prot · GA0915 · 1986-12-31 00:00:00 — Detta om något speglar vikten av attenergianvändningen blir effektiv och att omställningen från kärnkraft görs påett optimalt sätt såväl ekonomiskt som ur miljösynpunkt. framförs i debatten argumentet att vi måste hakärnkraften kvar för miljöns skull. Påståendet verkar väl malplacerat efterTjernobylkatastrofen. Den har om något påverkat vår miljö negativt. Ändå är detsjälvfallet av betydelse vad man jämför med. Gör vi jämförelsen med centernsavvecklingsförslag, så är svaret kristallklart: Miljön blir mycket bättre utankärnkraft. Eftersom det ofta i debatten hävdas att industrin skullefå svårigheter vid en snabbare kärnkraftsavveckling, vill jag stryka under attcenterns förslag har som en grundförutsättning att industrin skall ha ensäker tillgång på den el den behöver. Med den användningsnivå som föreslår när detgäller el blir tillskottet av ny, dyrbar el mindre. Industrin får uppenbarligeninte bara tryggare och säkrare tillgång till elenergi utan också billigareelenergi, sett i ett längre tidsperspektiv. Det är alltså centerpolitiken somär den i särklass mest industrivänliga. Det är tveklöst så, atf förslaginnebär de bästa alternativen infe bara miljömässigt utan också när det gällermöjligheterna att utveckla den svenska industrin. Om vi vill värna industrin, som vi gör enligt centernsförslag, måste vi självfallet minska elanvändningen någonstans. Det gör vi bl.a. i fråga om driffsel och uppvärmningsel. Det betyder att vi inte lämnar våraelabonnen-ter utan stöd och hjälp. Genom att vi dels har Energinsutvecklingsfond där vi skapar goda möjligheter till finansiering, dels har envittgående teknik för att underlätta övergången fill alternafiv isolering,osv., kommer denna ekonomiska uppoffring i att ge även denenskilde konsumenten, villaägaren, bostadsrättshavaren och hyresgästerna entryggare framtid och energikostnader som inte blir nämnvärt högre. Jag har med detta inlägg velat lägga en grund för ettkonstruktivt resonemang över partigränserna. Kärnkraftsawecklingen rymmerförvisso åtskilliga problem, men den rymmer också många möjligheter.Betecknande för den rapport som tidigare talare här kommenterat, expertgruppensrapport, är att man ganska väl har analyserat tänkbara problem och sannoliktockså överdrivit dem. Däremot har man uppenbart underskattat möjligheterna isamband med kärnkraftsawecklingen. Enligt förslag tillkärnkraftsavveckling vill vi radikalt minska riskerna vid kärnkraftsanvändningen- vi "halverar" dem i varje fall tidsmässigt. Vi vill stängareaktorerna i den takt som de säkerhetsmässigt försämras. Jag är alldelesövertygad om att eftermälet av en sådan avveckling kommer att bli mycketpositivt. säger att det är ologiskt att över huvudtaget köra till någonting som man anser är fariigt. Jag vill då ställaen fråga: Vilket är mest logiskt; att så snabbt som möjligt avveckla enenergiform som man anser är farlig, för det gör vi, än att planmässigt avvecklanågonting som man anser vara ofariigt? Vi drar konsekvenserna av att kärnkrafti det här landet byggts ut i väsentligt större omfattning än vi har önskat. Viskall på ett konstruktivt sätt, miljömässigt och ekonomiskt riktigt hjälpa tillatt avveckla det som ingen egentligen vill ha. Detta menar jag är uttryck förbåde logik och ansvar. Däremot kan jag inte se någon logik i aft man, om mananser kärnkraften vara någonting ofarligt, över huvud taget sysslar medavvecklingsplaner. Det sägs i bl. a. att intekan stängas, för då blir det allvarliga störningar i vår elförsörjning: Jagvill inte påstå annat än atf störningar i vår elförsörjning är allvarliga. Detvore ändå bra om vi försökte precisera vad det handlar om. Det handlar om attvi, om vi inte vidtar extra åtgärder, riskerar att få en eller annan timme merdriftsavbrott under de närmaste tre fyra åren. hävdar jag med bestämdhet riied fördel kan åtgärda detta på användarsidan och göra det till lägrekostnader än att bygga ut ny produktionskapacitet eller överföringskapacitet.Jag tycker inte attdet är rimligt att mer eller mindre bortse från möjUgheterna på användarsidannär man gör bedömningar av hur man skall bygga upp den bästa elsäkerheten. Jaghävdar aft vi kan stänga utan att ge upp en fullgodelsäkerhet. försökte från denna talarstol få oss atttro atf vi är oerhört beroende av hela vår elproduktion, eftersom vi utnyttjadeden fullt ut t. ex. när det var kallt. Varför gjorde vi det? Jagblir varje gång ganska överraskad över hur man egentligen tar en dårskap sombevis för att något är bra. Vi har på ett oansvarigtsätt, trots att jag har varnat för detta gång efter annan, byggt upp ettelsystem som är mycket köldkänsligt. Det innebär att vi får en oerhört kraftigtökad elförbrukning när det blir kallt. Detta måste bero på ett fel i systemet,något som egentligen inte någon ekonomiskt rättänkande och ansvarig driftschefskulle tillåta. Men detta har man tillåtit, och detta systemfel tar man fillintäkt för att vi måste ha denna stora produktionskapacitet. Det absolut säkraste sättet att få dyr elström för svenskindustri och för elabonneriter vore att gä på förslag omaft bygga ytterligare 50 kärnkraftverk. Då skulle hela produktionen av eldomineras av en mycket dyr ny elproduktion. Då skulle vi verkligen få dekatastrofala följderna. Jag vill avsluta med att säga att kärnkraftsavvecklingeninte har något direkt samband med elprisutveckhngen. Under alla förhållandenmåste vi ersätta kärnkraften. Det viktiga är att komma fram tillett resultat som innebär att vi avvecklar kärnkraften på ett optimalt sätt. 203 () replik; En dårskap som bevis, säger närdet gäller den stora konsumtionen av el som vi hade ibörjan av året. Jag tycker att det är litet starkt att underkänna miljontalskonsumenter och. betrakta deras små behov totalt sett som någon form avdårskap. När det gäller avvecklingsplan måste jag ställafrågan; Om nu kärnkraften är så farlig som vill göra gällande,varför har ni då angivit i er avvecklingsplan , dvs. att vi skall ha kärnkraftenkvar till? Den tredje frågan som upp rörde kopplingen mellan kärnkraft och elpriser. Han ifrågasatte i dettasammanhang min logik. I så fall delar jag den bristande logiken med hela denexpertgrupp söm har presenterat sin rapport och även de vetenskapligagranskare - en rad professorer - som också ingått och deltagit i detta arbete.Jag är.alltså i gott sällskap. 204IVAR () replik: Det är, , inte hos de mångaelanvändarna som dårskapen ligger. De har på ett bedrägligt sätt blivit luradetill sitt handlande. Vad jag har sagt upprepade gånger från denna talarstol äratt vi måste ha en kostnadsanpassad eltaxa, så att vi ger något så när rättprissignaler till dem som skall använda elen. Detta har man inte gjort. Man harförnekat att detta skulle vara ett problem. Def är nästan rörande att höra dem som tidigare hävdadeatt detta inte var något problem säga att det är ett stort problem, somt.ex. i hög grad försvårar stängningen av . Det hade varitotroligt mycket lättare att stänga om vi , då jag vet attdåvarande energiministern förde en debatt just om att kostnadsanpassa taxorna,hade vidtagit sådana åtgärder. Då hade vi låtit elanvändarna behålla sinhandlingsfrihet. Då hade de till mycket lägre kostnad än med den dyratoppeffekt som vi har kunnat behålla trygghet och handlingsfrihet i sittuppvärmningssystem. Det är ändå så att vi har valt en rundlig avveckhngstid - fram till 1999- och vi har självfallet fått ta emot kritik för det från visst håll. Vi hargjort det därför att vi om möjligt vill göra avvecklingen i ett steg, om viinfe får skäl att ytterligare skärpa våra säkerhetsbedömningar. Vi villavveckla till effektivare energianvändning, till förnyelsebar energi, alltsåtill ny teknik. Vi vill inte avveckla till kol och olja. Def skall vi, anservi, om möjligt undvika. Jag hoppas att det kommer att finnas en majoritet fördet ställningstagandet. Sedanär det ändå så att oavsett om vi avvecklar kärnkraften eller inte men följermoderaternas och höganvändningslinje när det gäller el, såkommer vi att få drastiska elprishöjningar. Det är oundvikligt. Det är valet avframtidens energisystem som kommer att avgöra det långsiktiga elpriset. Dettakommer var och en som funderar över det att erkänna. Jag vet de i vetenskapligagruppen som bittert erkänner det. Flera av energirådets ledamöter har precissamma åsikt som jag i det fallet. Här förekommer en sammanblandning av begrepp.Det är därför det är så otroligt viktigt att vi avvecklar kärnkraften på detoptimala sättet. Det tror jag förslag ligger jganska nära. 205 (vpk); Vi befinner oss i början av en hy energidebatt igen. Den har heltriktigt fått sin utgångspunkt i expertgruppens rapport, som offentliggjordes . Om den vill jag säga att vi i vpk inte kan ställa oss bakomförutsättningarna för den. Det är det vikfiga när man skall diskutera den. Jagsade redan när vi i energirådet träffades i Österbyn före semestrarna att jaghoppades att vi inte skulle få en ny konsekvensutredning med de gamla välkändasvartmålningarna. Tyvärr måste jag säga att vi trots allt fått något av ensådan igen; Vikän alltså inte acceptera att man säger att man måste ersätta avel som produceras i kärnkraftverk. Vi skall kanske inte ha alltför mycketterawattexercis här - vi får väl tillfälle till det i olikasammanhang. Men vi måste komma in på nya tänkesätt och lämna de gamla förlegadetankegångarna att all kärnkraftsel måste ersättas med ny elproduktion. Innanvi startade i energirådet - före.Tjernobyl och allt det här andra - sade vi atthälften av den el som produceras i kärnkraftverken går ut i värmesystemen - detär helt klart; Vi producerar kärnkraft. Räkna bort en delöverföringsförluster och sådana saker så är det litet drygt hälften av det -kanske drygt - som går ut i värmesystemen. Oavsett vad man tycker omexpertgruppens rapport och förutsättningen att all elfrån kärnkraft skall ersättas finns det naturligtvis mycket i den som är braoch som vi kan använda oss av i olika sammanhang. Det har också framhållits aftdet är en av förutsättningarna - vi har olika byggstenar vi kan plocka med. Vi har infe hunnit titta så noga ännu, men vi kommer attfå tillfälle att mangla def hela ordentligt. Redan nu kan vi se att det iexpertgruppens rapport sägs att el i värmesystemet kan tas bort -det är ingen konst. Vi kan köra i gång mottryckskraft direkt - deaggregaten står stilla . Då har vi . Det är alltså mer än halvamängden som går ut i värmesystemet som vi direkt kan ta bort . Jag skall inte fortsätta att rabbla siffror, men jagtycker atf detta är ett bra utgångsläge för debatten. Detta skulle räcka föratt stänga t. ex. . Det ger ett annat ljus åt uttalandena att det blirproblem nere i . Det gäller samma sak där: stora delar avBarsebäckselen går också ut i värmesystemet. Då får vi räkna bort det, ochsedan kan vi räkna bort överföringsförluster o. d. Då blir det en betydligtmycket mer gynnsam och optimistiskt färgad bild än vad man vill föra fram närman nu presenterar dessa rapporter och säger att hela kärnkraftsproduktionenmåste ersättas, kör fram förslag om nya kolkondensverk osv. Det är det nya tänkesättet som vi måste komma fram till.Vi och andra kärnkraftsmotståndare har haft det ganska länge - ända sedan vihöll på med debatterna inför folkomröstningen. Och vi känner igen allaframställningar från motståndarsidan, med Kraftsams rapport ,cellulosa- och pappersindustrins propåer för någon vecka sedan, osv. Det är då symtomatiskt att och Per-RichardMolén här klart går upp och drar den gamla valsen om hur eländigt ochbesvärligt det kommer att bli i om vi inte får använda kärnkraften ochhelst bygga ut den ytterligare. Def är bara att om igen konstatera atf vi hartredubblat den svenska kärnkraftsproduktionen sedan 1979-1980, atf det inte harräddat några jobb, utan att det har medfört stängningar av stora delar av vårindusfri - inte därför att vi hade brist på energi utan på grund av helt andraomständigheter. Det är där vi måste komma in och titta litet närmare på dethela och infe bara komma med svartmålningar. Det är helt enkelt fråga om ett förstelnaf tänkande, som igrunden är teknikfientligt. Jag förberedde det här anförandet för att hålla dettidigare . kan jag säga att det gladde mig när .jag hörde att BirgittaDahl just tog upp aspekfen med den nya teknikens möjligheter. Om vi anammar denoch verkligen går in för att utnyttja den innebär det en verkligteknikvänlighet. Det är förvånansvärt atf höra representant stigaupp och bli representant för den rikfigt teknikfientliga synen, en i sämstamening konservativ syn. blev jag oerhört glad när jag hörde Per-RichardMolén tala här. Det gläder mig mycket att är så rigida i sitttänkesätt och infe alls förändrat sig något utan trampar på i gamla fotspår ochställer sig på sidan av den tekniska utvecklingen. Def kommer naturligtvis attleda till ett stort nederlag inom de närmaste decennierna, och det gläder migatt ni går på den pumpen och fortsätter i de gamla dåliga tankebanorna. Det arbete som vi nu håller på med i energirådet kommerförmodligen snart att vara avklarat, med olika alternativ till regeringen, ochdå måste det här nya tänkandet få slå igenom i beslutsprocesserna. Jag hadetänkt att i mitt anförande markera arfikel i , somhon själv tog upp. Det var en bra artikel, om att tänka på ett nytt sätt, ochdet måste vi komma fram till. De positiva uttalandena från regeringshåll ochfrån energiministern i många frågor är riktiga. Men det viktiga är att kommafrån dessa positiva tankegångar fill konkreta beslut, och det är där som detfatfas litet politisk vilja. Det gör mig och mitt parti litet oroliga inför denfortsatta debatten och den fortsatta beslutsprocessen på energiområdet. Fattarvi inte beslut i den positiva anda som skymtar i verbala termer, då kommer detinte heller att hända någonting. Vi måste få se aft det verkligen händer någonting. Den naturliga frågan till blir då: Kan mansäga att det finns ett generellt samband mellan tillväxt och energiförbrukning?Det framskymtar i expertgruppens rapport på ett ställe, där det sägs att mangenerellt sett måste räkna med en ökad energiförbrukning för atf kunnaåstadkomma tillväxt och industriell utveckling. I ett postindustriellf samhälle som vårt, med de nyatekniska möjligheterna är det ju inte alls säkert aft def ligger till så. Detkan gälla för utvecklingsländer som startar från en låg nivå, från ett agrartsysfem, och som skall lyftas upp till något slags form av förstaindustrialisering. Men def kan absolut inte gälla för ett posfindustrielltsamhälle som def svenska, där vi har tekniken och möjlighet aft använda energipå ett bra sätt för att öka produktiviteten utan att för den skull ökaenergiintaget. Där måste det ske en förändring, och det väntar vi oss om viskall kunna vara med på ett beslut. Det måste till positiva beslut och infebara verbala uttalanden. Jag blir litet rädd när jag ser expertgruppens rapport,för detta är vad jag varnade för när vi träffades i - detkan komma af t bli en ny konsekvensutredning, en ny , en ny EK81 där man talar och talar och lägger fram en massa fakta, och sedan blir defändå inga förändringar, därför att man inte drar de slutsatser som kanmotiveras med dessa nya tekniska möjligheter. Jag hade inte tänkt tala så mycket om Tjernobyl i den härdebatten. Vi får ju snart en proposifion som tar upp dessa frågor. Det har juvarit en oerhört viktig fråga som dragit i gång hela detta nya intresse förenergifrågan och för kärnkraftens säkerhet. Men detta får ju inte undanskymmakärnkraftens andra riskmoment. Def finns en viss risk att man överbefonar def som hände iTjernobyl och att man talar alltför mycket om säkerhet. Man säger atf desvenska kärnkraftverken är minsann ganska säkra, och vi kan göra dem ännusäkrare. Man talar om atf ta folks oro på allvar och öka säkerheten, och då kanman också underbygga argumentet aft om vi har så bra kärnkraftverk och om dekan göras ännu säkrare kan man ju också fortsätta att köra dem. Def är litet avden modell som kärnkraffsförespråkarna och också - det har vi juhört här - vill driva. Det måste man varna för. Naturligtvis är det aft ta en risk att fortsätta drivakärnkraftverken. Vi har aldrig förnekat att den risken finns. Vi har infe velatha en utbyggnad av kärnkraften i . Men vi har också varit helt på detklara med aft vi måste ha en viss fid föromställning. Men den risken får yi ta om vi kör reaktorer trots att haverierkan inträffa.. Jagtror att vi skall titta litet mer på förhållandet människa-teknik, och intebara tala om att vår teknik här i är så bra och så mycket bättre äntekniken i och i andra länder där man använder kärnkraft. Vimåste tänka på sambandet människa-teknik som kari göra att olyckor händerfastän man har,en utomordenfiigt väl utvecklad teknik, Teknikenkan komma i konflikt med den mänskliga förrriågan att hantera den - det trorjag att man måste ta in när vi talar om Tjernobyl och det som hände där. Därskedde en krock mellan tekniken och människans förmåga att hantera den somgjorde atf haveriet blev så omfattande. Det skulle kanske inte blivit såomfattande om det inte varit för detta förhållande. Manskall inte bara tala om ökad teknik, bättre teknik och därigenom en ökadsäkerhet, utan man måste också tänka på att detta är en teknik som vi så attsäga fått och som vi inte rikfigt kan klara av. Händer någonting, missar någonen enkel operafion i ett kontrollrum, kan i vilken kärnreaktor som helst ensådan olycka inträffa. Visstär det att ta en risk aft använda dessa reaktorer, men den risken får man dåväga mot alla andra åtgärder som skulle ha behövt vidtas för att man skullekunna stänga av direkt. Så vill jag också bemöta gamlaargument. Han går ut i debatten och säger: Om ni är så rädda för kärnkraften såskall den stängas av direkt. Ja, vi är rädda för den, men vi får ta risken attanvända den ytterHgare och försöka att snabbast möjligt bli av medden. Tjernobylhar visat en aspekt av kärnkraftens omöjligheter. Andra aspekter, som viantagligen får anledning att diskutera här , är sambandetkärnkraft-kärnvapen, som kanske är den allra viktigaste aspekten, och avfallsproblematiken.Hur skall vi ta hand om avfallet? Hur skall vi förhindra en spridning avavfallshanteringen runt världen? Hur skall vi förhindra en plutoniumekonomi,som gör att kärnkraften blir en inkörspori, vilket vi vet att den har varit ochär i många stater, till kärnvapenanläggningar och till kärnvapenproduktion. Detär en väl så viktig aspekt som säkerhetsproblemafiken. Jag tycker att manskall sätta in detta i sitt rätta sammanhang. Tjernobyl är en aspekt som harlärt oss atf vi inte kan använda kärnkraften. Sambandet kärnkraft-kärnvapen ärkanske en mycket viktigare aspekt, som vi också måste ta in i bilden. Vifår väl nu avvakta den slutliga debatten i energirådet. För vårt partisvidkommande kan jag förklara aft vi inte kan ställa oss bakom något avalternativen, eftersom vi anser aft förutsättningarna är sådana att man måsteräkna med att all kärnkraftsel inte skall ersättas med ny elprodukfion. Det ärbara en del av den som skall ersättas med ny elproduktion. Därmed blir sakenhelt annorlunda än vad som har framgått av de svartmålningar som presenteratsoss senast här av . Jag känner inget behov av aft gå i polemik med någon av de föregåendetalarna, eftersom stunden inte är inne för att deklarera slutliga ståndpunkternär det gäller vilka slutsatser vi skall dra av def material som har presenterats så sentsom . Jag vill påminna om vad jag sade attenergirådets uppgift inte är att ta ställning till energipolifiken eller förnågot av de alternativ som expertgruppen har beskrivit som exempel på vad mankan göra. Vår uppgift i energirådet är att försäkra oss om att det material somvi kan presentera för regeringen och partier är tillräckligt somunderlag för de beslut som vi senare skall fatta. Jag har velat säga detta ännuen gång. HädarCars ställde ett par frågor som jag tycker bör besvaras. När det gäller fråganom freoner har vi uppmärksammats på det utomordentligt allvarligaproblem som de utgör. Det framgår av den rapport som nyligenlämnade att sättet att använda freoner dess värre är otillfredsställande föratt inte använda mycket kraftigare uttryck. De regler som vi har för användningav freoner är otillräckliga. går igenom vad som både påkort och på lång sikt kan göras för att komma till rätta med problemet. Någrasaker tror jag kan göras mycket snabbt. Dit hör det som gav exempelpå. Vi måste naturligtvis få noggranna regler för hur skötsel och underhållskall vara, för hur man tar till vara kasserade kyl- och frysskåp osv. På denpunkten tror jag att man mycket snabbt skulle kunna komma fram till bra metodersom skulle ha effekt; Vimåste också gå vidare och undersöka: Var kan vi ersätta freonet med andramedel, och var skall vi, liksom i fråga om sprayflaskorna, kanske förbjudaanvändningen av freon? Den uppgiften har nunaturvårdsverket, som kommer med ettförnyat förslag senast i vår. Men jag har bett mina medarbetare att göra ensärskild genomgång för att se om det finns något som kan göras ännu snabbare. Närdet gäller frågan om fastställande av gränsvärden i våra livsmedel och dessagränsvärdens effekter på rennäringen och den samiska kulturen hade vi en debatthärom i samband med frågestunden. Jag vill bara än en gång slå fast ett parvikfiga saker. De gränsvärden vi har, har lagts fast av de ansvarigamyndigheterna, i första hand med hänsyn fill människors hälsa, miljö ochsäkerhet och för att vi skall kunna lita på de livsmedel vi använder. Det harockså varit bra för exporten, men detta var inte det grundläggande skälet, utandet var att man i det första skedet, när det faktiskt var svårt att överblickaunder hur problemen kunde kvarstå, valde att vara överförsiktig. Nugranskar de ansvariga myndigheterna fortlöpande utvecklingen. Det kan inteuteslutas att man utifrån samma självklart stränga grundläggande principer somnu gäller kan komma fram fill andra gränsvärden, och i så fall förväntar jagmig att man tar ställning till dessa. Detär emellertid min övertygelse - och den bekräftas av företrädare för samerna -att ändringar av gränsvärdet inte är det som kan lösa frågan om hur samhälletskall ta sitt ansvar för samerna och rennäringen i denna svåra situation. Dettakräver insatser av helt annan omfattning. Det gäller atf se fill att samernaklarar sig över , som säkerligen kommer att inrymma många problem.Redan i dag finns det former för hur vi fortlöpande skall följa denverksamheten och se fill att samhällets insatser blir så bra som möjligt, isamråd med företrädare för samerna. Flera av de ansvariga statsrådenkommer att träffa företrädare för samerna för att diskutera omytterligare insatser behövs. Jag är litet illa berörd av att frågan om riktvärdena förvåra livsmedel har spelats ut på det här sättet. Det har i någon mån undanskymtallvaret i den situation som samerna befinner sig i och, faktiskt, omfattningenav de insatser som i verkHgheten behövs. Så enkelt som att höja becquerelvärdetför renkött är det inte att rädda den samiska kulturen. 207HÄDAR () replik: Jag vill inte göra gällande att gränsvärdet ärdet enda avgörande för samekulturens bevarande. Jag vill inte heller att någonskall få intrycket av den här diskussionen att jag anser att man skall ha ettsärskilt gränsvärde för renkött, som inte gäller för andra livsmedel. Men jag tycker man har anledning tro att inte baralivsmedelsverket i utan också motsvarande myndigheter i , Finlandoch känner ansvar för sin befolknings säkerhet och för att de livsmedelman tillhandahåller inte skall vara hälsovådliga för t. ex. norrmän och finnaratt äta. Jag tror det vore värdefullt om nordiska ministrar kundeöverlägga om de här frågorna och se om man inte kunde enas om ett sakligtriktigt tal. Jag bestrider inte att livsmedelsverket har försökthitta någonting som är sakligt riktigt, även om jag vidhåller att jag tror attintresset för att exporten inte skulle skadas möjligen spelade en stor roll idess överväganden. Men jag tror att motsvarande myndigheter i de andra nordiskaländerna också eftersträvar sakligt motiverade gränsvärden.