prot · GA09137 · 1986-12-31 00:00:00 — Detta har frårt ochtill också erkärtts av artdra regerirtgar. Det är glädjartde attutskottsmajoritetert i sin skrivning nu erkänrtcr regional balarts som ett avde ordirtarie målen. Det har inte alltid varit så. De senaste årcrt har flyttlassert rirtglaf in motstorstadsområdena i allt stridare ström - inte bara från Norriand,utart frårt hela lartdet. Detta är crt direkt effekt av dert socialdemokratiskaregerirtgens ekonomiska politik. Den tredje vägens politik har ute i lartdet pånågot sätt blivit synonym med flyttlass öch fortsattbefolknirtgskoncentratiort. Socialdemokraterna lägger gång på gång fram förslag somtill sirt karaktär verkar centraliserande i samhället. Man ville spara in pådert kommunala skatteutjämnirtgert. Visserligen gjordes en satsning påNorrland, men denna finansierades genom irtdragrtirtgar i de fattigastekommuuerrta i söder. Certtern gick emot den typcrt av finansiering. Däremotaccepterade vi den fördelnirtgsmässiga profilert med ökade satsrtirtgar påNorrlartd, Bergslagen och , men ville finansiera genom indragning ikonccrtfrafiortsområ-dena, I stället för att söka samförstånd med gicksocialdemokraterna ihop méd folkparfiet, och gjorde upp om en kraftigbesparirtg på kommurterna utan någort regiortal profil. Här visadesocialdemokrafin upp sitt rätta regionalpolitiska artsikte. vill nu också införa ett miljömål för denekonomiska polifiken. Miljöproblemet är ett högst reellt ekonomiskt problem.Skogsindustrin, jordbruketoch fisket är direkt berörda. Till detta skall läggas produkfions-bortfall,stora kostnader för sjukvård samt korrosion på byggrtader och utrustnirtgar. Desammartlagda miljökostrtaderrta har i vissa sammarthang beräknats till avbruftonationalproduktcrt, eller . Ekonomi ochekologi är ingerttirtg artnat än två sidor av samma sak, Sanningcrt är att socialdemokraterna står lamslagna infördenna problemafik,.Svavelutsläppen ökar för första gåugcrt med storaeffekter på skogsfillväxten som följd. För atf minska miljökostnaderna krävsingrepp genom ett införande av miljöavgifter. får andra ärt producertteroch konsumenter bära kostnaderrta för förorertingarna. Dessa kostnader måsteåterföras till producenfert dels för att priset skall reflektera helaprodukfions-kostnaderi, dels för att stimulera till renirtgsåtgärder. Certtern har därför i motioner föreslagit attmiljöavgifter på svavelutsläpp skall införas. Vi har också tillgodoräknat ossdessa intäkter i vårt budgefalternafiv eftersom de är en reell irtkomst. Vi haremellerfid fått kritik frårt majoriteten, som hävdade atf man irtte skallanvända sig av en skattebas som man önskar skall minska. Från majoritetcrts sida glömmer mart då atf def j dettaförfarande finns en infäktssida. Minskade utsläpp ger visserligen minskade skatteintäkter,men det ger också mindre kostrtader försjukvård och korrosion. Ändamålet medmiljöavgifterna är ju att åstadkomma en bättre miljö. E)et ger dessutom ökadeskatteintäkter på grund av färre sjukdagar och bättre förutsättnirtgar förskogsbruk, jordbruk, fiske och fritidsliv. Om mau gcrtom olika miljöavgifterskulle kunna minska miljökostnaderna , skulle detta ge en samhälleligintäkt på 5 miljarder. Jag har i mitt försök till summering avvårriksdagért tvirtgats kortstatera aft dcrt tredje vägcrts polifik slagit felpå område efter område. Etf mycket påtagligt bevis är en onödigt hög räntenivåhär i landet. Def kan sägas vara riksbartkcrts, mert också marknadens, tystamen ärtdå illustrativa .kommerttar till regerirtgens alltför svagafinartspolitik. Man får ibland intrycket av. aft regeringen vill skylla densvaga finanspolitiken på en illasirtrtad opposifion. Men så är detrtaturligtvis inte. Den är nämligen helt och hållet en produkt av bristartdepolitiskt hartdlag frårt regeringens sida. Under vårriksdagen har vi ifinansutskottet också kurtrtat kortstatera att det också beror på ert rigidlåsrting i vissa politiska frågor, helt enkelt en dålig . beredskap när detgäller att föra crt dialog för samförstånd pch för posifiva lösnirtgar av desamhällsekonomiska spörsmålen. Den höga rärttårt är emellertid bara ett symtom imärtniskors vardag på regeringerts misslyckartden. Ert artrtart illustratiortär ufslagningcrt av bygder och arbetsplatser och dcrt starka koncentratiorterti samhället. , Den tredje vägens politik har blivit syrtonym med flyttlass,utarmnirtg av .glesbygd, bostadsproblem i storstad och tätort och med crtbristande vilja att ta itu med och en, hartdfallenhet att hantera centrala ochartgelägna miljöproblem. Jag ber med detta att få yrka bifall tillreservationerna 1,3,6, 10, 15 och 18 i finansutskottets betänkande nr 30, 1986/87:137 5juni 1987 Den ekonomiska politiken m. m: Under detta anförande öyerfog tredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 4 HANS iHallstahammar (vpk); Det är lika bra att börja med att säga aft jag kommer att överskridaden anmälda falarfidcrt litet grand. Men jag skall försöka hålla det inomrimliga gränser. Normaltsett borde ert sådan här avslutningsdcbaff som gäller kompletteringspropositionertegerttligen kunna avgränsas till de punkter där man skall komplettera budgeten.Den borde inte kräva alltför många rtya ställningstaganden eller initiativeftersom vi lägger fast vår syn på den ekonomiska politikcrtsirtriktrtirtg. Om man emellerfid ser aft en regerirtg är helt oförmögen ellerovillig att utifrån de faktiska omständigheterna förändra sin politik eller tanågra nya irtitiativ som rimmar med verklighetcrt eller det som mart tyckerborde vara riktig politik, måste mart upprepa sirt krifik även i enkpmpletteringsdebatt. Jagtycker nu att det har mognat fram en situafion där mau allvarligt måsteifrågasätta regeringens vilja, alternativt förmåga, att föra något annat än enåtstramningspolitik, som främst är riktad mot den gemertsamma sektorn. Kritikenär nu stark även inom socialdemokratiska och socialdemokrafiskt behärskadeorganisationer. Missnöjetmed finartsmirtisterns ekonomiska pohfik tränger sig fram. Det går inte längreatt täta varje missnöjesläcka med atf hänvisa till budgetunderskottet. Detargumentet håller på att förlora i värde, i samma takt som budgetunderskottetnu minskar. Närbudgeten lades fram beräknades budgetunderskottet för budgetåret blica . 1 kompletteringspropositionen anges ca 30 miljarder somett troligt belopp. finrts det beräknirtgar som visar att budgetunderskottetkommer att bli , dvs. ca 10 miljarder under dert nivå somberäknades . Lägetär så pass förärtdrat atf statsministern hade råd att göra ett lappkasfoch springa ifrån sina förslag på bostadsområdet, där regeringen hade räknatmed budgetårsinkomster på mer ärt 2 miljarder, irtte första året men ifortsättningen. Detta var naturligtvis en framgång för hyresgästerna-som hadeframtvirtgats av att oppositionspartierna, visserligen frårt olikautgårtgspurtkter mert ärtdå gemertsamt, yrkade avslag på regerirtgens förslagpå bostadsområdet. Socialdemokraternahade kunnat lägga fram ett bättre förslag tillsammans med vpk som både hadegett samhället inkomster, hållit tillbaka hyrorna och skapat rättvisa påområdet. Regeringen hade kunnat förstärka statens inkomster om den hade velat,men regeringen bedömer nu uppenbarligen läget så att den kan springa ifrån ettpar miljarder utan att det gör någortting. MartUrtdrar varifrån alla motiv för en attack mot den gemensamma sektorn kommer.Regeringens spariver har gått så långt att den har tagit tillbakafrån kommunerna def som först släppts fill för att förbättra på skolansohiråde. När det gäller dert kommurtala skatteutjämningen har regeringerthandlöst kastat sig i armarna på folkparfiet för att spara 1,7 miljarderkronor, när dcrt hade kurtrtat skapa ett mera rättvist skatteutjämningssystemoch en bättre regional utveckUng. Dennaiver att på etf område kasta sig över och i samarbete med borgerliga partierbekämpa den gemensamma sektorns fillväxt och i ett anrtat fall bara lämna inkomster hur somhelst, bara därför att det är mofigt när partierna stödjer andra förslag änregeringerts, stämmer dåligt övercrts. Vpkanser att samhällets finanser kan förbättras genom en rättvis beskattning avkapital och förmögertheter och gcrtom kamp mot en ökad spekulation och mot denutsugning som sker på olika områden. Vi har inte gjort det till princip, somregeringen har gjort, att i huvudsak försöka förbättra budgetsaldot genom attanvärtda dcrt offerttliga sektorns finanser och ekonomi som något slags timglassom kan vändas, där det rinner över pengar från den kommuuala sektorn tillstaten, och sedart säga att finartserna har förbättrats. Därmed skapassamfidigt problem - i varje fall förhindras en berättigad fillväxt ochrtödvändig utveckling av kommunsektorn. Detskulle vara mycket intressant att få en närmare förklaring till att regeringeninte låter den gemensamma sektorn utvecklas bättre, mot. bakgrund av de ertormabehov som där finns. Pengar finns uppenbariigen i samhället. Om regeringenväljer att på ett riktigt sätt finartsiera sina åtgärder finns det utrymme förderi gemensamma sektorn att expandera. Dengemensamma sektorns expansion och den efterfrågart sorn uppstår där är intevilken efterfrågan som helst. Det kan infe sägas vara en privatleddkonsumtionstillväxt, som man är orolig för i andra sammanhang, utan det är enfillväxt som är socialt, samhällsekonomiskt och fördelrtirtgspolitiskt riktig,som dcrt i huvudsak värtder sig mot inhemsk produktion. Det är eninhemskt styrd efterfrågan som borde vara intressant för den socialdemokratiskaregerirtgen: Transrtationaliseringenav ekonomin ökar mycket starkt, med regeringens goda mirtrtc och direkta stöd.Mart har i nyliberal anda avreglerat och släppt krav som förut gällde förutlartdsirtvesterirtgar. Tillståndenför utlartdsinvesteringar har i löpande penrtirtgvärde nära nog fördubblatsmellan 1985 och 1986, och har investeringarna, mätt på sammasätt, niodubblats. Detfinns alltså enorma ekonomiska resurser, som har skapats under den tredje vägensperiod men som inte har använts för utveckling av samhället genom enförbättring av samhällets ekonomi eller irtvesteringår i tillräcklig grad härhemma i de regioner som utarmas. Dessa resurser har i stället tillåtits faraöver landets gränser ut till uflandsirtvestcringar. Mankan diskutera skäl för och mot utlandsinvesteringar; i vilken grad de ärsamhällsekonomiskt nyttiga, hur mycket som är rimligt osv. Jag är beredd attföra deu diskussionert. Jag säger, inte direkt nej fill utlandsirtvesteringar,,om någon tror det, men det måste vara någon måtta på utvecklingen. Omman ser på utvecklingen , uuder dert period som kart överblickasgartska bra och då socialdemokraterna har haft regeringsansvaret, finner manatt ökrtingstakten har varit crtorm, som regeringen ikompletteringspropositionen klagar över att de inhemska irtvesferirtgarnasviktar, att dé inte är tillräckliga och att tillväxten i vårt land har enfelaktig sammansättning - det är för litet kapitalbildning, för litetinvesteringar. Ja, tacka för det, när ert så stor del av investeringarrta görsutomlartds! Samtidigtsom företagen har berikat sig och det har växt fram en stark likviditet tillföljd av den tredje vägens politik, där lönekosfrtaderna har pressats ned ochden gemensamma sektorn har hållits fillbaka, har detta givit utrymme för enenorm spekulafion. Prot.1986/87:137 ' Den ekonomiska politiken m.m. duger def iute längre medutsugnirtg gcrtom ägartde av produkfionsme-del på gammaldagsindusfrikapitalistiskf vis eller gcuom spekulatiort i mark och bostäder, :somockså är mycket vartligt och som har ökat. skall det vara optiorts- ochterminskontrakt som byter ägare på en helt nyskapad börs. Det är eh hartterirtgsom ertligt mirt mertirtg irtte skapar rtågot som helst värde församhällsekonomin. Alla dessa spekulafionsvinster måste tas ur produktionen.Det har slarvigt uttryckts så, även från regeringshåll, att detta närmast är enartgelägerthet för . spekulartterna som byter pengar med varartdra, där den enavinner och den andra förlorar, men det är ett felaktigt synsätt. Inga värdenkommer ur intet eller genom ätt mart byter pertgar med varartdra. Allt värdesom är föremål för spekulatiort är resultat av produkfion, och på så vis är dehär. nya spekulafionsirtslagen en förstärkt variartt av utsugning av arbete ochvanliga mänrtiskors ekortomi: Det borde vara ett regeringsintresse att motverkadessa nya tendenser till spekulation, om regeringert artser attirtvesterirtgsrti-vårt är för låg och samhällsekonomin behöver filiföraspengar. ' När def gäller mark och bostäder kan jag passa på attsäga,god morgon till bostadsministerrt, om han hör detta - annars har han möjlighet att läsa protokollet. Han har ärttligen lagt fram ett förslag som skall förhirtdra spekulatiort i allmärtrtyttarts bostäder, och jag vill urtderstryka att det är mycket bra atf hart kommer med ett sådant förslag - jag skall infe bara skälla på regeringen: . " Innan jag går in på vårt partis mera långsiktiga syn påden ekonomiska, politiken vill jag kommentera några, inte direkt nyheter, meninslag i kompletteringspropositionert som har förstärkts, givits större viktoch rtya kvaliteter i negativ menirtg. Det gäller lörtcbildningen och de åtgärder som därföreslås som begränsar de anställdas möjligheter att föra en fri facklig lörtckamp. Vi brukar anrtarsi vara starkt kritiska när vi ser att den fackliga kampert begrärtsas på olika sätt i artdra lärtder, där regeringen lägger sig i lönepolitiken och den fackUgä polifiken. ' kan man säga att firtartsmirtisferrt genom sitt"cash -limit"-sysfem tar över idéer om enkassamässig begrärtSrting av löneutr rymmet, som kommer att betydaatt déanställda själva, om de kräver mer än vad finansmirtisterrt tycker atf hartvill ge, får "fa arisvar för aft persortal får sparkcrt", somTCO-tidrtirtgen mycket klart uttrycker def. Detta ansvar vältras över påfackförenirtgarrta genom att det görs en sådan begränsning från ettstatsfinartsiellt synsätt, som innebär att den fria förhandlingsrätten hotas. " Detta område är för övrigt infe det enda därfirtartsmirtisferrt inför något slags "thafcherism" i politiken: Detfirtns ett anrtat område där man kan sätta likhetsteckert mellart den svenskaekonomiska politiken och den politik som förs i - låt vara medkraftigare styrka, men det är samma art av politik. Det är aft man förberederutförsäljnirtg av statliga företag. Man vill förbereda introduktiort på börsen.Man vill släppa irt privat kapital i tidigare samhällsägda företag. Det ärsynonymt med vad de håller på med i Englartd. Jag tycker inte att vi skall göradet i vårt land. Jag tycker att vi skall använda samhällsägda företag och dedelar av industri och näringsliv som vi faktiskt kankontrollera på något annat sätt för att föra en rättvis polifik, för attutveckla regioner, för att föra en interrtafiortcll politik som gyrtnar detbreda flertalet. Att i ett så genomkapitalisfiskf samhälle som vårt säljaut det lilla som firtns av inflytande över utvecklirtg och näringsliv, det ärenligt min mening en felakfig polifik. Jag kan inte förstå vad som ligger bakomregeringens tänkartde på dert här purtkten. Fackföreningspressen har irite heller varit nådig i sinkrifik av den ekonomiska politik som regeringen för. Och även om regeringenvanligtvis infe bryr sig om den kommunistiska kritiken utan gartskaoreflekterat avslår den på tradifionellt sätt, borde den ändå vara berörd avatt det firtrts så mycket krifik som det gör inom den egna rörelsen, inom de s:k. sidoorganisationerna, där radikalism och framfidstro brukar få flöda ganskafritt och där det framställs förslag som sedan aldrig fullföljs av detsocialdemokratiska parfiet. Jag tycker att regeringen borde vara mer oroad överden ekonomiska och politiska utvecklingen i vårt land än den verkar vara. Till den ekonomisk-politiska strategin hör - det vill jagupprepa ännu en gårtg - det som brukar vara grundläggande för regeringeii ochsom den också använder sig av i kompletteringspropositionen, nämligen att byggaden ekonomiska utvecklingen på étt permanertt exportöverskott. Det åstadkomsgenom den tredje vägens polifik, där man håller fillbaka lönerna men främjar dehöga vinsterna. På så vis skall vi vinna det ommarknadsandelar, och skall framstå som något slags segrare i kampen medandra starka ekonomiska makter. Men det sägs också i propositionen att deniriternationella utvecklirtgen har försämrats i jämförelse med tidigarebedömrtingar. Det är inte särskilt oväntat. Tillväxten i OECD-lärtderrtaförväntas bli lägre än fidigare. bytesförhållande utvecklas fillländernas nackdel. De kan inte importera lika mycket som förut. Flera av våraviktigaste handelspartners, de nordiska länderna och , dras med ekonomiskaproblem, som gör att de säkert inte heller kan räkna med samma fillväxt somfidigare. - Och den stora ekonomiska maktfaktorrt är mycket Srtabb när detgäller att ta till angrepp mot frihandeln och begränsa importen från exempelvisSverige på stålområdet. Det här gör att vi från vårt håll måste med skärpa upprepadeu kritik som vi har fört fram om en övertro på att en exporfieddfillväxt skall lösa ekonomiska problem. Det är i perspekfivet av dettasom jag tycker att det är mycket vikfigt att påpeka att det här måste vara entidsinställd bomb - rtär avmaftningen i den internationella ekonomin kommer fårdet givetvis väldiga återverkningar också på vår ekonomi. Det måste varariktigt atf försöka vrida efterfrågan hemåt genom en utvecklirtg av dcrtgemensamma sektörn, låta den växa mer än . Det borde vara en riktigekonomisk strategi - samfidigt som man försöker sprida lärtderfördel-ningen,försöker bryta irt på nya marknader såsom Sovjetunionert och , där Crt stordel av världerts befolkrting finns, med ett vaknartde kortsumtions-behov. Jagskulle som försäljare i ett företag inte vilja ha bara en kund, som har dåligekonomi. Jag skulle vilja ha flera kunder att spela med när det krisår. Den ekonomiska politiken m.m. Den ekonomiska politiken m.m. Kartske måste vi ärtdå lämna det perspektivet och funderalitet vidare; Var finns idédebatten, var finrts framtiden, var finnsperspektiven i den socialdemokratiska politiken? Jag har mårtga gånger tagitupp detta och jag har egentligert aldrig blivit bemött med rtågra svar ellerargument. Socialdemokraterna har härtvisat till budgeturtderskottet ochtrasslat in sig i den ekonomiska debatten och hänvisat till det aktuellabetärtkartdet. Och visst är det etf betänkande som vi diskuterar - men jagtycker ärtdå att vi måste lyfta tartkarrta litet grand. I det sammanhanget tycker jag att det är framför allt fyrafrågor som är mycket viktiga. Låt mig börja med makt- och ägandefrågorrta. Jag vill faupp dem i mirt egenskap av socialist och kommunist, somlever bredvid det storaarbetarpartiet socialdemokraterna, vilket har ett enormt väljarstöd ochåtminstortc i högtidstalcrt säger sig vilja föra en socialistisk polifik. Vikanske kan få klarlagt om socialdemokraterna vill det eller inte.Regeringens företrädare tar måhända avstånd från dessa uttalanden. Men defborde vara intressant att fundera över vad makt- och ägandefrågorna betyder förvårt land. Maktkon-centrafionen ökar ju oerhört snabbt. Bolagen byter ägarelika snabbt som deras direktörer byter skjortor. ser man nyakonstellafioner, nya sammartslagrtingar, nya maktgrupper, som naturligtvisspelar på sina villkor och över huvudet på statsmakter och regering. Samtidigtförbereds introduktion av statliga företag på börsen! Detta försämrarnaturligtvis möjligheterna atf föra en riktig näringspolitik och ekonomiskpolitik. Jag menar atf makt-och ägandefrågor är vikfiga. De måste diskuteras.Samhällsägda företag och fondsystem borde anvärtdas till något annat än vadkapitalisterna gör - fill något artnat än att spekulera på börsen. Jag vill vidare ta upp det nafiortclla oberocrtdet som jagredan har varit inne på: Transrtationaliseringen, den kapitalistiskaarbetsdelningen, sönder-delnirtgen av produkfiortcn, uppdeluing och splittringpå olika länder, där en liten del av en produkt tillverkas i etf land, en del iett artnat och sammartsäftningen sker i ytterligare ett. Hela dert utvecklingengör naturligtvis att det är svårare atf styra den inhemska ekonomiskapolitiken. För som denna utveckling pågår blir man mer ochmer i händerrta på andras bestämmande. Det är naturligtvis oerhört svårt aftmotverka den utvecklingen. Det är etf stort problem, som accentueras . Mendet borde åtmirtstortc kunna diskuteras och beröras av regeringert, som villföra en riktig ekortomisk politik. Arbets- och livsvillkor är ytterligare en viktig fråga.Det talas mycket om miljön. Vi har efterlyst crt skarpare politik påmiljöområdcrta. Arbetsmiljö och livsmiljö är två sidor av samma sak. I crt tidav ökad utsuguing av människor, rent ekonomiskt, pågår naturligtvis också enutarmning av natur och andra tillgårtgar. Det är ert logisk följd. Utsugrtirtgcrthar de kortsekven-serrta. När profitkvotcrt skall ökas drabbar det också rtaturoch miljö. Därför artser jag, precis som , att ekonomioch ekologi hör ihop. Det borde vara självklart atf de ekologiska sambandenbefraktas objektivt. Det är utifrån dessa som den ekonomiska politiken skallbyggas. Här krävs oerhört starka insatser för att för framtiden bevara deresurser som vi har i vårt land, så att de irtte föröds i dessa kapifalismcrtsyttersta och spekulafiva dagar. Samfidigt måste jag återigert i dertrta debatt - liksom iden föregåertde -komma irt på certterns intressanta dubbelspel i dcu härfrågan. har ju lyckats atf i betänkandet få fram en alldeles egenreservafion på moment 2 b. Moment 2 a hartdlar om riktlinjer för den ekonomiskapolitiken, men sedan har lyckats åstadkomma en reservafiort på moment 2b, där de föreslår en helt annan politik än de artdra borgerliga partierrta,var, så aft säga, både röd och grön när han stod här i talarstolenoch talade om kapifalismcrts fördärv. uttryckte sig iute på det viset, menhan använde äridå sådana uttrycksmedel att man förstod att det var vad dethartdlade om, -Och vill han vara grön. Ändå vill han skriva ihop sigmed de mörkblå om dert ekortomiska politikert, och där måste hart dela upp dethela på två reservationer. Det går inte att både vara röd och grön och sedartskriva blå reservatiorter! Det rätta vore atf rti tog avstårtd frårt de andraborgarna och sade: Vi tillhör vänstern - vi kunde skriva ihop oss i enreservation om den ekonomiska politiken. Det skulle fakfiskt innebära en mycketärligare sakbehandling i dessa frågor. Detta måste vara våldsamt svårt förcentern. Det skall bli roligt att höra vad har att säga. Vidare är fördelningspolitiken mycket viktig; Den taladeNils Åsling också om i sitt röd-gröna tal. En kamp för en rättvis fördelninginnebär naturligtvis att man gör artsatser mot spekulafiortsekonomin och mot dekrafter som vill föra samhället mot en artrtart irtriktning än en sådansom innebär en rättvis fördelrtirtg. Var firtns de liberaler som talade såhögt om att det måste lörta sig aft arbeta? Vad säger de om den nya typen avbörsintrodukfiort och penningbyten som sker över huvudena på vanligt folk? Vadtycker regeringen, som också säger att människor skall arbeta och spara? Allafår infe arbete, och av dem som har arbete är det bara crt del som kart spara -det är ju ojämnt fördelat. Man borde vara allvarligt oroad av atfspekulafiortcrna växer, om man mcrtar allvar med fördelrtingspolitik. Det ärsådana här frågor som borde behandlas djupare, riktigare öch rakare i denekortomiska politikert. Jag har crt kärtsla av att regeringen bara flyter med,surfar så länge det går för att se vad som härtder. Jag skall försöka avsluta mitt anförande irimlig tid, jag ser att jag överskridit den artmälda talartidert. Vpk:s förslag med anledning av kompletferingsproposifionenär ett program för regionalpolitiken. Det har varit mycket diskussion omregionalpolitikert , om vem som har svikit vem, om de 100 miljonerna, omde nya matematiska lösningarna där man undrar om plus blir minus.