en volym som motsvarar 65 milj. kr. 1983 minskade den fastaprospekteringen till ungefär40 milj. kr., dvs. en nedskäringmed40 %. lärär detfasta prospekteringsanslaget 43 milj. kr. Den statliga satsningen på 300 milj.kr. som snart är till ända har inte inneburit någon ökning avprospekteringen. Jag har i både interpellation och motion tagit upp frågan omkartering och prospektering i . Det blev sålunda inte någon satsning pä prospektering med60 milj. kr. per är, utan det blev 40 milj. kr. under denna femårsperiod.Ursprungligen var det 300 milj. kr. som skulle fördelas, men 100 milj. kr. De återstående 200 miljonerna skulle fördelas runt om iSverige. fick sin beskärda del med 60 milj. kr. Detta har stor betydelse för framtiden i inland. kommer ett nytt treårsprogram från regeringens sida.Enligt det får prospekteringen inte kosta 40 milj. kr. utan 96 milj. kr.pä , och ett antal miljoner är redan intecknade. Detta betyder också ennedskärning. Det är väldigt svårt att veta vad man skall säga till deunga familjer som har satsat på sin framtid i . Jag åkte igenom detområdet i går. Överallt speglades oron : Vad skall vi göra?Skall vi bo kvar här? Vad kommer att ske? Från har vi sagt att man måste satsa mer påföretagarandan, på de små företagen och på de människor som redan finns inomområdet. Vi har bl. a. föreslagit en sänkning av arbetsgivaravgiften i inlandetpä samma sätt som har skett i hela . Vad är det för fel,industriministern, på att man i och får sänkt arbetsgivaravgift påsamma sätt som sker i och ? Det är orättvist mot de människor sombor i . De ser med fruktan sin framtid an. De vill ha ett klart ochrent besked frän. regeringen på sin fråga: Skall vi bo kvar i Kristinebergeller skall vi lägga ned vårt samhälle? Det finns en stabil gruvarbetarkår och en väl utveckladteknik. Vi skall ta vara på den kunskap som finns hos människorna och detekniska insatser som redan är gjorda i . Det finns de som hävdar att regeringen inte satsar pågruvnäringen. Jag har hört detta från tre ledamöter av . Ni somhävdar att regeringen inte satsar på gruvnäringen vill uppenbarligen inte vetasanningen. Och uppenbarligen läser ni inte riksdagstrycket, budgetpropositionenoch den näringspolitiska propositionen. Hade ni läst de förslag som regeringenhar lagt fram för att stärka den svenska gruvnäringen, hade ni inte kunnat görade inlägg ni nu har gjort i kammaren. Betygen över ert intresse för den svenskagruvnäringen får ni själva sätta. En självklar utgångspunkt för regeringens satsningar på gruv- och mineralindustrinvar det handlingsprogram som det socialdemokratiska partiet tillsammans med deberörda fackliga organisationerna upprättade 1982. 1 enlighet med detprogrammet har regeringen gjort ett stort antal offensiva satsningar pågruvnäringen - ökningar i förhållande till vad som gällde under de borgerligaregeringsåren. Insatserna är ett klart och entydigt uttryck för att regeringenser gruv- och mineralindustrin som en samhällsekonomiskt viktig bransch. En av de industripolitiska åtgärder som regeringenprioriterade var att öka prospekteringsinsatserna, och programmet härförtillfördes 300 milj. kr. Syftet med detta program var att genom främstprospektering öka livslängden hos befintliga gruvor och mineraltillgångar samtskapa förutsättningar för nya fyndigheter. Efter överläggningar som vi hade med gruvföretag,prospekterande organisationer och fackliga organisationer beslöt vi alltsåprioritera prospekteringsverksamheten. Detta program har medverkat till attden totala prospekteringsvolymen i landet har ökat från 130 milj. kr. 1982 till176 milj. kr. och får hitta på vilka siffrorsom helst -men det är dessa siffror som gäller. utgjordeprospekteringsstödet ungefär en femtedel av den totala prospekteringskostnaden.Programmet har också lett till ökat samarbete mellan olika intressenter, liksomtill en breddning av prospekteringsverksamheten och en ökad satsning påforskning och utveckling - och det är detta som det är fråga om när det gällerframtiden för den svenska gruv- och mineralindustrin. Några lovande projekt har kommit fram till följd avprogrammet. Men jag vill betona att inte något av projekten ännu har nått sälångt att beslut om investering föreligger. Det är detta som är problemet ibasindustrierna - att det går från det att man har ett projekt tilldess man kan se resultatet av projektets förverkligande. Regeringen har också,som jag nämnde, medverkat till öppnandet av gruvor där man redan kunde förutspåframgång i gruvverksamheten. Jag vill framhålla att de omfattande statligainsatser som har gjorts för gruvnäringen har haft stor betydelse för gruv- ochmineralindustrins utveckling i landet - och därmed också i . Programmet för den utökade prospekteringen har, som jag sade,inte lett fram till några investeringsbeslut när det gäller exploateringen avfyndigheter. Men trots detta har regeringen föreslagit fortsatta satsningar påprospektering samt forskning och utveckling inom mineralområdet. Omjag intehade en tro på gruv- och mineralindustrins framtid och möjligheter, skulle jaginte heller för lägga fram förslag om program på totalt på olika områden - prospektering, forskningsinsatseroch utvecklingsprogram. Detta är alltså i stort sett ett svar på den kritik somman på lösa grunder har framfört här . Från vissa håll har i den allmänna debatten anförts attregeringen borde ta initiativ till ett investeringsprogram för gruvnäringen.Jag vill därför först nämna att de reala investeringarna i gruv- ochmineralindustrin faktiskt har pendlat mellan 350 och 390 milj. kr. Investeringarna har alltså legat på en förhållandevis jämnnivå.