prot · GA0946 · 1986-12-31 00:00:00 — En gemensam policy idessa frågor är nödvändig, speciellt i ett läge där personalfrågorna har fåtten allt större betydelse för försvarseffektens upprätthållande. Dagens ärende behandlar i sig inte de mer övergripande ochlångsiktiga frågor som måste lösas för att personalsituationen inom försvaretskall bli tillfredsställande. Vi har anledning att återkomma till dessa frågor,när nästa års försvarsbeslut skall behandlas här i kammaren. Låt mig bara, som en bakgrund till frågan om vem som skallha det övergripande personalpolitiska ansvaret, få erinra om den motion sommoderaterna väckte med ett omfattande program för.att lösapersonalproblemen. Vi tog där upp frågor om: ökademöjligheter att smidigt lösa lokala personalproblem, bättremöjligheter att stödja den dagliga verksamheten ute på fältet, karriärstimulerandeoch rörlighetsstödjande åtgärder samt åtgärderför att motverka flyttningsproblem. Ett personalpolitisktreformarbete är av central betydelse för försvarets förmåga att lösa sinauppgifter. Inom försvaret bör ÖB vara sammanhållande för de personalpolitiskaåtgärderna. Vi har reserverat oss, och jag yrkar bifall till reservationen. AnL 111 (): Frågor som rör personalen och dess arbetsvillkor inomförsvaret har fått en ökad betydelse och en ökad uppmärksamhet. Ett uttryck fördetta är att försvarskommittén ägnar just denna fråga stort intresse i sittnuvarande arbete. Ett annat uttryck för detta är försvarsutskottets betänkandeoch den proposition som. vi just nu behandlar. Detta ökade intresse för personalfrågor är en naturligföljd av en politisk vilja att på ett bättre sätt ta sig an olikapersonalfrågor, inte bara inom försvaret utan bland de statligt anställda överhuvud taget. har tidigare ställt sig bakom ett regeringsförslag sominnebär att staten som arbetsgivare måste föra en personalpolitik som bl: a.innebär en fortsatt demokratisering av arbetslivet, god service och en välfungerande personalförsörjning. Detta arbete, enligt det ställningstagande somriksdagen har gjort, innebär också att arbetsgivarens uppgifterdecentraliseras i större utsträckning än vad som har varit fallet.Dessutom eftersträvas en förenkling av det personalpolitiska regelsystemet. Det förslag som nu har att ta ställning tillhandlar i långa stycken om konkretisering och uppföjjning inomförsvarsdepartementets ansvarsområde av de principiella ställningstaganden somtidigare är gjorda. nen harföregåtts av ett omfattande arbete, kanske främst inom utredningen om personal-och ekonomiadministration inom försvaret, under god ledning av MauritzJohansson. En av de frågor som utredningen ägnat mycket arbete åt är personalbesvärsärenden,bl.a. eftersom beslutsordning och överklagande i vissa avseenden skiljer sigåt mellan den civila och den militära sidan; Man föreslår att försvaretspersonalnämnd skall vara slutinstans för över-klagningsärenden. Det finns fleraskäl till detta. Jag skall bara nämna att man härigenom får en enkel ochenhetlig praxis, och man får en myndighet med samlad kunskap och kompetens inomområdet. Jag nämnde tidigare strävan efter decentralisering ochgärna delegering av arbetsgivarbefogenheter inom försvaret. Det finns enganska splittrad bild av arbetsgivaransvaret inom exempelvis militäraförsvaret. Åtskilliga av de anställda inom försvaret är placerade vid annan myndighet än den som har arbetsgivaransvar.Regeringens förslag innebär, att arbetstagare inom försvaret i fortsättningenockså skall vara anställda vid den myndighet där de tjänstgör under en längretid. från arbetsgivarens synpunkt flyttas arbetsgivarens befogenheterlängre ut i linjeorganisationen. Därigenom fär man förhoppningsvis inte barakortare vägar mellan myndighet och personal, utan också ett klart uttalande omvar ansvaret ligger. från den .enskildes synpunkt innebär dettanaturligtvis klara fördelar, eftersom man kan vända sig med olika frågor direkttill den myndighet där man är placerad rent fysiskt. Decentraliseringen av arbetsgivaruppgifterna innebärnaturligtvis ett ökat ansvar och inflytande för de lokala myndigheterna.Mellannivåer får en annan roll. Försvarets civilförvaltning får en merstödjande och rådgivande funktion gentemot de enskilda myndigheterna. Förslaget innebär däremot inte att ÖB:s operativa ochprogramsamord-nande verksamhet försvagas, vilket tycks föresväva ideras reservation. Tvärtom är det viktigt att dessa uppgifter prioriterasytterligare. Det är viktigt att det parallellt med att uppgifter förs över tillde lokala myndigheterna sker en successiv kompetenshöjning. Det är t. o. m.nödvändigt med tanke på den än mer centrala roll som personaladministrationenöver huvud taget kommer att få inom försvaret. Som en naturligt konsekvens av viljan tilldecentralisering kommer varje myndighet att få större ansvar förpersonalpolitiken vid den egna myndigheten. På motsvarande sätt minskar dencentrala samordningen av enskilda ärenden. Försvarsgrenschefer och överbefälhavare har att utifrån avstatsmakterna beslutade riktlinjer lägga fast handlingslinjer för underordnademyndigheter i personaladministrativa frågor. Såväl överbefälhavaren i egenskapav operativt ansvarig och programsamordnare som försvarsgrenscheferna såsomproduktionsansvariga bibehåller naturligtvis ett övergripande ansvar för sittfögderi. Att författningsreglera skyldigheten om samordnad personalpolitikfinns därför inget behov av. Strävan är i stället att avbyråkratiserahandläggningen - det trodde jag också att vi var överens om. Därför är det syndatt genom sin reservation valt att verka för mera byråkrati. Änmera förvånande är det eftersom , inkl. , tidigare ställtsig bakom regeringens personalpolitiska proposition om ökad decentra- Vissa personalfrågor inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde liseringoch delegering vad gäller statlig personalpolitik. Genom att ÖB har ansvaretför programsamordningen kan han när behov föreligger när som helst gå in ocksåi personalpolitiken. Propositionen innebär att ett mycket stortsteg framåt tas vad gäller utvecklingen av personalpolitiken. Detta ärnaturligvis ett uttryck för såväl regeringens som - förhoppningsvis - riksdagensbestämda politiska vilja och strävan. Med detta ber jag att på samtliga punkter få yrka bifalltill utskottets hemställan. AnL 112 () replik: Det är bra med en kompetenshöjning på detlokala planet -detta är vi överens om. Det är bra ined endecentralisering-detta är vi också överens om. Det verkar även som om vi var överens om att det krävs enövergripande policy för att fastlägga handlingslinjerna från central instans,ifrån ÖB. Om vi är överens om detta förstår jag inte varför manmåste avskaffa de författningsreglerade skyldigheter som ÖB har att svaraför samordningen. AnL 113 () replik: Skälet för att avskaffa dessa skyldigheter ärockså den uttalade strävan att avbyråkratisera verksamheten och även formelltlägga ett ansvar för de enskilda frågorna på förbanden ute i landet samt klartuttala detta.-Men det innebär inte, vilket jag trodde framgick av mittanförande, att ÖB mister någonting av sitt ansvar i egenskap avprogramsamordnare inom det militära försvaret. Han kan, när han anser att behovföreligger, gå in också i personalpolitiken. På motsvarande sätt kan försvarsgrenscheferna gå in iegenskap av utbildningsansvariga när det gäller myndigheter som lyder underdem. Så egentligen, , ärdet mer en formaliadebatt som vi för i dessafrågor än en debatt som realiter handlar om skillnad i synen på var ansvaretskall Jag tycker därmed att de synpunktersom framförts i reservationen är ganska överflödiga. AnL 114OLLE () rephk: Ja, hur mycket formalia eller inte det är kanman diskutera. Men ÖB känner tydligen själv ett behov av att ha k var den häruppgiften, och han som skall utföra uppdraget borde väl veta vad det handlarom. AnL 115 () replik: Jag är inte säker på att ÖB själv känner detså. Vi har ju bytt överbefälhavare sedan yttrandet från överbefälhavarenlämnades. Men jag vill understryka följande uttalande av utskottet: "Detbör i sammanhanget också erinras om att överbefälhavaren ochförsvarsgrenscheferna inom ramen för planerings- och ekonomisystemet även ifortsättningen behåller ett övergripandeansvar för personalfrågorna. Överbefälhavarens programsam-ordnande uppgifterpåverkas inte." Därmed blir också konsekvensen att utskottet föreslår attden moderata motionen skall avslås. AnL 116 (): Vi i har under en följd av årtill den allmänna motionstiden genom motioner uppmärksammat personalenssituation inom försvaret. Så sent som yrkade vi i motion Fö319att regeringen skulle lägga fram ett personalpolitiskt program. Vi beklagar att regeringen ännu inte lagt fram någotförslag till åtgärder som på allvar tar upp problemen och ger möjlighet attförbättra den situation som råder. Det är t. o. m. mycket anmärkningsvärtatt försvarsministern i propositionen säger att han inte vill beröra aktuellapersonalfrågor. Om man försöker få någon typ av tidtabell för när regeringenanser att personalfrågorna skall behandlas, verkar prioriteringen av dessaoerhört viktiga frågor vara låg. I ett senare sammanhang, som det står, kan detinte innebära en hög prioritering. De nu framlagda förslagen hänger mer ihopmed det program för den offentliga sektorns förnyelse som det var stort pådragom när det presenterades men som inte tycks ha satt djupare spår iverkligheten. Det är naturligtvis bra att det nu kommer förslag, och vi harfrån sida biträtt de förslag som presenterats i propositionen -med ett undantag, nämligen när det gäller avskaffande av försvaretspersonalvårdsnämnd. Vi välkomnar givetvis alla förslag som kan ge enförenkling och innebära besparingar. Men vi anser inte att försvaretspersonalvårdsnäinnd bör avskaffas. Det är, som jag antydde inledningsvis,allmänt känt att försvarsmakten har en mycket besvärande situation vad gälleravgången från snart sagt alla personalkategorier. Vi kan inte hävda, eller enshoppas på, att personalvårdsnämnden skall kunna göra stora insatser för attlösa problemen, men vi anser att det är helt felaktigt att nu avvecklanämnden. Den möjlighet man har från de politiska partierna att här kontinuerligtta kontakt med både anställd personal och värnpliktiga är värdefull. Denersätts inte alls, som statsrådet anför i propositionen, genom partiernasledamotskap i militärledningens rådgivande nämnd. Vi i välkomnar att moderater och socialdemokrateri utskottet slutit upp bakom vår motion och bakom motion. Det enigautskott som avvisar propositionen vad avser slopandet avpersonalvårdsnämnden hoppas givetvis att ledamöterna i nämnden som utsetts avresp. parti skall kunna fortsätta att vara en länk mellan oss i detta hus,försvarets anställda och de värnpliktiga. Jag yrkar bifall till hemställan iförsvarsutskottets betänkande nr 3. Vissa personalfrågor inom försvarsdepartementets verksamhetsområde AnL 117GUNNAR i (c): Det förslag som vi nu behandlar rörpersonalfrågor inom försvarsmakten, och det är frågor som har väldigt högaktualitet, särskilt med tanke på att det saknas nära 1 000 anställda inomförsvarsmakten på grund av att många har slutat. 8 protokoll 1986/87:46 Vissa personalfrågor inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde Då frågar man sig: Vad gör regeringen i det läget? Svaretär: Ingenting alls! Regeringen skjuter på frågorna och säger att man skallåterkomma i samband med försvarsbeslutet. Detta är ett ganska bra exempel päsocialdemokratisk personalpolitik och den dåliga hanteringen av dessa frågor. Jag tycker, herr talman, att har rätt närhon påtalar att man återigen skjuter på dessa frågor tills försvarsbeslutetskall fattas för att slippa ta ställning . Försvarsmakten riiåste enligt minmening bli en bättre arbetsgivare. Man måste inte bara se till att man har ettbra löneläge - det sköts på fackligväg-utan det gäller också att se till är en någorlunda modern arbetsgivare. Det arman inte om man, som man gör , ger dåliga besked till människor som skall flytta, man ger dåliga beskedtill anhöriga och man ger ibland inte några besked alls. Männen vet inte vartde skall ta vägen, och detta leder naturligtvis till att familjerna väljer attinte följa méd. när mannen i familjen får befordran. Man hade kanske väntat sig att en socialdemokratiskregering skulle ägna alla de frågor som hör ihop.med detta en tanke. Att man skjuter på frågan tills försvarsbeslutet skallfattas är ju ett väldigt dåligt besked. Det är egentligen detsamma som ingetbesked alls. när man nu avvaktar en utredning vars betänkande kommer att hållasi ganska allmänna ordalag. Om försvarsmakten skall bli en bättre arbetsgivare,krävs det litet mer konkreta ting än det som visas. Detta är ganska trist,när vi sä länge väntat på denna proposition. Vi trodde kanske att enförsvarsminister med facklig bakgrund skulle ha någonting att säga tillriksdagen om personalpolitiken inom försvaret. Men det har han inte. Det finns en annan fråga som är viktig och som berörs idenna proposition. Det är den demokratiska insynen i försvarsmakten ochmöjligheten för försvarsmaktens representanter att få träffa politiker ochandra-för att det skall bli fler som engagerar sig i försvarsfrågorna. Här gårdå socialdemokraterna en helt bakvänd väg i förhållande till vad de gjortförr. ville socialdemokraterna att man skulle öka insynen, att manskulle ge fler möjlighet att lära sig försvarsmaktens problem, att man skulleha olika typer av rådgivande organ. Det är inte så länge sedan vi i kammarenvoterade om att militärledningens rådgivande nämnd skulle ha en helt annansammansättning. var en varm anhängare avexempelvis ökat politikerinslag inom försvarsmakten. Det är han inte . har exempelvis varit ettorgan där representanter för olika intressen träffats, och vederbörande haräven kunnat åka runt till militära förband. Men vill socialdemokraternaminska den fackliga insynen. Man vill minska insynen från värnpliktshåll. Manvill minska insynen från sida. eftersom de stora partierna varitrepresenterade i försvarets personalvårdsnänind. Man kan säga att det är enganska duktig konservativ personalpolitik som socialdemokraterna står för. Den nuvarande försvarsministern är den andreförsvarsminister som har försökt att slå ihjäl försvarets personalvårdsnäinnd,är alltså den andre försvarsminister som har misslyckats meddetta. Han går precis i takt ined den tidigare försvarsministern somockså misslyckades med sitt försök att avskaffa nämnden. Det är därför enmycket stor seger för och , när vi har fatt en enigskrivning om att bevara Det är viktigt att komma ihåg att de tankegångar om ökadinsyn inom försvarsmakten som socialdemokraterna tidigare stod för, numera ärett minne blott, AnL 118 (): . Man kanske renodlar begreppen litet grand, iGävle säger att socialdemokraterna vill minska inflytandet på och insynen iförsvaret. Han hänvisar dä till att socialdemokraterna vill ta bort fackligaoch värnpliktiga representanter samt politiker. Jag vill fråga : Var någonstans iförsvarsutskottets betänkande framgår detta? På vilken punkt har desocialdemokratiska och centerpartistiska representanterna i försvarsutskottetolika uppfattningar? Jag tror det är litet grand av ett hederlighetskrav i endebatt att kunna tala om vad det är för diskussion man egentligen för. Påvilken punkt framgår det att socialdemokrater, centerpartister och ävenfolkpartister i försvarsutskottet har olika uppfattningar i denna fråga? Både och försöker ge intrycketav att regeringen struntar i personalpolitiska frågor - att dessa frågor gesmycket låg prioritet. säger att regeringen skjuter på problemenoch vill återkomma i samband med försvarsbeslutet. För det första är det inte sant att regeringen skjuter påproblemen.. Tvärtom har vi genom propositionen fått en konkretisering avriksdagens principiella ställningstaganden när det gällerförnyelse av den offentliga sektorn. För det andra är jag förvånad över att enoppositionspolitiker beklagar sig och kritiserar regeringen för att han fårmöjlighet till ett ökat inflytande på personalpolitiken inom försvaret. GunnarBjörk sitter själv med i försvarskommittén och det står honom fritt att föravilka diskussioner eller ta upp vilka frågor han vill i kommittén. Jag trodde i min enfald att oppositionen såg det som enfördel att få vara med om att påverka utformningen av en sådan viktig fråga sompersonalpolitiken. Men detta innebär inte att regeringen liggerstill i denna fråga. Jag vill påstå att denna regering har åstadkommitmer i denna fråga än någon annan regering under perioden 1976-1982.1 detta fallinnebär det exempelvis att vi satsar hårt på att ge de lokala chefernamöjlighet att få ett större inflytande när det gäller utformningen avpersonalpolitiken. Inom försvaret satsas det mycket hårt på att ökaengagemanget i dessa frågor. Detta sker i bästa samförstånd mellanmilitäriedningen och försvarsdepartementet. Utredningar har lagts ut på idetta sammanhang. Där diskuterar man ingående och söker vetenskapligtanalysera orsakerna till avgången 1-2. Uppgiften är sedan att komma fram tillvilka medel som förtidsavgångarna skall motverkas med. Vi har sett ett resultatav avtalsrörelsen, som just i detta avseende har underlättat en minskning avantalet personalavgångar. Man diskuterar ingående rekryteringsgrunder. Mandiskuterar frågorna om rörligheten, anstånd i samband med utkommen-dering osv.Att säga att man inte gör någonting utan skjuter på problemen tycker jagfaktiskt inte ger en riktigt korrekt bild av verkligheten. 1986/87:46. Vissa personalfrågor inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde Vissa personalfrågor inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde Jag vill alltså påstå att regeringen jobbar konsekvent ochintensivt med dessa frågor och dessutom försöker visa stor öppenhet ocksågentemot - men det kanske var ett misstag. AnL 119 i (c): vet inte riktigt vilket benhan skall stå på. Antingen skall han försvara socialdemokraterna i utskotteteller också skall han försvara regeringen. Det är ändå så, att hans regeringhar föreslagit att man skall lägga ner ett antal någorlunda demokratiska organ- militära arbetstidsdelegationen, försvarets arbetsnämnd, försvarets skolnämndoch försvarets personalvårdsnämnd. Det är vad den socialdemokratiska regeringengör för att minska människors möjlighet till insyn i försvarsmakten -en politiktvärtemot vad socialdemokraterna alltid har stått för. Jag tycker att om det saknas 1 000 människor inomförsvarsmakten, så visar det väl att försvarsmakten åren dålig arbetsgivare. Dåsäger jag att man hade väntat sig någonting mer av en socialdemokratiskregering, som utger sig för att vara bättre än andra när det gäller dessafrågor. Vi har facit i hand. En socialdemokratisk regering är ingen garantiför en bra personalpolitik inom försvarsmakten. Det finns tydligen bättrealternativ. Jag tycker att i hög grad har blivit en förvaltareav den konservativa personalsyn som man nu har inom'försvaret. AnL 120KERSTIN (): Problemen med befälen inomförsvaret ärstora-det kan inte ens tala bort. Och att de har blivit mycketstörre än tidigare borde han inte försöka tala bort. Varje dröjsmål är av ondo. När vi behandlade motion, som väcktes underallmänna motionstiden, hade haft möjlighet att påskynda saken,så att det hade blivit arbete i regeringen tidigare än vad det tydligen blivitnu. Jag vidhåller vad jag sade förut, att det som försvarsministern skriver iden här propositionen är beklagligt - att man väntar med att ta itu med dessaproblem. Svårare och svårare blir befälssituationen. AnL 121 (): i säger att jag inte vetvilket ben jag skall stå på. Jag står som vanligt fast förankrad med båda benenpå jorden. Om han menar att jag inte vet om jag skall försvararegeringen eller utskottet, så blir det en ur intellektuell synpunkt litet löjligdiskussion. Självfallet står jag för vad socialdemokraterna i försvarsutskottetsäger. På denna punkt har vi redovisat en annan uppfattning än vad regeringenhar gett uttryck för. Men det är faktiskt också på det sättet, ,att det inte finns någon stalinism i detsocialdemokratiska partiet. Vi harenfri och öppen debatt, och därefter formulerar vi våra ställningstaganden. Sedan säger att han faktiskt hade väntat signågot mer av en socialdemokratisk regering. Då får jag väl säga att detärroligt att har stora förhoppningar när det gällersocialdemokraterna. Tyvärr kan jag när det gäller inte återgälda denkomplimangen-. I fråga omavgångarna inom försvaret ger , och i varje fall KerstinEkman, ett intryck av att de ökar. Den bilden är inte riktigt sann.Jag satt och lyssnade på en föredragning, som visade att avgångarnafaktiskt nu börjar minska. En aktivering av personalpolitiken börjar alltså geresultat. Man kan också säga att en av huvudorsakerna till attproblemen har ökat är att det går bra för - att näringslivet, samhälleti övrigt, i allt större utsträckning efterfrågar de människor som är anställdainom försvaret. När det går bra för , när det finns en expansionskraft,så blir det alltså ökade problem på det område det här gäller. Men självfallet måste problemen mötas med både goda,vettiga anställningsvillkor och en aktiv personalpolitik också på den socialasidan. Det är exakt de riktlinjerna som regeringen arbetar med och somsocialdemokratin står för. Vissa personalfrågor inom förs varsdeparte-mentetsverksamhetsområde Överläggningenvar härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med 239 röster mot 67 förreservationen av och . 1 ledamot avstod från attrösta. Mom. 3 a (överbefälhavarens författningsreglerade skyldighet att samordna personalpolitiken inomförsvarsmakten) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservationen avOlle m.fl. - bifölls genom uppresning. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 10 8 På förslag av andre vice talmannen beslöt kammarenkl. 17.57 att ajournera förhandlingarna till för middagsuppehåll. 11 8 Förhandlingarna återupptogs under ledningav förste vice talmannen. 1986/87:3om vissa gymnasieskolfrågor m.m., 1986/87:5om vissa skolorganisatoriska frågor m. m., 1986/87:6om hemkunskap i och konsumtionsutbildning i gymnasieskolan m.m., 1986/87:7 om fristående skolor m. m.samt Prot.1986/87:46 jordbruksutskottets betänkande 10december1986 1986/87:8 om åtgärder mot miljöfariiga batterier (prop. 1986/87:55). AnL 122 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Dessa betärikanden debatteras i nu nämnd ordning.Voteringarna äger' rum vid morgondagens sammanträde. Först upptas utbildningsutskottets betänkande 3 om vissagymnasieskol-frågor m. m. Vissagymnasieskolfrågor m. m. AnL 123GÖRAN (): I föreliggande betänkande frånutbildningsutskottet behandlas ett antal motioner från allmänna motionstiden,som skjutits över till årets . Motionerna upptar en rad skilda ämnen,men gemensamt för dem är att de i huvudsak berör förhållanden i gymnasieskolan. Jag skall inte ta upp samtliga motioner till granskning imitt anförande, utan koncentrera mig på två av dem. Den första frågan gäller en motion av , vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna att en översyn bör göras av tillträdesbestämmelserna för socialservicelinje och att därvid bör övervägas införande av lämplighetsbedömningoch/eller provtid i syfte att höja kvaliteten på utbildningen ochvårdsituationen för äldre, handikappade och barn. Utskottet säger i sin behandling av motionen att vissaproblem förekommer i utbildningen men att man har inhämtat att SÖ mycket nogaföljer utvecklingen av sociala servicelinjen. Utskottet erinrar, mot bakgrundav de förändringar som motionärerna anser bör övervägas, om den övergripandemålsättningen att låta gymnasieskolans grundskoleanknutna studievägar, bl.a.den nu ifrågavarande linjen, vara öppna för alla som söker till gymnasieskolandirekt från . Utskottet säger sig emellertid inte vara främniandeför tanken, att en viss bedömning av de sökandes fallenhet och lämplighet börkunna komma i fråga vid beslut om intagning till viss studieväg. Trots dettaavstyrker utskottet motionen med hänvisning till att det i första hand börankomma på SÖ att föranstalta om erforderliga åtgärder. Vi moderater kan inte acceptera utskottetsställningstagande.