prot · GA09104 · 1986-12-31 00:00:00 — Solidaritet och respekt för den enskildes integritet - detär, som jag ser det, de två bärande principerna i svensk socialpolitik, I dagdiskuterar vi omsorgen om äldre och handikappade. På båda de områdena har, vikommit en bra bit på vägen mot det goda samhället, men vi har också oerhörtmycket mer att uträtta. Vi har t. ex. gjort stora framstegi fråga om handikappanpassning och tillgänglighet i vårt byggande och vårsamhällsplanering, men det hindrar inte att vi ännu är långt från målet attgöra allmänna kommunikationer allmänna. Vi har också skapat många finaservicehus och vidgat möjligheterna till ett självständigt boende, samtidigtsom vi vet att många äldre ännu bor under bedrövliga villkor. Framför ossligger nu också en period, då allt fler kommer att bli över 80 och ochföljaktligen alltmer vårdbehövande. Både i äldreomsorgen och i handikappomsorgenhar vi alltså stora uppgifter framför oss. Från folkparfiets sida har vi redovisat några mål som visätter högt. Dit hör först och främst kravet att ingen patient i långvården,psykvården eller omsorgsvården mot sin vilja skall behöva dela rum medmänniskor som han eller hon inte känner. Var och en som så vill skall ha rätttill ett eget rum. Vi föreslår nu ett stimulansbidrag om sammanlagt 500 milj.kr. för att realisera det målet . Jag måste erkänna att jag är litet bedrövad överregeringens gensvar på det förslaget och på våra önskemål om att förverkliga"det egna rummet". I många landsting har socialdemokraterna stöttvåra motioner om att genomföra "det egna rummet", mensocialministern återkommer ständigt till att det är så förfärligt dyrt och attmänniskor trots allt kanske inte vill bo i eget rum. Man påstår att varje rumskulle kosta . Om man betänker att det i stor utsträckninggår att bygga om gamla inrättningar, är detta faktiskt en orimlig kalkyl, ochjag är besviken över att regeringen inte hugger i och hjälper till utan istället kommer med sådana här uppblåsta siffror. En annan fråga som har vållat debatt gäller ålderdomshemmen. De har självfallet inte så hög standard som demoderna servicehusen, men de har många andra viktiga kvaliteter. finnsmånga ålderdomshem som är bra eller som kan förbättras och att det därför ärgalet att gå in för en total avveckling. Vad socialdemokraterna tycker i denhär frågan är inte så alldeles lätt att få grepp om. I ena ögonbUcket talar man om valfrihet och"nödvändiga mellanformer" mellan ålderdomshem och . I nästaögonblick lägger man fram förslag om att alla institutioner utom lokala sjukhembör skrotas och om att det bör utarbetas en avvecklingsplan för landetsålderdomshem. hör vi statsministern ellersocialministern eller försäkra att ålderdomshemmen skall finnaskvar, och i möter vi socialdemokratiska kommunalpolitiker somgår på rakt motsatt linje i den egna kommunen. Vi kommer säkert också här i dagatt få höra att valfrihet skall vara principen. Men det är bekymmersamt attsocialdemokratins gärningar faktiskt talar ett annat språk. Regeringens låneregler gör att många kommuner inte fårombyggnadslån för måttliga upprustningar, och detta trots att klartoch tydligt har deklarerat att lånereglerna skall tillämpas flexibelt, Regeringens statsbidragsbestämmelser gör också att servicen på ålderdomshemmenär väldigt dyr för kommunerna. Majoriteten i socialutskottet ser nu till attdenna diskriminering består och att det även skall råda helt olikaekonomiska villkor i olika delar av den kommunala äldreomsorgen. Jag tvivlar inte på att ni har ett mycketärligt uppsåt och ett starkt engagemang för förbättringar, när ni vill driva påden omvandling som pågår inom äldreomsorgen - mindre avinstitutioner och mer av eget boende, mindre av små och dåliga rum utan dusch-och kokmöjligheter och mer av fullvärdiga bostäder. Detta är strävanden som istor utsträckning också är våra. Men jag tror att ni gör ett allvarligt misstag, när niförsöker driva på denna process så kraftigt att ni spränger trivsamma och välfungerande institutioner. Det egna boendet kan ju också urarta till ensamhetoch vantrivsel med en hemtjänst och hemsjukvård som inte fungerar. Därför dugerdet inte med den fartblindhet som präglar många socialdemokratiskapolitiker runt om i landet och som också ges en hel del uppmuntran från högstaort. Mer respekt för den enskilde, flera variationer och merstimulerande arbetsformer för de anställda - det borde vara målen för arbetetatt vidareutveckla äldreomsorgen. Har man de målen, måste man självfalletvälkomna alla möjliga privata initiativ som kan komplettera utbudet och vidgavalfriheten för den enskilde. Men inför sådana idéer knyter ni socialdemokraterer i en doktrinär socialistisk ryggmärgsreaktion. Det skulle vara fult atttjäna pengar på vård, menar ni, som om det i sig skulle vara konstigare än atttjäna pengar på skomakeri eller tobakshandel eller jordbruk eller för den delenvanligt hederligt lönearbete. Även som anställd tjänar man faktiskt pengar. Detär kanske ett trivialt påpekande, men eftersom ni socialdemokrater tycksuppfatta det där med att tjäna pengar som närmast opassande eller omoralisktkan det vara värt att notera den saken. 1 det betänkande vi nu diskuterar kommer den härmisstänksamheten mot enskilda initiativ fram i ett motstånd mot enmodernisering av stadgan för Omsorgen om äldre och handikappade Omsorgen om äldre och handikappade enskildavårdhem, som alla som känner till den anser vara föråldrad. Jag tycker faktisktatt det är en rätt pinsam ståndpunkt som socialdemokraterna intar år närman vägrar att vara med om en översyn av den stadgan. I detta betänkande tas många vikfigahandikappfrågor upp. Jag skall inskränka mig fill att beröra en punkt därutskottet i sig är enigt, och jag skulle gärna vilja ställa en fråga fill denbiträdande socialministern . Det gäller omsorgslagenspersonkrets. När vi i fattade beslut om den nya omsorgslagen- vilket var ett vikfigt beslut - rådde det i socialutskottet ett visstmissnöje med att det var en så begränsad krets av personer som berördes av dennya lagen. Man beslöt i stor enighet att anhålla om en översyn avpersonkretsen. Vi har år påmint om detta beslut och begärt besked frånregeringens sida om hur det går med översynen av personkretsen. Det är alltsåfråga om grupper av svårt handikappade, som inte är utvecklingsstörda men somändå har jämförbara problem och som därför förtjänar ett aktivare stöd frånsamhällets sida än vad som följer av socialtjänstlagen. I vår motion har vi bett att skulle geregeringen till känna att en reform på detta område brådskar. Ett enigt utskottkonstaterar emellertid att "den utredning som har begärt inomkort kommer att ha slutfört sitt uppdrag". Men jag är bekymrad på grund av underrättelser som jag harfått, efter det att vi justerat betänkandet, om att denna utredning snarare hargått i stå - att den stampar på fläcken och inte kommer någon vart. Jag skullegärna vilja fråga om han kan ge oss ett lugnande besked på denhär punkten. Är det rikfigt, som utskottet skriver, att översynen av omsorgslagenspersonkrets snart skall vara färdig? Och kan vi räkna med att regeringenskyndsamt kommer att bereda denna fråga och komma fillbaka till medett förslag i den anda som socialutskottet hela fiden har varit enigt om? Jag ber att få yrka bifall till dereservationer som folkpartisterna i utskottet stöder. 110BLENDA LITTMARCK (m); Först ber jag att få yrka bifall fillföljande reservationer: 1,4, 6,7,9,11 och 18. Sedanber jag att få stanna vidnågra av dem; jag tänker inte kommentera dem alla. Liksom vill jag beröra frågan omstatsbidragen för den sociala . Jag understryker vad tidigare- att ålderdomshemmen måste få samma stöd som övrig äldreomsorg.Den diskriminering som förekommit och förekommer när det gäller bådepersonalkostnader och byggnadsfinansiering har hindrat utvecklingen mot modernabostäder med helinackordering. använder man detta förhållande som ett avskälen för att ålderdomshemmen skulle läggas ned. "Avveckla alla",har det hetat ända till - och vet vi justingenting. Så har det gått trots att socialutskottet försökt få enändring fill stånd när det gäller finansieringen av om-, ny- och fillbyggnad avålderdomshem. har ju varit på samma linje, och riksdagenbeslöt också 1985 i enlighet med det förslag som bostadsutskottet hade lagtfram efter ett yttrande från socialutskottet. Detta ärende kommer vi att få ta ställningtill , efter ideliga bordläggningar. Ett annat skäl för nedläggning har varit den fullkomligtflugiga idén att alla skall bo hemma, vare sig de vill eller inte och oberoendeav hur mycket hjälp de behöver. Låt mig först slå fast, herr talman, att det är moderatasamlingspartiets bestämda uppfattning att alla som trots sjukdom ochfunktionshinder vill stanna kvar i sina hem skall få göra det. Redan för mer föreslog partiet det som kallas lasarettanknuten hemsjukvård.Vi har fortsatt att följa den linjen . Utvecklingen av hemtjänstenhar varit en av partiets sociala huvudfrågor. Men valfriheten, möjligheten att välja trygghet,bekvämlighet och gemenskap inom t.ex. ett bra ålderdomshem, måste ju ocksåfinnas. Och vi har exempel på nya, bra ålderdomshem, I har vi Mårtenslund,ett nytt ålderdomshem, och man håller nu på att bygga ytterligare ett likadantålderdomshem för att möta kraven från en växande kö. På Mårtenslund kanåldringarna få bo kvar hela livet. Ett tredje skäl till nedläggning har angetts vara att folkblir hunsade på ålderdomshemmen. Man får inte bada när man vill, har det sagtsi hemtjänstdebatter som har ägt rum över hela landet. Men, herr talman, om visspersonal och vissa teknokrater bär sig illa åt och inte respekterar människornautan sårar dem, saknar inlevelseförmåga och rent allmänt har varit dumma ochohyfsade, så är det ju ett problem som de ansvariga på platsen har skyldighetatt ta itu med. Man behöver inte dödförklara hela systemet med ålderdomshem fördet. Vi har i vårt parti år dragit fram exempel på bristandehänsyn, på förödmjukelser som äldre kan råka ut för inom all vård, kanskefrämst inom långvården, och vi har krävt en fördjupad tillsyn pådetta område. Genom Spris undersökningar- eller utredningar, vad man nu skallkalla dem för ~ i och fick vi ettovärderligt material om s. k. felakfig omhändertagandenivå. Det materialet harkunnat användas som underlag när det gällt att rätta till förhållandena påmånga platser i landet. Detta visar också att den styrning från ålderdomshem somhar pågått måste upphöra. man troddekan visserligen bo hemma, men många behöver, och kommer att behöva,ålderdomshem - moderna, rymliga, med egen toalett och med kokmöjlighet. Detskall vara helinackordering, och det skall finnas folk i närheten dygnet runt. Det mest vägande skälet för att ha ålderdomshemmen kvar ärenligt min mening att inte kommer att räcka till. Alldeles förmycket kommer att lastas på de anhöriga, och det är inte sagt att de ärberedda att ställa upp. Detta gäller kanske främst i storstäderna. ochmoderaterna har avgivit en reservation om just det problemet. Vi säger att långoch bitter erfarenhet visar att det finns en risk för att hemtjänst ochhemsjukvård inte kan utvecklas enligt intentionerna i storstäderna, och vibegär "en kartläggning av de äldres vårdsituation i storstäderna för attberedskap att erbjuda vårdalternativ skall finnas". Detta vill vi geregeringen till känna. Omsorgen om äldre och handikappade Omsorgen om äldre och handikappade De som vill avveckla ålderdomshemmen har ytterligare ettskäl, men det är ett skäl som de har varit litet försiktiga med. De säger attden öppna vården skulle vara billigare. Det är faktiskt inte alls säkert. Omman skall ha hjälp och om det sedan behövs en nattpatrulloch en larmtelefon, så blir det i dyrare än att bo i det nya, finaMårtenslund, i anser att om man skall uppfyllasocialtjänstlagens krav, så måste man bygga ålderdomshem. Folk har inte bararätt till bistånd utan också rätt till rätt bistånd, är det helt omöjligtatt organisera en tillfredsställande hemtjänst för den grupp av människor sombehöver så mycket omvårdnad som de som bor på det nämnda ålderdomshemmet iLund. Vår slutsats blir alltså helt klar, herr talman - attbidraget skall vara neutralt i förhållande till omsorgsformerna.och ävenomfatta personal vid ålderdomshemmen. Vi är naturligtvis medvetna om att detkan behövas en mjuk övergång när det gäller fördelningen av detta bidrag. Jag nämnde att man räknat med att den öppna vården skullebli billigare för samhället men att vi ställer oss tveksamma till detta. Det äregentligen inte heller avgörande för vilken vårdform man skall välja. Valetskall träffas av den person det gäller och med hänsyn till den hjälp hanbehöver och det som passar honom bäst över huvud taget. Men faktum är att den öppna vården blir betydligt dyrareför den enskilde. Det kan röra sig om några i månader på ennormal pension. En beräkning avseende en ensamstående med . i pensionoch 14 timmars hjälp visar att den personen skulle få . kvar vidvård i hemmet, . om han bodde på ålderdomshem och . vid vård påen sjukvårdsinrättning. Då har man ändå tagit hänsyn till mat, medicin osv.Redan nu händer det faktiskt i landet att folk ringer och avbeställer tilldeladhemtjänst eftersom den blir för dyr. Ett av felen är att inkomstutjämningen för pensionärer medlåg och medelhög ATP gått för långt. Man kan komma upp i marginaleffekter påmellan 90 och . Den som har en högre ATP-pension kan få lägre standard änden som har lägre ATP, i kommuner där hemhjälpstaxan beräknas efterbruttoinkomsten. Därför föreslår vi i en av våra reservationer att man skallberäkna hemhjälpstaxan efter nettoinkomsten - och alltså även räkna med KBT.Taxan ärnaturligtvis diskutabel även ur andra synpunkter. Egentligen skulle deti de flesta sammanhang vara bäst med en enhetstaxa, och vi är inte främmandeför det. Men vi säger: 1 den mån man använder inkomstrelaterade taxor försocial hemhjälp bör de relateras till nettoinkomsten efter skatt ochbostadstillägg. Jag skall inte uppehålla mig länge vidden viktiga långvården. Den nämns i betänkandet, men den diskuterades för ettpar veckor sedan. Jag vill bara understryka vad och säger ireservation 6, som gäller en av folkparfiets stora frågor. Vi säger att det ärviktigt med eget rum, helst i de mindre sjukhem som vi vill skapa, där manockså kan åstadkomma en hemlik miljö. Vi säger också att alla som önskar skallfå ett eget rum. Men vi vill framföra en liten varning. Det är intealltid det bästa. efter timme, dygn efter dygn, stängd dörr, öppnad endast för snabb aktivitet från personalen, kan vara farligt. Jag har själv upplevt nära anhöriga som praktiskt taget förloratförmågan att tala i en sådan situation. Just förslaget om utflyttning och nedläggning avinstitutioner - som allfid leder till slutsatsen att bara det lokala sjukhemmetskall finnas kvar -är ett av de farligaste och mest huvudlösa förslagsom har lagts fram, har vi att tala enbart om äldre och handikappade,inte om de andra, som redan har flyttats ut från sinnessjukhus ochomsorgsinsfitutioner - många givetvis med lyckad utgång, andra med förfärligaföljder för omgivningen och de berörda själva, I den fridsamma förort där jag har bott innan jagflyttade in till innerstaden har man från sinnessjukhusen fått ut människor,som står ensamma i trappuppgångarna och skriker ut sin ångest. Men även inom den grupp som vi talar om harförslaget skapat ångest och oro. Bara detta att inte veta om eller när manskall bryta upp, när man skall klippa av personliga band, har skapat just dennaångest. Hur kan ansvariga myndigheter hanteramänniskor på detta sätt? Hur kan en socialminister tillåta det? Omsorgen om äldre och handikappade 1 detta anförande instämde (). 13 § Kammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till kl, 19.00 för middagsuppehåll; 14 § Förhandlingarna återupptogs kl, 19,00 under ledningav tredje vice talmannen. 15 § Omsorgen om äldre och handikappade (forts,socialutskottets betänkande 18) 111ULLA TILLÄNDER (c): Jag skall i likhet med ochBlenda Littmarck ta upp frågor som rör äldreomsorgen och då också den högstaktuella frågan om ålderdomshemmen. har ledande socialdemokrateröverträffat varandra när,det gällt att deklarera att ålderdomshemmen skallfinnas kvar också . Men i socialutskott har socialdemokraternaåterigen med hjälp av vpk slagit fast en politik som innebär fortsattavveckling av ålderdomshemmen. De allra flesta äldre vill bo kvar i sina egna bostäder sålänge som möjligt. Men undan för undan har allt fler insett att utvecklingen blivitalltför ensidig och hotar att slå ut det viktiga alternativ som ålderdomshemmenär. År har vi från sida begärt attstatsbidrag skall utgå också till personal på ålderdomshem. Det är hög tid attriksdagen nu tar sitt ansvar för att äldre människors olika vårdbehov skallkunna tillgodoses. Vårtställningstagande innebär på intet sätt en återgång till ett passerat Omsorgen om äldre och handikappade stadium.Om socialdemokraterna och vpk hade gått på samma linje som beskrivs i vårmotion och i reservation 1 hade det blivit möjligt att satsa på moderna,ändamålsenliga ålderdomshem. Dessutom står det alltmer klart att strävan att satsa påeget boende för de äldre förutsätter en väl utbyggd och inkörd organisation försocial hemtjänst. Men också i de fall där en sådan organisation existerarkommer behovet av ålderdomshem att finnas som ett led i en sammanhängandevårdkedja. Vi i vill förbättra möjligheterna för äldre att bokvar i sina egna hem. Hemtjänst, sjukvård och färdtjänst måste utformas så, attalla som vill bo kvar i den egna hemmiljön också får den möjligheten. Det ärdärför vi i vår motion om äldreomsorgen kräver insatser för bättrearbetsvillkor i hemvården. Även med en utbyggd hemtjänst och en utbyggnad avservicehusen finns behov av den omsorg som ges i ålderdomshemmen. Våruppfattning är att de äldre skall ha valfrihet mellan olika omsorgsformer.Bidragsreglerna riskerar nu tvärtom att leda till minskad valfrihet. Statsministern har sagt att ålderdomshemmen skall varakvar som ett alternativ. Han sade vid samma tillfälle: "Det ärpensionärerna som skall ha valfrihet, man skall välja om man vill bo hemma ochfå den servicen eller om man vill bo på eller ettålderdomshem." Ett sådant uttalande borde ha lett till attsocialdemokraterna stött kravet på likabehandling av alla omsorgsformer i syfteatt ge pensionärerna valfrihet. När socialdemokraterna nu sätter ålderdomshemmeni strykklass när det gäller statsbidrag, är risken stor att valfrihetenminskar. Utvecklingen inom äldreomsorgen är praktexempel på hurpendeln kan slå från den ena ytterligheten till den andra. För bara någradecennier sedan var man ute i kommunerna stolt över att kunna byggaålderdomshem. avvecklas dessa hem på löpande band med enligt uppgift 2000 ä 3 000 platser . För många kommuner har det nämligen blivitekonomiskt tvingande att gå in för verksamhet som man får lån och bidrag till. Det som gäller är att det ges förmånliga lån till byggandeav men inte till om- eller nybyggnad av ålderdomshem. Det utgårstatsbidrag till varje anställd inom den sociala men ingenting tilldem som arbetar på ålderdomshem. beslutade på initiativ avsocialutskottet att bostadslån skulle utgå till ombyggnad av ålderdomshem. Dekrav som skulle gälla var att varje pensionär skulle ha ett rejält rum medtoalett, dusch och kokmöjligheter. När byråkrater tog sig anriksdagsbeslutet och utformade fillämpningsföreskrifter blev resultatet etthelt annat än vad hade avsett. Man lyckades att utformaföreskrifterna på ett sätt som i praktiken gjort det omöjligt att fillämpariksdagsbeslutet. har ett nytt och skarpare uttalande gjorts av ett enigtsocialutskott. Det är bara att hoppas på att bostadsutskottet följer uppsocialutskottets yttrande. Men det kan man inte längre vara riktigt säker på.Beslutsvåndan hos socialdemokrater och vpk-are är tydligen mycket stor. Mankan inte tolka de upprepade bordläggningarna i bostadsutskottet på annat sätt.I dag vet vi ännu inte vad beslutet i bostadsutskottet blir . Kommerman att gå med på den förenkling som socialutskottet föreslagit eller skall manpå nytt falla för frestelsenatt krångla till saker och ting? har vi i tillsammans med moderateroch folkpartister i socialutskottet haft en gemensam reservation för attstatsbidrag skall utgå också till personalen på ålderdomshem. ville ocksåvpk vara med, vilket fick socialdemokraterna att begära två extrabordläggningar. fick vi höra såväl statsministern somstatsråden och mycket bestämt uttala att ålderdomshemmensom boendeform skulle bevaras för framtiden. Äntligen, tänkte vi, har vi fåttgehör för kravet på en förnyelse av ålderdomshemmen som ett viktigt inslag ivårdkedjan för äldreomsorgen. Vi trodde att den ensidiga trenden att till varjepris avskaffa ålderdomshemmen var bruten. Men det var andra som ville ha ettord med i laget. Statssekreterare , ordförande iäldreberedningen, lär ha sagt att varje nedlagt ålderdomshem är en seger.Socialstyrelsens generaldirektör tog i en artikel bladetfrån munnen och sade klart ifrån att ålderdomshemmen skulle avvecklas. Så blev det till slut en socialistisk majoritet iutskottet. Och vad kom den fram till efter alla turer? Jo, först slog man fillsammansmed , och fast: "Den nuvarande utvecklingenmed en ensidig nedläggning av ålderdomshemmen gör att vistelse pålångvårdsklinik för många gamla blir det enda boendealternativet. Detta villutskottet med kraft motverka." Trots det blev resultatet ändå märkligt nogdet rakt motsatta, nämligen att man lägger hinder i vägen för det man sagtsig vilja stödja. De positiva formuleringarna om att man måste förhindra attålderdomshemmen läggs ned motverkas av oviljan att fatta beslut om statsbidrag.Först tar man ett steg framåt, och sedan tar man ett steg tillbaka. Resultatetär att man står kvar på samma ställe och stampar. Men det första steget framåtgör man stort nummer av, och det andra steget tillbaka försöker man dölja. Helaförfarandet är en kosmetisk försköning. När munnen säger ett och handlingarnaett annat är det efter handlingarna man skall bedömas. Det är verkligen svårt att begripa sig påsocialdemokraternas fördröjning av frågan. Alla vet nu att åldringsvården är istarkt behov av en modern version av ålderdomshem. Samfidigt som man får såmånga bevis på att ålderdomshemmen verkligen behövs, efterfrågas och saknas,läggs det ned ett stort antal ålderdomshemsplatser, vilket bl.a.framgår av artikelserie om de äldre. Det är alltså i denna situation då det som efterfrågassnabbt decimeras som socialdemokraterna inte gör något för att vända denutvecklingen. Mot en sådan bakgrund framstår de ansvariga statsrådensuttalanden som förvånande. Man kan inte lämna detta kapitel utan att göra en fotnotom vpk;s egendomliga agerande. Trots att man egentligen har en annanuppfattning, vågar man inte stå för den när det kommer till kritan, ens när detgäller vikfiga och för de äldre som berörs väsentliga sakfrågor. Denkortsiktiga partitaktiken får gå före ett självständigt ställningstagande. Den inriktning som vi i vill ha på äldrevårdeneftersträvar att de äldre skall kunna bo kvar i det egna hemmet så länge sommöjligt. Det förutsätter att samhället inriktar sig på stödåtgärder för att detskall bli Omsorgen om äldre och handikappade 8 protokoll 1986/87:104 Omsorgen om äldre och handikappade möjligt.Många äldre kan fortsätta sin tillvaro i det egna hemmet utan att behöva anlitasamhällets stöd; men för många andra går det inte i längden. Därför är det ettstort värde och ett bidrag till ökad livskvalitet att den sociala hemtjänstenoch hemsjukvården har så långa armar och hjälpande händer att den når in ihemmen, där man underlättar för en äldre människa och efter hand kompenserarbortfall av rörlighet och en försvagad förmåga att klara sig själv. Om den sociala verkligen skall kunna fungerasom den är tänkt måste man mycket mer än vad som skett satsa på attgöra det yrket attraktivt och meningsfullt för dem som skall utöva det. Deviktiga uppgifter som utförs av när det sker med känsla ochskicklighet är verkligen meningsfulla och socialt nödvändiga i ett samhälle föratt det skall kunna fungera.