prot · GA0964 · 1986-12-31 00:00:00 — Den utmaning som vi nu står inför är att individualiseraskolan. Vi i folkparfiet vill öka elevernas möjligheter att göra merindividuella val, såväl vad gäller uppläggning av studierna som val avskolform. Vi vill bryta det nuvarande mönstret, där praktiskt taget alla eleverär hänvisade till att gå i den offentliga skolan, där pedagogiken huvudsakligenär densamma. Def finns enligt vår mening en koppling mellan högrekvalitet på utbildningen och ett större utrymme för individuella val. Densvenska skolan är en mycket tungrodd organisatorisk apparat. 1 en sådanär det svårt för nya idéer att hävda sig: Det är lätt att verksamhetenstagnerar. Det är också vikfigt för skolan aft den får enkvalitefskonkurrens från enskilda alternativ. Det är mot denna bakgrund som folkparfiet i en partimotionunder allmänna motionstiden presenterat ett program för aft öka kvaliteten iskolan.' Viktiga delar i detta program är åtgärder för att återupprättaarbetsron, stödja lärarna, öka valfriheten för eleverna och engagera föräldrarna. Deviktigaste inslagen är för det första ett nej till regeringens besparingar på desvaga eleverna. Vidare ingår 300 milj. kr. till ett kvalitetsprogram förskolan, som innebär t. ex. fler fasta vikarier, flexibla undervisningsgrupper,möjligheter aft läsa fler språk på högstadiet, ökad samverkan mellan hem ochskola, medel att bevara små skolor, allt sammantaget åtgärder för att dämpaoron och bekämpa våldet. Här ingår också skolstart ,generösare statsbidrag till fristående skolor, ökad frihet inom den offenfligaskolan och 8 000 fler platser i gymnasieskolan samt bäftre stöd fill lärlingsutbildningen. Jag skall utveckla några av dem ytterligare . Förstvill jag dock fa upp frågan om våldet i skolan. Våld kan aldrig accepteras, vare sig i skolan ellerutanför. Under senare fid har våldet i skolan fått stor uppmärksamhet.Våldsyttringar i olika skolor visar i blixtbelysning de förändrade förhållandensom skolan arbetar under. som alla elever undervisas i sammaklass ställs krav på att läraren skall åstadkomma en ökad individualisering avundervisningen. Detta innebär att det i en och samma klass finnsnormalpreslerande elever, svagpresterande elever, vilka tidigare undervisades is,k. hjälpklasser, högpresterande elever samt mycket störande elever. Man fårheller inte blunda för det faktum aft det i klasserna också finnskriminella ungdomar. Det är uppenbart att undervisningssituationen på mångahåll är orimlig. Elever kan inte undvika våld genom aft stanna hemma frånskolan, och för lärarna är våldet i skolan ytterst ett arbefsmiljöproblem. Påingen annan arbetsplats skulle vuxna kunna acceptera alt bliutsatta för hotet om upprepad misshandel. Utvecklingen mot ökat och grövre våldi skolan måste brytas. Många hävdar aft alla problem skulle lösas med mindreklasser. Vi tror inte att en sådan åtgärd i sig skulle betyda attundervisningssituationen radikalt förbättrades. kvarstår i ettsådant läge flera av de problem som skapar oron - de mycket heterogenaklasserna, bortfall av lektioner, olika vikarier från gång fill gång och demycket bråkiga eleverna. anser att insatser mot våldet i skolan måsteinnehålla många komponenter och också engagera alla i skolan berörda - lärare,annan personal, elever och föräldrar. Självklara inslag i eft program för att höja kvaliteten iskolan är också viktiga åtgärder mot våldet. Stor betydelse har vad som kallasfasta vikarier, dvs. att eleverna slipper att ständigt möta nya ansikten elleratt lektioner måste inställas på grund av brist på vikarier. En anna:n viktig åtgärd är att inrätta flexiblaundervisningsgrupper. Idén om en sammanhållen skola för alla får inte drivas sålångt att def goda syftet motverkas och man i stället skapar en skola där allaär förlorare. Varningstecknen är tydliga och måste leda fill åtgärder. Många lärare vittnar om att ett stort antal lektioner gårtill spillo på grund av att en eller ett par elever ständigt saboterarundervisningen. Bakgrunden till dessa elevers uppförande kan vara olika, menkonsekvensen blir att alla elever berövas sin rätt till undervisning medkvalitet. Vi anser inte att föräldrar, elever och personal skall behöva finnasig i detta. Att ge de störande eleverna separat undervisning skulle innebäraaft både skötsamma och ickeskötsamma elever får större förutsättningar alt utnyttja sin rätt tillundervisning. Vi vill också ge förutsättningar för en ökad samverkanmellan hem och skola och för aft bevara små skolor. Sammantaget innebär dessa åtgärder ett kvalitetsprogramför skolan och därmed också ett program mot oro och våldstendenser. Åtgärdernakräver resurser från kommun och stat men också ett ökat lokalt engagemang frånskolmyndigheter, skolpersonal, elever och föräldrar, Alla har sin del iansvaret för att skolan skall vara en arbetsplats där alla verksamma finnerarbetstillfredsställelse och glädje. Regeringen har för både grundskola och gymnasiumpresenterat ett besparingsförslag som mycket hårt beskär möjligheterna förskolan att gé hjälp åt de svagaste eleverna. som man säger sig viljaarbeta för aft motverka oro och våld i skolan tar man bort de resurser som gerskolorna möjligheter att bäst bekämpa sådant. Det gläder oss att socialdemokraterna nu äntligen ocksåhar börjat inse att förutsättningarna för en fidigare skolstart är mycket goda,och då tänker jag inte främst på de yttre omständigheter som socialdemokraternatar fill intäkt för en ändrad inställning, nämligen sjunkande elevf al ochtomma lokaler. Jag tänker framför allt på att barn är mogna tidigare änförr och aff de i vårt moderna samhälle har fillgång fill TV från hela väridenoch är mycket fidigare mofiverade att lära sig både läsa och räkna. har också i olika sammanhang krävt attföräldrarnas och elevernas valfrihet skall öka i det allmänna skolsystemet.Möjligen kan man också i denna fråga spåra en vindkantring hossocialdemokraterna, då de i sin idéskiss talar om en ökad möjlighet på det härområdet. Men nog är det märkligt att socialdemokraterna alltid skall komma sistnär det gäller att lyssna på signaler från människor. Det gäller krav på enoffentlig sektor som lyssnar på människors önskemål, def gäller krav på ökatinflytande över den kommunala demokratin och det gäller föräldrars och eleverskrav att få välja skola och utbildning med kvalitet, I alla sammanhang demonstrerar socialdemokraterna det somBengt fidigare kallade en pafriarkalisk misstro mot vanligtfolks förmåga att fatta beslut i sina egna angelägenheter. När det gäller gymnasieskolan får vi återigen ett exempelpå hur socialdemokraterna säger en sak och gör en helt annan, I regeringsförklaringensade statsministern aff alla ungdomar skulle få plats igymnasieskolan, men i budgetpropositionen föreslår man ändå nästan 8 000 färre platserän vad har sagt att def behövs. Vi föreslår därför aftgymnasieskolan skall få de 8 000 platser som anser behövs, I dagensgymnasieskola går nästan alla ungdomar som finns i de närmast berördaårskullarna. Det innebär aft det där bl, a, finns både mycket svaga elever ochmycket omotiverade elever. Dessa elever behöver omfattande stöd för aft orkamed aft genomföra sin utbildning. Att i en sådan situation skära bort avstödet till just dessa elever, som regeringen föreslår, är inte försvarbart.Med tanke på hur oerhört viktigt det är att ha en yrkesutbildning som kan motsvarakraven på arbetsmarknaden är det anmärkningsvärt att regeringen infe avser attlägga några förslag i denna fråga under vårriksdagen. hardock föreslagit att man skall starta försöksverksamhet med en treårig yrkesutbildning,med ÖGY:s inriktning, SÖ anhåller om 500 elevplatser, och regeringen säger jafill det. Dessa platser är dock inriktade blott och bart på def typiskt manligayrkesområdet, nämligen def verkstads-tekniska avsnittet. Mot bakgrund av denoro för flickornas utbildningsmöjligheter, deras yrkesval och deras bristandemöjligheter pä arbetsmarknaden - somregeringen framför på flera ställen i budgetpropositionen - är det anmärkningsvärt, att man inte satsar en enda plats i försöksverksamheten på att utveckla utbildningar inom def traditionellt kvinnliga yrkesområdet. Vi vet att def för överskådlig framtid kornmer att finnas en kvinnlig och en manlig yrkessfär på arbetsmarknaden, eftersom de allitydförändrande , insatserna är ett arbete på mycket lång sikt. Det är därför angeläget att också utveckla deyrkesutbildningar som framför allt attraherar flickorna. Att bara lägga nersådana linjer löser inga problem, I stället blir antalet outbildade ocharbetslösa flickor fler. Ett exempel på sådant handlande år ÖGY:s förslag omnedläggning av konsumentlinjen, som verkligen är en utbildning som behöverutvecklas och förändras för att passa förändrade krav i arbetslivet.Folkpartiet föreslår därför att hälften av de föreslagna platserna skallreserveras till att t, ex, göra den konsumentekonomiska utbildningen merattraktiv på arbetsmarknaden. Folkpartiefs krav för ungdomsskolan kansammanfattas sålunda; - Stopp förbesparingar som drabbar de elever som bäst behöver stöd, - Satsa på ettkvalitetsprogram för skolan som också är kraftfulla åtgärder för att bekämpavåld och oro i skolan, - Ge allaungdomar en plats i gymnasiet och gör undervisningen mer flexibel! - Ge föräldraroch elever rätt att välja skola! AnL 70 (): Regeringens budskap fill svenska folket iårets budgetproposition är aft def går bra för och för den svenskaexportindustrin. Vi har tillväxt; bruttonationalprodukten ökar ochstatsbudgeten ökar i omslutning. Det är bara skolans andel som minskar. Statens totala kostnader för utbildningsväsendet var . Uttryckt i fast penningvärde var man 1985 nere i 61miljarder kronor, och uf försbacken fortsätter. Skolans andeli förhållande tillbruttonationalprodukten minskai', och skolans andel i förhållande tillstatsbudgetens omslutning minskar som går. Varför är def på det viset, och ? Är det så att statsråden i infe förmår atthävda sig i regeringskretsen, eller varför blir det på det här sättet? Att satsa på utbildning är en investering för framtiden,säger allt fler. Men uppenbarligen är det ganska få sorn menar allvar. Om manmenar allvar med aft def ären god investering, dä måste man nämligen också vara beredd att satsa deresurser som behövs, Centerparfiet prioriterar utbildningen framför annanverksamhet, Def gör vi därför aff vi tycker att det är så viktigt med utbildning.Det är viktigt för den enskilde individen, för individens möjligheter attförverkliga sina drömmar och ambitioner, att delta i samhällsverksamhet avolika slag -politiskt arbete och fackligt arbete - att kunna tillgodogöra sigkulturutbudet och aft ha en rik fritid. Men def är viktigt med utbildning ocksåför landet. Om vi skall kunna fortsätta aft utveckla vår välfärd, om vi skallkunna utveckla en god livskvalitet, om vi skall kunna fortsätta aff vara enframgångsrik industrination som kan hävda sig, då behöver vi satsa påutbildning. Om vi skall klara språnget in i kunskaps- och informationssamhället,krävs det utbildning. Utbildning är viktig också sett utifrån regionalpoliliskasynpunkter. Om människor i alla delar av skall ha möjlighet att bo kvaroch möjlighet att få arbete och utkomst, då måste vi sprida kunnande ochteknik, inte minst den nya, småskaliga tekniken, som är så väl lämpad fördecentralisering. Därför är utbildning def kanske allra viktigasteregionalpolitiska instrumentet. Statsmakterna har ett stort ansvar att ge fillgång tillutbildning överallt i , oavsett människors geografiska hemvist ochekonomiska och sociala bakgrund. Eller hur,? Skall det inte vara på det sättet? I t. ex. läroplanerna sätter regering och riksdag upp må)och drar upp riktlinjer för utbildningspolitiken. Det gör vi därför att vi villgarantera en likvärdig utbildningskvalitet och en likvärdig ufbildningsstandardi hela landet. Då blir min fråga till : Kan regeringen garanteradenna likvärdiga utbildningsstandard efter årets besparingar? Det är en viktigfråga, som kräver ett svar. Jag skall göra en kort tillbakablick och konstaterar dåatt vi, när vi på 60-talef lämnade bakom oss 50-talefs parallellskolesystem -som ju sannerligen infe var en skola som var tillgänglig för alla - ochtillskapade , då var vi överens om att det inte skulle finnas någrahinder av vare sig geografisk, social eller ekonomisk karaktär för att allaskulle kunna få del av den nya . Alla skulle få samma chans. Men kunde vi, bl.a. på grundval av analysersom gjorde, konstatera att det också fanns andra problem iskolan. De hade infe med elevernas studieförutsätfningar och infe heller med deandra förhållanden jag pekat på att göra. Därför gick vi på 80-falet inmed resurser för att kompensera de brister som fanns i de ogynnsamma yttreförutsättningarna. Def gjorde vi därför att vi ville skapa en för allalikvärdig skola, som skulle medverka till en ökad jämlikhet. Då är min nästa fråga till : Varför Övergersocialdemokraterna den ufbildningsideologin? Om man läser inledningsavsniften fill utbildningsbilagornai de senaste tio årens budgetpropositioner, finner man på många sidor ord ochformuleringar som "behoVsriktad resursfördelning","kompensatorisk", "utjämna skillnader", "mest stödtill den som bäst behöver", "stöd till dem som har det svårt i skolan".Men så är det inte . Besparingarna riktas mot de sämst ställda i skolan.Skolan är utsatt fören social nedrustning av stora mått. Detta händer samtidigtsom vi vet, vilket bl. a. har talat om, skolan har storaproblem med våld, mobbning och övergrepp av olika slag. somregeringen den ena dagen driver antivåldskampanjer med hjälp av kändisar, tarman ifrån skolan de resurser som den skall ha för att mötavåldet. Jag skall ge några exempel. Man tar 71 milj. kr. från förstärkningsresursens ickeundervisningsbundna del. Det är som det har påpekats , BengtGöransson, infe några rastvakfer det handlar om, utan det är obligatorisk ochdelvis schemalagd verksamhet och mycket annat som def handlar om. Man far 169 milj, kr, från anslaget för särskilda åtgärderpå skolområdet som är fill för aft utjämna skillnader mellan kommuner och föratt hjälpa sådana kommuner som har särskilda besvärligheter på skolans område.Och det är, vilket också förtjänar aft påpekas, pengar som till minst hälftenskall användas för undervisningsändamål. Så talet från regeringens sida om attbesparingarna infe drabbar undervisningen är infe sant. Av dessa 169 milj, kr, tas 20 milj, kr, frångymnasieskolans anslag för särskilda åtgärder. Det är ett anslag som infördesför ganska precis . Regeringen sade att detta anslag var avsett föraft ge förutsättningar för gymnasieskolan aft verkligen vara en gymnasieskolaför alla. Det sades att när nu näsfan alla elever kommer till gymnasieskolanför detta naturligtvis med sig en hel del problem som vi känner frångrundskolan. Dä är det rimligt att gymnasieskolan får särskilda resurser föratt kunna möta dessa problem och för att kunna vara en gymnasieskola för alla.Då inställer sig naturligtvis frågan, som kanske skall ställas till LennartBodström: Ärdet inte lika viktigt som det var aft det blir engymnasieskola för alla, eller har förutsättningarna helt plötsligt blivit såoerhört mycket bättre? Man för över den s, k, lågstadiesatsningen fillmellanstadiet, eftersom det har varit en bra satsning som har gjort nytta.Därför skall man fortsätta pä mellanstadiet. Men i samband med överföringenspar man in hälften av pengarna. De 32 miljonerna blir helt plötsligt 16, Till detta kommer sveket mot ungdomarna i gymnasieåldern,vilket har kommenterat. Vi har hört, inte en gång utan iupprepade regeringsdeklarationer, att regeringen nu skall se till aff allaungdomar upp till får en plats i gymnasieskolan - alla som vill ha enplats och när de vill ha en plats. Dä blir man litet förvånad när man läserårets budgetproposifion och konstaterar att regeringen föreslår oförändrade 124000 platser på den s, k, direktramen, som man vet att ungefär 4 000ungdomar infe fick plats och som man vet att antalet16-åringar som har möjlighet att söka är 4 000 fler än . Men ifråga om detta är det ett oförändrat antal platser. På den lilla ramen, som är till för påbyggnadsutbildningarovanpå en genomgången gymnasieutbildning och som har varit ett mycket bra ochverksamt instrument för att hjälpa ungdomar ut på arbetsmarknaden, plockar manhelt plötsligt bort 4 000 platser. Hur skall def här kunna leda fill att allaungdomar upp fill som vill söka sig till gymnasieskolan skallrymmas där, ? Dessa åtgärder åtföljs i stället av prutningarpå utru.stningsanslagen på gymnasieskolan. Jag har den senaste månaden sedan budgetpropositionenframlades träffat många som är verksamma inom skolan som lärare, somskolledare, .som förtroendevalda, som tjänstemän. Jag kommer från enkonferens med människor somsannerligen vet vad dessa besparingar handlar om. Många av dessa människor har.själva sagt sig vara socialdemokrater. Def är naturligt att många måste varadet av ett så stort antal. Jag försäkrar och de alla ger uttryck fören mycket djup och äkta oro. De frågar sig: Vart ärregeringen på väg? De ställer också följande fråga till oss, därför att de troraft vi möjligen kan veta vad regeringen håller på med: Tänker regeringen övergedem som har det svårast i skolan? Tänker regeringen överge den utbildningspolitiksom man har varit med om aft utforma? Tänker regeringen överge tanken på enlikvärdig skola i hela landet? Var står de övriga partierna? Def här är allvarliga frågor. Det handlar naturligtvis omkronor och ören i samband med budgetpropositionen. Men fil syvende og sidsthandlar det om ideologi. Centerparfiet har gett sitt besked. Vi står fast vid målenför den svenska som en skola för alla. Vi prioriterar utbildningeni vår ekonomiska politik, därför att en god utbildning också är ett led i ensund ekonomisk politik. Jag skall sluta med några ord avsocialdemokraten . Han lär i något sammanhang ha sagt: Det kan välvar och en förstå att inte Välfärdssverige kan ha råd med barnmorska, affär,jordbruk och skola i varje by som Fattigsverige hade. AnL 71BJÖRN (vpk): skrev så här i en dikt; "Från början vet barnets fotinfe om att den är en fot. Den vill vara en fjäril - eller ett äpple. Men senarekommer stenar och glasskärvor, gator och stigar, på den hårda jorden och lärfoten att den inte kan flyga eller svälla som fruklen på grenen. Och slutetblir tragiskt. Den blir tillfångatagen och dömd att leva i en sko." Den här dikten kan vara en brainledning till en ufbildningspolifisk debatt. Den berör i särklass flest människor av alla verksamheter ilandet. Verksamheten i skolan ger också erfarenheter som vi drar med oss livetigenom. Till alla dessa erfarenheter, positiva eller negativa eller någontingmittemellan, kan eleverna som aktiva delar i skolan själva bidra. Sambanden,växelspelen finns ju där. De är svåra att beskriva, eftersom de infe alltidföljer givna mallar och eftersom vars och ens erfarenheter i och för sig kanvara likartade men upplevas olika. Vi är komplexa varelser och mer än nio ar är en stor delav vårt liv. En del kan ge ord åt de upplevelser och erfarenheter som gjorts iskolan och utanför den. Andra tycker att skoltiden är något som de helst villglömma. Avgörande för hur de erfarenhetsmässiga reaktionerna blir är hur de 1 i protokoll 1986/87:63-64 kunskaper,den sociala roll, den kulturella bevandring och de politiska villkor som manhar som barn och tar med sig till skolan, förvaltas där. I skolan blandas alladessa olika erfarenheter, identiteter och reaktioner liksom i en stor kiftel.Ur denna kittel ängar sedan def upp, som enskilt debatteras imassmedia och . Det är orsaker som görs av verkansfaktorer och dekallas skolk, mobbning, skoltrötthet etc. Det är olyckligt om den utbildningspolitiska debattenskulle tendera att handla om enskilda orsaker utan aft binda dem samman och gedem den roll de spelar i hela orsakskedjan. Får utbildningspolitiken denslagsidan så utarmas analysen och det hemfalls lätt åt enkla slagordslösningarkombinerade med vissa honnörsord. Barn är infe så enkla varelser att de är betjänta av densortens diskussioner. Man kan säga att önskan om strukturering är ettinneboende behov hos varje individ. Det är särskilt stort när man är ung och såatt säga inte hunnit strukturera särskilt mycket av sin tillvaro och sinaintryck. Detta innebär dock inte att man behöver en förenklad form förstrukturering. Det betyder snarare att en alltför förenklad och schabloniseradverksamhet och förklaringsmodell försämrar individens förmåga fill kritiskttänkande och handlande . Vad som däremot är nödvändigt ärkonsekvens. Påståenden, regler, viljeinriktningar och handlingar som finns inomskolans verksamhet måste stå i ett rimligt samband med varandra. Irrationellaföreteelser och inkonsekvens skapar förvirring och handlingspassivitef. Medandra ord - def tar mycket att reagera på och kanske förstå budskap avdubbel natur. Skolan är rik på dubbla budskap som är av den naturen även om de är motstridiga knappast kan skapa en syntes av dem. Samarbetemotarbetas av betyg. Inför ett prov övergår samarbetet till fusk. Självständigttänkande kontras med utantill inlärning av texter. Rektors makt drar uppgränser för och strukturerar demokrafi och elevinflytande. Man undervisar ommiljöfrågor som skolmiljön tillåts förfalla. Man undervisar omarbetslivet och gör praktikperioder som många elever vet att dealdrig kommer aft få något arbete. Vad tänker regeringen göra åt skolans motstridiga budskap?Är def med hjälp av nedskärningar man tror sig vinna resultat och bekämpaorättvisor och motstridiga budskap i skolan? Betyder ökad jämlikhet i skolanatt ju fler som drabbas av samma orättvisor desto jämlikare blir skolan? Vi tror inte att man skapar en bra skola genom aft utsättaden för ständiga nedskärningar. Vore det så skulle skolan fungeraypperligt eftersom skolanslagen skurits ned med nära under80-talet. Vi avvisar regeringens nedskärningspolitik på skolans område. Vpkvill gå vidare i arbetet med aft skapa en skola för alla. Vi vill användautbildningspolitiken som ett fördelningspolifiskt instrument. Vi vill ge skolan arbetsro och möjlighet aft utveckla sittarbete i kampen mot mobbning och i försöken aft uppfylla läroplanernasintentioner. Vi vet att def finns stora utbildningsklyftor i Sverige.Därför avvisar vi borgerliga angrepp inom vuxenutbildningssekforn. Menar manallvar med att bryta den sociala snedrekryteringen till högre utbildning ochteoretiska linjer igymnasieskolan, måste man använda vuxenutbildningen som språngbräda. Att fala om teknik- och kunskapsspridning urregionalpolifisk aspekt är värdelöst, om man inte ser till aff man har folk somkan ta emot och använda kunskapen och tekniken. Vi vill ta till vara den kunskapsreserv som finns hos allade kvinnorsom bor i , , och andra områden somdrabbats av arbetslöshet, folkufflyttning och företagsnedläggningar. Kraven omökade insatser inom vuxenutbildningen blir inte mindre i dessa områden när SSABlägger ner gruvor och drar ner på arbetstillfällena inom stålindustrin. Ingen bygd kommer att överleva i , omden inte har tillgång till utbildning. Det hänger samman med vad en del kallarinformationssamhället. Riktigare är nog att kalla det för eftkunskapssamhälle. Men def är också så att tillgången till utbildning är ettvillkor för den sociala tryggheten. Därför föreslår vi aff det görs en särskildinsats för att kunna behålla skolor i glesbygden. Det är inte bra meduppslitande strider om skolnedläggningar. Man utvecklar inte framtidstron ochfördjupar infe bildningen genom onödiga motsättningar. har råd aff också ha små skolor i våra glesbygder.Sverige har infe råd att inte ta till vara kunskapskapital. Därför vill vi göralångsiktiga investeringar inom utbildningssektorn. Och vi dristar oss att påståatt dessa investeringar betalar sig om. Vi vill också påstå aftgörs infe detta , så kommer notan att bli mycket stor . Ettfemårigt reinvesteringsprogram är vad vi förordar för skolans del. Bibliotekeni skolorna måste rustas upp vad avser bokbeståndet. Läromedelssidan skall sesöver enligt vad regeringen uttalat. Def räcker inte.