prot · GA09117 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag tycker all del är djupt beklagligt omriksdagen fattar beslut om att genom lag införa ett nytt dödsbegrepp.Statsrådet har velat försäkra sig om en bred enighet i , ochden kommer, hon kanske också all få. Men i en etisk fråga av denna karaktärräcker det inte om det bära finns en stor politisk enighet här i kammaren, detär faktiskt viktigare all. del finns en bred förankring ute bland människorna.Att man anser sig behöva genomföra en bred informationskampanj för alt förklaradet nya dödsbegreppet för allmänheten visar tydligt att denna breda förankringinte finns, och det visar också tydligt hur orimligt det är med ett politisktmajoritetsbeslut i denna fråga. Meddetta vill jag yrka avslagpå utskottets förslagoch bifalLiill reservation nr 1, Hjärnrelaterade dödskriterier m. m. 56STEN i (m); Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation nr 12, I och för sig kan det diskuteras om den motion som jag ochWiggo Komstedt har skrivit borde ha behandlats i detta betänkande. Men hardet skett, och detta får vi acceptera. Under den allraänna raotionstiden väckte vi en motion ivilken vi begärde en utredning angående en patients rätt all med dokumenteradviljeyttring, ett s, k, livstestamente, avslå från livsuppehållande insatser ilivets slutskede. Jag tror inte att jag far med osanning om jagsäger all många människor säkert vill slippa leva vidare med hjälp av enalltmer förfinad teknik, då del trots allt är möjligt att blikontaktbar. Utskottet avstyrker motionen, men en enskild ledamotreserverade sig till förmån för motionen. Det som vi föreslagit finns redan i flera delstater i och även i . En vuxen och kontaktbar patient har rätt all begära altslippa livsuppehållande behandling. Men om en patient som inte är kontaktbar ien skriven handling har sagt ifrån att han eller hon i ett läge där han ellerhon inte är kontaktbar vill slippa livsuppehållande behandling, gäller ickedenna skrivna handling. Jagskall la ell exempel, som bara är baserat pä uppgifteri pressen och sora därför kanske inte är helt korrekt. Det handlar litet oraden problematik som berörs i motionen. En person i blev utsatt för envåldshandling och fördes medvetslös till lasarettet. Läkarna fann i en journalatt patienten tidigare klart och tydligt sagt ifrån all hon under ingaförhållanden ville la emot blod. även om delta kunde rädda hennes liv. Enligttidningarna accepterade läkarna journalanleckningen. Hade denhär personendäremot haft ett livstestamente i sin handväska, hade läkarna med tanke pädagens lagstiftning förmodligen inte kunnat respektera personens önskan. Jagskulle vilja fråga företrädarna för utskottet: Vari ligger skillnaden, varförrespekteras det ena men inte det andra i del exempel som jag har tagit upp? Vi vet alt vissa människor som är med i religiösasammanslutningar kan slippa att la emot blod även i fall där det gäller atträdda livet. Hjärnrelaterade dödskriterier m. m. livstestamente, när det inte handlar om att rädda livetutan om att inte förlänga det i onödan, gäller inte. Jag skulle även här viljafråga någon företrädare för utskottet: Vari ligger skillnaden? 1 det här betänkandet talar utskottet om att vi i vårmotion kominer in på någon form av dödshjälp. Jag vill påstå att detta inte ärkorrekt, i stället ett sätt att kvalificerat skjuta över målet. Om någonsskriftliga begäran att raan inte i onödan, baserat på förfinad teknik,uppehåller livet skulle vara att begära någon form av dödshjälp, vad är dåskillnaden när en vuxen patient muntligen begär att män upphör med insatser sombara i onödan i vissa lägen upprätthåller livet? Det måste i så fall vara likamycket av dödshjälp som i det fall som vi talar ora i vår motion. Men iingetdera fallet är det fråga om dödshjälp, och då hade det inte heller behövtstå sä i utskottsbetänkandet. Det livstestamente som vi tänkt oss skulle kunna utformaspä det viset att man vartannat eller förnyar viljeyttringen. Detkunde t.ex. ställas krav på att testamentet skrivs i samråd med en läkare elleren präst och all det skulle föranleda en notering i en sjukjournal eller i ettpatientkort. Vi motionärer vet att det kan finnas många problem. Därför har viinte begärt beslut i själva sakfrågan, ulan en utredning som skulle kunnadiskutera de olika problem som kunde uppstå i samband med upprättande av ettlivstestamente. når vi inte fram men, fru talman, vi lovar attåterkomma nästa är. 57MARGIT (): Vi börjar nu komma till slutet av dennadebatt. Först ber jag all få tacka i och deras anföranden. Det har gett ledning i detta svåra ärende. Med intressehar jag också lyssnat till anförande, där han talar om sintveksamhet i fråga ora lagstiftning om dödskriterierna. Min bestämdauppfattning är alt dödskriterierna inte skall vara föremål för lagstiftning.Denna fråga bör ligga utanför den politiska sfären, den sfär där vi fattar besluthär i . Majoritetsbeslut hör inte hemma på de områden vi nudiskuterar. Motsvarande synpunkter har jag hävdat tidigare iinseminations-frågan. Tunga remissinstanser har också avvisat lagstiftning pådetta område. En lag kan heller aldrig avlyfta det etiska ansvaret från derasom är ansvariga för vår sjukvård. Det går inte. Ett ansvar kan möjligtvislättas om vi gör vissa ändringar i transplantationslagen, som . Jag anser att inte bör ge sig in påområden som bör fredas för politiska beslut. Därför tillstyrker jagreservationern 1 med yrkande om avslag på hemställan om lag om hjärnrelateradedödskriterier. Däremot kan jag inte helhjärtat stödja det sätt på vilket manmotiverat avslagsyrkandet. Därför kommer jag att avstå från att rösta om detblir votering, 58 (): Lagen om hjärnrelaterade dödskriterier ochändringen av transplantationslagen, som vi har att ta ställning till, syftarytterst till att få en efiskt tillfredsställande lösning i avvaktan påresultatet av översynen av hela transplantationslagenoch till att inte hindra en för mänga livsviktig transplantationsverksamhet. Förslaget om ett hjärnrelaterat dödsbegrepp innebär alt viöverger del urgamla hjärtdödsbegreppet. Som har sagts av flera talare komraervi inte själva att "känna igen" döden. Vi överlämnar avgörandet tillexperter och teknisk apparatur. Det är naturligtvis svårt för anhöriga attacceptera att en människa är död innan hjärtat stannat. Men är sådanasituationer verklighet ute på våra sjukhus. Det har sagts att man håller patienter vid liv trotsatt all behandling är utsiktslös. Dä vill jag säga att reglerna redan nu medgeratt behandlingen stängs av. Detta sker i samråd med anhöriga och efter seriösaöverväganden. Del är viktigt att vi kan tillvarata de möjligheter soranumera finns för alt genom transplantationer förbättra livet för mångamänniskor och rädda livet på ett barn vars mor är döende. Dessutom är detangeläget att vi respekterar varje människas rätt att själv bestämma om hennesorgan skall få användas av någon annan. Del är viktigt att dessa organ i såfall är i så bra skick som möjligt. Det har gjorts en undersökning sora visar all kantänka sig alt donera organ. Därför är oron för organbrist, som framkoramit viden mera allmän förfrågan, säkert obefogad. Det är av stor vikt att anhöriga accepterar och förstårvad som sker och att de kan känna trygghet i och tillförlit till sjukvården.Den skärpning som föreslås i propositionen när det gäller krav på medgivande avanhöriga, och därvid ändringen av transplantationslagen, är positiv och innebärett steg framåt. De olika problemen i samband med döden kommer inte att försvinnahur än röstar i denna fråga. Kanhända blir de djupare och fler. Dendjupaste respekt för liv och död har präglat hela debatten i kammaren i dag.Det är viktigt att vi ser på dessa frågor, inte utifrån motsättningar som kanblossa upp, utan just med en djup respekt för människans integritet och deetiska hänsynen i samband med döden. Det är viktigt att uttagandet av organ viden transplantation sker utan alt integriteten hos givaren kränks. Stora gruppervårdpersonal av olika kategorier känner oro och ängslan för att svårasituationer ytterligare kan kompliceras. När vi skrev motion Sol 18 var det från insikten alt alltbör göras för all garantera ett seriöst och hänsynsfullt handhavande i dessasvåra situationer. Den grundläggande principen måste vara att omhändertagandelav kroppen vid transplantation skall garanteras en så värdig behandling sommöjligt. Vi krävde i motionen att det skulle upprättas en journaleller skrivas ett protokoll eller en redogörelse - ordet spelar ingen roll, omman vill koppla journalhandlingarna till levande patienter-dvs, att någon formav handling upprättas för organgivare som var hjärndödförklarade och all dehandlingarna fördes fram till dess att ett varaktigt cirkulationsstoppföreligger. lärapligen , bör ha ansvaret föratt insarala redogörelserna. De bör omfatta omständigheter, undersökningar,ingrepp och resultat som är av betydelse för en medicinsk och framför alltetisk bedömning. Genom att som ansvarsmyndighel skulle ha ettgransknings- och uppföljningsansvar i de här frågorna skulle allmänheten kunnakänna en större trygghet för hanteringen av sina anhörigas kroppar. Hjärnrelaterade dödskriterier t/x. t/x. Hjärnrelaterade dödskriterier m. i/i. Uppföljningenbör också kunna ge underlag för utarbetandet av riktlinjer för rutiner ochmetoder med största möjliga hänsyn också till etiska avvägningar. Utskottet delar vär iippfattning ora krav på dokumentationraen hänvisar sedan frågan till översynen av transplantationslagen. bör enligt sina direktiv vara klar , och det kan inte bedömasföreligga någon, proposition i ärendet , skullealltså ingenting hända i den här frågan. Det visar alt beslut om ett nyttdödsbegrepp inte bör tas . Med hänvisning till dessa synpunkter yrkar jag avslag påförslaget till hjärnrelaterade dödskrilerier. Jag yrkar bifall till denföreslagna ändringen av transplantationslagen, som jag ser sora ett steg på vägmot ett aktivt donationsförfarande. Slutligen yrkar jag bifall till motion Sol18 som ett andrahandsyrkande om bifaller utskottets förslag undermoment 2, I detta anförande instämde och (båda s). 59NILS CARLSHAMRE (m); Jag skall inte gå in i diskussionen om vilketdödsbegrepp som vi skall hai framliden. Det jag skulle ha kunnat tillföra dendebatten ärredan sagt av flera talare ifrån denna talarstol, framför alltAnn-Catrine , och , Vad jag är oroad över är all så många ledamöter tycks ansealt över huvud tagel inte borde falla något beslut. Det har sagts altvi har klarat oss bra utan något klart definierat dödsbegrepp, 75miljarder människor har redan hunnit dö, sade någon - ulan hjälp av någotlagfäst dödsbegrepp. Det har inte varit något problem. Nej, men ingen fråga kaneller behöver besvaras innan den är ställd. Men är frågan ställd. Enligt den senaste framställning av mänsklighetenshistoria som jag läst lär det ha funnits människor på jorden -inte en halv railjon år, som man ganska trodde. Av alla de 30miljonerna år är det bara några få decennier som den här frågan har varitaktuell, men är frågan aktuell. var inne på åtminstone ett skäl till varförfrågan har blivit ställd. Det är helt enkelt att läkarvetenskapen har kunnatseparera hjärndöd frän hjärtdöd. Man har alldeles oslridigi kunnat konstateraalt del finns ett tidsmellanrura mellan dessa två former av död. Och måsteman på något sätt bestämma sig för hur vi skall räkna. Frågan uppstod självfallet inte så länge alla människortrodde och bokstavligen i sitt eget bröst kände att livels och själens hemvistvar hjärtat. Vi har spår av den tron än i högmässorilual,där man säger: Upplyften edra hjärtan till och hören dagens heligaevangelium. Man säger också: edra hjärtan till och mottagenvälsignelsen. .Jag tror inte att någon bokstavligen avserkroppsdelen hjärtat. Del är mina sinnen som jag skall upplyfta eller böja. fanns då man trodde - med kunskapens styrka - att sinnenas hemvistvar hjärtat. Då uppstod aldrig frågan, utan dä var del en självklarhet all närdelta livels och själens hemvist hade upphört all fungera, då var raänniskandöd. Vi vet att det har förekommit att doktornbokstavligen med stetoskopet över patientens hjärta konstaterar och noterar påminuten när tidpunkten när patienten dog. vet dessa doktorer attpatienten inte var död i den minuten utan några minuter senare.Tidsmellanrummet har blivit konstaterat. Frågan är ställd. Och måste den besvaras. Därför trorjag det är djupt olyckligt om skulle undandra sig ansvaret för attfatta beslut. Del har utgått uppmaningar att använda knappen medbeteckningen Avslår. Jag har stor förståelse för om ett antal ledamöter gördet. Jag vill då hoppas att motiveringen är att man trots allvarligaansträngningar inte har lyckats komma fram till en klar och bestämd ståndpunkti sakfrågan. Då skall man avstå från att delta i beslutet. Men motiveringen börinte vara all man anser att inget beslut skall fattas. Då har viinkompetensförklaral . Om det är klart att vi bör besvara en ställdfråga just därför att den är ställd, dä kan rimligen ingen annan än riksdagenbestämraa. Vi har inget sätt att fatta beslut och fastslå norraer i vårtsarahälle sora är raer auktoritativt. Del har också sagts att frågan är så svår att ingen kankräva någon på ett beslut. Ja, visst är frågan svår, men jag raåste, frutalman, säga all under 22 är i har jag varit med om attta del i beslut som varit svårare än detta. För all bara nämna några myckelnäraliggande exempel kan jag säga att jag personligen har funnit frågor omgenmanipulation, fosterdiagnostik och abort svårare att ta ställning till ändenna. Men vi har såvitt jag vet tagit ställning allesammans som varit med vidden tidpunkt som det gällde. Så svår är inte denna fråga att vi har rätt alt undandraoss all vara raed om att besluta i den. Hjärnrelaterade dödskriterier/n. 60HÄDAR (); Jag har med öppet sinne lyssnat på debatten ikammaren i syfte att låta den slutligt avgöra mitt ställningstagande. Jagtycker också att debatten har varit innehållsrik. i Värmdöanförande är ett av de mest gripande sora jag hört från någon talarstol. Under raänniskans historia har den kroppsliga döden,hjärtstilleståndet och därmed blodcirkulationens upphörande ofelbart resulterati all hjärnans funktioner helt har utsläckts. Hela människan - henneskroppsliga och andliga funktioner - har tidsmässigt upphört att fungera vidungefär samma tillfälle. Döden har varit entydig och lätt att känna igen föralla. Det som inträffat är alt del genom modernmedicinsk teknik nu är möjligt att upprätthålla de kroppsliga funktionernaefter det all hjärnan och därmed de andliga funktionerna har utsläckts.Människan är andligt död, men flera av kroppens funktioner finns kvar - som längst . Del är självklart alt detta nya är omskakande och upplevssärskilt starkt, när vi på ell sjukhus efter en olyckshändelse oförbereddaställs inför realiteten. Är han död? Men han lever ju! Jag ser all han lever,men ni säger att han är död och att ni vill ha milt tillstånd all ge hanshjärta och njurar ål, någon annan. Måste jag ta ställning till det nu? Det är omdetta nya och om den här beskrivna situationen debatten och' Hjärnrelaterade dödskriterier nx. Det är de 200-700 fallen frågan gäller. Vid flertaletdödsfall i vårt land förändras ingenting av de beslut fattar . Är det rimligt att vi ställer anförvanterna i dessa200-700 fall inför dessa svåra avgöranden? Riskerar vi inte alt förlora känslanför människans helhet, för sarabandet raellan ande och kropp? Den avlidne soraorganbank blir med den dödsdefinilion som utskottet föreslår en möjlighet. Ärdet då möjligt alt upprätthålla och stärka respekten för livet och för dödensvärdighet? Kan man acceptera tanken på en människokropp som en organbank? , fru talman, är det odiskutabelt att till detfinaste och ädlaste hos människan hör hennes vilja att komma andra tillundsättning, alt hjälpa människor i nöd. Jag har inte minsta tvivel om attläkare och andra som utvecklar transplantationskirurgin främst drivs av dennavilja att undsätta människor. Skall vi dä inte hjälpa dem i deras kamp? Därmedhjälper vi ju också deras patienter och hjälper till att rädda liv, fungerandeliv- kropp och ande i gemenskap - liv som annars kan utsläckas på grund avbrist på fungerande organ från andligen avlidna människor. För mig finns inget tvivel om alt den andliga döden,hjärnfunktionens slutliga utplanande, är liktydig med den faktiska, verkligadöden. När hjärnan är utsläckt är människan död. Men respekten för den avlidneskropp och de anhörigas rätt till ostörd sorg vid dödsbädden får för den skullinte trädas för när. Anhöriga till en avliden måste ha den odiskutabla rättenatt uppleva och fysiskt iaktta och känna att anförvanten är död. De måste harätt alt sörja vid en igenkännbar dödsbädd. Det räcker inte för flertalet avoss att av läkare få höra att del med hjälp av medicinska instrument kunnatkonstateras att vår anförvant är död därför alt hans hjärna upphört allfungera. Jag fruktar, fru talman, alt rätten för oss alla att ståvid en igenkännbar dödsbädd urholkas vid ett bifall till utskottets hemställan.Ett syfte med ett införande av detta dödsbegrepp - ett dödsbegrepp som jageljest kan ansluta mig till - är ju all ge ett juridiskt motiv för attkroppsfunktionerna hos en avliden får upprätthållas. då inte, fru talman, rätten att få uppleva död ochsorg på samma sätt som tidigare generationer fått göra av möjligheten att räddaliv med hjälp av medicinska landvinningar som bygger på en given tillgång tillorgan för transplantationer? Enligt min mening måste det avgörandet när detgäller vuxna människor ligga hos givaren, hos den som skall rädda, hos den soraskall ge sina organ, sora levande eller död, till någon annan människas hjälp.Ingen annan bör kunna fatta det beslutet ät honom eller henne. Att tillerkännavar och en av oss den rätten och att ge oss det ansvaret är också ett sätt förriksdagen att understryka respekten för individens värdighet. Från dessa utgångspunkter har jag efter alt halyssnat på och tagit intryck av debatten kommit fram till att del är riktigtför raig all yrka avslag på det föreliggande lagförslaget. 61 (): Jag skall inte tillföra debatten fler argumenteller kommentera några av de argument som har framförts. Jag vill bara avrundadebatten genom attlacka alla dem som har deltagit i den för en, som jag har uppfattal det,osedvanligt bra riksdagsdiskussion. För mig framstår den som en riksdagsdebattnär den är som bäst. Den har föregåtts av ett engagerat och vitaltmeningsutbyte mellan experter och lekmän och av brev, inlägg och uppvaktningar.Debatten har också förts i en atmosfär som präglats av uppmärksamhet i pressen;tidningarna har tagit ställning, och många engagerade inlägg har publicerats. Här i kammaren har vi fört en diskussion utifrån olikautgångspunkter. Vi har försökt övertyga varandra. Många av oss har kommit tilldebatten ulan att ha sina ståndpunkter slutgiltigt bearbetade. Flera har tagitintryck av och bestämt sig först efter den diskussion som förts här . Säborde fungera oftare. Debatten har också präglats av en ömsesidig respekt, bådeför menings-raotståndare och för människans integritet. Den har präglats avrespekt för den sörjande människan, för de anhöriga och för den vånda sompersonalen inom sjukvården känner inför döendet. Jag tror att vi under dennadebatt har kommit varandra närmare så till vida att åtminstone en delmissuppfattningar om de olika alternativen har kunnat undanröjas. Det finnsmycket som förenar de båda sidorna i debatten, kanske mer än det som sagts istridens hetta kan ha givit intryck av. Jag vill med detta lacka dem som har deltagit i diskussionen. Hjärnrelaterade dödskriterier m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 2 (införande av hjärnrelaterade dödskriterier)Heraställan Utskottets hemställan bifölls med 216 röster mot 96 förhemställan i reservationerna 1 av m. fl. och 2 av imotsvarande delar. 3 ledamöter avstod från all rösta. ()anmälde all hon avsett all rösta ja men markerats ha avstått från att rösta. Motivering Utskottets motiveringgodkändes. Mom. 5 (en konsekvensutredning) Utskottets hemställan bifölls med 253 röster mot 15 förreservation 3 av . 46 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 6 (undersökningsmetodik) Utskottets hemställan bifölls med 248 röster mot 13 förreservation 4 av . 53 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 8 (dokumentation och granskning) Ulskoltels hemställan - som ställdes mot raolion Sol 18 avIng-Marie och - bifölls med acklamation. 6 protokoU 1986/87:117 Prot.1986/87:117 / Hjärnrelaterade dödskriterier m. m. Mom. 13 och 14 (aktivt samtycke somvillkor för transplantation m. Först biträddes reservation 7 av GöteJonsson m.fl. med 87 röster mot 18 för reservation 8 av Inga Lantz.210 ledamöter avstod från all rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 205 röster mot 101 för reservation7 av ra. 9 ledamöter avstod från all rösta. Mo/n. 18 (begränsning till den allmänna hälso- ochsjukvården) Utskottels hemställan bifölls raed 276 röster raot 18 förreservation 11 av . 21 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 20 (deklaration mot livsförlängande åtgärder) Utskottels hemställan bifölls med 251 röster raot 48 förreservation 12 av . 16 ledamöter avstod frän att rösta. Mom. 22 (översyn av regler för obduktion och dödsbevis) Utskottets hemställan bifölls med 195 röster mot 110 förreservation 13 av m.fl. 8 ledamöter avstod frän att rösta. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 62 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag får meddela att anslag nu har satts upp om att dettasammanträde skall fortsätta efter . 6 § Föredrogs skatteutskottets betänkande 1986/87:47 om godkännande av eninternationell konvention om förenkling av formaliteterna vid handel med varor(prop. 1986/87:136). 1986/87:14 om vissa folkrätlsliga frågor. 1986/87:10 om tilläggsbudget IItill statsbudgeten för /87 (prop. 1986/87:109 delvis) och 1986/87:21 ora anslag påtilläggsbudget IItill statsbudgeten /87 (prop. 1986/87:109 delvis). Kararaarenbiföll vad utskotten i dessa betänkanden hemställt. 1986/87:14 om anslag till teater,dans och musik, m.m. (prop 1986/87:100 delvis) samt 1986/87:17 om anslag till film ochkulturtidskrifter, m. m. 1986/87:100 delvis). Förste vice talmannen meddelade attbetänkandena skulle debatteras i angiven ordning och avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt. Först upptogs till behandling kulturutskottets betänkande14 om anslag till teater, dans och musik, m. m. I fråga om delta belänkandeskulle debatten vara gemensam för samtliga punkter. Anslag till teater, dans och musik, m. m. Anslagtill teater, dans och musik, m. m. 63LARS (): betänkande nr 14 gälleranslag till teater, dans och musik m. m. Med "m. förstås intehelt betydelslösa områden som bibliotek, bild och form samt arkiv . Jag skallinledningsvis kort kommentera de moderata reservationerna. Reservation nr 2 gäller bidrag till Svenska rikskonserler.såvitt avser fonogramutgivning. utgår statligt stöd förfonogramproduk-tion bl.a. till Rikskonserter och till . Desenare medlen fördelas till fonogramutgivare efter ansökan. Genom det direkta stödet till Rikskonserter undandras denverksamheten från konkurrens ora befintliga resurser. Erfarenheten visar - ochbekräftar i delta fall - att en sådan förmånsställning inte är lycklig. Många små fonograniproducenter har en utgivning av högklass till betydligt lägre kostnad än Rikskonserters. Vill Rikskonserler ägnasig ål fonogramproduktion bör det ske på samma villkor som gäller för andra. Vihar därför förordat en nedskärning av anslaget till Svenska rikskonserler med3,5 milj. kr. och en höjning av anslaget G 3. Stöd till fonogram ochmusikalier, som behandlas i betänkandet 17 om , med 1,7 milj. kr.Ändamålet, alt garantera en utgivning av fonogram som tillgodoser en smal ochbegränsad marknad, torde bättre uppnås med vår modell. 1 reservationerna 4. 7 och 11 yrkar vi avslag på bidragentill Skådebanan. Del är utmärkt om skilda slag av organisationer liksomenskilda på ideell grund vill medverka vid marknadsföringen av musik ochteater. Men det statliga stödet bör rikta sig till institutionerna själva.