prot · GA09123 · 1986-12-31 00:00:00 — kommer senare i sitt inlägg att någotkommentera det som sade om en bostadsbank, allmännyttans rolloch ett riktat stöd till allmännyttan. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 18MAJ-LIS () replik: Först och främst sade att jagraljerade litet när det gäller återförvisningsärendet. Men ett motiv föråterförvisningen var ju att ni åberopade förslagen om räntebidrag ochbostadsbidrag. På den punkten har ju i sin partimotion klart sagtatt det fanns ett direkt samband med fastighetsskatten - men den tas inte upp idetta betänkande. Sedan hoppas jag, , att svenska folket skallbevaras från en moderat bostadspolitik. En moderat bostadspolitik skullenämligen innebära att en mängd människor återigen måste bo trängre i mindre ochbilligare bostäder, eller också skulle fler människor tvingas bo i sammalägenhet. När ni åberopar skattesänkningar är det ju fråga omskattesänkningar för dem som har det bäst. Det handlar alltså ommarginalskatten. Ni åberopar också en generell familjepolitik. Men det finnsicke ett uns av fördelningspolitik i era förslag. Därför kan vi inte på någonpunkt acceptera era förslag -och det kan ju inte heller de andra partierna. När det sedan gäller det som försiggår på den svenskabostadsmarknaden - framför allt i , men möjligtvis också i Göteborgoch litet grand i -, dvs. spekulation etc, vill jag framhålla att vi ärstarka motståndare till alla sådana tendenser. Ni talar emot sådana saker, menni har inte ett enda förslag om hur vi skall motverka en sådan här utveckling. Så något om överhettningen i . Vad beror dennaöverhettning på? Den statliga verksamheten i utökas faktiskt intesärskilt mycket - inte ens den kommunala verksamheten utökas. I stället är detprivata företag som utökar sin verksamhet här i . Därför tycker jagatt man skall försöka påverka de privata företagen så, att de inte etablerarsig ellerutökar sin verksamhet i de här kommunerna. Det var det jag avsåg när jag i mitthuvudanförande talade om regionalpolitiken. tog upp frågan om den starka utvecklingen iStockholm och om minskningen i byggandet här. Men från statsmakternas sidasätter man inte upp några hinder. Det är ju en angelägenhet att setill att så mycket som möjligt byggs. Jag tror dock inte att det räcker attbygga i fatt här i , utan jag tror att man också måste förenabyggandet med regionalpolitiska insatser för att dämpa utvecklingen iStockholm. 19 () replik: I fråga om den regionala snedbalansennoterade att de regionalpolitiska åtgärderna är viktiga, ochdet vill jag stryka ' under. Men vad vi i centerpartietkritiserar är bristen på regionalpolitiska åtgärder från regeringens sida. Deåtgärder som har vidtagits har inte varit riktade så att effekten har blivitatt den nuvarande obalansen har kunnat undanröjas. Det är franiför allt enstatlig uppgift att se till att det skapas en riktig balans i landet. Det är helt riktigt, som säger, att detär en angelägenhet att bygga, när statsmakterna har uppställt regleratt handla efter. Det är också därför som jag kritiserar bostadspolitiken iStockholm, där socialdemokraterna har haft ansvaret under så' och därutvecklingen inte alls har gått åt rätt håll. Så länge som vi i inte ser att en förändringtill det bättre kominer till stånd anser vi att det är vår skyldighet somoppositionsparti att försöka driva på utvecklingen åt rätt håll. tog upp en hel del som hon tyckte var brai bostadspolitik men som socialdemokraterna ändå inte har accepterat,och hon ställde frågan om vi accepterar ägarlägenheter. Jag vill säga att vigärna ser ett ökat ägande, och vi har reserverat oss pä den punkten ibostadsutskottets betänkande. Därmed säger vi inte nej till hyresrätter.Hyresrätter är mycket bra för den sociala bostadspolitikens utveckling och förrörligheten på bostadsmarknaden; När det gäller boendeinflytandet har SABOgjort mycket. ' Det bör alltså ske en balanserad utveckling av alla de trebesittningsformerna. Jag vill fråga: När kommer socialdemokraterna att gripasig an ryckigheten? När kommer stabiliteten, helhetssynen och långsiktigheten?När kommer lösningen på ungdomarnas bostadsproblem? När kommer förbättringenav boendet för de äldre? Så länge som vi i centerpartietinte har fått gehör för vara påpekanden om bristerna på detta område kommer viatt verka för att de skall undanröjas. 20 () replik: I mittinledningsanförande togjaguppen av denstora mängd insändare om bostadsproblemen som har skrivits och som handlade om det äldre paret som hade problem att gå i trappor ochville byta bostad men som drabbades av reavinstskatten och därför inte kundebyta bostad. Jag avslutade med att fråga vilket råd hon ochsocialdemokraterna ville ge detta par för att de skulle klara situationen. att halyssnat på senaste inlägg tar jag tillbaka frågan - jag ärövertygad om att inte bör ge detta gamla par något råd. Jag villatt skall läsa ledaren i tidningen som kom i går.Den tidningen är ett organ för och , som Läs den ledaren, där de tre sista raderna "Detkan inte bli någon särskilt rolig valrörelse för ." sätt att debattera kommer valrörelsen att bli helt 21 (vpk) replik: Med utgångspunkt i det som berörde, t. ex. frågan om problemen i , är det viktigtatt understrykavad hon och jag är överens om, nämligen att det i botten bordeligga ett synsätt och ett agerande som innebär att ingen skall göra riågra vinsterpå ändras behov av att bo och att alla vinst- och spekulationsintressen skallbort i alla led, alltifrån kapitalkostnaderna, räntorna och marken tillförvaltningen. Vi är medvetna öm att de förändringar i dagensbostadspolitik som man borde arbeta för och som vi från vpk har försökt puffaför i motionerna och i reservationerna inte kan genomföras på en gång. Men deviktigaste besluten borde kunna fattas under exempelvis en treårsperiod för attsedan successivt genomföras . De viktigaste åtgärderna på kort sikt är att ökabostadsbyggande och ombyggnad till minst 50 000 resp. 25 000 lägenheter ,att stoppa nya hyreshöjningar, att. införa hyresstopp, att förbättrabostadsstödet och bostadsbidragen, att kontrollera och övervaka priserna påbyggnadsmaterial och andra byggnadskostnader effektivare, att förbättramöjligheterna att fördela alla bostäder på ett rättvist sätt och att stoppa denökade spekulatio-rien och marknadsanpassningen av bostadsmarknaden liksomsegregationen i boendet. På måste man genomföra mera genomgripandeförändringarav bostadspolitiken. Man måste skapa förutsättningar för en lösningav bostadsfrågan som innebär jämlikhet och rättvisa i boendet, en lösning som ijämlikhetens och solidaritetens anda ger alla tillgång till en bra och billigbostad som passar olika människors behov och önskemål.' Produktionen ochfördelningen av bostäderna måste då styras av helt andra faktorer än den s. k.fria marknadens okontrollerbara mekanismer. Den marknadsekonomiska efterfråganmåste därför ersättas med en bedömning av det verkligt sociala behovet avbostäder, där olika boendeformer Har sin givna plats. Det är något av detta, Maj-LisLandberg, som vi efterlyser från regeringen: mera framsynthet, mera optimism, litetdjärvare tag när det gäller bostadspolitiken, gärna litet mera av visioner.Framför allt gäller det att man snabbare går till beslut och vidtar åtgärdersom innebär förbättringar för bostadskonsumenlerna. 22ERLING () replik; har tidigare två gånger idebatten konstaterat att man kan söka sanningen i motioner. återvändatill den av oss väckta kommittémotionen om bostadspolitiken och ta upp dehöjningar av den garanterade räntan som vi har ansett vara nödvändiga attgenomföra. Socialdemokraterna har gått ett stycke, och vi har gått något längreoch vill ha en 330 milj. kr. Jag ställde en fråga till i mittföregående anförande om det inte hade varit ärligare att för de boende ibostadsbetänkandet tala om hur mycket man tänkte höja bostadskostnaderna. Nuplanerade man att höja fastighetsskatten med 2,7 miljarder men lät detta kommasom en överraskning när betänkandet egentligen var slutbehandlat. Enligtberäkningar i tidningen i går skulle den föreslagna höjningen avfastighetsskatten slå igenom på en trerumslägenhet med ". Det är sannerligen fråga om kraftiga höjningar. Vi har givetvis inte inom samma möjligheteratt räkna på höjningar som och regeringen har, med desamlade resurser som där står till förfogande. De beräkningar som vi har gjortav hur mycket man skulle behöva höja den garanterade räntan för att åstadkommaen besparing motsvarande den av föreslagna visar dock att denhöjningen skulle ligga någonstans mellan . Då skullehöjningen för en trerumslägenhet stanna vid ca /m . Vitycker att vi har varit ärliga mot de boende när vi har redovisat vilkenhöjning som vi anser vara nödvändig. Vi har inte tillämpat tekniken att genomen fastighetsskatt ta ut dessa kostnader av de boende. Hade det inte varitärligare, , att gå fram på det sätt som hartillämpat? 23MAJ-LIS () replik; Jag har inte läst hela artikeln i ,, men den behandlar såvitt jag vet fastighetsskatten. Jag sade imitt inledningsanförande att jag i dagens debatt inte tänker ta uppfastighetsskatten. Den skall diskuteras . Sedan, , har jag ingen tilltro tillmoderaternas bostadspolitik. Den har aldrig haft ett uns av social inriktningeller innehållit något av vad jag kallar solidaritet i boendet. Skulle ni hahaft makten skulle människorna ha haft ett mycket ojämlikt boende. Därför trorjag inte ett dugg på bostadspolitik. Ni kombinerar era förslag påett sätt som innebär ytterligare försämringar för dem som har det sämst ochförbättringar för dem som har det bäst. Det är moderat politik. I de inlägg somgjorts från företrädare för , och vpk har heller ingen gåttupp till försvar för den moderata bostadspolitiken. vet mycket väl att jag i stora stycken delarhans uppfattning när det gäller den solidariska och sociala bostadspolitiken.När det gäller de förslag som och lägger fram är detmöjligt att vi kan sammanjämka oss till en bostadspolitik som ärtill båtnad för hela det svenska folket. Jag vill dock erinra om att bakgrunden förbostadspolitiken har varit att vi har haft och har ett underskott i statensfinanser och att vi har en statsskuld. Den ekonomiska politiken har fått ettmycket stort inflytande, och vi har varit tvungna att ta hänsyn till attstatens finanser måste förbättras. mångagånger varit svåra beslut för en bostadspolitik av socialdemokratiskt märke. 24 (); Jag skall kommentera några av folkpartietsreservationer i det betänkande som vi nu diskuterar. Men innan jag gör det villjag säga något om bostadspolitiken mer generellt och om hur den upplevs iSverige . Om man med hjälp av enbart rubriker försöker sammanfattaoch beskriva den förda bostadspolitiken, har det givitsmånga exempel och uppslag på sådan rubriksättning i tidningar ochbostadstidskrifter av olika slag. Här några exempel som jag mött den senastemånaden; "Bygg bostäder - inte dimridåer"' "De ungatrycker på" "Snigelfart på bostadsbyggandet" Den sista rubriken är hämtad urtidningen . Län för län redovisas sedan i en följande artikel i sammatidning dagens bostadsbyggnadssituation enligt länsbostadsnämnderna. "Alldeles för lågt", rapporteras från . "planerar 1 500 nya bostäder 1987 men säger samtidigtatt det inte räcker." lön rapporterar; "Kronisk brist påungdomsbostäder." : "Stor bostadsbrist." I län talar man om kris. sammanfattar situationen medorden: "Bostadsbristen växer." "Vi har bostadsbrist i allakommuner", rapporteras från . Ingen borde vara förvånad över dessa rapporter. Vi kännerju alla till att bostadsbyggandet har gått ned år för år. Och i färskt minnehar vi den socialistiska oppositionens kritik när det gäller bostadsbyggandetunder de borgerliga åren - den har berörts också här . Det byggdes förlitet, fick vi veta, och man kritiserade hårt bostadsminister . Siffrornatalar dock sitt tydliga språk. - det sista kalenderår den borgerliga regeringenvar ansvarig för bostadspolitiken - påbörjades 44 500 lägenheter. 1986 harsiffran sjunkit till under 30 000 - en minskning med 15 000 lägenheter. Ennågot märklig utveckling, kan man tycka, efter alla de vallöftensocialdemokraterna valrörelse gav när det gällde bostadsbyggandet.Då utlovades minsann att det skulle bli fart på bostadsbyggandet igen. Ja,bostadsbyggandet skulle utgöra själva motorn ihela den svenska ekonomin. Då -1982 - fick vi höra att det lönar sig att bygga bostäder. Vi fick veta attbyggnadsarbetarens jobb ger den bostadslöse chans till bostad och sättersamtidigt fart på samhällsekonomin. Bostadsbyggandet har alltid ansetts vara motorn i svenskekonomi, hette det. Det ger arbete i skogsindustrin, träindustrin,byggnadsmaterialindustrin, möbelindustrin, porslins- och glasindustrin,gruvnäringen, betongindustrin, osv. Ja, vi fick veta att ävengardintillverkningen skulle gynnas av det ökade bostadsbyggandet. Sedartvalrörelsen och efter socialdemokraternas övertagande av regeringsmaktenkan vi , , konstatera att antalet påbörjade lägenheter harsjunkit med . så ärockså kritiken hård mot både bostadsministerns och den sittande regeringensförda bostadspolitik. Den socialdemokratiska bostadspolitiken bygger påregleringar och subventioner. Antalet stödformer blir allt fler och alltmerkostnadskrävande. Förutom att det drar stora kostnader blir effekterna mångagånger negativa. Olika upplåtelseformer ges inte en likvärdig behandling. Bostadspolitiken är alltid aktuell, Alla människor måstebo någonstans på något sätt. Därför har människor också ofta synpunkter påboendet. Synpunkterna kan röra bristen på bostäder eller tillgångenpå bostäder, priser, ytor, fastighetsskatten, ränteavdragen osv. Bostadsdebattenpräglas dock av en viss uppgivenhet, för att inte ta till ordethopplöshet. Unga människor letar förgäves efter små lägenheter som de skulle haråd att hyra. Hyresgäster och villaägare oroas av förslag om högrefastighetsskatt som skulle fördyra boendet. Den växande barnfamiljen sökerstörre lägenhet men har svårigheter att finna någon. Ändå visar undersökningar att det egentligen finnstillräckligt med bostäder, allmänt sett. Men genom ett utbrett felboendeuppstår omfattande bostadsköer i vissa områden och tomma lägenheter i andra.Människor bor kvar i stora bostäder och räddas med hyresregleringar undan frånatt betala vad bostaden egentligen är värd. Yngre familjer hindras därigenomatt byta upp sig. Längst ned på skalan står ungdomarna och blockeras från attöver huvud taget komma åt någon lägenhet. De snedvridningar som finns påbostadsmarknaden på grund av regleringar försöker den socialdemokratiskaregeringen rätta till med nya regleringar. Regler och normer ,är dagens honnörsordi bostadspolitiken. Men som så förut visar det sig att regleringarofta skapar fler nya problem än dem som de var satta att lösa. Jag skallnu gå över till att kommentera några av reservationer. Reservationerna 29 och 31 rör räntelånen. Vi menar atträntelån fortsättningsvis inte bör beviljas. Härigenom uppstår en besparing på100 milj. kr. på detta anslag. Kostnaden för eftergift av räntelån har minskatkraftigt under en följd av år. beräknar att kostnaden under1987/88 blir 120 milj. kr. Den totala belastningen på statsbudgeten avräntelånen är således 220 milj. kr. Räntelån avser hus byggda och ges till 240 000lägenheter i flerfamiljshus. Låneskulden per lägenhet är relativt låg. Om detotala utgifterna, varav en del är lån, slås ut på dessa 240 000 lägenheter,innebär det ca . Det kan inte i ett kärvt statsfinansielltläge hävdas att räntelånen fortfarande skall utgå. Jag yrkarbifall till reservationerna 29 och 31. I proposition 1986/87:48 föreslås en förstärkning av detselektiva bostadsstödet i form av höjda bostadsbidrag till barnfamiljer.Folkpartiet anser att bostadsbidragen skall avskaffas. Inkomstrelaterade bidrag har flera nackdelar, menar vi. Deskapar stora marginaleffekter vid inkomstökningar. Vissa barnfamiljer påverkasdessutom extra hårt genom att de drabbas av marginaleffekter både avbostadsbidrag och inkomstprövade barnomsorgsavgifter. Inkomstprövade bidragskapar också incitament till fusk, vilket leder till behov av kontroller somkan vara integritetsstörande. anser därför att stödet till barnfamiljernabör utgå som generella bidrag, dvs. Vi anser bl. a: attbarnbidraget bör höjas väsentligt, flerbarnsstödet förbättras och ett särskilttillägg för förskolebarn, s. k. vårdnadsbidrag, införas. Det är inte möjligt att direkt avskaffa bostadsbidraget.Vi anser därför att. bostadsbidragen bör frysas på den nuvarande nivån, så attvi successivt växer ur systemet genom att allt färre får bidrag med allt lägrebelopp. Även med vårt förslag kommer sålunda bostadsbidragen att finnas kvarunder en lång övergångsperiod. I reservation 122 framhåller vi att de övre hyresgränsernaför bostadsbidragen till barnfamiljerna bör höjas och bostadsbidrag utgå med80 % av bostadskostnaden mellan den nedre och övre hyresgränsen. Den nedrehyresgränsen bör höjas enligt regeringens förslag. Den besparing som blirföljden därav föreslås tas i anspråk för en höjning av de övre hyresgränsernaför familjer med minst två barn. Förslaget innebär oförändrat anslag tillbostadsbidrag för /88 jämfört med innevarande budgetår. Jag yrkarbifall till reservation 122. Regeringen vill införa ytterligare enstödform för barnfamiljer. Familjer med minst två barn som erhållerbostadsbidrag föreslås få statliga lån motsvarande av låneunderlaget vidköp av småhus eller äldre egnahem. Ett något reducerat räntebidrag föreslåsutgå. Den avreglering av kreditmarkriaden som ägt rum har gjortdet betydligt lättare och billigare att låna för köp av småhus. Mångavillaägare som har varit hänvisade till dyra lån har kunnat erhållabättre och långfristiga lån från bostadsfinansieringsinstituten. Detta hargivetvis också gjort det lättare för barnfamiljerna att köpa äldre villor. Somjag tidigare framhållit anser att barnfamiljerna skall stödjas genomgenerella bidrag. Vi avvisar därför den här nya stödformen. Jag yrkarbifall till reservation 40. Slutligen yrkar jag bifall till de övrigareservationer som finns med på och dessutom till reservation 13. 25KJELL A. (): När om någon timme fattar beslut ombostadspolitiken, är det beslut som berörallamänniskor i vårt land. Även om viharolika uppfattningar om bostadspolitikens utformning och olika uppfattningarom de regler och villkor som skall gälla för samhällets medverkan i fråga ombostadsfinansiering, bostadsbidrag osv.. är vi överens om hur viktig bostadenär för oss. God bostad i en bra miljö är ju avgörande för hur vi fungerar sommänniskor. Det är insikten om detta som gör att vi frän samhälletssida, stat och kommun, satsar sä mycket på bostadspolitiken som vi faktisktgör. Om man räknar räntebidrag och lägre skatt på grund av underskottsavdragenseffekter, direkta bostadsbidrag och en del andra anslag och bidrag, kommer mantotalt upp i . Men trots ett så stort stöd frånsamhällets sida är boendekostnaden äridå en tung post även för den enskildamänniskans plånbok. I detta betänkande har bostadsutskottet liksom de närmastföregående åi-en haft att diskutera vilka besparingar som man avstatsfinansiella skäl anser sig behöva göra. Vi har inte gjort det därför att vii och för sig tycker att det är roligt att försämra villkor, utan det är därföratt bostadspolitiken inte kan sväva fritt omkring utan att påverkas av deställningstaganden vi gör på andra politikområden. När har föreslagit en del förändringar avdet ekonomiska stödet - jag skall återkomma till detta mera i detalj om enstund - är det som ett inslag i den ekonomiska politik vårt parti vill föra. Vi är ense om att det behövs en begränsning avkonsumtionen för att kunna reducera statens budgetunderskott.-Vi tycker att detär viktigt att nå det målet, för vi menar att det är en av förutsättningarnaför att kunna uppnå det för bostadspolitiken kanske viktigaste av allt,nämligen att på lång sikt få en väsentligt lägre räntenivå än . Räntenivåntrycker bostadspolitiken och påverkar boendekostnaden väldigt starkt. Därför ärdet ett oerhört viktigt mål att sänka räntorna. Men bostadspolitiken påverkas också av hur vi gör iregionalpolitiskt sammanhang. Utöver de effekter som har diskuterats alldelesnyss - höga överlåtelsepriser, affärer med hyreskontrakt osv. istorstadsområdena -spelar naturligtvis kostnaden för att producera bostäder enviktig roll - höga byggkostnader medför höga hyror. Något mycket allvarligt pålång sikt i det sammanhanget är, anser jag, den kraftiga koncentrationen avboendet i till storstadsområdena och möjligtvis högskoleorter. Vi hör ibland talas om hur man tänker sig en omflyttningav flera hundra tusen människor från olika delar av landet tillstorstadsområdena. Om så sker, innebär ju det ett oerhört tryck påbostadsmarknaden i storstadsområdena, som det sker en storkapitalförstöring ute i landet. Jag frågar mig om vi verkligen har råd att föraen sådan politik. Jag anser att det är nödvändigt att se till att vi får enregionalpolitik som balanserar den här utvecklingen, för annars kommerbostadspolitiken att utsättas för mycket stora störningar. När vi diskuterarhur det framtida skattesystemet skall se ut måste vi tänka på att dettapåverkar boendet och familjernas möjligheter att bo på ett bra sätt. Det tyckerjag är en viktig målsättning. Inriktningen måste vara att hjälpa dem som har delägsta inkomsterna genom att se till att det finns ett fribelopp i botten ochnär man reducerar det direkta skatteuttaget se till att alla får del av detta. Jag skall under resten av mitt anförande beröra några avde reservationer som fogat till bostadsutskottets betänkande. Enhandlar om bostadsfinansieringens organisation. Jag tror det är viktigt attförsöka förenkla och förbilliga på bostadsområdet, och det kan man göra medkostnaderna kring tillförseln av kapital. har under ett antal årarbetat för att bostadsfinansieringen skulle ligga utanför statens budget. Dethade varit en rationalisering att kapitalmarknadsinstitutionerna tagit hand omhela finansieringen. införs undan för undan nya avgifter, t. ex. ökadeuppläggningsavgifter, aviseringsavgifter osv. Dessa kostnader borde man vid enrationell uppläggning kunna komma bort ifrån. Varje sådan besparingsmöjlighetmåste man ta till vara. Självfallet erfordras då också en garanti från statenssida för att alla, oavsett den egna ekonomin, skall kunna skaffa sig en egenbostad. Vi har också arbetat för att minska bostadsstyrelsenslånestock. Det finns en förfärlig massa smålån. Det har funnits gott omkapital i den öppna marknaden och det hade varit riktigt att kapitalmarknadenlöst in dessa lån. Vi har aldrig fått gehör för detta på papperet ibostadsutskottets betänkande eller i riksdagsbeslut, däremot i verkligheten. Vikan ju se på redovisningen /86, där regeringen räknat med att budgetenskulle ha en inkomst av bostadslåneamorteringar på 2,5 miljarder. Det verkligaresultatet blev 6 200 milj. kr., dvs. betydligt mer än dubbelt så mycket. Fråncenterns sida tror vi att det finns förutsättningar att gå vidare på den vägen.Vi är medvetna otn att ränteläget just nu inte främjar inlösensintresset. Detbehövs aktiva insatser och någon form av stimulans för att reducera statenslånestock. Jag var inne på konsekvenserna av den starkakoncentrationen till storstadsområdena. Vi vet att det där är höga kostnaderför att bygga nya bostäder. Koncentrationen pressar upp byggkostnaderna, ochstaten faller undan genom att acceptera överkostnader och räntebidrag tillöverkostnader. Man ger fullt bidrag och sedan räntebidragseffektmellan 110 och av kostnaderna. Jag tycker det är fel att vi på detta sättfortsätter att subventionera överkostnaderna. Bara låneunderlaget borde geräntebidrag. Då fordras en större egen insats av fastighetsägaren om han villha bostadslån och uppföra bostäder i de områden där det är dyrt. Vi menar dock att höga kostnader inte skall innebära inte får bottenlånet. Ett annat av våra förslag när det gäller att reducerastatens kostnader för bostadssektorn är att ta bort räntebidragen för defastigheter som har lån enligt äldre lånekungörelser.