prot · GA0949 · 1986-12-31 00:00:00 — I linje med generalförsamlingens rekommendation tillsatteregeringen en svensk utredning om samband mellan nedrustning ochutveckling och förordnade till särskild utredare. ärSverige det enda land som följt generalförsamlingens rekommendation för fyra årsedan. I direktiven till utredningen konstateras att möjligheternaatt minska de svenska försvarskostnaderna främst bestäms av den internationellautvecklingen. Utredaren uppmanades att "ge exempel på resurser somSverige inom ramen för oförändrade säkerhetspolitiska mål - dvs. bevaratoberoende och säkerhet - kan frigöra utifrån antaganden om olikainternationella nedrustningsalternativ." Utredningens huvudbetänkande, "Med sikte pånedrustning. Omställning från militär till civil produktion i ",överlämnades . Betänkandets del 2 överlämnades den 30september 1985. För att föra det svenska arbetet i frågan om sambandmellan nedrustning och utveckling vidare har jag tillsatt en interdepartementalarbetsgrupp under . Den skall bl. a. samla kunskap om olikadelfrågor beträffande nedrustning-utveckling i ett internationellt perspektiv,följa och dokumentera svensk och internationell forskning kring omställningsfrågorsamt granska och ta vara på internationella erfarenheter avomställningsprojekt. Arbetsgruppen, som leds av ordföranden inedrust-ningsdélegationen, ambassadör , skall redovisa sittarbete senast med utgången av 1987. Enligt regeringens syn är en utrikespolitik som bekräftarvår fasta vilja att stå fria och obundna av grundläggande betydelse förutformningen av den svenska säkerhetspolitiken. Neutralitetspolitiken stöds avett starkt och allsidigt totalförsvar. försvarskommitté har enats om de grundläggandesäkerhetspolitiska bedömningar som är av betydelse för inför1990-talet. Denna enighet bygger på uppslutning kring den traditionella svenskaneutralitetspolitiken. Den alliansfria utrikespolitiken förutsätter att vi haregna resurser att fortlöpande utveckla och förändra försvaret så att det kananpassas till ändrade tekniska och politiska villkor i vår omvärld. Inhemskforskning och industriell kapacitet är viktiga instrument för detta. Hög självförsörjningsgrad för försvaret bidrar till attskapa tilltro till vårt oberoende, till vår vilja och till vår förmåga attsjälva värna vårt land. Härigenom ökar våra möjligheter att utforma ett försvarmed en egen, svensk profil och att stå emot utpressningssituationer,avspärrningar och kriser. I viss utsträckning kan och måste vi importera, meninte på sådana villkor och i sådan utsträckning att vårt oberoende sätts ifråga. Att minska försvarsindustrins beroende av militärabeställningar är mot denna bakgrund inget självändamål. Däremot kan det varaett medel för att främja vissa mål - såväl nedrustningspolitiska ochförsvarsekonomiska som arbetsmarknads- och regionalpolitiska. Civiltillverkning parallellt med den militära kan också bidra tillförsvarsindustrins förmåga att utveckla det militärt inriktade kunnandet. Det är angeläget att inte skapa regionalekonomiskaberoendeförhållanden som onödigtvis skulle försvåra tänkbara svenskanedrustningsåtgärder vid en internationell nedrustning. Men svårigheterna härskall inte överdrivas, eftersom flertalet försvarsindustrier är högteknologiskamed kvalificerad personal, som i stor utsträckning bör ha förutsättningar attövergå till annan verksamhet. Som vi har lärt oss av krisdrabbade regioner och civilakrisbranscher är ett mångsidigt sammansatt näringsliv en tillgång. Stortberoende av en sektor-militär eller civil - gör en region sårbar. Detta kanvara ett skäl att söka ytterligare minska försvarsindustrins ensidiga beroendeav militära beställningar. Försvarsekonomin och den svenska industrins kunnande harhittills möjliggjort en mycket hög självförsörjningsgrad. Försvarskommitténöverväger ambitionsnivån vad avser inhemsk kapacitet förforskning, utveckling och produktion för totalförsvarets räkning. Regeringen hoppas att förberedelserna inför nästa årsförsvarsbeslut skall leda fram till politisk enighet om försvarets fortsattainriktning och finansiering, där den framtida materielanskaffningen ochformerna för denna är ett viktigt moment. har vid behandling av olika mofionsyrkanden omcivilt utnyttjande av resurser inom försvarsindustrin intagitståndpunkten att ansvaret för en omställning av produktionen bör ligga påföretagen och aft statens medverkan bör ske genom de generella stödformer , somstår till förfogande. avslog sålunda tvä motionerom särskilda åtgärder från statens sida för att främja en omställning frånmilitär till civil produktion. Beroendet av beställningar från försvaret skiftar starktmellan olika industrier. Medan det otvetydigt avtagit på vissa håll, tenderarberoendet att öka på andra. De privatägda industriföretag som har högtförsvarsberoende ingår i regel i koncerner huvudsakligen inriktade på civiltillverkning. Vad flygindustrin beträffar, framhöll regeringen iJAS-propositionen att den svenska flygindustrin måste baseras påi huvudsak civil utveckling och tillverkning. Regeringen hyser förhoppningen att satsningen påcivil flygplanstillverkning skall visa sig vara, med ord, enbetydelsefull inbrytning på den civila marknaden och därmed göra den svenskaflygindustrin mindre beroende av militära beställningar. Omförs varsindustrins beroende av militära beställningar Dä anmält att han ärförhindrad att ta emot svaret medgives att i hans ställe fårordet. AnL 84KARIN (): Jag ber att få tacka utrikesministern för detutförliga svaret på interpellationen. Av svaret kan man väl utläsa att något har skett, men intespeciellt mycket, från regeringens sida när det gällt att aktivt verka för enförändring av försvarsindustrins beroende av militära beställningar. Prot.1986/87:49 utredning har,såvitt jag förstår, inte på något sätt Om försvarsindustrins beroende av militära beställningar remissbehandlats.I utredningen fanns inte någon från försvarsindustrin representerad, inteheller från arbetsmarknads- eller industridepartementet. Detta måste väl ansessom en svaghet, om viljan verkligen har varit att förändra och minskaförsvarsindustrins tillverkning. Det skulle ha varit en styrka, om dessafunnits representerade i detta sammanhang. Denarbetsgrupp som följer det svenska och internationella arbetet har såvittjag förstår inte någon anknytning till tillverkningsindustrin, och dess arbetemåste därigenom försvåras. Av svaret framgår att det är besvärliga ställningstagandensom skall balanseras: att bibehålla ett starkt och allsidigt totalförsvar elleratt föregå med gott exemjiel och påbörja en nedrustning. Viljan till det senaresteget synes vara betydligt svagare och förenad med betydande svårigheter. Utrikesministern hänvisar i sitt svar till motionsyrkandeni försvarsutskottet, vilka går ut på att ansvaret för en omställning avproduktionen bör ligga på företagen, och att statens medverkan bör ske genomgenerella stödformer. Då undrar jag vilka åtgärder som man från regeringenssida har vidtagit för att göra företagen uppmärksamma på denna ståndpunkt.Finns det något initiativ som väckts för att förändra något företags produktionunder de år som förflutit sedan ställde sig bakom FN-rekommendationen1982? Situationen när det gäller världens militärutgifter ärskrämmande. är de närmare 25 gånger så höga som det totala biståndet tillu-länderna. Varje minut används drygt 11 milj. kr. till militära ändamål, ochsamtidigt dör 30 barn i ,av svält, undernäring och sjukdomar. Ävensmå minskningar av rustningar skulle innebära att situationen i tredje världenkunde förbättras, om dessa pengar kanaliserades till alternativ produktion. Arbetet att via FN ge impulser till andra länder måstedärför förstärkas. skulle kunna vara föregårigslandet, eftersom Sverigetydligen är det enda land som åtmiristone börjat utreda problemet. Det är Ju enytterligt liten del av de militära industrierna som ger upphov tillförbättringar för civil produktion. Kunde dessa medel i stället direkt anslåstill denna produktion, skulle många intressanta projekt kunna påbörjas - mertill fromma för, mänskligheten än det som krigsindustrin åstadkommer. Svensk vapenexport har som framhållit i sininterpellation ökat , och det kan ju tala för att visvenskar inte lyckats särskilt bra när det gäller att förändra vapenindustrinsproduktion. Men som framgår av svaret finns det inte någon dialog mellanregeringen och tillverkningsindustrin som skulle påskynda en förändring. Dettaär att beklaga, men det visar väl också på ambivalensen mellan å ena sidan ettstarkt internationellt engagemang i nedrustningsfrågor och å andra sidan vaktslåendetom en sverisk vapenindustri med högt teknologiskt kunnande.' Kan dessa målförenas? Jag tror att det är möjligt, och jag vet också att regeringen har ettansvar för att så blir fallet. Överläggningen var härmed avslutad. 14 8Svar på interpellation 1986/87:85 om de politiska förhållandena i ,m. Mot bakgrund av konflikten i harKarin Ahrland ställt följande frågor: 1) Är utrikesministernberedd att officiellt ta emot ett besök av en företrädare förmotståndsrörelsen? 2) Ärutrikesministern beredd att överväga svenska initiativ inom isyfte att utreda och debattera förhållandena inom landet? 3) Om svaret är nej:,Ärregeringen beredd att stödja sådana initiativ ifall de kommer från ett annatland? 4) Har regeringennågra andra planer för ett svenskt agerande i Afghanistanfrågan? Kriget i har snartpågått . Det finns tyvärr inga tecken på ett snart slut på densovjetiska aggressionen. Snarare tycks striderna i landet ha intensifierats. Desovjetiska trupperna i uppgår alltjämt till mer än 100 000 man. Kriget skövlar landet och utsätter civilbefolkningen föroerhörda lidanden. Cirka fem miljoner afghaner, mer än en tredjedel av landetsbefolkning, har flytt till och . Ansamlingen av flyktingar iPakistan är världens största. Därutöver har en stor del av befolkningen flyttfrån landsbygden in till städerna. Huvudstaden befolkning har sålunda pånågra år fördubblats. Det år en självklar plikt för att med humanitärtbistånd bidra till de internationella ansträngningarna att lindra nöden förAfghanistankonfliktens offer. Det är också ett vitalt svenskt intresse att oförtröttligthävda de folkrättsliga och humanitära principer som förtrampas i . Detta sker i FN och andra multilaterala fora liksom vidbilaterala kontakter, inte minst med företrädare för . I FN har synnerligen aktivt drivitÄfghanistanfrågan i de politiska FN-organ som är särskilt lämpade och avseddahärför. ingick så sent som fören månad sedan i deri överväldigandemajoritet av FN:s medlemsstater som i ånyo krävde deutländska truppernas tillbakadragande. var även i årmedförslagsställare till en resolution i generalförsamlingen om grova ochsystematiska kränkningar av de mänskliga rättigheterna i . Sverigekommer att som observatör ånyo aktualisera denna fråga vid nästa möte med för de . mänskliga rättigheterna i nästa är. När det gäller agerande i de mer tekniska organeni FN-systemet i övrigt är vi,generellt sett beredda ätt så långtomständigheterna rriedger omsätta vår principiella syn i praktisk handling. Vi vill emellertid undvika att riskera att blockera dessaorgans verksamhet genorii att ta upp politiska frågor som inte faller inomderas kompetensområde. Sverigebetonar de humanitära aspekterna äv FN-biståndet och anser att Om de politiska förhållandena i , in. Om de poUtiska förhållandena i , in. det är denutsatta befolkningens behov, som måste komma i första hand. Bestämmande för vårt agerande måste vidare vara att vilika litet som andra stater kan komma ifrån realiteten att FN-organensverksamhet i ett medlemsland är beroende av detta lands medgivande. Dettagäller även FN-organens möjlighet att samla in och redovisa information omförhållandena i resp. värdland. Det kan i sammanhanget även erinras om attsäkerhetsförhållandena i knappast medgerstationering av FN-personal utanför Kabulområdet. Sammanfattningsvis är angeläget att inte agera såatt förutsättningarna för genomförande av FN-programmen i rycksundan. När det gäller det aktuella svenska agerandet iAfghanistanfrågan i vill jag nämna att i tagit upp frågan om barn i särskilt svåra omständigheter, däribland dekrigsdrabbade i . Vid UNICEF-styrelsens möte detta år framhöllSverige det stora behovet av humanitärt bistånd till kvinnor och barn iAfghanistan och framhöll betydelsen av att nuvarande insatser skallkunna utsträckas till hela landet. På grundval av de beslut som fattades vid styrelsemötethar nu inlett en process som vi hoppas skall kunna leda till konkreta åtgärderför barnen i . Regeringen kommer inte att tveka att ta liknande initiativi andra FN-organ när vi finner att detta är fruktbart och realistiskt. Lika litet kommer vi att tveka att under sammaförutsättningar stödja sådana initiativ av andra länder. vill jag fastslå att regeringen fortsätter attså noga som möjligt följa utvecklingen i genom alla tillgängligakanaler. Detta sker bl. a. genom att vi lyssnar på representanter förmotståndsrörelsen, som vid ett flertal tillfällen besökt , frågar i det sammanhanget om jag vore bereddatt ta emot en företrädare för motståndsrörelsen. Mitt svar är att detta intemöter några som helst principiella hinder. AnL 86 (): Jag tackar utrikesministern för svaret. I svaret ger i korthet sin beskrivning avdet bittra öde som drabbat och dess folk genom invasion.Jag har ingen anledning att ta dyrbar debattid i anspråk med att bygga på denbeskrivningen. Vi har samma uppfattning. Det är en tragedi som utspelas.Tragedin drabbar både den del av befolkningen som ännu härdar ut i hemlandetoch de fem miljonerna flyktingar i och . Jag vill göra två kommentarer. Jag noterade särskilt attSveriges utrikesminister talade om "kriget" i och atthan också tog upp problemen för flyktingarna. Det är bra, herr utrikesminister. Så åter till ämnet. På min första fråga, omutrikesministern är beredd att officiellt ta emot företrädare förmotståndsrörelsen, svarade att det "inte möter några somhelst principiella hinder". Det låter positivt, herr talman, men även sådiplomatiskt att jag blir litet rädd att det där kan finnas en hund begraven.Är det så, att utrikesministern genom att inte bara svara ettenkelt ja vill gardera sig för att senare kunna säga till motståndsrörelsenatt det inte passar . I Afghanistan-Nytt har på samma frågasvarat att det inte finns några som helst hinder för det. Men för afghanerna ärdet inte fråga om hinder utan om nytta. De vill kunna visa både världen ochsina kämpande bröder inne i landet att står på deras sida. De somtillhör och som riskerar livet för friheten behöver detmoraliska stöd och den uppmuntran som det skulle vara om taremot deras företrädare, precis som andra regeringar i och den friavärlden har gjort. Jag skulle därför bli mycket glad och vara mycket tacksam omSten ville gå upp i talarstolen och svara ett enkelt ja på min fråga.Om utrikesministern absolut vill brodera ut texten, blir jag tacksam om hantillägger att en företrädare för motståndsrörelsen är välkommen och att han personligenskall ta emot denna företrädare. till de andra frågorna om initiativ i . Det är bra att har agerat speciellt för iUNICEF, och det är positivt att regeringeri tycks ha en vilja att ta liknandeinitiativ i andra FN-organ "när detta är fruktbart och realistiskt".Dess värre har, som riktigt har påpekats, förutsättningarna för ettgenomförande av FN-program redan ryckts undan i många fall. Genomterrorbombningar och andra krigshandlingar har t. ex. det mesta av de såoerhört värdefulla byggnadsminnesmärkena i redan förstörts, i strid mot1954 års om skydd för kulturell egendom vid väpnad konflikt ochgenom att man motarbetat tidigare arbete. I den frågan borde det varamöjligt för representanter i att agera. Men det är bråttom.Sker ingenting snart, riskerar vi en total utplåning av staden och dessbyggnadsminnesmärken. Är utrikesministern beredd att stödja just en sådankonkret sak? Visst skulle det väl vara möjligt för FAO att göra enutredning om livsmedelsförsörjningen inne i landet, t. o. m. utan att hatjänstemän där. Det går t. ex. att intervjua flyktingar. Det var vadösterrikaren fick lov att göra när han utredde brotten mot mänskligarättigheter, därför att han inte var välkommen i . Sådana rapporterförbättrar naturligtvis inte i sig situationen för dem som lider inne i landet,men de framkallar debatt och det behövs. Det är så opinionen mot Sovjetsinvasion kan växa. Alltså, mer konkret, är regeringen beredd att överväga ettinitiativ i FAO i syfte att få en rapport om livsmedelssituationen inom landet? : Jag fick inget klart svar på frågan omregeringen har några andra planer. Det är svårt att finna konkreta genomförbarauppgifter utöver att avsätta medel via SIDA, men låt mig peka på en. Är StenAndersson beredd att i möten med företrädare för de många där Sverigesord väger tungt ta upp Afghanistanfrågan och be dem att agera i sina kontaktermed ? Jag har en känsla av att är ganska känsligt för sitt rykte imånga . Därför skulle de också kunna göra nytta i det avseendet. Om de poUtiska förhållandena i , m. m. AnL 87INGBRITT IRHAMMAR (c): Afghanerna är världens störstaflyktinggrupp, bestående av över 5 miljoner flyktingar. Inte ens under andravärldskriget har en ockupationsmakt tvingat en så stor del av befolkningen frånett helt land på flykten. Exakt hur många oskyldiga civila som dödats underkriget vet ingen. 6 protokoll 1986/87:49 Prot.1986/87:49 . Om de politiska förhållandena i , m. m. men antalet brukar uppskattas till mellan en halv och enmiljon. Det är betydligt fler än i något annat krig . brukar förneka att de dödar andra än"banditer" i : För att omvärlden inte skall få veta vadsom händer i har förbjudit utländska journalister att resain i landet för att rapportera, och man har hotat att skjuta de journalistersom kommer. sköts en amerikansk journalist ihjäl i södra journalister som besökt landet och rapporterat om det i bl. a. svenskatidningar har alltså tagit stora risker. Den sparsamma iriformation från nyhetsförmedlare somträngt ut från handlar ofta om hänsynslösa övergrepp mot civilbefolkningen. Flyktingar har kunnat berätta om hur ockupationsmaktenallt oftare angriper civilbefolkningen. Man driver kvinnor, barn och gamla påflykt -detta för att man vill beröva motståndsmännen stödet frän de civila. Plundringar och straffsanktioner är en vanlig del av densovjetiska taktiken. Men ryssarna kallar offren för banditer. I tvä rapporter till FN:s kommission för de mänskligarättigheterna 1985 har det fastslagits att de sovjetiska ockupationsstyrkornaregelbundet bombar oskyldiga civila, att tortyr är mycket vanlig och att Sovjetanvänt förbjudna medel som napalm,:kemiska vapen och t. ex. bomber som dolts ileksaker. Trots att skrivit års Genévekonvention, som stadgarétt absolut förbud mot s. k. kollektiva bestraffningar mot civila, har Sovjetmånga gånger hämnats för gerillans anfall genom att döda kvinnor, barn.ochåldringar. Av allt att döma är terrorn mot civilbefolkningen enmedveten politik, beslutad av de ansvariga ledarna i . Det är emellertid inte bara flyktingar och journalistersom har berättat om övergrepp mot civilbefolkningen, utan även sovjetiskadesertörer har berättat om detta. Terrorn mot civilbefolkningen omfattar också en ekonomiskkrigföring, en typ av krig som förde mot . Jordbruket, som tidigarevar ryggraden i det afghanska samhället, har systematiskt förstörts. Husen pålandsbygden sprängs i bitar, minor läggs i fälten, brandbomber fälls före ochunder skördetiden, fruktträden huggs ned, sädesförråd beslagtas eller bränns,livsmedel transporteras till de städer som de sovjetiska trupperna behärskar.Syftet är klart: att skapa brist på-mat i de områden som ockupationsmakten intekontrollerar. Därför instämmer jag i uppfattning att detvore viktigt med en undersökning av livsmedelssituationen i landet. Ytteriigare ett led i politiken är att förstörabevattningssystemet. Ja, allt är ett led i krigföring att svälta utmotståndsgrupperna, att svälta ut civilbefolkningen. Ett krav attframföra från vårt land anser jag vara ett krav på att de urskillningslösabombningarna skall stoppas. Under skapades en sådan opinion motkriget, en opinion för att stoppa bombningarna såväl inom som utanför . Det skapades en kraftig opinion här i . Under kunde vi också följa de dramatiskakrigshändelserna direkt i TV här i . Det påverkade naturligtvisopinionen. Afghanistanförmedlas sällan nyheter på svensk TV, delvis naturligtvis beroende på attSovjet inte tillåter den insyn som är nödvändig. Desto viktigare-blir det dåför oss alla - enskilda, organisationer, politiska partier m.fl. - att hjälpatill att skapa opinion för att få ett stopp på dessa bombningar, som leder tillsådan utarmning av landet, sådant lidande, sådant mord. övergrepp på får inte passera utan attvi ständigt protesterar. Därföi- är det bra att utrikesministern är beredd attta emot företrädare för motståndsrörelsen - jag tolkar svaret så. Låt oss härifrån starta en kampanj för att stoppabombningarna i , Låt oss skrika lika högt som vi gjorde när detgällde att stoppa bombningarna i , År utrikesministern beredd att deltai en sådan kampanj, beredd att i massmedia uttala detta krav, beredd att ikontakterna med representanter för kräva detta stopp samt beredd attkräva detta stopp och skapa denna kampanj i , för att skapapåtryckningar som till slut kan leda till att bombningarna upphör? Vårt mål ärju - jag förstår att det gäller för oss alla i denna debatt - att skalltvingas dra bort sina trupper från och att landet skall få chansatt bestämma självt över sin framtid. Om de politiska förhållandena i , in. AnL 88ELISABETH (): Jag konstaterar först att det i den härinterpellationsdebatten finns anledning att ge regeringen beröm. Det var ett utmärkt och kraftfullt tal som höll i FN i Afghanistanfrågan, Det kraftfulla uppträdandet till värn för frihet oeh rått uppmärksammades säkert inte bara här hemma i , - Det finns anledning att mana regeringen att gå vidare påden vägen, har i sin interpellation en rad värdefulla förslag omhur kan fortsätta att verka till förmån för frihet. Detta tappra folks kamp är en kamp för folkrätten och försmå nationers självständighet och oberoende, måste i detinternationella arbetet verka för att de ryska trupperna dras bort och attAfghanistans folk i frihet och under demokratiska former får bestämma sinframtid. Vi måste genom såväl bilaterala som multilaterala insatserstödja det afghanska folket. Flyktinglägren i hyser den störstaflyktirigan-samlingen på jorden. Civilbefolkningens lidande inne i Afghanistanväcker den djupaste sorg och medkänsla. De svenskar som bl, a, genom gör en humanitär insats utför ett beundransvärt arbete. Låt mig vidare understryka hur väsentligt vi anser detvara att med kraft fortsätter processen förhumanitärt bistånd till så hårt drabbade folk. Hjälpen tillkvinnor och barn bör kunna öka såväl i intensitet som i geografisk spridningöver landet. Framför allt de barn som en gång, förhoppningsvis inom en intealltför avlägsen framfid, skall medverka i sitt sargade lands återuppbyggnadbehöver allt det stöd som en demokratisk omvärld kan ge dem. Denna hjälp måstesjälvfallet också gälla alla de afghanska barn som befinner sig utanför sittlands gränser och som utgör en stor del av de fem miljoner människor som flyttfrån krigets och terrorns , Prot.1986/87:49 Jag vill till slut, herr talman,påminna om de krav som ställdes av alla oss somi våras deltog i demonstrationen för folk här i , T ] ,, , , ' Kravet från oss demonstranter, och vi var många, löd: ut ur Om de politiska för- hållandena i , m. m. ,Det kravet kommer vi att upprepa ända tills det uppfyllts. Under detta anförande övertogtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar, AnL 89 Utrikesminister : Vi har ju i grunden precis samma uppfattningom det hemska som pågår i , Kravet ut ur , somfördes fram under demonstrationen och som förts fram i många andra sammanhang,instämmer jag gärna i;