prot · GA0912 · 1986-12-31 00:00:00 — Därför måste regeringen ge studiesfödskommittén nya direkfivså att vi kan få en ändring av detta sakernas tillstånd. . har idecennier drivit på för en familjepolifik med valfrihet för föräldrarna ibarnomsorgen och social rättvisa för dem som vill ge sina barn mera tid. Från de här utgångspunkterna är kravet på en beskattadvårdnadsersäft-ning, som ger ATP och sjukvårdsersättning, en självklarhet. Detär vår skyldighet t. ex. att ge en ensamstående mamma - eller pappa, men det ärju oftast fråga om kvinnor- en rejäl möjlighet att utnyttja den lagstadgaderätt som hon faktiskt har att arbeta sextimmarsdag. Det är många, många i dengruppen som inte anser sig ha råd med det, men med en vårdnadsersättningskulle det bli möjligt. Det är helt enkelt vår skyldighet aft ge all vård avsmå barn också ett ekonomiskt värde. Det är barnens väl och ve det här är frågaom. 1 våras gladde vi oss åt att regeringen genom BengtLindqvist började ge vika i sitt hårdnackade motstånd mot envårdnadsersättning. 1 propositioner argumenterade man ungefär som vi i centerngjort i våra parfimotioner, och det gav som sagt vissa förhoppningar. har /SR lämnat ett förslag som i viktigadelar, men inte fullt ut, överensstämmer med motioner om envårdnadsersättning. Efter de senaste årens signaler om familjepolitiken är detdock oklart var regeringen står i frågan om vårdnadsersättningen. En bredopinion vill ha besked; Är socialdemokratin och regeringen beredda att nuompröva sin polifik, acceptera hållning och komma med förslag ominförande av en vårdnadsersätfning? Balansen i den svenska ekonomin harförbättrats - främst tack vare den internationella utvecklingen. Sänktaoljepriser, ränfe- och dollarfall har givit "en omvändoljechock". Den internationella konjunkturen har givit exportindustrin enskjuts uppåt. Omslaget internationellt har givit oss ett välbehövligtandrum, men det finns flera orosmoln på den ekonomiska himlen. som detta har inträffat har dockutvecklingen i ekonomin givit staten ökade inkomster. Tack och lov, kan man säga, genomförde socialdemokraterna inte denexpansiva politik som de utlovade i oppositionsställning och vann valet på1982. Då hade det varit sämre. En annan effekt av den internationella utvecklingen är enmycket kraftig förbättring av bytesbalansen. Oljenotan har halverats.Nettoeffekten på bytesbalansen har blivit en förbättring från ett underskott på10,5 miljarder till ett lika stort överskott - en förbättring på 20miljarder. Men 15 av dessa miljarder kan hänföras till en billigare oljenotaoch 3 miljarder till en billigare räntebetalning till utlandet. Dollarkursensnedgång och andra valutors kursändringar har verkat gynnsamt för vårt land. Vårkonkurrenskraft har därmed stärkts mot de viktigaste konkurrentländerna, påsamma sätt som vid en devalvering. Den förbättrade bytesbalansen kan med andraord i stort sett helt förklaras med den internationella utvecklingen, och intemed regeringens politik. Ett stabilt överskott i bytesbalansen behövs för framfidenom det skall vara möjligt att amortera utiandsskulden och minska räntebördan.Därför är det mycket oroande att nu förutspår attbytesbalansöverskottet halveras till 5 miljarder . Balansen iutrikesaffärerna fortsätter alltså att vara ett stort bekymmer för vårt land. Ett annat bekymmer är det förhållandet att inflationen iomvärlden är lägre än i . Mer än tidigare är det alltså vi själva somåstadkommer prisökningarna inom landet. Det är fack vare prissänkningarna på olja sominflafionstakten har kunnat minskas . Räntesänkningarna utomlands harbidragit med en ytterligare minskad inflationstakt . De utländska faktorerna kan faktiskt i stort sett förklarahela inflationsminskningen i - inte heller här är det regeringenspolitik som har åstadkommit detta förhållande. Tvärtom är det, som jag nyssnämnde, så att den svenska inflationstakten överstiger omvärldens med deproblem som det innebär. Nedgången i inflationstakten har dessutom avstannat.Vi närmar oss inte längre förhållandena i andra länder, vilket är mycketallvarligt. Det är alltså de internationella förändringarna -räntesänkningarna, valufakursändringarna och oljeprissänkningarna - som utgörde stora förklaringarna till förbättringarna i den svenska bytesbalansen. Mendet är engångsföreteelser. Så mycket mer oroande är det atf trots dennautländska draghjälp alltjämt har en högre inflationstakt än man har iomvärlden. Men det gäller nu för oss atf få en uthållig balans isvensk ekonomi. Då måste vi också se till att svensk ekonomi får en tillväxtsom grundar sig på sociala och miljömässigt riktiga välfärdsmål, men också entillväxt som står sig i förhållande till omvärlden. Vad behövs det då för att åstadkomma en sådan tillväxt ivärt samhälle med de krav på tillväxtens innehåll som vi i centerpartietställer? Utbildning och människornas kunskap och förmåga är viktiga drivkrafteri en sådan samhällsutveckling. Därför satsar på hög kvalitet iutbildningen på alla nivåer, från grundskola till universitets- och högskoleutbildning. Forskningen och den utveckling som följer med enkvalitativt högtstående forskning måste vara den spjutspets mot framtiden somgör att långsikfigt kan hävda sig i världsekonomin. Med de sociala och miljömässiga välfärdsmål som centernställer innebär tillväxt också att resurserna i hela landet skall tas till varaoch att alla människors kompetens utnyttjas. Alla delar av landet måste gesförutsättningar att kunna använda den nya tekniken, kunna ta vara på nyainitiativ och kunna satsa på sin regions utveckling. Därför spelar strukturen på vårt järnvägsnät, våratelekommunikationer och vårt vägnät en mycket stor roll för tillväxten menockså för möjligheterna att främja ett decentraliserat samhälle, vilket vianser vara en förutsättning för att även kunna uppnå de välfärdsmål som ärförknippade med tillväxten. Men en positiv tillväxt förutsätter också en godfördelningspolitik. Barnomsorg - i varierande former, med utrymme för privataoch kooperativa initiativ - ger möjlighet till förvärvsarbete och därmed filldeltagande i utvecklingen av vårt samhälle. Skatte- och bidragssystemet skallge en grund för harmoniska avtalsrörelser. Den kommunala skafteutjämningen skall garanterarättvisa åt alla delar av vårt land. Tillväxt förutsätter också att arbete lönar sig - i allainkomstlägen. Kom ihåg att det är de med laga inkomster som har svårast atfleva på sin lön. Det måste också löna sig för låginkomsttagaren att arbeta. Människors kunskaper, initiativ och kreativa tänkande blirden viktigaste konkurrensfaktorn för framtiden, i det informationssamhälle somvi nu går fill mötes. En nödvändighet blir då att förändra skattesystemet, såatt det för alla människor blir lönsamt att anstränga sig litet extra.Marginalskatterna är en vikfig faktor i detta sammanhang. Det var intressant att höra aft regeringen nu har föravsikt att justera skattesystemet. Ja, man har t: o.m. sagt att man skallgenomföra en omfattande förändring av skattesystemet. Man har också sagt,vilket är beklagligt, aft detta arbete skall ske inom . Därförär det berättigat att fråga statsministern om han vill delge kammaren vadregeringen har för avsikter när det gäller fördelningspolitiken inom dettaskaftesystem öch vilken tillväxtbefrämjande profil man har tänkt sig för detsvenska skattesystemet . Enligt mening skall positiv tillväxt förenagod miljö och klok resurshushållning för atf därmed också kunna ge en godlivskvalitet för alla människor i vårt land. I regeringsförklaringen fick vi bekräftat atten engångsskatt på - som det heter- "livförsäkringsbolagensförmögenheter" skall införas. 'Törsäkringsbolagens förmögenheter"tillhör dock i verkligheten vanliga löntagare - människor av kött och blod. Detfinns inga anonyma brunnar att ösa ur. Det förslag som är på väg kommer attdrabba de 2,8 miljoner löntagare som är kollektivt pensionsförsäkrade i STP ochSPP. Nära hälften av dessa pensionsförsäkringar innehas av enskilda människormed . Den konfiskation av löntagarnas pensionspengar som regeringenvill genomföra sägs ha som syfte att skaffa pengar till "de sämst ställdapensionärerna". har alltid ställt upp för de sämst ställdapensionärerna, men vi avvisar sådana skamgrepp som detta finansieringssätt. Debatten om regionalpolitiken förs mot en dyster bakgrund.Sedan socialdemokraterna återkom till regeringsmakten har 15avfolkningslän förlorat över 31 400 personer. Skogslänen har förlorat enbefolkning som motsvarar 9 busslaster . 23 kommuner i Bergslagen harförlorat över 16 800 personer från i år.Denna flyttlasspolitik liknar en medalj med två baksidor. Den ena visaravfolkade bygder, raserat serviceunderlag och grusad framtidstro iavfolkningsbygderna. Medaljens andra baksida kan studeras här i ,Enbart förlängdes bostadskön med 25 000 hushåll. Det drabbarungdomar som växt upp här och som söker bostad i sin hembygd - Stockholm.Trycket ökar också på trafiken, och därmed försämras miljön. Den snabbt växandebostadskön medför också atf man åter börjar kasta blickar på obebyggdagrönområden. Stockholmär en älskad storstad. Då får vi inte ge fritt utrymme för miljöförstöring,våld och anonymitet, som följer i en ohämmad koncentra-fionspolitiks spår.Enligt centerpartiefs uppfattning måste t. ex. kvinnor, barn och äldre ha rättatt röra sig fritt på gator och torg utan atf känna oro, som de gör iStockholm och även i andra stora städer. Ett medel - det finns många fler - ären balanserad storsfadstillväxt, som kan råda bot på dessa mycket svåraförhållanden. Det gäller alla våra städer. I en tidningsartikel har statsministern förklarat attregeringens regionalpolitik syftar till att stärka medelstora städer och medelstoraföretag. Uttalandet har väl sin grund i det s.k. arbetspapper somstatsrådsberedningens framtidsgrupp presenterade . Där heter det att"det är osannolikt att statsmakterna kan ta ansvar för alla de små ortersom omger de mellanstora". Finansministern uttalade samma ambitioner merarakt på sak när han intervjuades i tidningen . Där sägerhan att vi måste acceptera "att den regionala utbyggnaden koncentrerastill kommuner som redan är ganska stora". kommer aldrig attacceptera denna defensiva uppgivenhet i regionalpolitiken. Små orter och småföretag måste också få leva och utvecklas, om vi skall kunna kalla vårt landett riktigt välfärdssamhälle. Regional balans förutsätter en energipolitik som tar tillvara utvecklingskraften i de alternativa energikällorna. Ett decentralistisktenergisystem ger nya jobb där de bäst behövs och minskar sårbarheten ienergiförsörjningen. Regional balans förutsätter aft jord- och skogsbrukutvecklas över hela landet. Arealer som inte krävs för produktion av livsmedelskall användas för energigrödor- inte läggas i träda. Déltidsföretag inom jord-och skogsbruk skall sfimuleras. Jordförvärvslagen måste därför ändras. Regional balans förutsätter en skaftepolitik som främjarrättvisa och jämlikhet och som stimulerar enskilda och kooperativa inifiativ.Det är oacceptabelt att det skiljer . i kommunalskatt beroende pä om manbor i en rik eller fattig kommun. Regional balans kräver en näringspolitik som främjarsmåföretag och nyföretagande. Högskola och forskning måste decentraliseras.Skatter och avgifter får inte kväva företagens livskraft. Genomlöntagarfonderna dräne-ras dessutom småföretag och svaga regioner på kapital,som sedan går fill aktieägare i storföretagen. Aktiekurserna drivs upp.Klippekonomin stimuleras. Därför måste fonderna bort. Enskilda och kooperativainitiativ skall stimuleras, inte förkvävas. De behövs i konkurrens med denockså nödvändiga offentliga sektorn. Detta är några exempel på hur regionalpolitiken enligtcenterpartiets uppfattning kan vändas från socialdemokratisk defensiv pessimismfill optimism och utveckling. Sanningens minut närmar sig när det gällerkärnkraftens framtid. måste regering, riksdag och politiska partier gemänniskor svar på hur och när den i bred enighet beslutadekärnkraftsavvecklingen skall verkställas. håller fast vid atf Ringhals2 samt de båda bör stoppas genom beslut fattade underdetta . Det olyckliga beslutet att satsa ytterligare över en miljard iRinghals 2 måste rivas upp. I stället bör denna reaktor stoppas . Fördetta talar såväl säkerhets- som arbetsmiljöskäl. Vi i väntar oss attregeringen redan i höstlägger fram ett förslag som gör det möjligt atf besluta att stoppa såsnart detta är praktiskt genomförbart. Det är beskeden som saknas för atf endynamisk utveckling för en miljövänlig och säkrare energistrategi skall växafram. Vi tror i på marknadsekonomin. Får marknaden besked om framtidensvillkor, då är den infe sen atf anpassa sig. Då ges också utrymme för det nytänkandesom så väl behövs, för uppfinningar, en ny utveckling och därmed nya jobb. Men vad vill övriga partier? Det måste vi äntligen få svarpå. I regeringsförklaringen får vi besked om att socialdemokraterna känner oroför kärnkraften efter olyckan i Tjernobyl. Regeringen säger också att man skallbjuda in övriga partier till överläggningar i syfte att få bred samling kringenergipolitiken. Det är bra. Men skall den eftersträvade samlingen åstadkommas,måste socialdemokraterna visa verklig vilja fill "konstruktivhandling". Jag skulle också vilja ställa en fråga till moderaterna.De har givit anledning till några frågetecken som behöver rätas ut. kanman fråga sig om de håller fast vid det beslut som fattade - attkärnkraften skall avvecklas. Om de gör det, fårdet inte råda någon tvekanhuruvida det är diskussionen om när eller om som skall föras. Jag tror atf detvore bra om vi fick ett besked i den frågan här i kammaren . Vi i vill inte diktera andras inställning ellerformulera ultimatum i den här frågan. Vi har givit besked om var vi står. Undersenare fid har vi fått besked om att stora grupper inom socialdemokratin delarvår inställning. Men vad anser regeringen och den socialdemokratiskariksdagsgruppen? Den frågan är ännu obesvarad. Ingenting tyder på att verkningarna av Tjernobylförklingar . Även om staten ersätterförsäljningsinkomsfer t. ex. från renslakten, så återstår verkningarna av attövriga naturliga inslag i samers och glesbygdsmänniskors hushållning spolieras.Det är svårt att ännu helt överblicka dessa människors möjligheter att överlevai sin hembygd. Det handlar t. ex. om hela samekulturens fortbestånd. Tyvärrupplever de till råga på allt att samhällets ansvariga inte tar deras situafionpå det allvar de har rätt att kräva. Människor upplever sig nonchalantbehandlade, och så får det inte vara. De förslag regeringen lagt fram för attlindra verkningarna löser inte alla problem. Vad tänker man göra för att räddasamers och glesbygds-bors överlevnad? Det är ytterst en fråga om solidaritetmed drabbade människor. av sjöarna i sydvästra och hälften av sjöarnai är drabbade av försurning. Även skogen i stora delar avlandet uppvisar skador som härleds fill försurningen. Dessa fakta ger besked omaft försurningen inte bara är en miljöfråga. Det handlar på ett närgånget sättockså om ekonomi. Om tillväxten i våra skogar minskar med några procent, lederdet till miljardförluster för folkhushållet. Såväl skogsbönder somindustriarbetare och aktieägare drabbas av ekonomiska förluster. Försurningenhar därmed på ett handfast sätt lärt oss sambandet mellan ekologi och ekonomi. I slutdokumentet från Nordiska rådefs luftvårdskonferens iStpckhplm konstateras att politiskt eller ekonomiskt grundade procentsiffrorinte längre får avgörade försurande utsläppens omfattning. I stället slås fast att man inte fårsläppa ut mer försurande ämnen än vad naturen tål. Detta är en avgörande framgång för miljön och detekologiska tänkandet. Det här synsättet delar vi centerpartister helt och fulltsedan länge. Det ankommer på regeringen aft visa handlingskraft ochpresentera ett aktionsprogram mot försurningen i vårt land. lade framen "avvecklingsplan för försurningen" med samma utgångspunktsom konferensens slutdokument, dvs. att utsläppen av försurande ämnen måste nertill en nivå som naturen tål. Det innebär att svavelnedfallet måste minskas medca som kväveutsläppen halveras. Om den svenska regeringenaccepterar utgångspunkten i luftvårdskonferensens slutdokument, måste mansätta upp samma mål som gjort i sin Avvecklingsplan för försurningen.Så långt har man inte velat gå. Därför är det för skärpning.Tiden är knapp. Försurningen hotar viktiga delar av människors livsmiljö,som stora ekonomiska värden står på spel. Därför ställer jag nufrågan direkt till statsministern; Accepterar regeringen principen att de försurandeutsläppen skall pressas ner fill den nivå som naturen kan tåla? Hur ser iså fall tidtabellen ut? Andra problem som vi möter är ozonskiktets uttunning. Detär fara å färde med de skyddande luftlagren. Havsbottnar dör, och värdefullafiskeplatser förgiftas. Miljön fordrar kraftfulla insatser på en rad områden.Vi anser i atf det ytterst handlar om att all mänsklig verksamhetmåste inrättas efter ekologins lagar. Det handlar ju om det arv vi skall lämnaefter oss till kommande generationer. Historiens dom blir hård över dem som inte besinnar sitt ansvar. ; Vårt ansvar gäller också människori andra delar av världen. Jag vill helhjärtat instämma i vad om antisemitismens vådor i vårt land, och jag delar glädjen överfredspristagaren. Det finns också andra viktiga frågor som vi här måstediskutera. Aldrig förr har motståndet mot aparfheidregimen i varit såstarkt som . Det är en medmänsklig plikt atf vi gör allt vad som står i vårmakt för att få slut på denna vidriga rasåtskillnadspolitik. Vi måste göra alltvad vi förmår för att få världssamfundet att genom FN agera med kraft. Vi måsteförbereda en samlad nordisk aktion och själva som nation aldrig tveka att gå ispetsen när det gäller kampen mot rasistregimen. Nöden och våldet har skapat stora problem -ja, är entragedi - i hela södra . Barn svälter - och deras framtid äventyras.Vapen och minor lemlästar både unga och gamla. Bördiga åkrar står obrukade pågrund av oroligheterna. Vi får därför inte blunda för frontstaternas problemoch för atf de kommer att kunna få ytterligare svårigheter vid omfattandeåtgärder gentemot . Mycket talar nu för att en ökad andel av detsvenska biståndet bör gå till de länder som finns i närhet. Det ären del av vårt solidariska ansvar. Människors önskan om fred och nedrustning är stark. Därförställs stora krav på stormakterna. Många hade förhoppningar på mötet i förefaller som om och där var mycket nära att träffa en omfattandeöverenskommelse om nedrustning. skulle hälften av alla strategiskakärnvapen och alla medeldistansmissiler skrotas. Vi beklagar djupt att man intenådde fram till konkreta resultat. Men vi får hoppas att man ändå var varandraså nära att supermakterna fortsätter med nya försök aft lösa dessa viktigafrågor. En orolig värld kräver det. Våra barn kräver det. på morgonensamlades vi för att fira ;s 40-årsjubileum. Därvid framstod det alldelesklart att barnens behov är stora. Vad barnen behöver är fred, nedrustning,hälsa och mat. Det är också vårt ansvar i denna kammare. 4LARS (vpk); är fortfarande ett klassamhälle. Detär ett samhälle med stora skillnader i livsvillkor, med sociala och ekonomiskaorättvisor. Många samhällsbevarare, framför allt inom de borgerliga partierna,förnekar säkert detta påstående därför att denna verklighet inte hör hemma ideras föreställningsvärld. Men till dem vill jag säga: Vad är skillnaderna somkommer till uttryck i utbildning, arbete och arbetslöshet, yrkesskador ocholycksfall i arbetet, boende, inkomster och förmögenheter, social trygghet,sjuk- och hälsovård, pensioner, semester, kultur och frihet, om inte ett uttryckför klassorättvisor? LItvecklingen går dessutom åt fel håll. Orättvisorna ökaroch vi blir allt mindre jämlika. Låt mig ge några exempel: Sju av tioarbetslösa är arbetare. Vart åttonde arbetarhushåll drabbas avarbetslöshet. Var fjärde kvinna inom LO-kollekfivef skulle vilja ha en längrearbetstid. Skillnaden mellan låg- och högavlönad ökar. Kvinnorna tjänarfortfarande mindre än männen. Principen om skatt efter bärkraft är satt urspel. Arbetarfamiljerna har svårare än andra att få daghemsplats.Arbetarbarnen är underrepresenferade i högskolan. Många har inte råd fill enmeningsfull fritid och semester. En halv miljon människor behöver socialbidragför att klara sin ekonomi. - De fatfiga blir allt fler och de rika blir alltrikare! Ytterligare exempel: Aktiekurserna har sexdubblats sedan1975. De snabba klippen har blivit allt fler pch större-. Antalet miljonärerökar i rask takt. Enligt de senast tillgängliga uppgifterna - - hade8 000 eller av hushållen en nettoförmögenhet på uppemot 80 miljarderkronor. Ja, så härter sig situafionen i sammanfattningsvis just . Dä blir naturligtvis frågan som denna: Hur serregeringen på dessa frågor? Känner den oro, har den idéer och förslag för aftbryta utvecklingen? Vad säger man exempelvis i regeringsförklaringen? Regeringsförklaringen var lång och berörde många viktigaområden. Men klassamhällets orättvisor berördes egentligen inte med ett endaord. Om en regering, sprungen ur arbetarrörelsen, står passivinför detta, trots att orättvisorna ökar, vad slags framtid väntar oss då? I seklets början och långt in på detta sekel hade helaarbetarrörelsen visioner - visioner om att orättvisorna skulle rivas ner, attmassfaltigdomen skulle avskaffas, atf klassamhället skulle ersättas av ettdemokratiskt och jämlikt samhälle. Steg för steg förverkligade man också delarav dessa visioner. En rad olika demokratiska, sociala och ekonomiska reformergenomfördes. Så är det inte . Visionerna sträcker sig inte längreän till att vinna nästa val, alltså . Honnörsorden omrättvisa, solidaritet och jämlikhet används fortfarande vid högtidligatillfällen. Men vad står de för i praktisk handling? Vad står begreppet rättvisa för när regeringen talar om enrättvis fördelningspolitik men sedan är med om af t sänka skatterna för deallra högst avlönade? Och vad står jämlikhet för när de sämst ställdapensionärerna ännu väntar på den utlovade kompensationen för både devalveringoch standardhöjning, en kompensation som andra grupper har fått? Var finnssolidariteten med människorna i avfolkningsbygderna, när den enda tröstenåterigen tycks vara en tågbiljett söderut? Regeringens avsaknad av visioner och konkreta åtgärder kommertill uttryck infe minst vad gäller ungdomens problem. Efter de tragiska händelserna iNynäshamn och har en debatt om det s. k. ungdomsvåldet på nytt blommatupp. För de mest konservativa är svaren på problemen enkla och egentligen givnapå förhand. Det är krav om fler poliser och hårdare straff. Men för dem som farproblemen på allvar räcker inte denna syn som är reaktionär och framför alltförenklad. har bekräftat påståendet att manbara ropar på förstärkningar av rättsväsendet och fler poliser. Låt oss i stället som utgångspunkt ta samhällets attitydermot de unga, alltifrån polisens agerande i konkreta situationer till attitydermot de unga när det gäller arbetslöshet och sociala orättvisor. I somrasgenomfördes'en polisattack mot ett antal bostadslösa ungdomar här i Stockholm.Med tårgas, batonger och mycken brutalitet jagades de på flykt. Vad var derasbrott? -Jo, de hade inte någonstans att bo. Efter att förgäves ha sökt en bostad - efter att förgävesha bearbetat ansvariga politiker och myndigheter, efter atf framför allt kanskeha mötts av likgiltighet - tog de saken i egna händer och flyttade helt enkeltin i ett tomt hus på för att fästa uppmärksamhet på missförhållandena ochför att få tak över huvudet. - Ockupation kallar polisen det och kriminaliserarinte bara deras rätt till en bostad utan också deras desperata försök att fåförståelse och väcka sovande politiker. Jag måste säga, även om det stöter en del i det här huset:Jag har svårt att känna indignation över dessa ungdomars kamp och rättmätigakrav på en god bostad till ett rimligt pris! I stället skräms jag av attsamhället i mänga fall nu har tagit efter fler andra länder på kontinenten ochsätter in polis' och tillgriper våld i en sådan situation. Erfarenheterna bordeförskräcka, om inte annat!