prot · GA0924 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag tyckerfakdskt att det säger någonting om hur Dagmarsystemet fungerar i prakdken, ochdet säger också att regeringen inte i tillräcklig mån har beaktat vad socialförsäkringsutskottetsade redan när Dagmarsystemet första gången behandlades här i . 13 () replik: Rökavvänjningsmedlet, ett tuggummi som kananses som förebyggande, kostar , alltså ungefär vad ett paket cigarretterkostar. Men detta är ett enigt utskott. Det finns ingen reservation på dennapunkt. Folkpartisterna får väl komma tillbaka. 14 () replik: Jag tillåter mig ändå att vara oerhörtöverraskad. Jag tycker att det är konstigt att inte vill varamed om att se till att få fart på rökavvänjningen. Det är verkligen ett viktigtbidrag till den förebyggande hälsovården. 15 () replik: Jag vill göra det, men på helt andra sätt.Jag föregår med gott exempel och har slutat röka. Jag uppmanar alla andra attgöra det. 16 () replik: Det gläder mig. Jaghoppas att exempel skall sprida sig som ringar på vattnet runthela vårt land. Jag tror att det skulle kunna få ännu större effekt om UllaJohansson ville förena sig med mig och se dll att vi också akdvt stöderrökavvänjning genom att subvendonera rökavvänjningsmedel. Anf.17 (); I socialförsäkringsutskottets betänkande 1986/87:1 behandlasbl. a. en trepardmotion angående läkemedelsrabatt på rökavvänjningsmedel. Jagväckte en motion i samma ämne under föregående allmänna motionstid. Den röntesamma öde som den vi- nu behandlar, nämligen avstyrkande i utskottet. Vid dentidigare utskottsbehandlingen var motiveringen för avstyrkande attförebyggande medel enligt reglerna inte rabatteras. Inom parentes, herr talman,förtjänar det att påminnas om att några läkemedel som används förprofylax är rabatterade. Låt mig där nämna blodförtunningsme-del för attförhindra tromboser, antabus för att förhindra spritförtäring och diuretica vidmenstruationsbesvär. I den debatt som ägde rum fann jag det påkallatatt erinra om att forskare har konstaterat att ett upphörande med rökning kanha en läkande effekt på förstadier till cancer, framför allt vad gällerlungcancer, men även i fråga om andra cancerformer. Var går då gränsen mellanförebyggande och läkande medel? Den tycks vara svårdefinierad. Vi motioriärer återkom således i jariuari i ärendet.I motiveringen till avstyrkande av årets motion anför utskottet "att detkrävs sjukdom för att sjukförsäkringsförmåner skall kunna utges". Men en framgångsrikt genomförd rökavvänjning kan ju, somjag anförde, enligt forskare ha just en läkande effekt. Uttrycket läkandeeffekt används också i samband med sjukliga förändringar. Därför skulle rökavvänjningsmedelockså kunna anses uppfylla detta krav i reglerna för läkemedelsrabatter. I debatten har också anförts att medlet är så billigt attdet blir billigare att använda detta än att fortsätta röka. Om konsumtionenbegränsar sig till 20 cigarretter per dag är jämförelsen riktig. Men olikastyrka på medlet betingar faktiskt olika pris, och även de som röker mycketfärre cigarretter kanske av olika orsaker vill försöka sluta röka. Därutöver, herr talman, vill jag understryka denpsykologiska effekt som en rabattering av läkemedel kan innebära för patienten.Den aspekten anser vi motionärer inte får underskattas. I en artikel i kunde vi läsaatt den bästa och pålitligaste mätaren på framgång i kampen mot cancer vore ennedgång i dödligheten. Någon sådan har vi tyvärr inte kunnat registrera.Tvärtom har man vid en undersökning gjord i noterat en ökning från1962 till 1982 - trots den intensiva forskning som har bedrivits på många hålli världen. Låt mig i det här sammanhanget citera ur en artikel itidskriften , skriven av , professor i patologi i ochtillika ordförande i : "Om siffrorna i artikeln granskas närmare finner manatt dödlighetsökningen nästan enbart tycks bero på cigarrettrökning; Medanlungcancer ökat enormt har andra cancerformer legat stilla eller t.o.m. minskat(t.ex. magkräfta, cancer i livmoderhalsen och i tarmen). Det är i själva verketen av cancerforskningens triumfer att man - trots skepsis och motstånd -lyckats bevisa att rökningen verkligen är mycket farligare än man någonsinkunnat tro. Om lungcancer skulle återställas till den låga nivå som förelåginnan rökeffekten slog igenom, skulle totala cancerdödligheten ha sjunkit med13' procent i stället för den registrerade ökningen på !" Efter detta citat ur tidskriften villjag bara konstatera att vi här i kammaren gudskelov kommer att få mångatillfällen att återkomma till detta ämne. Jag har inget eget yrkande. Ettsådant gentemot ett enigt utskott vore enbart en tom gest, och den avstår jagifrån. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. 5 protokoll 1986/87:23 -28 Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. Anf.18 () replik: ' Jag tror det är viktigt att göra klart attingen ledamot av socialförsäkringsutskottet har någonting som helst emotrökavvänjning och rökavvänjningsmedel. Säkert kan vi allesammans instämma iallting som och säger om vikten av attbegränsa rökningen och om riskerna med rökningen. Däremot vill jag säga attingen har gjort gällande eller ens försökt göra gällande att kostnadsfrågan harspelat någon roll för i hur stor utsträckning människor använder rökavvänjningsmedel. Det är naturligtvis riktigt att meningen medsjukförsäkringen är att dén skall ersätta kostnader som uppstår på grund avsjukdom och egentligen inte tas i anspråk för förebyggande verksamhet. Det ärnu en sak. Men det är viktigt att den faktiskt skall ersätta kostnader överhuvud taget, och rökavvänjningsmedel representerar inte någon kostnadsökningför patienten. Det är faktiskt billigare med sådana medel än med cigarretter.Om man röker väldigt litet kan medlen naturligtvis kosta någon krona mer, mendet är fråga om små kostnader. För mig är det viktigt att understryka att vimed en stor allmän obligatorisk försäkring inte kan leta upp och ersätta hursmå kostnadsökningar som helst. Vi har här i kammaren tyvärr ägnat oss alltförmycket åt att försöka hitta alla möjliga sorters behov, ofta mycket små mätta ikrontal, och dra in dem under försäkringen. Det är ett plottrande som inte kanvara meningsfullt i längden. Det är alltså bara på dessa grunder som utskottet avstyrktförslaget. Vi tror helt enkelt inte på att en försäkringsersättning i det härfallet har någon som helst betydelse för människors benägenhet att underkastasig den behandling det gäller. Det finns med andra ord ingen motsättning mellansocialförsäkringsutskottet och motionärerna eller någon annan när det gällervikten av att bekämpa tobaksmissbruk och att försöka hålla nere de sjukdomarsom är relaterade dll tobaken. Det är så att säga en alltför liten sak i pengarmätt för att den skall passa i sjukförsäkringen. Anf.19 () replik: Jag har inte trott att någon i utskottetvarit fientlig mot idén som sådan - naturligtvis inte. Men även med hänsyn tillden ekonomiska aspekten såväl för den enskilde patienten, rökaren, som församhället har detta betydelse. Utan att nu nämna några siffror vill jag barapåminna om de enorma kostnader som rökningen förorsakar både för den enskildamänniska som blir sjuk - i form av direkta kostnader, utebliven arbetsförtjänstoch mycket annat - och för samhället. Det är därför angeläget att rökningen minskar. Jag harsjälv varit rökare och stor syndare på det området, och det känns som om manvore en moralist när man tar upp den här frågan, men detär jag inte. Jag haremellertid nu lärt mig av de forskare som jag fått samarbeta med att vi allamåste försöka minska den farliga effekt som rökningen ger. Det är därför som vienvist återkommer i den här frågan. Anf.20 (vpk): Frågan om läkarförsörjningen är för mig en gammal bekant.Sedan 1979, när jag kom med i denna församling, har jag flera gångeraktualiserat detta problem genom motioner, interpellationer och frågor. Varjegång har jag fått höra och läsa att man arbetar med frågan och att diverseåtgärder är på gång. I ett betänkande från socialutskottet uttaladesatt problemen med snedfördelning av läkarresurserna var av övergående natur. I en frågedebatt som jag hade med statsrådet uttalade hon förhoppningen att bristen på läkare skulle vara avhjälpt . Dessa spådomar har inte slagit in. Situationen är i stort sett oförändrad för de regioner som har svårtatt få läkare. Det torde inte heller bli bättre av att, som sker och harskett, två utskott avstyrker förslag om åtgärder. I socialutskottets betänkande nr 16 från förra riksmötetfanns en reservation av vpk med förslag till åtgärder för att förbättraläkarförsörjningen. Då var inget annat parti intresserat av den frågan ellerockså ansåg man.att situationen var bra som den var. I det betänkande från socialförsäkringsutskottet som vi nubehandlar finns en reservation av centerledamöterna. Jag delar väl inte heltderas syn på vilka åtgärder som bör vidtas, men jag kommer ändå att ansluta migtill deras reservation. Jag vill på det sättet markera att det bör göras någotåt den situation som råder när det gäller läkarförsörjningen. Jag undraremellertid varför centerledamöterna inte anslöt sig till den reservation somfanns i socialutskottets betänkande , men om det nu är fråga om ettuppvaknande från deras sida, hälsar jag naturligtvis detta med tillfredsställelse. Sedan skulle jag vilja ställa en fråga till moderatasamlingspartiet och . Ni ivrar mycket för en inom sjukförsäkringensram fri etable-. ringsrätt för läkare. Men den rätten finns ju i vissa områden,just de områden som har problem med läkarförsörjningen. Varför utnyttjar inteläkarna detta? För dem som arbetar inom andra områden torde det vara enönskesituation att utan konkurrens få utöva sin verksamhet. Varför tar inteläkarna chansen?. Ni kräver en fri etablering inom ramen försjukförsäkringen även i områden som har god tillgång på läkare. Ja, ni har t.o. m. mage att ta med detta krav i den reservation som ni avgivit och som harrubriken . Efter att ha engagerat mig i den här frågan under många århar jag uppfattningen att det borde vara svårare att öppna privatpraktik än vadsom är fallet. Vi som bor i de områden som har brist på läkare ser detinte som uttryck för någon större solidaritet att områden som har god tillgångpå läkare dessutom förunnas en form av lyxsjukvård, t. ex. privata läkarbilareller akutmottagningar där man tar sig an smärre sjukdomar. Helt klart.är attnär det gäller åtgärder för en bättre och solidarisk läkarförsörjning finns detinget stöd att hämta vare sig från eller.från . Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen in. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. Anf.21 () replik; Jag skulle igen vänligt vilja be JohnAndersson att läsa vår motion en aning bättre. Vi för där fram en hel deltankar om vad man skulle kunna göra i syfte att förbättra läkarförsörjningen iglesbygd. Vi talar om speciella stimulansåtgärder som vi tror man kunde pröva,vi menar att man i tätorterna och i andra län än Norrlandslänen måste varaåterhållsam med att inrätta tjänster, och vi framför en rad andra förslag somvi tror skulle kunna fungera, så att man får flera läkare dll glesbygden. Alla är vi väl helt överens om att detta är ett svårtproblem och att det inte finns enkla patentmediciner. Men vi har en delkonkreta förslag som alltså går långt utöver den fria etableringsrätten, somJohn tog upp. Jag tror inte heller att man skall kalla akutsjukvård ochläkarbilar för lyxsjukvård. Det är inte så att det skadar glesbygden, att detpå många håll i landet finns privata akutmottagningar och att det finns läkaresom vill jobba i läkarbilar, vare sig det sker i landstingens regi eller iprivat regi. Det påverkar faktiskt, inte glesbygdens förhållanden. Och hela misstageti Dagmarreformen är väl just tron att en dämpning av aktiviteten i tätorternaautomatiskt skulle leda till en ökning av aktiviteterna i glesbygden. Anf.22 (vpk) replik: Ja, , förslagen om olikastimulansåtgärder har jag både hört om och sett. Även från mittparti har vi ställt olika förslag om hur man skulle kunna lösa problemet medläkarförsörjningen i de aktuella områdena. Men i den reservation, nr 4, somfolkpardsterna tillsammans med fogat till utskottets betänkande ochsom har rubriken för en förbättrad läkarförsörjning finns följandeuttalande: "Även på platser med god tillgång till läkare bör enligtutskottets mening principen gälla att fri etablering får ske inom ramen försjukförsäkringen." Detta kan inte innebära annat än att om man ökarmöjligheterna för läkare att fritt få etablera sig i de områden, där man redanhar en god tillgång på läkare, så måste det medföra nackdelar för de områdensom har stora problem med att få läkare. Jag kan aldrig tänka mig att det gåratt så att säga argumentera åt det andra hållet och påstå att det skulleförbättra situationen på landsbygden. Vi som bor i områden inom vilka man inte har några läkareutan där man kanske tvingas åka för att få tag på en läkarevid akut sjukdom, uppfattar det,naturligtvis som en form av lyxsjukvård när viser att människor, som bor i städer och befolkningstäta områden med godtillgång på läkare, bara behöver lyfta telefonluren för att det skall komma enläkarbil, om man fått en liten förkylning. Det är ändå på det sättet, och jagvill kalla det för en form av lyxsjukvård. Det är ingen solidaritet att hasådana förhållanden att människorna i vissa områden ständigt skall få vara utanläkare och tvingas leva med vikarier, tillfälliga läkare, som kommer dit en eller kanske . Vissa läkarstationer har haft över 50 olikaläkare . ser man att det öppnas privata läkarpraktiker iområden där läkartillgången är god. Ni folkpartister vill liksom moderaternaytterligare underlätta för läkare att öppna privat praktik. Anf.23 () replik: Jag vidhåller nog att det är ett misstag avJohn att stämpla hemsjukvården i form av läkare söm kommer på besök ihemmen som en lyxsjukvård. Naturligtvis kan den missbrukas - det kan allsjukvård men den anlitas för väldigt viktiga och allvarliga åkommor. Det är ingen lösning på glesbygdens problem att försökabromsa utvecklingen av sådan här sjukvård. Låt oss i stället gemensamt arbetaför att få en sådan sjukvård också i glesbygderna. Det måste självfallet varamålet. 1986/87:24 12 november1986 Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. 24 (vpk) replik; Jag skulle helt kort vilja fråga prioriterar ? Skall det finnas en god tillgång på läkare iVästerbottens inland? Eller skall och i fåytterligare möjligheter till läkarbilar, akutmottagningar osv. Jag vill ha ett klart svar. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få" antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 25 MARGÖ (vpk): Bristen på läkare i glesbygden är ett oerhörtstort problem. Lyckas vi inte lösa detta problem, så kommer det att bli ett hotmot folkhälsan. De borgerliga förslagen för att lösa problemen på dettaområde går i stort sett ut på olika ekonomiska stimulanser till läkarna. Manvill slopa , och sedan vill man på olika sätt öka ersättningentill läkarna. Vi kan konstatera att Dagmaröverenskommelsensetableringsbegräns-ningar inte gäller i de här aktuella länen. Där kan manalltså trots göra nyetableringar. Beträffande de olika ekonomiskastimulanserna är min erfarenhet att läkare som har rekryterats till glesbygdunder och har fått erbjudanden om olikaförmåner.,Det har varit fri bostad och annat, men trots detta har man intelyckats stimulera läkarna att flytta dll glesbygden. Jag vill fråga er som förespråkar ökad ekonomiskersättning till de här läkarna: Hur mycket tror ni att de skall ha betalt föratt vilja flytta upp dll ? Läkarna är ju redan en höglönegrupp. Jagtror att man måste hitta andra åtgärder än just sådana som gäller pengar. Enåtgärd är givetvis till att vi har tillräckligt antal läkare i det härlandet. Under en följd av år har beslutat omnedskärningar av läkarutbildningens dimensionering. Modvet har från majoritetenssida varit att vi i annat fall skulle riskera att få ett överskott på läkare.Från vpk:s sida har vi ställt oss tveksamma till de prognoser påvilka man har grundat besluten om neddragningar, och vi har också avvisat dehär besluten. Vi har ansett att läkarnas rop om hotandeöverdimensionering och arbetslöshet bland läkare har haft rent yrkesegoistiskamotiv. Man har velat ha läkarkåren ganska liten för att kunna ställa destostörre krav. Läkarnas egoistiska intressen har sammanfallit medbesparingsniten inom den offentliga sektorn och lett till en neddragning avläkarutbildningen. Prot.1986/87:24 Läkarna framför sina farhågor medjämna mellanrum. Det var inte länge Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen/n. 12 növerhber 1986 sedan som jagläste att återigen varnar för att vi kommer att få ettläkaröverskott . verkar det dock som om statsmakterna ochutbildningsministern inte faller lika lätt för de här argumenten. Vi inom vpkhar fått stöd i olika skrivelser från både socialministern och utbildningsministern,där man uttalar tveksamhet inför prognoserna om ett väntat läkaröverskott. Till min glädje kunde jag notera att också centerpartietnu anseratt man kanske inte behöver hysa så stora farhågor för ettläkaröverskott utan eventuellt måste tänka om och utbilda fler läkare. På denpunkten är vi överens med . Om kravet på en ökad läkarutbildning hadefunnits i centerreservationen i det här avseendet, skulle vi från vpk heltklart ha stött den . Den är dock mera inriktad på stimulansåtgärder. Farhågorna om brister i prognosmaterialet avseende denframtida tillgången på läkare måste enligt vår uppfattning leda till att beslutenom nedskärningar på läkarlinjen omprövas. Vi förutsätter att så sker införframläggandet av nästkommande budgetproposition. Jag vill också avslutningsvis, herr talman, säga något ompsykoanalytikerutbildningen. Inför den första Dagmaröverenskommelsen väckte vifrån vpk:s sida en motion, där vi tog upp riskerna för en minskad tillgång påpsykoanalytiker geriom denna överenskommelses effekter på utbildningen. Vi ficknu inte gehör för den motionen, utan fick nöja oss med en utskottsskrivning omatt man skulle bevaka att tillgången på psykoanalytisk behandling ochpsykoanalytikerutbildning inte minskar. motion är i dagså nära ett bifall som den kan komma, genom det tillkännagivande som görs iutskottsbetänkandet, och vi är givetvis mycket nöjda med det. Vi förutsätteratt utskottets tillkännagivande till regeringen leder till att man genomför enutredning och beslutar om ett statligt stöd till psykoanalytikerutbildningen.Vi anser detta vara oerhört viktigt, eftersom risken annars är mycket stor attpsykoanalytikerutbildning-eri blir en mycket exklusiv utbildning,möjlig att genomföra endast för välbeställda människor. I så fall skullearbetarklassen komma att drabbas, både vad gäller möjligheterna att blipsykoanalytiker och vad gäller tillgången till god psykoanalytisk behandling. Anf.26 () replik: Den ojämna läkarfördelningen i berorfaktiskt inte i första hand på att drygt 900 privatläkare i stort sett harkoncentrerat sig till storstadsområdena, utan den beror främst på att tusentalsoffentliganställda läkare är koncentrerade till ett fåtal ställen. Det är därsom den stora mängden av läkare finns. Många tycks tro att läkarna är en alldeles speciell sortsmänniskor. I de bygder där man har svårt att rekrytera läkare förekommer juockså annan verksamhet än sjukvård, t. ex. gruvdrift, industri och annanverksamhet, som har behov av den svåråtkomliga högutbildade arbetskraften. Mennär hörde vi att man måste ställa in gruvdriften någonstans därför att det integår att rekrytera civilingenjörer? Ändå är civilingenjörer precis likadana somläkare. Också de möter, liksom läkarna, problemet att om familjen flyttar behöverbåda makarna ha ett jobb. De möter också problemen med utbildning för barnenoch allt annat som gör att vissa bygder har svårt att konkurrera om högutbildadarbetskraft. Hur kommer det sig att det egentligen bara är om två kategorierman talar när det gäller brist på kvalificerad personal i dessa bygder,nämligen läkare och tandläkare? Såvitt jag kan förstå beror det på att dessatvå kategorier är de enda som man har försökt att styra uteslutande medtvångsmedel. Vi har egentligen inte gjort något annat än försökt hindramänniskor från att arbeta på ett ställe, i tro att de därmed förmås att arbetapå ett annat. Vi har ett tiotal åi" av erfarenhet av att detta intefungerar. Varför skulle man inte kunna försöka ta lärdom av dem som,faktiskt även de med stora svårigheter, lyckas rekrytera den personal debehöver? Det kan inte vara någon sorts naturens ordning att just läkare ochtandläkare skall vara så väldigt mycket svårare att rekrytera än alla andra.iexakt samma situation. Det är arbetsgivaren, inte personalen, som beter sigannorlunda. Om man betalar vad det kostar - med all rätt, MargöIngvardsson - och ordnar de omständigheter som behövs för att människor skalltrivas och vilja arbeta, klarar man uppgiften. Men med enbart tvångsmedel-elleri stort sett enbart sådana - som vi nu har använt, jag vet inte hur länge, föratt försöka styra tillgången på läkare och tandläkare över landet lyckas viinte. Det borde vi ha lärt oss vid det här laget. Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. 27BÖRJE HORNLUND (c): Jag har haft samtal med ledande företrädareför , och för säkerhets skull har jag exakt skrivit ned deninformation som jag har fått från dem. De säger: Vid de kontakter som förbundethaft med borgerliga politiker har det framgått att man inte har någon önskan omatt återgå till det obegränsade och okontrollerade system som fanns föreDagmaröverenskommelsen; Säger man en sak till och en annan dllfolket? Hur är det med annonser där man skriver: Riv upp !Till nio tiondelar gäller uppgörelsen en rättvis ekonomisk fördelning, och denär naturligtvis ett försök från en regerings sida att hålla ikostnadsutvecklingen, framför allt i de områden som redan har de högstakostnaderna. Vi talade också om privatläkare, och jag har på samma sättskrivit ned den information som jag fått om dessa: En återhållsamhet medsamhällets resurser är alltjämt nödvändig. Det är också rimligt - märk välrimligt! - att detta på något sätt kommer till uttryck när det gäller denprivata vård som bedrivs inom ramen för den allmänna försäkringen. Dettainnebär att ett åteririföraride av deri helt fria etableringsrätten inte ärsannolikt. Jag noterar att , sedan man där tänkt efter,har i princip samma uppfattning som . Man förstår att det pånågot sätt måste till en styrning, om vi skall få en bra vård till rimligtpris, rättvist fördelad och med valfrihet över hela riket. Jag villställa några frågor till utskottets talesman . Vill ha rättvisa mellan landets olika delar?Jag har konstaterat att ni för fram det kravet i motionen, men jag återfinnerdet inte i era förslag. Jag harockså noterat att genom sin ekonomiska politik vill dra Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. in 9,1miljarder från kommuner och landsting. Det är 3 miljarder mer än vad är berett att dra in, 2 miljarder mer än vad socialdemokraterna drar in och nära 1. miljard mer. än vad anser är rimligt. Socialdemokraterna har byggt sitt indragningsförslag på att sjuksköterskor, biträden och läkare i 1986 årslönerörelse skall få O % i löneökning- det finns papper på det. blir det irite så. Tror att denna politik, med förslag om attriva upp och att göra större indragningar, sammantaget leder tillenkelrum och minskade köer? Om vi skall kunna åstadkomma både en rättvis hälso- ochsjukvård över hela landet och dessutom enkelrum och minskade köer, krävs detoerhört mycket. Jag vill därför be - och även , som nugör privatläkarfrågan dll en jättehistoria - betänka att det under åren1976-1982 fanns bara folkpartistiska och moderata sjukvårdsministrar och attantalet privatläkare då minskade med 156 och privatvården . Jag tar uppdetta därför att jag upplever att den kampanj som har drivit motcenterpartiet är djupt orättvis. Det är dags att börja reda ut dessa frågor -det är orimligt att föra en slagordsdebatt på detta viktiga område. Jag ber också betänka att harsjukvårdsministerposterna i de läkartäta områdena och ,medan har ansvaret för finanserna.