prot · GA09131 · 1986-12-31 00:00:00 — Varför måste de vara så mycket yngre? Är det för industrirts skull?Varför vill industrin detta? Varför vill inte industrin anställa äldredoktorer? Om industrin inte vill anställa sådana som doktorerar inomnaturvetenskap och humaniora och är litet äldre, är inte detta i så fall,, till förfång för det som och även vpk kämpar för,nämligen att ge också kvinnor möjlighet att vara verksamma inom detvetertskapliga området? Vi lever i en dåraktig värld. Inom densamlade forskningen i världen är den militära forskningen den helt dominerandevad avser resurser, och särskiljer sig inte på rtågot avgörande sätt,Denrta maktspeglande situation kan uttryckas på många sätt. i finns en önskebrunn. När man tittar ner iden ser man sig själv och texten till vad man ser lyder: "Jordensfarligaste djur. Det euda som kurtrtat ställa sig utanför natureus ordrting.Det enda som ödelägger rtaturen. Ett djur som därigenom förstör underlaget försin egen existens," Jag önskar att det för fredens skull kunde byggasönskebrunnar med liknande informativa texter utanför alla världens militäraforskningsanstalter. Kanske vi i kunde bli först och bygga en brurtnutanför FOA;s huvudkontor? Den stora anhopningcrt av forskningsresurser tilldetmilitära området utpekar en och artnan frågeställnirtg som är relevartt attställa då forskningspolitiken debatteras. Ur kvantitativ aspekt måste det sägas att frågan om dentotala forskningcrts oberoende, fria tänkartde och kritiska granskande börskarpt ifrågasättas: Det vore olyckligt inte minst för den del eller de delarav forskrtirtgsvärlden som verkligen försöker ha oväld i sin verksamhet omfrågan om tjänande och beroende förtegs. Det är naturligtvis så att verksamhetertforskning egentligert aldrig helt och hållet, varkert i rum eller , stårhelt oberocrtde och opåverkad av dert omgivartde miljöns värderingar. Dettavill säga att en del av forskningens framskridande inom ett eller fleraforsknirtgsfält urtderstun-dom kan vara präglat av rörelse kring kritiskakärnfrågor för att i en senare fas gå över i ett utvecklingsskede, där detfullt och klart syftar att tjäna speciella intressert. Ett exempel på dertrta utvecklirtg avforskrtirtgsprocessert är atombomben och kärnkraftert. Ett annat exempel ärframtagandet och utvecklandet av biokemiska stridsvapen och derasutvecklingsprov, som innebar att människor mördades, lemlästades och skymfadesi , skördar vetenskaperts gangstrar nya rön i bl, a, kriget mellanIrak och , Ur kvalitativ aspekt handlar frågeställningen omforsknirtg för folkflertalet om vem eller vilka som har maktert - maktert attstyra forskrtingen, resurserna att kurtrta köpa och i eget syfte utnyttja desstillämpnirtg. Utan att jag gör anspråk på att i denna debatt ha gjort eller ensha möjlighet att göra ert Forskning, m. m. uttömmandeanalys av forskningens villkor för människart eller de av människan uppställdavillkoren för forskningen, vill jag dock säga att det för de allra flesta börvara möjligt att inse vilken maktfaktor forskning är. Forskning och utvecklingsarbete blir allt viktigareproduktivkrafter i vårt samhälle. Det märks bl. a. av den allt intensivareforskningspolitiska debatten. har andelen fou i industrinsinvesteringar fördubblats, från . Stat och kapital förcrtas intimti de senaste årens satsningar på de hetaste områdena inom forskning ochföretagsamhet såsom datateknik och bioteknik. Antalet samarbetsorgan mellanhögskolan och näringslivet blir allt fler. Inom biotekniken hållerstorföretagen på att skaffa sig total kontroll över forsknirtgert, trots attdert berör många känsliga frågor som har. med miljön, mänrtiskarts integritetoch djupgående etiska problem att göra. Självfallet måste forskningsresultaten ut.i samhället föranvärtdnirtg. Mert det måste gå att undvika att storfinartsen får hela kontrollen över den nya tekniken. De certtra som vuxit upp kring våra högskolor måste ges uttalade politiska mål som inte i första hand handlar om tänkbar lönsamhet utan om vår hälsa och miljö, om mänsklig livskvalitet. Den åtstramningspolitik som bedrivits under en följd av åroch som varit mycket oklok har hårt drabbat också våra högskolor. År efter århar de statliga anslagen urholkats. räknar t. ex. med att mani reda pertgar förlorat 100 milj. kr. Situationen ärlikartad för de flesta andra universitet och högskolor. Man kan därför intemoralisera över att högskolan desperat sökt finrta externa finansiärer. Mertsamtidigt blir hotet mot högskolans och forskningens irttegritet och oberocrtde'allt allvarligare. Olika falla också ödets lotter när externa finansiärer ochkapitalintressen går in och bekostar forskningen. Humanistisk ochsamhällsvetenskaplig forskrtirtg kart få externa pengar bara i relativtbegränsad omfattning. Satsningarna sker på områden som man bedömer somlukrativa och som snabbt kan ge pekuniär avkastning. Så finansieras t.ex. merän hälftert av forskningen vid tekniska fakulteter genom externa medel. I- toppligger Tekniska högskolan i , där av medlen kommer frårtexterna finansiärer och all expansion är beroende av dessa.finansiärersvälvilja. Från vpk;s sida har vi länge och envetet varnat för denhär utvecklingen. Det gläder oss att fler börjar inse hur farlig den härutvecklingert håller på att bli. Låt mig citera från den 14november 1986: "Ju fattigare högskolorna blir på statliga medel föratt statert alltmer litar till andra finansiärer, desto svagare blir givetvishögskolornas ställnirtg gerttemot industrin. Detta är allvarligt eftersom detär två motsatta kulturer som möts: Å ena sidan industrin med sin slutcuhet,sina patenthemligheter och sin iver att snabbt omsätta forsknirtgsresultat ikommersiellt gårtgbara projekt. Å artdra sidan högskolans forsknirtgsvärld där öppenhet,plikt att publicera iforskningsresultat och förutsättningslöst kunskapssökartdeär hörnstenar i verksamheten." Även från kommer signaler somtyder på att man inte är helt omedveten om problemet. Universiteten riskeraratt älskas ihjäl av alla som vill lägga ut uppdrag och beställningar för att päså sätt dra ut kontentan, sadestatssekreterare när han i presenterade den forskningspolitiskapropositionen. Hur skall man från den utgångspunkten bedöma åretsforskningspolitiska proposition? Olika satsningar görs för att ge forsknirtgenökade resurser, vilket vi välkomuar. Mert mycket mer kan och bör göras. Det harvi i vpk krävt i en rad motioner och sedermera i reservatiorter tillutskottsbetärtkartdena om forsknirtgert. Jag skall återkomma senare till endel av de förslagen, . Samtidigtkan vi konstatera att en hel del av de framtida satsningarrta skallfinärtsieras gertom en donafion från bankerna - en donatiort som regeringen mereller mindre finkänsligt förmått bankerrta att göra. Hur skall de pengarnaanvändas och vad betyder det för högskolans och forskningens integritet? Denfrågan ställde vpk;s representant i när gräddan av bankdirektörerrtabesökte utskottet för en utfrågning om donatiortcrt. Svaret blev tydligt:bartkerrta vill ha ett avgörartde inflytande över hur de här medlen artvärtds. Självfalletskall bartkerna med sina fabulösa vinster vara med och betala betydligt mer ännu för utbildning och forskrting. Men det skall ske gertom beskattrting.Pertgarna skall gå in i statskassan och sedan bl. a, ställas till forskningensförfogande, utan vare sig möjlighet eller rätt för storfinansen att ha någotirtflytartde över hur medleu auvänds. Den vägen skulle regeringen ha valt istället för donatiortsvägert. För dert vägert finns det en majoritet här ikammaren. Närsamhället i fråga om en av sina vikfigare uppgifter börjar sätta sin fillittill donationer och välvilliga gåvor är man ute på svag is. Vi vill varna förden situation som kan uppstå då samhället tvingas traska patrull efter deverksamheter som har uppbyggts av tillfällig mecenatverksamhet. Hurskall regering och riksdag värja sig för en utveckling där forskningsverksamhetbyggs upp tillfälligtvis? Vilketansvar skall regering och riksdag ta för de eventuella forskarstuderande somefter tvingas inse att grundert för dert forskning inom vilken deutbildas har upphört? Det finns inga pengar längre - donafionerna har upphört. Väljerman i det läget att återigen stå med mössan i hand kommer det att bli ännuvartligare med hemligstämplartde och hysch-hysch krirtg verksamheter somforskning och annat vid högskolor och universitet. Det kan inte varafillfredsställande ur demokratisk aspekt att en samhällsverksamhet som högreutbildning fill vissa delar skall undanhållas och hemligstämplas förfolkflertalet. Vi kan förstå att viss verksamhet, såsom militär verksamhet ochvisst polisiärt ujjpgiftsinhämtande, kan vara av sekretessartad natur. Men näruppsatser och t.o,m. licentiatavhandlingar hemligstämplas, hur skall då oväldoch kritiskt tänkande motiveras? Vad har regeringen tänkt att göra åthemligstämpleriet? Eller är dagens situation tillfredsställande, ? Detsägs ofta att verksamhet kring och i högskolan och därmed forskning hårenavgörande roll att spela bl, a, i regionalpolitiken: Från vpk:s sida har vilänge hävdat att detta är en riktig ståndpunkt, och vi har märkt hur allt flerbörjar omfatta denna idé. Vi menar att det är fullt möjligt att bygga upp enviss fast resurs för forskning vid de små och medelstora högskolorna. Forskning,m. enillusion och en falsk, egenrtyttig positiort som återspeglas rtär det påståsatt det irtte är möjligt att bedriva forskning vid de mindre högskolorna. Låt mig då påminna om den.tekniska utvecklingen påinformationsteknologins område. Låt mig vidare påminna om de rön som hargjorts inom humaniora och t, o, m, vattenekologi på små forsknirtgsanstalter.Vi kan inte förstå varför den kreativa vetertskapliga miljört skulle vara sämretotalt sett vid de medelstora högskolorrta än vid de stora universiteten. Det är dags att lyfta blicken, att inse och ta till varaden vilja till forskning som finns vid i första rummet högskolorna i ,och , Risken är annars att utvecklingen springer från regering ochriksdag. Risken är annars att dessa högskolor gör sig sä beroende av externamedel att de til syvende og sidst inte kart betraktas som statliga högskolorutau som ert sorts regionala yrkesskolor, anpassade till det lokala kapitaletsörtskemål och villkor. Det är då som de mirtdre högskolorna mister sin roll somett instrument i den regiortala politikert. Erfarenheten har visat att snävavinstintressen aldrig haft förmågan att utgöra någort längre gående bas, påvilken en samhällelig struktur eller ekonomisk form av trygg karaktär kanbyggas. Vpk föreslår, mot bakgrund av det anförda, att ettsärskilt anslag ges till forskning vid de medelstora högskolorna. Det är ettblygsamt anslag. Det handlar om 25 milj. kr. Viinser att hotet mot det man kallar forskningskvalitet annars blir så stort attdet kan komma att drabba hela forskningsfältet. Ytterligare mått och steg måstetas för att värna forskningens kvalitet. Jag skall nämna några. En stor majoritet av de politiska partierna är övercrts omatt högskolan är en rtationell angelägenhet. Låt oss något vidga dettaansvarstagande till att inte bara gälla anslagsverksamhet en gång ellervart tredje år. Det måste också inses att i begreppet "natiortellangelägenhet" ligger ett mycket vidare perspektiv. Man måste vara bereddatt försvara den kvalitet, den inriktning och det resultat som angelägcrthetcrtirtnebar. Det hartdlar om att föra politikert på ett sådant sätt attden nationella angelägertheten vidgas till att inte bara omfattas av regerirtg,riksdag, myrtdigheter och styrelser. Vpk:s forskningspolitik präglas av dennavidgade tanke. Vi anser det som mycket viktigt att forskningens och den högreutbildrtirtgens värld främjar öppenhet. Utan denna öppenhet kan mart, precissom jag håller på att göra rtu, tala sig hes om kurtskapsspridrting ochövergripartde artsvar. Utart öpperthet kart det komma att bli mycket svårt attvia gemensamma inkomster göra investeringar i forskrtingsfält och avanceradvetenskaplig utveckling. Om man har öppenhet främjas den mårtgklingandedialogen, som utvecklar demokratirt och är till gagn för den vetertskapligabedriften. Tyvärr är det i reservationer som vi har varit tvungna attpeka på och utveckla vad som enligt vår merting bör ingå i ett brettdemokratiskt perspektiv på forskningspolitiken. De fasta forskningsresursernatill de medelstora högskolorna har redan nämnts. Vidare måste det eftersträvasen nationell balans inom vetenskapliga fält som har stor betydelse för t. ex.infrastrukturen. Ett exempel på detta är den informationsteknologiskaforskningen. Inom detta fält kommer vi att få, om regeringens förslag går igenomograverat, en nationell obalans som inte kan påstås främja norra . En vilja till öppenhet, som jag tidigare talade om, börinnebära att det sägs nej till sekretessbeläggning av verk och andravetenskapliga alster som framtas i det svertska högskoleväsendet. Det kan irttevara rimligt att helt eller delvis hemligstämplat material tillåts varavetenskapligt meriterande. De etiska regler som bör vara vägledande förforskning måste i ett vidare sammanhang ses över och debatteras. Etiska reglerär som bekant inte en gång för alla givna. Inför de möjliga rön och resultatsom bl. a. den medicinska forskningen står, borde kunna enas om enbred parlamentarisk utrednirtg kring forskrtirtgsetik. Iblartd får jag ertkänsla av att de etiska reglerna krirtg djurförsök är vida överlägsua dem sompraktiseras gerttemot människan själv. Det kanske ibland vore på sin plats attvi upphöjde oss själva till att åtminstone betrakta oss som djur. I den ökade tillgänglighet vi från vpk förespråkar liggerförslaget om en försöksverksamhet med s. k. vetenskapsbutiker som en naturligdel. Sådana finns och har verkat med en viss framgång i ochNederländerna. Hit skulle miljöorganisationer, fackliga föreningar, enskildamänniskor osv. kunna vända sig med olika spörsmål. Här kunde man få hjälp ochanvisning kring miljöundersökningar, teknikutvärdering, analys avproduktionsstrukturer för arbetsskapande åtgärder etc. Vi tror att enverksamhet med vetenskapsbutiker skulle kraftigt öka kontaktytorna förhögskolans och forskningertsdel. Ökade korttaktytor främjar dialogert, prövarmotsättrtirtgar och driver pä utvecklirtgert. är det så att villkoren för att delta i dialogen ochpröva motsättningar, att finna syntesen, irtte är lika för alla. Detta innebärinte att systemet rtödvärtdigtvis behöver vara orättvist, mcrt på ett område ärdet defirtitivt helt ur balarts. Villkoren för kvinnor att kunna ta till sigoch verka inom vetenskaperts fält är irtte jämlika med männens . Kvinnornas ställnirtg inom den högre utbildrtingen, t. ex.vad gäller forskarutbildning och möjlighet till eget vetenskapligt arbete,måste betydligt vidgas och också framgent garanteras. Det måste kunna sessom rättvist att prioritera kvinnliga sökande till doktorartdtjänster. Detmåste ses som rättvist att anpassa högskoleutbildningen för ensamståendekvinnor, för kvinnor med vårdnadsansvar. Det får inte vara så längre attkvinnoforskrting tillåts vara ödemark. Det måste vara rättvist attjämställdhetsforskningcrts positiortcr framflyttas för kvirtnor och män. Ennationell angelägenhet kan aldrig bäras eller delas av bara éna halvart avbefolkningen. Visst skall vi ha forskning kringpartikelacceleratorer, k-mesoner, socialarttropologi, rtordiska språk, verylarge telescopes, teoretisk filosofi och nationalekonomi. Men utan fredenbehöver vi inget av dessa vetenskapliga forsknirtgsfält. Med den insiktenföreslog vi från vpk att fredsforsknirtgen skulle få ett permanent forum. Viville placera detta mitt pä grärtscrt mellan och , precis där såmånga fredsmartifestationer hållits. Vi vill att forsknirtgert skall rtå ut. Vivill att freden skall nå alla, precis som sagt just där vi ville attett fredsforum skulle placeras. Fler har uttryckt sin tro på freden just där pågränsen, , och andra. Många är de som givit sitt livför fredert, just där vid Forskning, m. m. Prot.1986/87:131 gräusen. Hur kan majoriteten i utskottet påstå att ett permanentfredsforum vore att splittra resurser? Jagbara frågar: Vilka resurser är det som inte får Forskning, m. m. splittrasför fredens skull? Vilka resurser får inte splittras för att göra fredert, dessavgörande villkor kända för människor? 5 () replik: ville gärna ha en förklaringtill varför jag anser att det är nödvändigt att man är ung när man disputerar inaturvetenskap och teknik, medan man kan vara litet äldre och mer mogen inomhumaniora och samhällsvetenskap. Jag är den första att tro att man ständigt kan lära ochlära nytt. Men jag har också allmér kommit till insikt om att man vid olikaåldrar lär olika ting. Det är alldeles uppenbart att de som lär naturvetenskapoch teknik bäst, det är de unga. Jag vill inte pä något sätt hävda att jag harhaft svårt att lära, men som gammal 40-åring har jag haft mycket svårt attfatta åtskilligt inom naturvetenskap och teknik. Det är också alldeles klart att de upptäckter som hargjorts inom naturvetenskap och teknik har gjorts av unga människor. För attkunna forska i samhällsvetenskap behövs det däremot - det är jag övertygad om-snarare en viss samhällserfarcrthet förutom mognad; man skall ha varit med omsaker och ting. Tydliga exempel kan tas från medicinens område. Många av demsom har gjort grundläggande medicinska upptäckter i de grundläggandemedicinska vetenskaperna har varit unga, medan de som skall syssla medomvårdnadsforskning definitivt bör ha varit ute i vården ett tag. När jag var på kunde jag, som jag sade,konstatera att flera av forskarna är så unga, men det var ocksåuppenbart att de kvinnor som promoverades där är mycket unga. Det är en avanledrtihgarna till att jag tycker att det är viktigt att prioritera kvinnligadoktorander till doktorandtjänster. Det är just för att de, när de är unga,skall få möjlighet att forska i naturvetenskap och teknik, 6 (vpk) replik: Jag är irtte riktigt överens med KerstinKeen, Jag tycker att hon beskriver problematiken mogen-omogen och uug-gammal påett alltför mekaniskt sätt. Till skillnad från.henne anser jag attsamhällserfarenhet är betydelsefull även för den som skall doktorera och forskat.ex. på det medicinskvetenskapliga fältet. En person med samhällserfarenhetkanske har förmågan att se de yttre miljöfaktorer som framkallar sjukdomar t.ex. inom arbetslivet och inom bostadsplaneringen. Kvinnor gör av olika skäl karriärinom vetenskapen vid en senare ålder än män. Att då börja tala om vad äldre ochyngre människor passar för är olyckligt. Det kan faktiskt, , blitill förfång för kvinnor som vill doktorera inom naturveteuskap och humartiora.Jag vill höja ett varnande finger för att föra denna diskussion alltför långt. 7KERSTIN () replik; Jag vill sannerligen inte föra det härresonemanget alltför långt. Däremot är jag fortfarande övertygad om att i degrundläggande naturvetenskapligaämnerta, typ kemi, matematik och fysik, behöver man vara mycket ung för attgöra de stora upptäckterna. Däremot är jag lika övertygad som att man behöver samhällserfarenhet för att bedriva tvärvetertskapligforskning om t.ex. hur samhället påverkas av modern teknik. Mert i degrurtdiäggande naturvetenskapliga ämnena bör man - det är jag fortfarandeövertygad om - vara ung. Det betyder inte att man skall vara omogen. Anf.8 (): . Det är inte möjligt att i ett inlägg ta uppalla delar av det omfattartde betänkande som utbildningsutskottet har avgivit.Det innehåller, som har sagts, ungefär 190 klämmar och 83 reservationer, varav10 är följdreservationer. Jag får liksom de tidigare talarna begränsa mig tillett mirtdre antal frågor. Innan jag går in på dem vill jag säga ett par ord ompropositiorten i allmänhet. Det är lätt att uttrycka sig uppskattande om den, och denhar också fått ett ganska gott mottagande på de flesta håll, inte minst inomhögskolan. Enstaka kritiska röster har naturligtvis inte saknats, trots denföreslagna nivåhöjningen på ca 500 milj. kr. Självfallet är det lätt att önskasig mer. Jag tittade hastigt pä vad de olika oppositionspartiernahar lagt på. Jag kom då fram till att det i grova drag varierar mellan 35 och55 miljoner. Till det kommer extra påslag på 150 miljoner till inredningoch utrustnirtg. Vidare skall mart väl egentligen också lägga till en del annatsom inte är direkt kvarttifierat. Då kartske mart kommer litet högre än densumman, men den ger ändå en ungefäriig bild av läget. Jag gör inga värderandekommentarer till dessa påplussningar. När det gäller propositionens rent anslagsmässiga ökningarkan det förtjärta att nämnas att förslagen växte fram i ett budgetmässigtsammanhang som i övrigt var mycket stramt. Mot den bakgruudert kan man säga attdet är än mer glädjartde att dessa satsrtirtgar kuude göras. I samband med det kan jag inte urtderlåta att göra enkommentar till några av de inlägg som har gjorts här tidigare. har tagitupp de besparingar som har gjorts inom . Man plockar således ingrurtdskolart, gymrtasieskolan och den grundläggartde högskoleutbildningen ibilden. Det är ett vanligt förfaringssätt att man, när kritiken inte är så stormot dagens överläggningsämne, i stället börjar tala om andra saker ärt de somär föremål för dagens övningar. Det är självklart att det finns ett samband mellartgrurtdiäggande högskoleutbildning, forskrtirtg och forskarutbildrtirtg. Detskall irtte förnekas. Det är väl i fortsättningen önskvärt, som någort talarevar irtrtc på tidigare, att ävert artslagen till den grundläggandehögskoleutbildningen görs om så att det blir treåriga anslagsperioder. Man kandå avväga artslagen till forskrting och forskarutbildrtirtg och tillgrundläggande högskoleutbildning. Om man kart göra den avvägningen vid ett ochsamma tillfälle, får man en bättre överblick och kån samordna detta på ettbättre sätt. Jag tycker att det är en naturlig utveckling att man gör det säfort som möjligt. Det är på gång när det gäller den diskussion om anslag tillstyrsystem som har pågått . Det tycker jag är ganska klart. Forskning, m. m. Man gör sig emellertid kanske skyldig till en hårdragrtingnär man framställer det så att det är de stackars skolbarnen som skall betalapåplussningarna för professorerna och säger att grundskolart skall betalaökrtirtgarrta. Det var ett antal områden, bl. a. forskning, som skulleprioriteras. Samtliga departement och områden fick vara med och bidra tilldetta. Det gällde även , som inte ertbart har hand omforskning och forskarutbildning. Det kan dock inte ledas i bevis att det varjust de summorna som sparades irt på gruudskolart och gymnasieskolan som gickfill ett visst håll. Man kan vara kritisk mot dessa besparingar på grundskolartoch gymnasieskolan, mert skall mart framställa detta på ett någorlunda vettigtsätt får man hålla sig till den bild som jag gav. Det var ungefär så det gicktill. Det har i detta sammanhang nämnts mycket om grundskolansoch gymnasieskolans kvalitet i värt land. Det görs i alla debatter. Det finnstvå sätt att göra jämförelser när man skall bedöma kvaliteten hos ettskolsystem i ett land. Det ena är att titta bakåt och göra en jämförelse mednuet. Det andra är att göra en jämförelse i rummet mellan det egna landet ochandra länder. Jämförelsen mellan förr och är alltid svår att göra, eftersomman då först måste definiera vad man menar med . Det visar sig inte alltidvara så lätt. Det är inte heller någon som har tagit upp det. Jag lämnar detdärhän. När det gäller den andra jämförelsen, mellan ochandra länder, finns det inte så mycket material. Det enda material som ärnågoriunda kvantitativt hyggligt är lEA-undersökningarna som gjorts i olikaämnen under ett antal är. kart säga att har klarat sig bra -mycket bra i ett antal avseenden och ganska hyggligt i andra avseendert. Närdet gäller matemafiken låg vi dock mycket dåligt till. Det försökte man åtgärdaså fort man fick reda på det. Bilden av den svenska ochgymnasieskolan är sett i ett internationellt perspekfiv inte så dålig som endel kritiker vill göra gällande.