prot · GA0964 · 1986-12-31 00:00:00 — Dessa anslag fungerar precis som kommunicerande kärl-minskar man anspråken på den ena sidan, ökar de på den andra och vice versa.Det är i varje fall min uppfattning aft def är väl använda pengar att geungdomar chans till en avslutad utbildning i gymnasieskolan eller i enpåbyggnadsutbildning, i stället för aft satsa pengarna på arbetsmarknadspolitikoch ungdomsuppföljning. AnL 85YLVA () replik: Utbildningsminister använder sammadebatteknik som - han talar om andra saker när def börjar blibesväriigt. a. talar han om våra budgetalternativ, och jag skulle då viljapåminna utbildningsministern om att budgetalternativ ger klartbesked om att debet och kredit går ihop för vår del. Det är bara det att vitycker att det är viktigare med barnens obligatoriska skolgång än attvuxenutbildningen får expandera. Så enkelt är det. Socialdemokraterna och vihar olika sätt att se på saken. Vi tycker aff barnens utbildning är viktigareän de vuxnas. I en valsituation måste de vuxna få avstå något för barnensbästa. Och det tror jag faktiskt att de flesta föräldrar också är beredda aftgöra. När det sedan gäller platserna i gymnasieskolan så innebärregeringens budgetalternativ 4 000 färre platser under det kommande budgetåretän . blir det 4 000 fler 16-åringar som vill ha en platsi gymnasieskolan. har regeringen återkommit medönskemål om ytterligare platser när krissignalerna varitså kraftiga aft det blivit rubriker i tidningarna. Nog är det väl dåligtutnyttjande av de resurser som vi faktiskt har. Planeringen blir ryckig.Kommunerna vet inte vad de har aft rätta sig efter, och nog är det väl dåligtför ungdomarna aft kanske först en bra bit in på höstterminen få reda på attkonimunen snabbt skall rafsa ihop och inrätta en ny plats därför att regeringenhar medgett ytterligare gymnasieplafser, Def är naturligtvis bättre att manfrån början kan inrätta sig för en utbildning i gymnasieskolan, en utbildningsom både eleven och kommunen har fått besked om i god fid. Utbildningsministern säger vidare att def i departementetpågår arbete med de förslag som ÖGY har lämnat. Ja, det har vi förstått underganska , men frågan är: När kommer def förslag från regeringen? AnL 86 (vpk) replik; Vi har , inte formellt men reellt, enlängre skolplikt än . Situationen är den att det egentligen inte finnsnågot annat alternafiv än fortsatt skolgång för dem som gått uf ,Def innebär aft det kommer nya grupper av studerande till gymnasieskolan. Vihar problem med den sociala snedrekryteringen som påbörjas redan igymnasieskolan och vid valet av linje där. Vi har en försöksverksamhet inomgymnasieskolan som infe är färdigprövad. Vi har ett nytt statsbidragssystemtill lärarlönerna i gymnasieskolan som ännu infe har satts i sjön, även om detvisserligen följs upp. När det gäller gymnasieskolan är def så mycket av små"dutt"-reformer som pytsafs ut här och där, samfidigt som vi står införnya utredningar om bl, a, folkhögskolan. Jag tycker att def vore på sin platsaft ta ett samlat grepp om utbildningsväsendet och då inte minstgymnasieskolan. Försöken borde bli färdigprövade. Vi borde först få seeffekterna av def nya systemet inom gymnasieskolan innan nya reformer sätts isjön. Vill man ändå pröva en ny reformering av gymnasieskolan bör detta följasav en parallell utvärdering, så att man får klarlagt vilken gymnasieskola vivill ha på 1990-talef, Folkhögskolan tror vi kan spela en viktig roll när defgäller vuxenutbildningen. Vi har föreslagit en marginell höjning avvuxenutbildningsavgiften för att ta fill vara den begåvningsreserv som finnshos bl, a, de kvinnor som bor i , inre och , Vi troratt folkhögskolan i deras fall kan ha mycket stor betydelse. Därför har viockså föreslagit aft översynen av folkhögskolans roll görs av en parlamentariskutredning i stället för inom departementet. AnL 87BIRGITTA RYDLE (m) replik: Utbildningsministern inledde med aft säga atthan och skolministern har fått göra avvägningar av olika behov inför förslageni budgetproposifionen, Det är fakfiskt precis detsamma som vi har gjort; vi hargjort andra avvägningar i vårt budgetförslag. Vi har prioriterat ,även om vi inser att vuxenutbildningen har en mycket viktig uppgift att fyllaoch att den kanske viktigaste uppgiften för vuxenutbildningen är att tillgodosedef utbildningsbehov som uppstår genom de förändringar i arbetslivet som sker,I vår partimofion föreslår vi att def skall göras en översyn avvuxenutbildningen, och denna skall bl. a, gälla hur vuxenutbildningen bätt:feskall kunna anpassa sin verksamhet till kommande utbildningsbehov bland vuxna. Medan jag ändå har utbildningsministern här i kammaren,måste jag få ställa en fråga, och jag hoppas få svar på den. Vi moderater begäri vår partimotion förslag till nya statsbidragsbestämmelser, ufifrån principenaft statsbidraget skall räknas per elev i och följa elevens val avskola, oavsett om det är en fristående eller en offentlig skola, I dettasammanhang är det intressant att notera vad som står i det rådslagsmaferialutbildningsministern har skickat ut fill partiorganisationen på remiss. Därframförs nämligen tankar om att det skall ges möjlighet att inom den allmännaskolans ram skapa utrymme för olika inriktningar av undervisningen vid olikaskolor. Min fråga är: Anser utbildningsministern att sådana möjligheterskall kunna tillskapas? Kan vi moderater då påräkna stöd för vårt krav attelever skall ha rätt att välja skola inom kommunen? AnL 88 Utbildningsminister : Herr talman!Jag vill i denna sena timme bara göra ett påpekande, och det riktar jag tillLarz , När säger att budgetsaldo är ungefärdetsamma som regeringens, vill jag påpeka att budgetsaldo uppkommergenom att man säljer ut statens egendom. Jag kan inte se annat än att enminskning av statens förmögenhet är av ungefär samma slag som en ökning avstatens skulder, AnL 89 () replik: Låt mig konstatera att regeringensbudgetsaldo uppstår som en följd av den engångsskatt som man drev igenom här iriksdagen . Här är samma debatteknik igen: Utbildningsministern villinfe diskutera gymnasieskolan, inte antalet platser och inte deregeringsdeklarationer där man har ställt ut löften om att alla under 20 årskall ha en plats i gymnasieskolan. När vi sedan får budgetpropositionen visarverkligheten aff de platser som står till förfogande för ungdomarna reellt settär färre än . Talet om aft det finns tomma platser i gymnasieskolanbaserar sig på ett resonemang, som skulle innebära aff varenda klass skullekunna fyllas till sista plats. Om vi skall ha en gymnasieskola i alla delar avSverige, måste det också finnas gymnasieskola på platser där årskullarna infeär så stora, och då blir det lätt så att en och annan klass inte blir fylld. Omdet fattas en elev i en 30-klass är andelen tomma platser . Fattas en elev ien halvklass, 16 elever, är andelen tomma platser , Om vi skall hagymnasieskola överallt måste det faktiskt få vara så, , att detalltid kan komma att finnas tomma platser i gymnasieskolan. Men detta är inte någon tröst för de elever som bor påannan ort och inte kommer in i gymnasieskolan. Och det är ingen tröst för de 4000 fler 16-åringar som skall söka till gymnasieskolan och mötas avbeskedet: Ni får nu slåss om samma antal gymnasieplatser som det fanns förraåret, - Ni skall veta att inte ens då kom alla 16-åringar in. Och för den somär 17 eller är beskedet ännu mindre gynnsamt. De som har en genomgångengymnasieutbildning bakom sig och vill skaffa sig en påbyggnadsutbildning mötsav beskedet: Det kommer aft finnas 4 000 färre platser. Vi har fått besked från en del länsskolnämnder, somkonstaterar att utbildningar till vilka de redan tagit in elever inte kommeratt kunna genomföras om man inte åstadkommer ett påslag i utbildningsutskottetoch i . Jag hoppas sannerligen att vi skall göra det - för ungdomarnasskull. AnL 90YLVA () replik: Jag kan konstatera att utbildningsministerninfe säger ett ljud om när ÖGY-propositionen skall komma, I olika sammanhanghar man talat om behovet av en reformerad yrkesinriktad utbildning. Jag hållermed om att defbehöver göras någonting åt den utbildningen. Man talar ofta om att ÖGY:sförslag är bra, att de skall beredas osv, Def är vad vi hör månad utoch månadin - men inte i något sammanhang har vi fått ett klart besked om närproposifionen skall läggas fram. sades det att den skulle kommatill våren. När vi fick propositionslistan fanns den inte med där. Jag tycker att utbildningsministern skulle kunna ge ettklart besked: När får vi förslag om en reformerad yrkesinriktad utbildning? AnL 91 Utbildningsminister : Herr falman!Jag vill först säga fill aft jag talade ompåbyggnadsutbildningar, där def finns många tomma platser. Jag har inte sammauppfattning när det gäller platser i den reguljära gymnasieutbildningen. Jag vill säga till är möjligt att vikan bli färdiga med ett förslag fill ny utformning av den yrkesinriktadeutbildningen . Jag kan inte lova det, men vi arbetar med detta. AnL 92BENGT WITTBOM (m): Jag vill inleda mitt inlägg med aft säga attvi med stort intresse har åhört diskussionen kring utbildningspolitikensproblem. Vi förstår att def var viktigt att den diskussionen fick fa den fidsom behövdes. Def verkar som om har litet svårt att försvarasin position eftersom man måste dubblera! Diskussionen om regional utveckling i Sverigeväxer sig starkare och starkare ufifrån flera utgångspunkter. Det finns entendens, från flera partier, att göra den politiska debatten kring regionalutveckling till en traditionell regionalpolitisk diskussion om en eller annanstödform, om storleken på statens insatser och om olika avvägningar. Från moderat sida tror vi aft detta är en felaktigutgångspunkt. Vi grundar vår uppfattning på en analys av vilka faktorer somligger bakom den mycket starka centralisering som def svenska samhället hargenomgått . En av de här faktorerna är vanligenförekommande både i , i resten av och i hela denindustrialiserade världen. Den är ett resultat av strukturomvandlingen i dentraditionella industrin, eft resultat av att olika produktionsfaktorer iutvecklingen kommit aff väga olika myckefi vilket också ger rent geografiskaeffekter på produktionens placering i de utvecklade länderna. Det är ennaturlig utveckling som är mycket svår att göra någonfing åt. Det är emellertid infe bara den faktorn som ligger bakomden starka centraliseringen i det svenska samhället, utan det är ocksä deffaktum att har styrts av en socialistisk majoritet ochatt det ufifrån den socialistiska majoritetens ideologi är en självklarhet attmakt och inflytande i samhället skall centraliseras. Likformighets- ochjämlikhetsmålsättningar kräver att man på en lång rad områden ser till attcentrala politiska beslut får styra utvecklingen. I har den offentliga sektorn vuxitfrån av BNP fill . Dessa procenttalkanske-inte säger så mycket, men om man talar i termer som aff det ärpolitiker i och iolika politiska beslutande församlingar som bestämmer av människorsihoparbefade, samlade resurser, försfår man bäftre aft den utvecklingen harinneburit aft enskilda människors och företags möjligheter att bestämma översin egen utveckling har minskat. Allt fler företag och enskilda styrs avbeskattning samt lagar och bestämmelser, som har utfärdats under någradecennier och som har gjort att makt och iriflytande konsekvent har flyttatsfrån enskilda människor och företag ute i landet till och tillRosenbad. Kommuner och landsting, som också åren bit av denpolitiska beslutsapparaten och har fått del av de växande resurser som denoffentliga sektorn har tagit över från människor och företag, har möjligen enviss frihet. Den friheten begränsas emellertid av en under decenniersocialistisk målsättning, nämligen att användningen av de offentliga resursersom ställts fill dessa församlingars förfogande' har kommit att, genom enmycket strikt statlig reglering, bestämmas av ett fåtal polifiker i Stockholm.Enskilda inifiativ har varit bannlysta, och varje gång de har dykt upp somtänkbara delar i eft framväxande svenskt samhälle, har en mycket bestämdsocialdemokrati, ofta med hjälp av kommunisterna, beslutat aft detta inte harnågon plats i visionen av det socialistiska samhällsbygget. Def har def inte,därför att det faller utanför den ram inom vilken de anser att en starkinfrastruktur, en omfattande service och en mångfald i samhället skall byggasupp. Hela systemet med statens styrning av människor, företagoch kommuner är centraliserande. Om vi tittar på det sätt på vilket riksdag ochregering styr t. ex. kommunerna, kan vi konstatera aft grundtanken isystematiken är centraliserande. Oavsett vilka deklarationer som statsråd ochandra gör i olika sammanhang är verkligheten följande, herr talman. De små betalar för de stora. De ufvecklingssvaga avstårtill de utvecklingsstarka. Jag kan ta ett exempel ur den stora avspecialdestinerade bidrag. När def gäller stödet till och finansieringen avbarnomsorgen får t. ex , vars tillväxt och utveckling skallhållas tillbaka geriom politiska beslut, med det sysfem som genomförts avsocialdemokratin, ett statsbidrag på . per barn i barnomsorgen, medanÖverkalix bara får . betalade 1984 genom barnomsorgsavgiften,söm är på lönesumman, in 3,6 miljoner fill statskassan, till osspolitiker aff besluta om, och kommunen fick tillbaka 1,6 miljoner. betalades def in 737 milj. kr., men man fick fillbaka 985 milj.kr. På basis av de här siffrorna finns def liksom inget ytterligare försvar förpåståendet att regleringen av de statsmedel som skapar förutsättningar inom detnuvarande systemet för att bygga social service åt människorna inte skulle varacentraliserände. Så är det, herr talman, på område efter område. Av statens bidrag fill färdtjänst går över hälften tillStockholm. Det är klart att def är bra att bo i Stockholm.Bostadssubvenfioneringssysteriiet favoriserar storstäderna, och så är det påområde efter område. För i den socialdemokrafiska begreppsvärlden är stortvackert, enhetligt är effektivt, och systemet har de facto byggts efter destora välplanerade kommunernas förutsättningar, 1 det systemet finns det ingetutrymme för variationer, för möjligheterna att med andra grundförutsättningarutföra uppgifter på bästa sätt, utandär finns bara genomsnittets, idealstrukfurens bygge. Efter det distribuerarman ut i s,k, specialdestinerade bidrag. Tacka för att landet är fyllt av förtvivlade kommunalmän:socialdemokrater, centerpartister, folkparfister, moderater, kommunister,kds-are och miljöpartister, som när de märker att resurserna inte växer påsamma sätt som tidigare får lov aft vända på kronorna. De får försöka attfundera över hur man alternativt skulle kunna göra saker, hur man skulle kunnaåstadkomma bra service för medborgarna fast på ett litet annorlunda sätt. Mendet kan de infe, därför att den socialdemokrafiska partikongressen har bestämtaff det skall se likadant ut i som det gör i , Det går inteatt mot bakgrund av decennier av eft sådant socialdemokratiskt samhällsbygge nuresa land och rike runf och till de människor som undrar vad de skall göralämna budskapet: Ta chansen själva! Det är på er def vilar. Ni måste göranågonting. Men, herr falman, de kan ju inte. De har ju inga resurser kvar, fördem har högskatfepolifiken lagt rabarber på. Sedan socialdemokraterna återkom fill regeringsmakten harnågot som kallas för skattekvoten - en mätare på hur mycket mer resurser somstatsmakten och den politiska makten har lagt rabarber på - vuxit från till , 36 nya miljarder har förts från enskilda människor ochföretag fill , där man på basis av de växande resurserna lägger förslagi riksdag om hur pengarna skall användas. Vad innebär för t. ex. Bergslagen? Omman gör en grov beräkning och far hänsyn fill alla felfaktorer beroende påsammansättning av befolkning och mycket annat, kan man ändå konstatera attmajoriteten i riksdag genom beslut om höjda skatter har tagit mellan1,5 och från företag och hushåll i de av riksdagendefinierade bergslagskommunerna, , skryter man över affman har givit fyrahundramiljonerspakef och fvåhundramiljonerspa-kef tillmänniskorna i Bergslagen, Def är klart aft de är bekymrade, , Detär klart aff de i varje situafion önskar att skall komma resandeså att de får tala med , är ju den som sitter pådessa nya pengar. Satsningarna inom regionalpolitiken har fördubblats sedan1982 - kanske mera än det, säger , Det är klart aft de ärintresserade av att träffa industriministern. Han har ju pengarna, sade i en intervju i Göteborgs-Posfen den15 januari: "Jag är uppväxt i det kronobergska småföretagslänet och jagminns att första gången jag besökte ett brukssamhälle i Bergslagen kände jaginte igen mig. Jag tyckte att jag kom till en helt ny verklighet där man taladeom bruket och verket som skulle ge jobb och trygghet , verks- ochbruksmentaliteten. Och den har i vissa områden i Bergslagen lagt en död handpå småföretagsutvecklingen. När man lämnade skolan skulle pojkarna gå in i bruketeller verket: De fick inte starta ens en cykelreparafionsverkstad. Det har sattsina spår och def har vi ont av fortfarande i åtskilliga områden," Så var det säkert då. Men hur är det ? väntarde på besluten av industriministern, av regeringen, för att kunna göra något.De är i stort sett i samma beroendeförhållande. Ni lämnar ju inte något utrymmeeller några resurserkvar hos dem som de själva får bestämma över hur de skall användas. Det är klart att barnen i skolan i iKopparberg ägnar dagar ät att rita fina bilder till statsministern för att hanskall bli vänligt stämd mot , De vet, och deras föräldrar vet, aftderas möjlighet att få en chans ligger i aft industriministern och regeringenfatfar ett posifivt beslut när det gäller ansökan om bidrag till Ljusnarsbergskommun. Jag hoppas att industriministern inte blir stött, men jagskulle vilja säga att med det goda och det onda som låg i den gamla bilden avbrukspatronen som bestämde allt är industriministern något av den modernatidens brukspatron. Jag tror dock aff den gamla tidens brukspatron hade störremöjligheter att lyckas i sin uppgift. Kretsen för hans ansvar räknat i antalmänniskor var mindre. Industriministern håller på att bli ansvarig för i stortsett hela befolkning, förutom , , -storstadsområdena, vilkas fillväxt ni av någon underlig anledning inte tyckerom. Detta beroendeförhållande är inte bra för möjligheter aff lösasina problem, och infe för våra möjligheter att få litet fart påtillväxtkraffen i ekonomin och hos människorna, Def kommer infe att gå särskilt länge till, ThagePeterson, att åka land och rike runt som den nye brukspatronen och säga fillmänniskorna: Det ligger på er. Ni skall lösa def här. Vi kan inte centraltbestämma i , Det går inte så länge ni infe är beredda aft sättainstrumenten i händerna på människorna. De instrumenten är inte flera ochstörre paket, utan de består i aft hålla fingrarna borta i större utsträckningfrän de resurser som företag och människor arbetar ihop. Jag vet aft industriministern av olika skälinte har möjlighet att gå i svaromål. Det har jag full respekt för. Men jag serverkligen fram emot det tillfälle då vi kan få diskutera regionalutveckling ufifrån dessa utgångspunkter här i . Regionalpolitikenhåller på att bli en aktion i bidrag, och den som är beredd att ställa upp pådef största bidraget är den mest ambitiöse regionalpolitikern. Det är fel väg,och jag hoppas att vi får en chans att tala om det , , Prot,1986/87:64 AnL 93ELVER (): Regionalpolitiken blir med stor säkerhet denärmaste årens stora nationella politiska fråga. Vad man kan spåra iregionalpolitiken är ett nytt mönster. Från aft ha varit en rörelse från norrtill söder så är detnu ett "baksug"' från stora delar av ,Bergslagen och sydöstra , för att nämna några mycket utsatta områden,Flyftrörelserna går dessutom från flera till allt färre punkter. Därför behövsdef nya grepp i regionalpolitiken. har lagt ner ett omfattandearbete på den regionalpolitiska motion som ligger på bord. Regionalpolitik har bedrivits med särskilda statliga medelsedan mitten av , Def varda man införde lokaliseringsstödet. Måletför regionalpolitiken är att alla människor oavsett var de bor i landet skallges tillgång fill arbete, service och god miljö. Sedan1960-talet har regionalpolitiken i stor utsträckning handlat om 13 protokoll 1986/87:63-64 lokaliseringspolitik:Genom att finna "lokaliseringsbara enheter", som sedan via statligastimulanser kan förmås etablera sig i problemdrabbade delar av landet, skallman bidra till att de regionala målen uppfylls. Stödet har i huvudsak inriktatspå företagens kostnader - det har gällt att göra det billigare att investeraoch etablera sig i t, ex, eller något annat "stödområde". Ochde flesta stödformerna gäller traditionell industriföretagsamhet. De regionalpolitiska stödformerna har sedan 1960-taletvuxit kraftigt. Systemet är mycket komplicerat och svårt att överblicka,något som i sig är ett problem. Vi tror att det behövs en regionalpolitik som läggerstörre vikt vid mobilisering av resurser än traditionell lokaliseringspolitik.Mot denna bakgrund blir områden som utbildning och kommunikationer centralainslag i en framtida regionalpolitik. Stödsystemet bör enligt vår mening bygga på generellaprinciper. Bl, a, föreslås att de sänkta sociala avgifterna skall gälla allicke offentlig verksamhet i stödområde A. Vi föreslår att sysselsättningsstödeti stödområde C skall bibehållas. Beslut i stödfrågor bör dessutomdecentraliseras. Därför föreslås förstärkningar av länsanslaget. Vidareföreslås att stödsystemet skall öppnas för fler verksamheter än . Jag påstod aff de regionala problemen är på väg attförvärras. Vi kan se tendenser fill överhettning i våra storstadsområden.Samtidigt ökar utflyttningen från andra delar av vårt land. Sedansocialdemokraterna övertog regeringsmakfen har netfoufflytfningen frånskogslänen tagit ny fart, I framkommer klara tendenser somtyder på aff misstagen från 1960-falet kan komma att upprepas. Den ökning somkan vänfas i denna region kommer då att ske fill priset av en tillbakagång avsysselsättningen i andra delar av landet, Def finns forskarrapporter som uttrycker farhågor om enkoncentration av befolkningen till några få orter. Resten av landet skulle istort sett dö ut, menar man. I sina allmänna grunddrag är den rapporten intehelt osannolik. Den optimism rörande möjligheterna att åstadkomma ochvidmakthålla regional balans som förekom har förbytts imörkare hotbilder. Kanske kan de ökade riskerna och tendenserna tillregionala obalanser ses som tillväxtproblem. Men tyvärr tycks bakgrunden tilldagens farhågor och utveckling vara mer sammansatt än så, något som understryksav problemen med ökad regional obalans även under högkonjunkturåren 1984-1986. Om tidigare regionalpolitik i hög grad handlade om affmöta problemen i samband rned lantbrukets rationalisering ochtillverkningsindustrins expansion står vi inför en situation som i storadelar betingas av introduktionen av ny teknik. beskrivs den nya tekniken medinformationsbehandling och informationsöverföring som en teknik fördecentralisering. Datateknik överbryggar avstånden. Men pekas det påaff denna teknik medför behov av koncentration eller närhet. Den föriindrade situafion som regionalpolitiken haraff möta ställer nya krav. De områden som ibland räknas som liggande vid sidanom den egentligaregionalpolitiken kommer att få en större betydelse. Def gäller t. ex.infrastruktur och utbildning. Regionalpolitik måste framöver handla om mer äncentral överföring genom kosfnadspåverkan och i ökad utsträckning inriktas päatt stödja nyskapande och kreativitet på lokal och regional nivå. Målet måstevara att ytterligare understödja miljöer för nyföretagande och egna inifiativutanför storstäderna. Om 1960-talefs regionalpolitik handlade om lokaliseringmåste handla om mobilisering. Många bedömare knyter kreativiteten fill den stora staden.Emellertid finns exempel på nyskapande och kreativa miljöer även utanför destörre städerna. En viss anda som stimulerar egna initiafiv och egetföretagande är förhärskande. Men en sådan anda kan infe kommenderas fram'fråncentral nivå; i hög grad måste den växa fram underifrån.