prot · GA0922 · 1986-12-31 00:00:00 — Men industriministern måste väl vara orolig för sitt, eftersom hanhar sett till att inte mindre än 40 000 ungdomar har fått flytta frånskogslänen till sedan han övertog ansvaret förregionalpolitiken. Vi är visst medvetna om att det är ett negativtfödelsenetto i de här berörda områdena. Men då är det desto allvarligare att 40000 ungdomar - de som skall föda de kommande barnen - icke får bo kvar i dessaområden utan har fått flytta till det område där industriministernsväljarunderlag finns. Apropå industriministerns tal om väljarunderlag: Jag harhär ett papper från statssekreteraren i . Däruppmanar han i klartext . och andra att dra teknikerna tillStorstockholm från de tekniksvaga områdena. Det tar för lång fid att gå in påvad som står här, och min taletid är strax ute. Men jag vill säga att jag redani dag kommer att lämna en ny interpellation till . , så att vifår höra hur det är med det övergripande ansvar som han säger sig ha. 40SIGGE GODIN (fp): Industriministern säger att det inte kommernågra förslag från folkparfiet. Sedan fortsätter han att rikta kritik mot deborgeriiga regeringarna. Jag tycker att vi kan lämna den kritiken därhän.Industriministern har sagt att han skall ta till vara alla godaförslag och att en samordning skall ske mellan olika polidkområden. Han hartalat om kommunikationernas, jordbrukets och teknikutvecklingens betydelse ävenför utflyttningslänen. Detta skall ställas mot att en socialisdsk majoritet här iriksdagen har avslagit modoner från folkpardet i bl. a. följande frågor - jagskall nämna något om vad det gäller: ökade anslag till vägarna, fortsattstatsbidrag dll länstrafiken, rätten att behålla de små skolorna pålandsbygden, ökade länsanslag för snabba insatser, ökade anslag tillNorrlandsjordbruket, krafttag för en uppbromsriirig av utflyttriirigeri frånglesbygden, en heltäckande utbyggnad av fiberoptiknät, förbättrademöjligheter för turismen, differentierade arbetsgivaravgifter i stödområdet ochförbättrat persontransportstöd. Är inte de folkpartiförslageri goda riog, herrindustriminister? Industriministerns löfte om att ta dll vara de godaförslagen är ouppfyllt. Mina frågor om samordningen av insatserna stårobesvarade. Jag tolkar detta som att inte skall lägga sig iregeringens arbete. Detta är något nytt och historiskt i svensk politik. Kvar står, herr talman, industriministern ensam med sinoro för glesbygden. Varför står han ensam? Han vill inte ha någon hjälp frånandra partier. Men jag kan glädja industriministern med att det också finnsljuspunkter i eländet. Människorna i glesbygden har slutat att vänta påregeringen. De tar nu saken i egna händer. Är det inte då dags,industriministern, att vi politiker gemensamt hjälps åt att tända "detsläckta ljuset" i glesbygden? Människorna som är kvar där förtjänar attvi tillsammans gör det. får i likhet med nya interpelladoner eller nya frågor, om ni anser att ni inte harlyckats föra fram alla era argument och alla era frågor i denna debatt. Jagupprepar: Jag är verkligen intresserad av era olika idéer och förslag påregionalpolitikens område. Men inte ens i sina sista inlägg hade ju några sådana förslag att komma med. Sedan vill jag korrigera på en punkt, nämligenden där han tog upp det regionalpolidska rådet. De uppgifter som man lämnarfrån talarstol bör vara riktiga. Det var faktiskt så att ettsammanträde på förhösten fick ställas in på grund av att ett stort antalledamöter, bl. a. riksdagsledamöterna i rådet, begärde att så skulle ske, då devar förhindrade att komma på grund av resor. Jag tillmötesgick framställningenoch har kallat till ett nytt sammanträde. Jag hoppas verkligen att bådecenterns och representanter då kommer väl förberedda och läggerfram förslag och idéer på regionalpolidkens område - inte bara ställer frågorrakt ut i luften. Jag vet inte, herr talman, vad vi skall göra åt BörjeHörnlund. Gång på gång använder han felaktiga uppgifter och siffror. Om BörjeHörnlund tror att två plus två är tre, kan jag inte göra någonting åt det. Hanfår väl fortsätta att hävda det i så fall, tills han tröttnar. Jag är intesäker på att han kommer att göra det. Varje debatt här i kammaren visar att haninte vill använda fakta. Han tror inte ens på riksdagstrycket eller andraofficiella uppgifter. Trots att de regionalpolitiska anslagen mer änfördubblats under den socialdemokratiska regeringen, så har de minskat i BörjeHörnlunds ögon. Däremotvet vi ju att hans och väljare har tröttnat. Prot.1986/87:22 den tid som drivit sin primidva argumentering i regionalpolitikenhar ju centerpardet mer än halverats - ja, nästan tvåtredjedelar av partiet har försvunnit. Men det tycks inte bekymra BörjeHörnlund. Har inte riågori gång funderat över vad det kan beropå? Det går inte att bli trovärdig med en politik som går ut på att luramäriniskorna i försök att leda bort dem från verkligheten. Folk ser ju ändå hurregeringen ökar ansträngningarna på regionalpolitikens område, och attregionalpolitiken har varit framgångsrik i flera regioner. minns manhur det var under de borgerliga år.en med kris i industrin, stigandearbetslöshet och utflyttning. Då är det varken seriöst eller trovärdigt attvåldsamt angripa regeringen för att den handlar, för att vi ökar anslagen -som ni gör allt för att förtiga hur utvecklingen gick bakåt under dentid då hade ansvaret för regionalpolitiken. Talmarinen arimälde att BörjeHörnlund och anhållit att till protokollet få antecknat att de inteägde rätt till ytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 12 §Svar på interpellation 1986/87:35 om verksamheten vid har med anledning av AB:s beslut om inskränkningar i sin verksamhet ställt följande frågor till mig: . Planerarregeringen att ingripa i utvecklingen på sulfidmalmssidan och säkerställa enlångsiktig och uthållig nadonell mineralpolitik? den avBoliden förda mineralpolitiken regeringen någon oro vad gällersårbarhet och nationellt oberoende? Är regeringenberedd överväga att säkerställa en offensiv mineralpolitik genom att överföraBoliden i samhällets ägo? Vilka åtgärderämnar regeririgeri vidta för att riödväridiga åtgärder vidtas vidGarperibergsgruvan? Vilka åtgärderoch insatser planerar regeringen för att sätta fart påprospekteringsverksamheten? Som svar på på den första frågan villjag hänvisa till beslut 1982. Mycket av statensroll i mineralpolitiken består av att på olika sätt underlätta för industrinsegen utveckling genom grundläggande geologisk kartering, prospektering,forskning och utveckling samt stöd i olika former till företagen. Ett viktigtled i denna politik är det femåriga programmet för utökad prospektering, förvilket 300 milj. kr. har avsatts för prospekteringsprojekt och forsknings- ochutvecklingsprojekt inom mineralområdet. Mitt svar på andra fråga är att de avBoliden nu aviserade åtgärderna inte inger oro.vad gäller sårbarhetoch nationellt oberoende. Däremot ser regeringen det som väsentligt att Bolideni sitt agerandetar hänsyn till det faktum att gruvverksamhet är en långsiktig verksamhet somkräver stor uthållighet. ' Mitt svar på den tredje frågan är att regeringen inte ärberedd att framlägga förslag om att staten skall förvärva . Bolidensägare har inte heller erbjudit staten att förvärva bolaget. Som svar på den fjärde frågan vill jag poängtera att demiljökrav som ålades för att få utvinna Dammsjöfyndigheten i Garpenbergfortfarande är giltiga i det fall skulle välja att starta enexploatering av fyndigheten. ' Mitt svar på den femte och sista frågan är att detsärskilda programmet för utökad prospektering har inneburit en ökadprospekteringsaktivitet i landet. Av programmet återstår . Regeringenkommer senare att ta ställning till om ytterligare åtgärder därefter kanbehövas inom detta område. 43 (vpk): Min fråga är ställd med hänsyn till Bolidensverksamhet och den verksamhet man planerar, eftersommineralförsörjningen har en särskild strategisk betydelse för vårt land ochvår industri framöver. Det handlar både om självförsörjning och om sårbarhet.Det handlar också om vårt nationella oberoende, framför allt när det gällerdessa viktiga råvaror. Frågan är om detta ansvar kan tas av ett kapitalistisktföretag, typ . har beslutat om kraftiga inskränkningari sin verksamhet, framför allt i och , men också i sinagruvor i - och Saxberget. Det är alltså fråga omkrafdga rationaliseringsåtgärder. Åtstramnirigeri betyder t. ex. att verksamheten vidSaxbergets gruva återigen sätts på spel. Man ifrågasätter dess existens.Garpenbergs exparision har förbytts i nedgång. Men här skulle man ju utvinnasilver, och rriari talade om största silverfyridighet. BoHden mödverardet med bristande lönsamhet på grund av fallande priser på världsmarknaden. Resultatet av den'av förda politiken - Bolidendominerar ju nästan helt den svenska marknaden när det gällersulfidmalmsutvinning- är att arbetet med de offensiva satsningarna läggs på isoch att prospekteringsverksamheten ser ut att minska. Dessutom kommervinsterna av prospekteringsverksamheten, till följd av den politik som Bolidennu för, inte att kiinna tas dll vara på ett riktigt sätt. Den bild man har av är att företaget på senare tidfått en ny ägargrupp. Om det betyder något eller inte i en förlängning - om manjämför med de gamla ägargrupperna - är kanske svårt att bedöma. Men justTrelleborg sätter den kortsiktiga lönsamheten i högsätet. Dessutom står den härägargruppen fjärran från de traditioner som funnits inom den råvaruba-seradeindustrin. skall nu tillförsäkra sig profiter, ochi det läget skall man rädda företaget. Man har därför anpassat sig dll desjunkande metallpriserna. Jäg tycker dock att det är att se det helakortsiktigt. Men vi har alltid hävdat, och därom har det rått stor enighet, attsådan här kortsikdghet icke är bra. Man måste ju se mineralutvinningen i ettlångsikdgt Om verksamheten vid B perspektivför att kunna säkerställa att uppsatta mål kan nås: nationellt oberoende,självförsörjning och undvikande av sårbarhet. När industriministern svarar på mina frågor säger han attstatens roll inte är att aktivt gå in här. Men man skall ju underlättaindustrins utveckling. I det här fallet handlar det emellertid om avveckling. Eftersom det ändå handlar om en utveckling , måstejag dl syvende og sidst fråga industriministern: meddess ägarintressen att som företag i dagens samhälle även utifrån detnationella perspektivet klara denna utveckling? Jag tvivlar på att man gör det. Man har mycket hastigt anpassat sig till profitkravet. Dethar gått så hasdgt att stora sår har uppstått i den mineralpolitik som byggtsupp . Det var den första frågan. Så dll den andra frågan, nämligen om regeringen anser attBolidens politik har hotat det nadonella oberoendet. Regeringen säger att såinte har skett. Sedan säger industriministern: anser regeringen detvara väsentligt att genom sitt agerande tar hänsyn till det faktum attgruvverksamheten är en långsiktig verksamhet som kräver uthållighet. Av detmåste jag utläsa att industriministern gör en mycket negadv bedömning avBoliden, vilket jag hoppas blir bestyrkt här i ett inlägg frånindustriministern. Är det alltså så, industriministern, att regeringenegentligen är orolig när det gäller långsikdgheten i detta sammanhang? När det gäller handlar det alltså om ensilverfyndighet. Man skulle utvinna silver där. Eftersom verksamheten skulleinnebära stora ingrepp i naturen, har regeringen ställt krav på imiljöavseende. Hasdgt och lusdgt gjorde ett utspel, och man sade: Vikan inte exploatera silverfyndigheten, därför att regeringen har ställt hårdamiljökrav. Men miljökraven är inte så hårda. Den egentliga orsaken var istället sjunkande silverpriser. Problemet i är att miljökravengäller den befintliga verksamheten, eller den verksamhet som har funnits -nämligen urlakningen av de tungmetaller som förekommer där. Kommer regeringen att här ha en helhetssyn? Jag tänker då.både på miljöpolitiken och på gruvpolitiken. Eller skall få gå fri äveni detta avseende? Att slippa vidta åtgäder på miljöområdet är enligt min meningi högsta grad en industripolitisk fråga. har ett ansvar för hela dennabygd. är det fråga om prospekteringsverksamheten ökar eller minskar.Det helt avgörande är kanske hur de vinster som prospekteringen ger skall kunnautnyttjas. Vem skall ha hand om dem? Är det det privata intresse,eller är det samhället som skall ta hand om dem? 44ULLA ORRING (fp); Med anledning av femtefråga vill jag ytterligare knyta an till vad jag har sagt idebatten om gruvnäringen. Jag påpekade då för industriministern att 1 000arbetsdilfällen är hotade inom gruvindustrin i fram dll årsskiftet1987-1988. Krympande resurser och en fortsatt regional obalans ökarkraven på en effekdv användning av de tillgängliga resurserna. Målen för enregions utveckling måste preciseras, och alla berörda parter måste verka iriktning mot de uppsatta målen. Som jag ser det, inte bara i utanäven annorstädes,är gruvnäringen en vikdg hörnsten i ett läns näringsHv. Jag vill fråga industriministern: det i målen attgruvnäringen skall utvecklas i och då också i ? Industriministern sade tidigare i den regionalpolidskadebatten att de värst drabbade områdena var och Bergslagen. Jag villlyfta fram även inland, som tillhörde värst drabbadekrisområdena och har stor betydelse för hela länets överlevnad. Nuvarandeinriktning av arbetsmarknadspolidken och brister i regionalpolitiken harförsvagat länets möjligheter. Jag förstår av den tidigare debatten attindustriministern är angelägen om att föra regionalpolitiken framåt. Vi har tidigare diskuterat det särskilda anslaget på 300milj. som regeringen lämnade 1982. Av det finns nu kvar 36 milj. kr.,enligt den beräkning jag har fått. Jag vill då fråga: Ämnar regeringen, och iså fall på vilket sätt, ta ställning till ytterligare åtgärder för karteringoch prospektering, eftersom detta utgör ett långsikdgt arbete för att man såsmåningom skall komma fram till en brytning av en gruvfyndighet? Om man skall driva ett aktivt prospekteringsarbete är enav grundförutsättningarna att det finns ett fullgott geologiskt kartmaterial.För flera av de nu geologiskt intressanta områdena saknas berggrundskartor ochkvartärgeologiska kartor. Med hänsyn till att staten har rätt dll halvaandelen i samband med att utmål ges är det nödvändigt att staten går in mer ibåde karterings- och prospekteringsverksamheten än den har gjort . Jag upprepar frågan: Ämnar regeringen ställa upp med ökadeinsatser för karterings- och prospekteringsarbete? Om verksamheten vid B Jag vill börja med att klargöra för roll staten skall spela i mineralpolitiken. Statens främsta uppgift äratt underlätta för industrins egen utveckling, och det gör staten genominsatser på en rad områden. En sådan är att svara för en grundläggandekartering av geologi. geologiska undersökning, SGU, har ettårligt anslag på ca 69 milj. kr. som skall finansiera olika typer av geologiskkartering. SGU producerar bl. a. så kallade baskartor, som är direktavsedda som underlag för malmletningen. Dessa kartor kan produceras snabbareoch till lägre kostnad än de reguljära kartorna. Däri ligger ett stöd tillgruvverksamheten. Genom nämnden för statens gruvegendom, NSG, finansierarstaten omfattande prospekteringsverksamhet. Här bidrar staten till att skapa engrund för gruv- och mineralindustrins fortlevnad och utveckling. Nämndenprospekterade under /86 för närmare 52 milj. kr. Då ingår inte det särskilda prospekteringsstödet som jag nämndeuppgår dll 300 miljoner för den innevarande femårsperioden. I det praktiskaprospekteringsarbetet deltar staten genom det av staten ägda , . Det statligt finansierade forsknings- ochutvecklingsarbetet inom mineralsektorn sker främst genom universitet ochhögskolor, men också genom kollekdva forsknings- och utvecklingsorgan. Härspelar styrelsen för teknisk 4 protokoll 1986/87:22 Om verksamheten vid B utveckling,STU, en viktig roll. Den totala satsningen på forskning och utveckling inommineralområdet uppgår till ca 150 milj. kr. , av vilket samhälletfinansierar ungefär hälften. Efter regeringsskiftet har också särskildasatsningar gjorts inom mineralområdet. Regeringen har även tagit initiafiv översyn av gruv- och minerallagstiftningen. Den utredningen kommer attredovisa sitt förslag . Med den grund som staten ger måste gruvindustrin med ettlångsiktigt perspekdv av egen kraft svara för investeringar och den utvecklingsom krävs för att man skulle kunna konkurrera på världsmarknaden. Men jaghävdar fakdskt att staten genom en mängd olika insatser gör det lättare förgruvindustrin att konkurrera, gör det lättare för gruvindustrin att investeraoch därmed också se långsiktigt på sin verksamhet. Det rör sig alltså inte omnågra småbelopp som staten löpande satsar för att möjliggöra gruvnäringen. Jag delar uppfattning att långsiktighetmåste gälla för gruvindustrin. Direkt efter det att fått nya ägare lätjag de nya ägarna förstå att gruvverksamhet är en fråga om långsiktighet ochatt gruvverksamheten måste bedömas över konjunkturperioder. Jag menade då attdet var angeläget att denna regeringens uppfattning nådde ägarna till ett såpass stort företag som just . Jag har också sedermera personligenunderstrukit detta för företagsledning. Jag vill också gärna med några ord klargöra för Lars-OveHagberg hur regeringen ser på konsekvenserna för den svenskaförsörjningsberedskapen när det gäller de åtgärder som aviseras av ,eftersom det fanns ett par bärande frågor om detta i hans interpellation. är från försörjningssynpunkt ett gynnat landjämfört med många andra västeuropeiska länder. Vår gruvproduktion av t. ex.bly, zink, silver och guld täcker vår egen förbrukning och när det gällerexempelvis kopparmetall är dessutom en betydande nettoexportör. Tillskillnad från basmetallerna är det främst i fråga om de s. k.legeringsmetallerna, såsom nickel och mangan, som har ett högtimportberoende. För övrigt är vi självförsörjande och har t.:0.m. har med sina gruvor och med smältverket i Rönnskärgivetvis en stor betydelse för landets försörjning av koppar, bly, zink, silveroch guld. Det råder inget tvivel om att den samlade kapacitet som finns ilandet även kan tillgodose våra krisbehov. Men jag delarLars-Ove uppfattning att det naturligtvis finns största anledning attfölja denna fråga så att ingenting kan hända på den här punkten. I dagenssituation, mot bakgrund av de aviserade åtgärderna, har regeringen inte någonanledning till oro. Jag kan här hänvisa dll resultat av én utredning somnyligen har gjorts av överstyrelsen för civil beredskap, ÖCB. Överstyrelsen,som bl. a. har ansvar för försörjningsberedskapen inom vissa varugrupper, haranalyserat betydelsen från beredskapssynpunkt av de neddragningar på mineral-och metallsidan som anmälts av . ÖCB:s analys visar att en s. k.prioriterad krisförsörjning kan dllgodoses trots nedskärningarna. Industridepartementethar svarat med att säga att frågan måste följas med utomordentligt storuppmärksamhet. Anf.46 (vpk): Industriministern och jag har säkert i grundoch botten många gemensamma uppfattningar när det gäller mineralpolitiken. Menproblemet är statens roll. säger nu att staten skall underlättaföretagens egen utveckling. Men problemet kommer ju när denna företagens egenutveckling inte stämmer överens med samhällets intressen utan det är jakten påkortsiktig profit som får styra. Då är frågan vad man skall göra. Enligt minuppfattning måste man ingripa och inte vänta tills det är . Jagser hur hårdhänt profitstyr sin verksamhet. Här offras orter hejdlöst,det spelar ingen roll, man tar inget ansvar. Frågan är var gränsen skall dras.I kan jag visa på , där man ena stunden bygger ut ochställer stora krav på kommunen och omgivningen och nästa stund hårdhänt ochsnabbt drar ner. Det handlar också om vad som skall finnas kvar avkunnande. Det är oerhört allvarligt det som jag ser pågå på nära håll, iGarpenberg och Saxberget, och det är säkert likadant på andra orter. Industriministern har låtit förstå att det ärlångsiktighet som skall gälla. Det är alldeles utmärkt. Men industriministernoch jag har diskuterat företagens ansvar förut, i andra branscher. Och eftersådana diskussioner har man kunnat märka att företagen inte särskilt mycketlyssnat på regeringen. Det oroar mig. Med vilka medel tänker regeringen se tillatt hävda denna långsiktighet? Det är nästan det allra viktigaste. Jag kan klart se - och det kan säkert ocksåindustriministern - att det är de strikt företagsekonomiska bedömningarna somfår styra. När det gäller försörjningen av har vi i vårt land det lägesom industriministern redovisar. Vad jag är oroad över är situationen påsulfidmalmssidan där vi snabbt kan hamna i ett beroendeläge. Förhållandena kanändras mycket hastigt just med tanke på agerande. Man gör snabba kastoch snabba ingrepp som - enligt min syn på saken - står i direkt strid medsamhällets intressen i vad gäller mineralpolitiken. 47ULLA ORRING (fp): Jag lyssnade uppmärksamt påindustriministerns senaste inlägg, men det var tyvärr inte särskilt mycketsubstans i det som kunde inge förhoppningar om utökad prospekterings- ochkarteringsverksamhet i landet och i länet . Jag tror att mångavästerbottningar känner en stor besvikelse . SGU, som har till uppgift att dokumentera geologioch sprida information, angav i sin anslagsframställning att man fram dll1984/85 hade arbetat efter en tioårsplan för kartering. Fr. o. m. 1985/86 kandenna plan inte helt följas när det gäller den reguljära berggrundskarteringen.En minskning förutses sålunda. "Baskartering för prospektering följer enfemårsplan, men denna blir svår att uppfylla." Den ansvariga myndigheten känner alltså att man inte kanklara av den plan söm man har fastställt. Det tycker jag inger storabekymmer för framtiden. Industriministern har här själv bekräftat att det är enlång ddsperiod som behövs innan man kan ta ett gruvmål i anspråk. Därför behövsdet, anser jag, en ordentlig kartering och prospektering, och den bör Om regeringens strategi för stålindustrin få ske ,då vi vet att gruvorna i snart är tömda. Det blev inget svar-landshövding, kommunrepresentanter ochfack ropar efter ett svar. råder i stället en tystnad som inger storabetänkligheter. Vad sade understryker bara att långsiktighetmåste gälla för gruvindustrin. Men gruvverksamheten måste också anpassa sigtill marknaden och dll de vidare bedömningar som man gör när det gällerframtiden. Dagens gruvindustri präglas av överkapacitet och möter fortsatt lågapriser och svag efterfrågetillväxt. Ytterligare prisfall är möjligt motbakgrund av den rådande överskottssituationen för nästan samtliga metaller.Också gruvindustrin måste då och då omstruktureras. Men jag tror att kravenfrån regeringens sida om att gruvindustrin - både när det gäller verksamhet ochnär det gäller investeringar - måste ha långsiktighet som grund är mycketväsentliga. 49 (vpk): När industriministern talar om priserna påvärldsmarknaden tycker jag att det är värt att ta dll protokollet vad dethandlar om. Går man tillbaka i dden och tittar på världsmarknadspriserna påmineraler skall man se att de uppvisar ganska jämna vågrörelser. Det är justuthålligheten när det gäller att klara vågrörelsens botten som det handlar om -det är det som är långsiktigheten. Men jag är ändå oroad då det gäller långsikdgheten. Medvilka medel kan regeringen nu hävda denna långsiktighet? Var och en i denbefintliga gruvnäringen kan registrera att BoUden handlar snabbt och att densnabbheten kan vara förödande. Vilka möjligheter har en regering att ingripa,när det inte ens finns en plan som sätter en gräns för vad som i det här lägetskall vara tillåtet? Överläggningen var härmed avslutad. 13§ Svar på interpellation 1986/87:36 om regeringens strategi för stålindustrin har angående ägaransvar förAvesta och regeringens strategi för stålindustrin ställt följande frågor tillmig: Med vilka medelskall regeringen utkräva ägaransvar av och garantera erforderligainvesteringar? Är regeringenberedd att utarbeta en nationell strategi för stålindustrin som leder till ett"svenskt metallbolag"?