prot · GA09124 · 1986-12-31 00:00:00 — Byggandet av statliga vägar sker enligt fastställdaflefårsplaner. Dessa planer tas fram i en decentraliserad planerings- ochbeslutsprocess där det lokala och regionala inflytartdet är stort. Lertnart syftar i sin fråga på den revidering avgällande flerårsplaner som pågår. Detta arbete har nufortskridit så långt att upprättat ett förslag till flerårsplan förbyggande av riksvägar . förslag är upprättatmed utgångspunkt i de prioriterade objektslistor som tagits fram av länen. Förslaget kommer att remissbehandlas genomlänsstyrelsernas försorg för att därefter revideras ochfastställas av . beslut kan överklagasitill regeringen. Jag har inte för avsikt att frångå denna av riksdagenbeslutade ordning för vägplanerirtgen. Eftersom Lertnart har anmält att han är förhindradatt, delta i arbete , har jag medgett ta emot kpmmunikatiortsministerns svar. ' 73 (): Herr talman! PåLennart AIséns vägnar tackar jag kommunikationsministern för svaret. För oss som bor i sydöstra är frågan om E 66:ansupprustning ett alltid lika aktuellt problem. Vad som föranlett fråga nu är att 67 1986/87:124 ettflertal projekt, bl. a. två viktiga delar i med planerad byggstart 1988-1989, flyttats framåt i tiden fyra . FörKalmar län sker också Om ut- och ombyggnad av väg E 66 förskjutningar med sammatidsperspektiv. Samtidigtnås vi av uppgifter om den fortsatta befolkningsminskningen i regionen.Blekinges befolkning minskade med 239 personer , denhögsta siffran i landet. Utbildningoch kommunikationer är två förutsättningar för att näringslivet skall expandera- i sin tur en förutsättning för en regions överlevnad. Utbildningsinsatsernai sydost växer , vilket är mycket glädjande. fårkommunikafionerna inte bli en bromskloss. Våra tre viktigaste näringsgrenar -industri, turism och jordbruk - behöver den pulsåder som E 66 kan bli, inteminst om en fast förbindelse över , som tas upp i en annan fråga ,blir verklighet. Samarbetetmellan länen från till , som bl, a, resulterat ipublikationen "satsar vi på vägen till framgång", har sommålsättning att en första utbyggnad för hela E 66 skall vara klar . Jagtror inte tänkt sig att vi skall frångå den av riksdagenbeslutade ordningen för vägplaneringen, men jagvill ändå fråga kommunikationsministernom han är beredd att under de kommande årens budgetarbete stödja målsättningenatt E.66;an skall upprustas . Anf.74 Kommunikationsminister : Herr talman! Det råder inte någradelade meningar om angelägenheten av att en hel del av dessa vägobjekt som mantalar om kommer till utförande. Vad som sker i denria planeringsomgång är attdet inte bara i de här delarna av landet utan också i andra delar av landetblir förskjutningar i tidsplanerna beroende på att man utgår från en någotlägre årlig medelstilldelning än vad man hade i den förra planen. Menvi vet av erfarenhet att när man har så långa tidsperioder som fram till år2000, varierar väganslagen ganska mycket över tiden beroende på vad riksdagenbeslutar om. Därför tror jag inte att man i denna planeringsorn-gång, även omden är viktig, skall ta alltför bokstavligt på projekt som ligger frami planeringen. Det kan bli förändringar, i varje fall om beslutar attöka väganslagen generellt. Anf.75 (): Herr talman! Det som har oroat oss, både iBlekinge län och i län, är att det ser ut som om vi skulle få ett vakuumpå minst två . Vi är då rädda för att detta vakuum förskjuts ytterligare.Vi ser ju också att medelstilldelningen är väsentligt minskad. Enviljeinriktning har kommit fill uttryck när det gäller skogslänen ombärighetshöjande åtgärder, och vi hoppas på att män också för den här regioneni sydost, som håller på att utarmas, skall kunna uttala motsvarandeviljeinriktning. Överläggningenvar härmed avslutad. 12 § Svar på fråga1986/87:578 om miljökonsekvenserna av en fast bilförbindelse mellan ochKöpenhamn har frågat mig om regeringen inte är intresserad avbredaste möjliga beslutsunderlag, bl. a. miljökonsekvenserna, vidställningstagandet till en fast förbindelse mellan och . EnligtWelin har i inte till kommunikationsdepartementetöverlämnat visst material som belyser miljökonsekvenserna fillsammans med annatmaterial. Depågående studierna av olika miljöfrågor som aktualiseras i samband medtillkomsten av fasta förbindelser över är omfattande och syftar tillatt så fullständigt som möjligt beskriva och värdera dessa. Naturvårdsenhetenvid i har redan från början informerats om uppläggningen avarbetet och delges successivt framkommande resultat för synpunkter ochdiskussion. Detmaterial som syftar på finns givetvis i sin helhettillgängligt i sammanhartget. Att det inte bifogades helt annat material somlänsstyrelsen överlämnat direkt fill svenska Öresundsdelegafionen saknar alltsåpraktisk betydelse. Anf.77 (): Jag vill tacka kommunikationsministern för svaret. Det är ettutomordentligt bra svar. Mendet är ju inte alldeles bra att man skall hamna i sådan situation som gjordeatt jag var tvungen att ställa frågan. Man är i mycket orolig närdet gäller vilka miljökonsekvenser en fast förbindelse egentligen innebär. Dethela blir inte bättre av att säger till radionsnyhetsredaktion att man inte har beställt ett sådant material. Det får interåda något tvivel om att och regeringen är mycketintresserade av att man får ett så brett underlag som möjligt när det gällermiljökonsekvenserna i händelse av att man bygger en fast förbindelse. Jagmåste emellertid säga att jag är utomordentligt tillfredsställd med svaret, ochjag tackar alltså för det. Men jag vill gärna att man i framfiden inte skaparsådan ovisshet som den här situationen föranledde. Överläggningenvar härmed avslutad. Ommiljökonsekvenserna av en fast bilförbindelse mellan och 13 § Svar påfrågorna 1986/87:572 och 573 om mötes- och yttrandefriheten och har båda frågat mig om jagavser att vidta några åtgärder mot den allt vanligare begränsning imötesfriheten som ligger i att politiska partier och andra organisationer intefår tillåtelse alt hålla möten på inomhustorg och i affärscentra som ägs avprivata näringsidkare. Jagbesvarar därför frågorna i ett sammanhang, ;. Enligt regeringsformen är. varje medborgare gentemot detallmänna tillförsäkrad mötesfrihet, dvs. frihet att bl. a. anordna och bevistaallmänna sammankomster. Enligt lagen (1956:618) om allmänna sammankomster krävsdet tillstånd av polisen för att hålla ett möte på en allmän plats, mentillstånd får vägras bara om det är nödväridigt med hänsyn till trafiken ellerden allmänna ordningen. Om den allmänna plats där mötet är avsett att hållas äri privat ägo, krävs också samtycke från.fastighetsägaren. Det skydd som regeringsformen ger mötesfriheten liksomflertalet andra fri- och rättigheter gäller enbart gentemot det allmänna..Detstrider alltså inte mot den grundlagsstadgade mötesfriheten att enfastighetsägare förbjuder någon att hålla ett mötepå sin mark. Enlig min mening innebär detemellertid en olyckligutveckling om privata fastighetsägare i ökad utsträckning kan förhindra olikaopinionsgrupper att föra fram sina budskap på innetorg och liknande platser.Jaganser att detta är en från demokratisk synpunkt viktig fråga. har i sitt huvudbetänkande (SOU1985:24) tagit upp spörsmålet om de privatägda innetorgens status mertinte föreslagit något avsteg från det nuvarande kravet på samtycke frånfastighetsägaren för att få hålla möten på sådana platser. Vid remissbehandlingenav betänkandet har bara någon enstaka instans berört frågan men inte ansett behöver göra något åt den. Jag har därför inte i det betänkandet ellerremissyttrandet något underlag för en lagändring. Om den fortsatta utvecklingenger anledning till det, är jag emellertid beredd att överväga vad som behövergöras för att komma till rätta med det problem som ochInga-Britt har tagit upp. 79BERIT (): Inledningsvis vill jag tackajustitieministern för svaret på min fråga. Jag villockså säga att jagsjälvfallet inseratt de juridiska aspekterna på den fråga jag ställt är,ganskakomplicerade. I en demokrati är det fria ordet grundläggande.Självfallet, det behöver naturligtvis-egentligen inte sägas. När vi nu emellertid här en situation då torg ochaffärscentra i ökande utsträckning ägs av privata intressen, har detta kommitatt utgöra en begränsning för det fria ordet. Särskilt.politiska organisationerhar nämligen på flera ställen mött svårigheter när de ansökt om mötestillståndeller blivit direkt nekade. I har vi ett affärscentrum med inomhustorg i enstadsdel med flera tusen invånare. Detta centrum ägs av ett försäkringsbolag. Den socialdemokratiska föreningen har begärt att få hålla möten och ställa upp en utställning på detta torg och nekats. Rent principiellt skall vi inte ha någon politisk verksamhet i våra lokaler, säger man. Detta tycker jag är orimligt, inte bara för den berörda föreningens vidkommande utan också just principiellt. . - Polisen ger mötestillstånd utifrån ordningshänsyn. Dettaförsäkringsbolag vill veta vilka åsikter som skall föras fram när man tarställning till tillstånd. Sådant här, som jag nu nämnt, skulle kunna leda till attvi fick återgå till att ha möten i vägkorsningar och skogsbackar, som på30-talet. Det förtjänar också att nämnas i den här debatten, tyckerjag, att Folkets hus-rörelsen alltid varit mån om att släppa in allaåsiktsriktningar i sina lokaler, även sådana som kraftigt agiterat motarbetarrörelsen. Det är bedrövligt att näringslivet inte orkar vara likavidsynt. . Till slut vill jag vädja till justitieministern att verkligenanstränga sig för att komma fram till en bra lösrting.till skydd för det friaordet. Problemet är av principiellt mycket allvarlig art. Jag påstår bestämtatt någonting behöver göras. 80 (); Även jag tackar för svaret på frågan. Jagvillbelysa min fråga med en liten berättelse. lyckades vi i min socialdemokratiskastadsdelsförening få tillstånd att hålla ett möte på torget i vårtaffärscentrum. Vi var naturligtvis mycket glada men också mycket förvånade överatt det hade lyckats. Förklaringen kom när vi startade . Vihöll på att bli utslängda av ABAB-vakterna som fått information om att viskulle ha ett litet lottstånd eller något liknande. Det var samma vakter som förövrigt har order om att förhindra att flygblad och liknande delas ut inne påtorget. Något torgmöte hade det alltså aldrig varit meningen att vi skulle fåhålla. Nåväl, efter några upprörda kontakter, även med försäkringsbolaget, fickvi stanna kvar den här gången. Men vi fick också besked om att det irtte skullebli någon mer gång, för då skulle de, som de sade, bli tvungrta att släppa inäven övriga partier. Och självfallet skulle de göra det. Affärsidkarna på torget tycker att det. är bra médaktiviteter så att det kommer in fler människor. påtorget brukar för övrigt vid.varje valrörelse bjuda in och skötaarrangemartgert för samtliga riksdagspartier, men dä utomhus, eftersom det ärsommar. Det har alltså inte varit aktuellt att ha dessa möten inomhus tidigare.Men de har i vart fall tydligen ingenting emot politiska organisationer. Publiken som rörde sig inne på torget tyckte att det vartrevligt att möta sina egna politiker en vanlig lördag, och de stannade gärnaför att ta en kopp kaffe och plocka åt sig litet material. De enda som varmissnöjda var beslutsfattarna, ägarna, som inte har någon annan verksamhet påtorget; de äger bara torget. Den här typen av mötesförbud får politik att framstå somnågot fult som skall skuffas undan till de vägskäl och skogsbackar som BeritLöfstedt tidigare talade om. Det är en inskränkning i mötes- ochyttrandefriheten som inte är värdig ett demokratiskt land. Det är självfalletså att man måste ha någon form av tillståndsgivning och regler för verksamheten,men den måste utgå från den allmänna ordningen. Även jag har alltsåuppfattningen att det är viktigt att man snabbt gör något åt denna fråga. 1986/87:124 15maj'l987 Om mötes- och yttrandefriheten Jag är litet förvånad över att frågeställarnainte uppfattar det som jag har sagt mer positivt än vad de gör. Mitt svar är isjälva verket en Om tillgodoseende av de psykiskt utvecklingsstördaslagliga rättigheter myckettydlig signal, att om de privata fastighetsägarna inte hanterar dessa frågor påett omdömesgillt sätt måste vi överväga en lagstiftning, och det kan varken deeller andra vara betjänta av. 82 (): Jo, justitieministern, jag uppfattadejustitieministerns emfas i svaret, och jag tackar för den. Det kanske jagskulle ha gjort redan . Jag ville bara bidra till att höjatemperaturen när det gäller denna fråga. Men jag tackar verkligen för emfasen isvaret, och jäg förstod den. 83 (): Jag ville gärna bidra till att förtydligavarför det är nödvändigt med justitieministerns understrykande. Därmed är ävenjag nöjd med'justitieministerns inställning. Överläggningenvar härmed avslutad. 14 § Svarpå fråga 1986/87:580 om tillgodoseende av de psykiskt utvecklingsstördaslagliga rättigheter har frågat socialministernvilka åtgärder hon ämnar vidta för att de utvecklingsstörda skall få sinalagliga rättigheter tillgodosedda. Frågan haröverlämnats till mig. Lagen om särskilda omsorger för psykiskt utvecklingsstördam.fl. som trädde i kraft innebär en avsevärd förstärkning avden enskildes rättssäkerhet genom att domstol och inte förvaltningsmyndighetsvarar för överprövningen-när det gäller beslut om särskilda omsorger. Av stor betydelse ur rättssäkerhetssynpunkt är dessutomatt lagen så tydligt anger de särskilda omsorger som den psykisktutvecklingsstörde har rätt att erhålla. Jag vill här markera landstingens ansvar när det gäller deutvecklingsstördas rätt till särskilda omsorger. som gått sedan lagens ikraftträdande har ettantal länsrättsdomar avkunnats. Några av dem har överklagats hos kammarrätten. Jag anser att det ännu är för tidigt att dra några definitivaslutsatser av domarna då lagen ännu är relativt ny och rättspraxis håller påatt utvecklas. Jag vet att som tillsynsmyndighet ingåendeföljer utvecklingen av lagens tillämpning, vilket också sker isocialdepartementet. Mot den här bakgrunden är jag inte beredd att i nuvarandeläge vidta några åtgärder på området. 85 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Den nyaomsorgslagen ger alltså de psykiskt utvecklingsstörda rätt till särskildaomsorger som skall anpassas till vars och ens individuella behov. Lagen gerockså de berörda rätt att klaga när landstingen inte uppfyller behoven, och detär bra. När man studerar de besvärsärenden som behandlatsrunt om i landet kan man konstatera att drygt hälften av dessa bifalls avlänsrätterna. Det gäller då främst omsorger som inte kostar så mycket och somdärför borde vara självklara, t. ex. korttidsvård. I de fall besvären avslås hänvisar länsrätterna till attlandstingen uppger sig inte ha resurser för att tillgodose de ioch för sig berättigade kraven. Visserligen uttalades det i propositionen, somföregick lagen, att länsrätterna måste ta rimlig hänsyrt till lartdstingensekonomi. Men det saknas anvisningar om hur långt denna hänsyn skall sträckasig. Det är också märkligt att flera landsting uppges ha oförändrade ekonomiskaramar för omsorgsverksamheten, trots att den nya lagen rimligen måste medföraökade kostnader. Denna verksamhet utgör dessutom en liten del av landstingenstotala budget. Men det är inte enbart fråga om bristande ekonomiska resurserutan ofta verkar det som om det saknades god vilja. Det kan inte vara orimligtatt t. ex. ordna nattlig tillsyn till en enda elev ytterligare när det finnshundratals anställda totalt. Staten kan inte påverka landstingens ekonomiska beslut,men jag undrar om det inte finns möjligheter att via geanvisningar eller något slags rekommendation till landstingen hur de börprioritera inom sina ramar. Om tillgodoseende av de psykiskt utvecklingsstördaslagliga rättigheter Jag tror att och jag i alltväsentligt är överens om lagens betydelse och om vikten av att den slår igenomi arbetet och verksamheten för de utvecklingsstörda. har naturligtvismed det beslut som fattades avsett att de utvecklingsstördas liv ochlivssituation skall prioriteras. Det är också skälet till att lagen har fått enså konkret utformning. Det är emellertid också rimligt att man, vid en så passomfattande omstrukturering som det gäller, ger landstingen en smula tid för attplanera, för att vidta åtgärder och för att rekrytera den personal som behövs.Mot denna bakgrund tycker jag inte att det är sä underligt om vi i detta lägeinte kan gå fram riktigt så fort som vi i och för sig med hänsyn till behovenskulle vilja göra. Jag tycker också att det är viktigt att påpeka atträttspraxis behöver utvecklas, vilket innebär att de som överprövarlandstingens ställningstaganden i länsrätter och i kammarrätter lär sig mer omde utvecklingsstördas situation och om lagens innebörd och att det utvecklas enkunskap . Vi skall också medtillsynsinstrumentet från och med aktiv uppföljning frånsocialdepartementet bevaka att de intentioner som så klart uttrycks i lagenverkligen kommer till uttryck i praktisk handling. 87MARGARETA (): Jag vill då säga till statsrådet att jag tycker att det som görs är positivt. Vi är överens om hurbetydelsefullt det är att man Om tillgodoseende av de psykiskt utvecklingsstördaslagliga rättigheter följer upp vad som händer och det är mycket positivt attbåde och följer utvecklingen. Men jag villytterligare understryka att det trots al|t är ett fåtal personer det gäller,och det är inte heller fråga om någon större ekonomisk belastning förlandstingen. Det gäller ett fåtal individer, men kanske är det de svagaste isamhället. De måste få större delen av våra gemertsamma resurser. , Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Anmäldes och bordlades 1986/87:159Vissa utgångspunkter för energisystemets omställning 16 § Anmäldes och bordlades 1986/87:31 Anvisning av medel påtilläggsbudget IItill statsbudgeten /87 för ombudsmän, m.m. (förs. 1986/87:17) 1986/87:32 Anslag på tilläggsbudgetII till statsbudgeten för budgetåret1986/87 fill allmänna val (prop. 1986/87:109 delvis) 1986/87:33 Granskning avstatsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning 1986/87:27 Fortsatt valutareglering, m.m. (prop.1986/87:123) 1986/87:38Vissa internationella skattefrågor 1986/87:44Ändrade förlustavdragsregler för vissa bostadsföretag (prop. 1986/87:119)-- 1986/87:46 Vissa 'justeringar av reglerna- för lagervärdering (prop. 1986/87:132) 1986/87:49 Inskränkt skattskyldighet för vissa stiftelser m.fl. (prop. 1986/87:152) 1986/87:31Ändring i m. m. (tingsrättsförfarandet) (prop. 1986/87:89). 1986/87:32 Kontraktsvård m.m. (prop. 1986/87:106) 1986/87:15Sveriges relationer till 1986/87:18Sveriges förhållande till EG 1986/87:20 Förbud mot handel med och (prop. 1986/87:110)samt svenska företags verksamhet i och (skr.1986/87:70) 1986/87:15Kulturminnesvård (prop. 1986/87:100 delvis) 1986/87:23Uppskov med behandlingen av vissa ärenden 1986/87:22Ändringar i väglagen och lagen om enskilda vägar (prop. 1985/86:118) 1986/87:23 Anslag till Transportstöd förGotland (prop. 1986/87:100 delvis) 1986/87:24 Anslag till och vissa andrainstitut (prop. delvis) 1986/87:25 Luftfart (prop. 1986/87:100 delvis) 1986/87:17 Överprövning i personalärenden (prop.1986/87:84) 1986/87:16Bostäder åt unga (prop. 1986/87:93 delvis) 1986/87:17Anslag till m. m. 1986/87:93 delvis och 1986/87:100 delvis) 1986/87:18 Anslag tilllänsstyrelserna m. m. 1986/87:100 delvis) 17 § Kammaren åtskildes .