prot · GA0971 · 1986-12-31 00:00:00 — Det är riktigt att ansvaret för att organisera hälso- ochsjukvården i krig har överlåtits på sjukvårdshuvudmännen, men det är samtidigtrimligt att statsmakterna noga följer utvecklingen och det sätt på vilketlandstinget uppfyller sitt ansvar. Min uppfattning är att länslandsting inte har uppfyllt sitt ansvar på ett tillfredsställande sätt genomdenna åtgärd, och det är en uppfattning som bekräftas i en skrivelse frånmilitärområdet och arméstabsläkaren. Den närmast berörda expertisen inommilitären har alltså samma uppfattning. Om den neurokirurgiska kliniken vid iStockholm 4 protokoll 1986187:70- 73 Om den neurokirurgiska kliniken vid iStockholm Vad anser regeringen om det verkliga problemet, nämligenriskerna i samband med ett angrepp utan förvarning i tillräckligt god tid? Hurklarar vi då beredskapen? 13 (); Jag skall be att få tacka statsrådet försvaret. Jag anser dock inte att jag har fått ett direkt svar på min fråga omstatsrådet är beredd att förhindra nedläggningen av den neurokirurgiskakliniken på - det är nämligen inte för sent att göra det. Svaret andas något av den uppgivenhet som jag ocksåkänner, inte bara i detta ärende utan även i andra ärenden, över att riksdagenhar avhänt sig möjligheten att påverka sjukvården i landet. Just det ämnet kanvi emellertid säkert diskutera vid andra tillfällen. gäller det, som PärGranstedt sade, nationens möjlighet att totalt klara en krigssituation. Detansvaret ligger på regering och riksdag, inte bara på landstingen. Man kan tycka att nedläggningen av en enda klinik skullevara försumbar i detta sammanhang, men så är det inte. Dels gäller det encentral klinik i , där en femtedel av landets befolkning bor.Dels gäller det utbildning av läkare,-som skall ta med sig sina kunskaper ut ilandet och använda dem samt de erfarenheter de får genom den s. k.randutbildningen, dvs. en del av utbildningen med praktik på en neuroklinik.Denna klinik är en av de bästa som finns. Jag har dessutom framhållit i min interpellation, precissom sade, att det är mycket viktigt att det finns flera klinikerframför allt i , där människor bor på öar och det är lätt för enfiende att rasera kommunikationer och transportmöjligheter. Södersjukhusetligger dessutom på berggrund och har bergrum under sig som sägs vara säkra förbombanfall. I utredningen om sjukvårdens säkerhet i krig, socialstyrelsensredovisning 1986:12, kan man däremot läsa på s. 125-126 om sjukhusetatt den tekniska försörjningssäkerheten är under all kritik. "Inkommandekablar till sjukhusets mottagningsstation är förlagda i samma kabelgrav ochsaknar resérvkapacitet. är öppet och oskyddat placeratovanför kabelgraven." "Sjukhusets dieseldrivna reservkraftaggregat ärplacerade i samma rum, likaså ångturbinerna." Man har iinstallationskulvertaroch i vissa transport-kulvertar kabelskenor förlågspänningsdistribution, hög- och lågspännings-kablar och telesignalkablar,allt på ett ställe, vilket innebär allvarliga skaderisker. Jag skall inte taupp tid med mer av detta. Det finns ett helt kapitel om just svagheterna hosKarolinska sjukhuset. Därför är det naturligtvis närmast oansvarigt attkoncentrera verksamheten dit och lägga ned den fungerande klinik vi har påSödersjukhuset. Jag läservidare i boken, om beredskapsplanering; "Strävan är, som framhållits tidigare, att utnyttjafredssjukvårdens lokaler i största möjliga utsträckning för att säkerställa högkvalitet och kapacitet i krig. Många anläggningar borde med hänsyn tillriskförhållandena inte utnyttjas i krig på samma sätt som i fred." Jagtycker att detta är klart applicerbart på just det här fallet. Det är alldeles riktigt att det är det framtidaperspektivet vi skall tala om, men litet om dagens situation bör man nog ocksåta med som bakgrund. Det kanske var menat som en tröst, det tillägg jag fick isvaret om att kapacitet skulle utökas så att man kunde ta emot likamånga patienter som man tidigare vårdat'på . Men det är inte detsom frågan egentligen gäller. Det behövs först och främst två skilda kliniker, som jaghar sagt. Men det viktiga är att inte tål den här ökningen.Det är illa nog som det är. De som har ansvaret på lägre nivå, nämligen läkarnaoch sköterskorna, säger att den resursbrist som finns påKarolinska kommer att orsaka dödsfall. En av flaskhalsarna är bristen påoperationssalar. Genom att lägga ned klinik har man avhänt sigtvå operationssalar. Den dåliga röntgenjouren är faktiskt också en skamfläckför . Det tar- att få ihop personal under nattentill en röntgenundersökning som är alldeles nödvändig. Det är ungefär som iglesbygd, medan man däremot hade en löpande röntgenjour dygnet runt påSödersjukhuset. Det finns mycket mer att säga. Men jag begränsar mig tillatt påpeka att den neurokirurgiska kliniken på har lagts ned föratt spara 6 milj. kr. Sex miljoner, som kommer att bli noll om man utrustarkliniken på med samma "kringresurser" som Södersjukhusetsklinik hade. I stället tänker man använda 12 miljoner till att öppna enforskarby i bioteknik vid . Tycker statsrådet att det är ettansvarigt handlande? 1986/87:71 , Om den neurokirurgiska kliniken vid iStockholm När säger att det här är denbästa kliniken som finns, kan jag säga till att jag vetpersonligen att det var en mycket bra klinik som fanns på ,eftersom jag själv har vårdats där. Men enligt de uppgifterjag har fått från centralt har flyttningen av neurokirurgin frånSödersjukhuset till gått utan problem. Man har haft godtid att förbereda flyttningen, och man anger också att det fungerar bra. Manhar inte hört några klagomål när det gäller flyttningen. Som jag har framhållit i mitt interpellationssvar kan mani krig inte koncentrera den neurokirurgiska verksamheten på samma sätt som ifred. Jag har sagt att neurokirurger i stor utsträckning i stället kommer attfördelas på andra sjukhusinrättningar. för ett resonemang om broar och den rådandesituationen. Jag vet inte hur kunskaper i geografi är, för ävenSödersjukhuset ligger på en ö. Det finns alltså broar i förbindelse även medSödersjukhuset. Skulle man följa teori på det området skulle manha förlagt hela neurokirurgin till . Det är alltså landstingen som enligt lagen har det odeladeansvaret för sina invånares hälso- och sjukvård såväl i krig som i fred. Om dettillkommer ytterligare krigsbehov av sjukvård blir det en statlig angelägenhet.Vi följer utvecklingen, som jag har påpekat här. Låt mig tillägga att en beredskapsdelegation för hälso-och sjukvård i krig övervägs inom departementet och i . Om den neurokirurgiska kliniken vid iStockholm Resultatet av dessa överväganden kommer att redovisas iden proposition om totalförsvaret som skall läggas fram under innevaranderiksdagsperiod. Frågor om sjukvårdens skydd hör hemma i den delegationen -liksom uppgiften att följa att landstingen har beredskap och resurser för attkunna leva upp till sitt ansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen. 15 (): Jo, jag känner geografinågorlunda. Jag är född i den här staden och vet ungefär hur den ser ut. Jagvet följaktligen att är en ö, den gamla Åsön. Det vet också demilitära myndigheterna, och de har i skrivelse, som jag förmodar att ävensocialdepartementet har tagit del av, konstaterat att det är betydligt lättareatt klara förbindelser även i krig från till än frånSödertörn till , där ligger. Man har planer på attkunna ordna provisoriska broförbindelser över . Med de eminentageografiska kunskaper som jag utgår från att socialministern har vet nogsocialministern att kanalen är smal och att det är ganska lätt att ordnaprovisoriska broar där. Att klara broförbindelser över helaMälar-Saltsjö-snittet under brinnande krig är däremot betydligt svårare. Det är självklart att det ur beredskapssynpunkt vorebättre att ha den neurokirurgiska kliniken vid , och det harockså de militära myndigheterna sagt, men de ser som ettgodtagbart alternativ. Däremot anses det oacceptabelt att koncentrera allaresurser till . Mot denna bakgrund tycker jag att den något likgiltigaattityden att vilja två sina händer som regeringen genom socialministern visarär egendomlig och oroande. Det här är faktiskt en viktig fråga. Det handlar omlandets huvudstadsområde och möjligheten att klara en rimlig sjukvård också iett läge när man inte hunnit omorganisera sjukvården för krigsbruk. Det handlarom säkerheten för militär personal och civil befolkning i mycket storomfattning. Att då hänvisa till en kommande delegation är verkligen en tröstför ett tigerhjärta. När den delegationen har etablerats ochbörjat sin verksamhet är nedläggningen av den neurokirurgiska kliniken vidSödersjukhuset och koncentrationen till ett faktum. Att dåändra på detta är naturligtvis mycket svårt. Jag ställde en fråga i mitt förra anförandeom hur regeringen tänkt sig att man skall klara behovet av neurokirurgisk vårdi ett krigsläge utan ordentlig varseltid, i ett läge när det inte går att tasig igenom centrala och Mälar-Saltsjö-snittet och när neurokirurginär koncentrerad till . Hur tänker man sig i regeringen attdet skall fungera? 16BLENDA LITTMARCK (m); Statsrådet hänvisade till sitt svar och sadeatt neurokirurger i krig i stor utsträckning kommer att fördelas på andrasjukhusinrättningar. Men varför skall man slå sönder en klinik somfinns? En neurokirurgisk klinik med det samarbete och annat som behövs byggerman inte upp på den korta tid som då kanske kommer att stå till buds. Det finns ingen rimlig anledning att lägga ned denneurokirurgiska kliniken vid . Jag vidhåller min bestämdauppfattning att har handlat fel. Det är en uppenbar fara för stockholmarnaatt man avhänder sig den här fungerande enheten, och jag känner mig uppgiveninför tanken att statsrådet tydligen inte kan göra någonting åt det och inteheller vi här i . Har statsrådet verkligen inga som helst möjligheter attförhindra nedläggningen, eller rättare sagt, att återuppbygga kliniken? Det ärfortfarande möjligt att göra det - lokalerna står tomma, personalen är bereddatt gå tillbaka, men den sugs snart upp av andra kliniker. Tre av läkarna är påKarolinska, två är i och en är i . De flesta sjuksköterskornaarbetar fortfarande på andra kirurgiska kliniker på . Det finnsalltså en möjlighet att återuppbygga kliniken. Jag tvär inte mina händer när det gälleruppläggningen av hälso- och sjukvården i krig. Vi får kanske anledning attåterkomma till den när vi skall diskutera den försvarspolitiska propositionen.Naturligtvis har landstingen en planering för vad man skall göra i dessa sammanhang. Men när jag lyssnar till undrar jag omhon inte ställt interpellationen till fel person och vänt sig till fel forum.Pär sade ju här att det var en majoritet av socialdemokrater ochmoderater i som hade fattat detta beslut. Därför ärdet väl i första hand till sina partivänner i somBlenda Littmarck borde rikta anmärkningen mot hur vill organiserasin hälso- och sjukvård - det är landstingen som har ansvaret för den. 18 (): De har mycket nogsamt fått veta var jag ståri den här frågan. Jag vet att det i bägge våra partigrupper var mycket delademeningar med en ganska svag övervikt för förslaget om en nedläggning. Jag hartagit upp det här, därför att jag anser att ansvaret för nationens säkerhet istort och även i fråga om den här detaljen bör ligga hos regering och riksdag.Jag kan inte heller förstå att det rent tekniskt inte skulle göra det, eftersomregering och riksdag är de som til syvende og sidst har ansvar för försvaret.Jag kan inte förstå hur vi skall kunna fortsätta att ha det så, att varjelandsting av t. ex. besparingsskäl kan lägga ned verksamheter som är viktigaför försvaret. Om den neurokirurgiska kliniken vid iStockholm 19PÄR (): Statsrådet uttalande att hon intetvår sina händer i den här frågan tycker jag var utomordentligt glädjande. Detinnebär alltså att socialministern och regeringen är beredd att ta ansvar förvad som händer med neurokirurgin i , åtminstone frånberedskapssynpunkt. Då kvarstår två möjligheter. Den första innebär attregeringen efter att ha analyserat det här kommer fram till att man klararneurokirurgin på ett tillfredsställande sätt även vid ett överraskande angreppmot . I så fall är min fråga: Hur klarar man det? Hur serregeringens analys på den punkten ut? Hur klarar man neurokirurgin i enanfallssituation då Prot.1986/87:71 man inte har hunnit omorganisera sjukvården och då man inte kan tasig över Mälar-Saltsjö-snittet genom centrala ? Den fråganställer jag nu Omdenneuro- r tredje gången. kirurgiskakliniken vid regeringen inte har något svar på den frågan, om man alltså intekan se i Stock- "S°" möjlighet att i ett sådant läge klara neurokirurgin,blir frågan; Vad , . tänker regeringen göra för attsäkerställa att vi i ett sådant läge inte står utan Den frågan har också flera gångerställt. Är regeringen då beredd att ingripa och redan i fredstid säkerställaresurser för en neurokirurgisk verksamhet också söder om centrala ? Dessa två frågor förväntar jag mig svar på. Får jag intesvar på dessa frågor blir slutsatsen i alla fall att regeringen inte bryr sigom utvecklingen på det här området. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Föredrogs och hänvisades 1986/87:81till justitieutskottet 6 § Anmäldes och bordlades 1986/87:9Fullmäktiges i förslag till anvisning av medel på tilläggsbudget för kostnader för jubileumsskrift1986/87:11 förvaltningskontors förslag angående ändringar i ersättningsstadgan(1971:1197) för ledamöter, m. m. 7 § Anmäldes och bordlades 1986/87:19Ändring i 9 kap. 11 § regeringsformen m. m. 1986/87:23 Meddelande om kommandeförslag till lagstiftning om ändrade regler för utnyttjande av förlustavdrag ivissa fall (skr. 1986/87:73) 1986/87:15 Åtgärder mot narkotikamissbruket 1986/87:11 Förhållandet mellan upphovsrätt och tryckfrihet 1986/87:8 Tjänstebostäder för präster och förvaltningen avkyrklig jord 1986/87:13) 54 1986/87:17 Försäljning av statensaktier i (prop. 1985/86:150 delvis) 8 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följande interpellationer framställts 1986/87:172av (vpk) till försvarsministern om visst arrangemang avhemvärnet och frivilligförsvaret: I finns ett antal debattinlägg, föranledda av ettarrangemang som anordnats av hemvärnet och frivilligförsvaret i . Jag citerar följande ur ett av inläggen; "Föreningen 'Friheten i ' inbjöd genomannonser i våra Skellefteåtidningar till föredrag om: 'Denblåögda '." Att detta skedde i samarbete med hemvärnet ochcivilförsvaret framgick av annonser. Redan föreningens annonsrubrik vittnar omen inställning som borde vara oss främmande. Något förvånad blev man närhemvärnsmän i uniform delade ut och uppmuntrade folk att ta del av friheten iSveriges propagandamaterial. När har hemvärnet och civilförsvaret fått i uppgift attstödja och bedriva politisk verksamhet av detta slag? Kommendörkapten vonHofstens långa föredrag var en skarp vidräkning med svensk politik, vårregerings och våra politikers oförmåga och ovilja att se och erkänna dekränkningar vårt land blivit utsatt för. Med hänvisning till ovanstående vill jag ställa följandefråga till försvarsministern; Eftersom sådana arrangemang som härbeskrivits inte synes förenliga med vår säkerhets- och neutralitetspolitikeller med olika försvarsorganisationers roll inom totalförsvaret, vill jagfråga försvarsministern om arrangemangen föranleder någon regeringens åtgärd? 1986/87:173 av () till industriministernom sysselsättningen i : I den av framlagdastrukturplan för gruv- och stålhanteringen inom bolaget föreslås bl. a. attgruvan i och elektrostålverket och i Domnarvet läggsned. Konjunktursvängningar och strukturrationaliseringar inombasnäringarna gruvor och stålhantering har förekommit under branschernas helatillvaro och har så gott som alltid skapat problem på de orter där resp.industrier varit belägna. Trots nutidens mera förutsägbara framtidsutsikter ärframförhäll- ning ochåtgärdsmöjligheter ändå begränsade och slår därför fortsatt hårt mot demänniskor och samhällen som drabbas. Samhället består av drygt 4 000 personer ochär uppbyggt runt gruvan. Nedläggning av gruvan är ett hårt slag mot helasamhället. Förutom att hela 760 gruvanställda mister sina arbeten kommerentreprenörer och andra kringanställda att drabbas av gruvnedläggningen. Oron är nu stor bland befolkningen i , då sågott som alla invånare på ett eller annat sätt är berörda av nedläggningen avgruvan. Möjligheterna att snabbt skaffa fram nya arbetstillfällen till dem somkommer att friställas bedöms som begränsade. kommun är en redan tidigare hårt ansträngd kommunvad gäller tillgång på arbete, bl. a. genom tidigare gruvnedläggningar. Frånatt ha haft 36 000 invånare är nu invånarantalet nere i29 000. Nedläggningen av elektrostålverket och iDomnarvet medför en minskning med 850 arbetstillfällen vid stålverket. I någonmån reduceras antalet friställda genom en utökad satsning vid tunnplåtsverket,men självfallet är det ett hårt slag för kommun. Även där behöverextraordinära åtgärder vidtas. Vilka åtgärder ämnarindustriministern vidta för att förhindra att som samhälle utraderas? 1986/87:174 av () till industriministern omnäringspolitiska och arbetsmarknadspolitiska problem med anledning av : Till har nyligenöverlämnats ett förslag till strukturrationalisering av företaget, vilket nudiskuteras inom företaget med de fackliga organisationerna. Det är svårt för en utomstående att, utan det totalaunderlaget, bedöma hållfastheten i beräkningar och bedömningar av vadstrukturplanen förutsätter nödvändigt att göra för företagets fortsattaöverlevnad. Klart står emellertid att de regionala och lokalaeffekterna av ett genomförande av strukturplanen mycket ensidigt och hårtkommer att drabba främst men också ; således Kopparbergslän, ett län som redan kämpar med synnerligen svåra näringspolitiska ocharbetsmarknadspolitiska problem. Beträffande står det klart att en nedläggningav gruvan innebär ett sammanbrott för ortens möjligheter att överleva. Mot bakgrund härav vill jag frågaindustriministern vilken beredskap han har för olika åtgärder i de drabbadeorterna, om genomförs, samt vilka olika statliga insatser,utöver dem som faller inom industriministerns ansvarsområde, som kan övervägasför att lindra verkningarna av strukturplanens genomförande? 1986/87:175av () till miljö- och energiministern om kväveoxidutsläppen frånbilar; Kväveoxidutsläppen genom den ökandebilismen är ett av dagens största miljöproblem. Utsläppen orsakar bl. a. bådeomfattande skogsdöd och ökad försurning i mark och vatten. beslut avseende nya och väsentligt skärptaavgasreningskrav för personbilar fr. o. m. bilmodeller är ett steg irätt riktning, menen tidigare tidpunkt borde ha valts enligt förslag.Åtgärder måste även vidtas för att förbättra avgasreningen i den befintligabilparken. Det brådskar också att finna bättre lösningar än katalytiskavgasrening för nytillkommande bilar. Regeringen bereder ett par viktiga frågorsom starkt kan begränsa kväveoxidutsläppen från våra bilar. Det är av stortintresse att få besked om hur regeringen agerar i dessa frågor. Avseende den befintliga bilparken kan användningen avLEMI-systemet minska utsläppen av kväveoxider i storleksordningen , enligtde prov som utförts av . Även utsläppen av koloxid ochkolväten reduceras kraftigt. Bränsleförbrukningen minskar enligt uppgift . Utrustningen kostar inkl. montering ca . Bränslebesparingenåterbetalar vid vanliga körsträckor investeringen . Bilägarna kanutan extra kostnad medverka till en väsentlig förbättring av miljön om hittillsredovisade prov visar sig riktiga i omfattande praktisk tillämpning. Den första åtgärden som krävs är att det blir lagligt attutrusta alla bilar med LEMI-systemet. Självfallet bör strikta regler förutrustningens utformning, kvalitet och montering utarbetas. Vid en allmän tillämpning av LEMI-systemet skulleutsläppen av kväveoxider minska i storleksordningen ochbensinförbrukningen . Detta är således en mycketviktig miljöfråga som kan få betydande positiva ekonomiska effekter. När det gäller nya bilar har regeringen under ett par årstid funderat över eventuella satsningar på en modern ångmotor. det s. k.RAN-ångdriv-systemet. Motorn bedöms av ha mycket förnämligamiljödata men det krävs sannolikt kraftfulla insatser från statens sida för attnå snabba och konkreta beslut. Med anledning av frågornas stora betydelse ur såvälmiljösynpunkt som ur ekonomisk synpunkt och med hänvisning till vad som ovananförts vill jag ställa följande fråga till miljö- och energiministern; Vilka åtgärder har regeringenvidtagit resp. planerar att vidta för att optimalt utnyttja de möjligheter tillväsentliga miljöförbättringar som kan finnas i utnyttjandet av LEMI-systemetoch RA.N-ångdrivsystemet? 1986/87:176 av () till miljö- ochenergiministern om behandlingen av ärenden om bidrag tillbiobränsleanläggningar, m.m.: I en interpellationsdebatt den 15december 1986, anförande nr 4. sade miljö- och energiminister ;"Jag kan meddela kammaren att regeringen kommer att fatta beslutom att man för minikraftverk skall fåen sådan ordning att när det gäller ansökningar som kommer in till den 1januari 1987 skall medel kunna beviljas även om vattenlagsprövningentar tid. Likaså skall alla" - jag understryker alla - "ansökningarbeträffande inhemska bränslen som kommer in till kunna prövasunder ." Den enda logiska tolkningen av miljö- och energiministernsuttalande är att alla ansökningar inkomna före skall - omde uppfyller övriga bidragsvillkor - få fullt bidrag. inkom det så många ansökningar atttillgängliga medel inte räcker till. har därför meddelatalla som inkommit med ansökningar att deras ansökningarinte kommer att behandlas i avvaktan på ytterligare medelsanvisning. Samtidigthar statens energiverk krävt att av i aktuell anläggning ingåendeutrustning skall vara upphandlad före . Vissa dispensmöjligheterlär finnas för bordlagda ärenden. Det är det låga oljepriset och regeringenshandlingsförlamning som åstadkommit en drastisk minskning av nytillkommandebiobränsleanläggningar. Detta har skapat en krissituation för flertalettillverkare av såväl eldningsanläggningar som biobränslen. Att ytterligare förvärra en redan mycket besvärligsituation genom att bryta givna löften om bidrag innebär att regeringen tar påsig ett mycket stort ansvar. Med hänvisning till vad som ovan anförts vill jag ställaföljande fråga till miljö- och energiministern; Vilka åtgärder avser regeringen attvidta för att alla som inlämnat bidragsansökningar beträffande inhemskabränslen och minikraftverk före skall få det bidrag somregeringen utlovat? 9 §Meddelande om fråga Meddeladesatt följande fråga framställts 1986/87:364 av () till industriministern omden planerade förändringen av tekoindustrins s. k. äldrestöd, m. m.: Med hänvisning till de diskussionersom förts i samt i arbetsmarknads- och näringsutskotten omförändring av tekoindustrins s. k. äldrestöd och delar av dess SIND-programavseende utvecklingslån för offensiva satsningar, vill jag frågaindustriministern om det utredningsuppdrag som lämnats till statens pris- ochkartellnämnd kommer att slutföras inom av regeringen fastställd tidsplan, ochom regeringen därefter avser att återkomma till med förslag iärendet? 10 §Kammaren åtskildes .