prot · GA09128 · 1986-12-31 00:00:00 — Industriministern är en person som inte drogsig för att medverka exempelvis till att utarma kommunerna genom enåtstramningspolitik som , , har tagit nära 40miljarder från kommunerna. Det handlar då också om glesbygdskommunerna. Industriministern har inte tvekat att genomförslaget till regional skatteutjämning ta ytterligare 850 miljoner frånkommunerna. Industriministern har inte tvekat att genomförslaget till fastighetsskatt fördyra människors boendekostnader. Industriministernhar inte tvekat att oreserverat stimulera en strukturellomvandling som i sig innebär en regional obalans. Därför finns det anledningatt vara betänksam inför att dra slutsatser av debatten . Vad gäller regionalpolitiken i anser vi att denbör ses och utvecklas framför allt mot bakgrund av den mycket snabba ochomfattande strukturella omvandling som den svenska industrin för närvarandegenomgår. Också utskottet konstaterar i betänkandet attregionalpolitiken har fått en delvis förändrad inriktning. Man säger att närden svenska regionalpolitiken formulerades var en avgrundtankarna att styra över en del av fillväxten inom industrisektorn tillunderindustrialiserade regioner. Ambi-fionen var i större utsträckninglokaliseringspolitisk. Betingelserna för en sådan politik förändrades under1970-talet, främst till följd av att det inte längre finns särskilt mycketindustriell tillväxt att fördela. Det handlar mer om strukturomvandling inomindustrin. Där, herr talman, uppenbarar sig den stora motsättning som harpräglat regeringens regiortal-politiska ansträngningar . Å ena sidan gör man allt för att stimulera, underlätta ochpåskynda industrins strukturella omvandling, som i sig innebär ökadkoncentration av kapital och investeringar till överhettade industriellacentra. Å andra sidan söker man mildra den utvecklingens negativa effekter iform av ökad regional obalans genom begränsade regionalpolitiska insatser.Därför kan man konstatera att den regionala obalansen består trotsåratals regionalpolitiska satsningar. Detta är en uppfattning som också utskottet delar. "Det finns tecken som tyder på att de regionala problemen är på väg att förvärras. Sysselsätt ningstillväxten inom de långsiktigt expanderande näringarna sker således i mycket hög grad inom storstadsregionerna, vilket också avspeglas i flytt ningsmönstren. Även om utflyttningarna från skogslän och stödområden är måttliga jämfört med t. ex. utvecklingen , är nettoinflyttningarna starkare konccrttrerade till ett fåtal storstadskommu ner. Många av dem som flyttar är dessutom unga, ofta välutbildade personer." Detta om något är en bekräftelse på det felakfiga i ensidigasatsningar på expanderande exportinriktade svenska mulfinationella företag, somregeringens ekonomiska politik främst är inriktad på att stimulera. Det medfördels en ökad regional obalans, dels en förändring av industristrukturen också istorstäderna. Denna av regeringspolitiken stimulerade strukturomvandling förGöteborgsregionen har inneburit en markartt ökning av utlandsberoendet.Merparten av Göteborgsföretagens produktion går på export. Det gör attproduktionen är särskilt känslig för internationella konjunkturella svängningaroch priser. Strukturomvandlingen har inneburit en stark monopoliseringoch multina-tionalisering av den göteborgska industrin. Det har i sin turmedfört en ökad utlandsetablering med allt större andel investeringar utomlands.Den del av produktionen som flyttas utomlands är ofta den arbetskraftsintensivakomponertttillverkningen. Det innebär bl. a. att våra industrier förvandlas tillsammansättningsfabriker, där av komponenterna - som t. ex. Volvoanvänder för sin biltillverkning- importeras från utlandet. Det innebär ocksåatt Göteborgs- regionenhåller på att avindustrialiseras när det gäller småindustri ochunderleverantörer, vilket medför en kraftig och stadig minskning av industrisysselsättningen. På så sätt har strukturomvandlingen skapat enindustristrukturen bild av som innebär total dominans ochmotsvarartde regionalt beroende av framför allt , något som förGöteborgsregionen är mycket farligt. TCO uppskattar att bilindustrin i gerupphov till ungefär 50 000 arbetstillfällen. Man konstaterar att beroendet avbilindustrin i har blivit så stort att man kan säga att helalandsdelen häller på att bli en bruksbygd. Med erfarenheterna från den snabba konjunkturväxlingen ochöverkapaciteten inom varvsindustrin och med tanke på ätt bilmarknaden ivärlden totalt inte är säkert expansiv finns det anledning att vidaregranska konsekvenserna av ett ökat beroende. Bilindustrin väger tungt inuvarande konjunkturuppgång i , men hur länge? Det händer inte ofta att man åberopar andrapartiers motioner i debatten som argument för sina egna påståenden, men dethänder. I folkpahiets motion A420, som behandlas i det betänkandevi nu diskuterar, säger man att det är en styrka även för ett litet land somSverige att upprätthålla mångfalden och flexibiliteten. En alltför kraftigkoncentratiort riskerar enligt uppfattning att leda till sårbarhet.Det är önskvärt med en ökad riskspridrting som kan vara till gagn för riket somhelhet. Detta är precis en beskrivning av Göteborgsregionensensidiga beroende av och brist på riskspridning när det gällersysselsättningen. Detta aktualiseras i motsvarande vpk-reservation. Det är synd att och de övriga partierna intedrar de rätta slutsatserna av det här konstaterandet utan väljer, liksomregeringen, att fortsätta att överlämna ansvaret för Göteborgsregionensframtida utveckling till samma krafter som i slutna direktionsrum och meduteslutande företagsekonomiska kalkyler som underlag bestämmer om regionensutveckling liksom om den regionala obalansen också i fortsättningen. 65 (): Att de regionala balansproblemén förvärratskommer fill uttryck i det stora antal motioner som tar upp situationen i länoch regioner och som utskottet behandlar i sitt regionalpolitiska betänkande. Bakom de vikande befolkningssiffrorna i bl. a. skogslänenligger struktur-omvandlingcrt inom järn-, stål-, gruv-, jordbruks- ochskogsnäringarna som inneburit att antalet sysselsättningstillfällen i berördaorter minskat. har expansionen inom den privata tjänstesektorn ochinom de kunskapsintensiva delarna av industrin till huvudsaklig del gått tillstorstadsregionerna. Det är naturligt att denna utveckling väcker oro i deutsatta delai-ua av landet. Jag tycker att det är viktigt att komma ihåg attregionalpolitiken inte ensam kan vända utvecklingen. Här krävs en samladpolitik som främjar tillväxten i Prot.1986/87:128 samhället. Det finns anledning att framhålla att densocialdemokratiska regeringen efter sitt tillträde1982 har lyckats bryta den tidigare negativa trenden iden svenska ekortomirt. Sysselsättningen har ökat och arbetslösheten harbegränsats. Regeringen har också vidtagit en rad åtgärder för att fåtillväxten mera jämnt fördelad över landet. Utöver de regiönalpolitiskastödåtgärderna kan nämnas insatser inom kommunikations- och utbildningsområdenasom syftat till att förbättra näringslivsmiljön i de regionalpolitisktprioriterade områdena. nämnde i sitt anförande insatser som hargjorts inom jordbrukspolitiken. Inom regionalpolitiken har regeringen - som framgått avdebatten - föreslagit ett särskilt anslag om 300 milj. kr. föratt främja infrastrukturen i de mest utsatta regionerna. Med detta anslag hademan tänkt sig att genomföra framåtsyftande projekt som är både sektors- ochlänsövergripande. De gäller insatser för forskning och utbildning, teknikutvecklingoch teknikspridning, kommunikationer och småföretagsutveckling. Avsikten harvarit att stärka de särskilt utsatta regionernas utvecklingskraft och göra demmera attraktiva för företagsetableringar. De skulle bli mer konkurrenskraftigagentemot storstadsområdena och tillväxtregionerna. Jag har levt nära problemen iNorrland, och jag är övertygad om att skall vi i de utsatta regionerna kunnahävda oss, behövs just den här typen av insatser. Detta avspeglas också iåtskilliga av länsmotionerna. Jag är därför både ledsen och besviken över attde borgerliga partierna tillsammans med vpk har avvisat regeringens förslag pådenna punkt. Det måste kännas svårt för alla de motionärer från dessa fyrapartier, som i sina länsmotiorter just efterlyst denna typ av satsning, atttvingas konstatera att partikamraterna i arbetsmarknadsutskottet gått emotderas önskemål. säger man från utskottsmajoriteten att vi vill ha högrelänsanslag. Jag vill inte utesluta att det i en del län kan uppfattas positivtmed mer pengar. Men här handlar det om prioritering. Satsningarna påkommunikationer och utbildning måste sättas främst, om vi skall hävda oss iregionerna utanför storstäderna. Man får för övrigt ha viss förståelse för omsamtliga länsstyrelser nu kommer att göra anspråk på att få del av de nya 200miljonerna på länsartslagen. Det kan därför finnas en risk för en utsmetningöver landet av pengarna, precis som sagts här . Det är ju inte detta vibehöver. I de motioner som tar upp problem i regioner och länpresenteras ett stort antal väldigt bra och konstruktiva förslag, som spänneröver flera politikområden. När det gäller insatser inom t. ex. kommunikationeroch utbildning ligger förslagen väl i linje med regeringens förslag i bl. Någon ingående genomgång av situationen i de olika regionernaavser jag icke att göra, eftersom den är väl känd för kammaren. Utskottet anseratt det är länsstyrelserna som har det samlade, greppet på länsnivån, och dekan också med hjälp av länsanslagen ta initiativ till utarbetandet avåtgärdsprogram, utseende av delegationer, m. m. De får också göra deprioriteringar som krävs vid användningert av dessa medel. Detta har utskottetpekat på 112 också iår, bl. a. i anslutning till motionsyrkanden om statliga medel till en laxfondi . Jag vill understryka att vi socialdemokrater i utskottetutgått från. att regeringert återkommer till riksdagert med begäran omytterligare medel för dessa ändamål under länsanslaget, om det visar sig attlänsstyrelserna redovisat konkreta projekt som kräver resurstillskott. Jag har i inledningen till mitt anförande pekat påomstruktureringen inom viktiga basnäringar som en förklarirtg till problemert ibl. a. skogslänen och Bergslagen. Jag vill understryka betydelsen av att företagentar sitt samhällsansvar och aktivt arbetar med alternativasysselsättningsprojekt i de orter som berörs av nedläggning eller nedskärning.Jag tycker att vi har rätt att kräva ett sådant engagemartg av företag somtjänat in stora vinster . Jag vill slutligen peka på betydelsen avpågående och planerat utredningsarbete i de regionalpolitiska frågorna. Somtidigare nämnts i debatten föreslår utskottet att en ny regionalpolitiskutredning tillsätts. Härtill kommer att det pågår ett intensivt arbete med deregionalpolitiska frågorna också i andra sammanhang, t. ex. inom den fackligarörelsen. Det är viktigt för länens utveckling att vi fångar upp dekonstruktiva förslag som kommer fram den vägen. Med det anförda yrkar jag avslag på de borgerligareservationerna och vpk-reservationerna och bifall till s-reservationerna samtför övrigt bifall till utskottets hernställan. 1986/87:128 . 66ERIK HOLMKVIST (m): Den ekonomiska ochindustriella utvecklingen i våra Norrlandslän är mer kluven än kanskenågonsin tidigare. Mörka moln tornar onekligert upp sig, men det finns också endel ljusa inslag, vilket vi inte får glömma bort. Det är också viktigt att viinte målar framtiden med mörkare färger än vad verkligheten motiverar. Till den positiva utvecklingert hör högskolornas ochuniversitetets roll som motor och kraftkälla inte minst för de mindre företagen.Utvecklingen inom data och elektronik betyder likaså mycket. Rymdteknologin iKiruna har oanade utvecklingsmöjligheter inom räckhåll, med storaavknoppningsef-fekter som fullt möjliga. Norrlandslänen får allt bättreutbildad arbetskraft och bättre företagsledningar. Forskarbyar och teknikcentrakan komma att betyda mycket som injektion i näringslivet. Det finnssåledes mycket att se fram emot inom dessa avsnitt. Men; Vi måste realistiskt bedöma vår landsändasmöjligheter och det närmaste årtiondet. Vi får inte liktstrutsen stoppa huvudet i sanden inför problemen. Vi står inför en ny och storstrukturomvandlingsepok i det norrländska näringslivet. Det är förändringarsom kommer att innebära att företag tvingas lägga ner verksamheten ochmänniskor- framför allt unga - tvingas flytta. Den brist på trygghet som drabbar en familj vid ertflyttning till en helt annan landsända är det få som kan förstå som inte harerfarit vad det vill säga att förlora sina vänner och sin släkt och ett invant,omtyckt arbete. 8 protokoll 1986/87:128 tvingas bopå skilda håll två makar emellan skapar allehanda problem. Kanske förlorar dockbarnen allra rnest. 'är det basindustrierna som sviktar.Gruvnäringen brottas med alarmerande problem. har förutskickat att hälftenav personalstyrkan måste gå inom en mycket . aviserarneddragningar i samma omfattning. Hela gruvnäring måste bort. 2 000 manmåste gå. Prospektering efter nya malmfyndigheter läggs ned - det som tidigarealltid ansetts som förutsättningert för fortsatt gruvdrift: Stålindustrin brottas med en global överproduktion, somhotar delar av den europeiska stålindustrin. Även här kommer hälftert av stålverken att tvingas stänga inom bara . Det är en smärtsam omställningsprocess som kommer att drabba även vårt land. tvingas skära ned sin produktion. Nedläggningar och friställningar blir resultatet. Även de privata stålföretagen drabbas. Lönsamheten räcker inte till de nödvändiga investe ringar som branschen behöver. Låglöneländerna i och tar hand om en allt större del av produktionen. Hotet mot de svenska stålföretagens överlevnad är påtaglig. 2 000 man måste bort i ett nära perspektiv. Men det ärinte nog med detta. lönsamhet är ytterst känslig förfluktueringar. ASSL.s verksamhet kännetecknas av för låg lönsamhet. Även härhar friställningar aktualiserats. 300 man skall bort inom sågrörelserna. Inteheller här räcker lönsamheten till nödvändiga investeringar. Utöver konkurrensen utifrån mot våra basindustrier och ensviktande lönsamhet innebär den nu aviserade omläggnirtgert av ertergipolitiken- med tidigarestängningar av våra kärnkraftverk med kraftigaenergiprishöjningar som följd - att de företag som trots konkurrensen utifrånklarade sig, ändock kommer att tvingas på knä. Prishöjningar på el selektivt i vårtland, som scenariot visar, inryms inte i de priser som marknaden bestämmer ochvill betala. En ändrad energipolitik i den riktningen kommer att ta död påframför allt den norrländska basindustrin. Ingen industri är mer beroende av ett lågt energipris änASSI. Karlsborgs-verken och , i och , iAitik, i , SCA och i , Bolidenverken i ,Bolidengruvorna i ; i , SCA och iÅdalen, Stora i och i - samtliga dessa företag utefterNorrlandskusten hamnar i riskzonen, om de socialdemokratiska intentionerna ifråga om energipolitiken får gehör i , och inte bara dessa företag. Ån en gårtg kommer således det pressadeNorrland att drabbas hårdast, och alldeles särskilt , det län somunder tiden efter sista världskriget haft den största arbetslösheten - isärklass - och den största utflyttningen. Tillfälliga incidenter i omvärlden får inte i form avnågra tvära och oöverlagda kast styra vår energipolitik, som måste varalångsiktig. Moderata samlingspartiet säger nej till att utsätta vårt näringslivoch vår utveckling för störningar av det slaget. Detta ändrar för den skullinte våra krav på full säkerhet i våra kärnkraftverk. Men även det norrländska jordbruket sviktar betänkligtunder en otillräck- Prot. 1986/87' 128 lig lönsamhet. Antalet brukareminskar mycket kraftigt. klartotillräcklig för att föda landsändans mänrtiskor. I en krissituation vore ----- denklart otillräckliga tillgången på mat en allvarlig faktor i försvaret avvåra Regionalpolitiken gränser.Medelåldern stiger inom brukarleden. förnyelsesker inte längre. Det är kanske inte så konstigt. innebär för en normalgård investeringar om tillsammans ca 2,5 milj. medansamma jordbruk inte förmår bära större investeringskostrtader än i Läget är därför allvarligt. inlandetdrabbas särskilt hårt. Där är medelåldern för jordbrukare på väg Med dert utvecklingstakt vi nu har har inlandet inga jordbrukkvar efter en . Men dessa beskrivningar är inte tillräckliga.Norrlandslänen dräneras även på andra och mer fillgängliga resurserskattevägen. Således betalar människor och företag i miljarderkronor till de centrala löntagarfonderna, pengar som sedan går till köp avaktier i börsföretagen, betalningar som går till de tidigare aktieägarna - intetill nya jobb eller utveckling, varken i landet i stort eller i . Norrlandslänen betalar genom de rtuvaraude formerna förstatsbidrag även flera miljarder mer till människor i storstadsområdena i formav barnomsorgsavgift, färdtjänstmedel och bostadsstöd än de själva får. Låt mig ta några exempel. Medan färdtjänsten i Stockholmfår , . per person i bidrag, får Arjeplog17 kr., , . per person i bidrag.Medan barnomsorgsbidraget till är , till 24 400 kr.och fill . per barn, är samma bidrag till ,, . Och detta är inte allt. bestårNorrlandslärtCrt övriga med urtg, välutbildad arbetskraft, den ungdomsom egentligen är egen framtid. Den framtiden tvingas vi avstå ifrån- fortfarartde, efter alla dessa år. Socialdemokratisk politik har somgått kommit att innebära ett hot mot Norrlandslänens utveckling och expansion -faktiskt och möjligt att belägga med statistik. Det som framför allt bidragitär den klassiska socialistiska skattepolitiken, den solidariska lönepolitikensom kommit att slå ut hela branscher och orter, den klart orättvisafördelningspolitik som kommer till uttryck i den nuvarande statligabidragsgivningen, som jag gav några exempel på, de för allt näringsliv såöppet kränkande löntagarfonderna och den så envetet bidragsbaseraderegionalpolitiken. Jag är övertygad om att de flesta län kommer att applåderariksdagens beslut om att mera pengar kommer att tilldelas överlänsanslagen. Svert och förvånade mig dock mycket. Jagtror inte heller att de gjorde sig tolk för de olika länsstyrelsernasuppfattning i denna fråga. Framför allt vill jag understryka att det under sä långtid förhärskaride antiföretagärklimat som fått breda ut sig i vårt land bidrar till denna utveckling. Där har framför allt facket varit pådrivande och normlikare. Hur har socialdemokratin kunnat acceptera och delvis varit 115 Prot.1986/87:128 påhejare till den öppna negativism i förhållande tillsmåföretagandet som I de norrländska orterna, där alla känner alla, har den T ' ', r~i ~ attitydert till företagare i allmänhet blivit förödande. Idéer och ambitioner Regionalpolitiken " , , o . hospresumtiva företagare har lagts at sidan. Att regeringen nu verbalt bekännersig tillén annan syn på värdet av företagarna och företagandet är Låtdet dock inte stanna vid enbart fagert och överslätande tal! De mindre företagarna är och kommer i än högre grad attvara Norrlands-länens framtid i fråga om ny sysselsättning. Företag med mindreän 20 anställda kan etableras på de flesta orter även i glesbygdslän. Låt oss därför skapa ett mer småföretagsvänligt bemötande- från kommurter, frårt myndigheter och från staten. Undanröj hinderför etablering. Ta bort skatten på arbetande kapital i företagen. Skapa möjlighet för människor att få utbildning i det företag desedan skall arbeta i. Skapa mer tidsenliga finansieringsformer. Ökaetable-rings- och investeringsbenägenheten genom att tillåta vinsterna att öka- är dét bara de stora exportindustrierna som tjänar pengar. Till sist:Avskaffa löntagarfonderna. Utan en småföretagafexpansion i glesbygd och Norrlandslänkommer vi att få leva med obalansproblemen i sysselsättningen i dessa bygder.Utan en sådan utveckling kommer hotet mot framför allt inlandet att fortsättaatt vara en realitet. Utskottet ställer sig bakom skrivningen i min motion A464om att åtgärderna i Norrlandslänen, inte minst i , skall spänna överett brett register och syfta till industriell breddning och förnyelse, där detgäller att genom olika insatser öka beredskapen inför tänkta växlirtgar ikonjunkturerna' nationellt och internationellt: Det gäller nu för regeringen att leva upp till vad ettenigt utskott sagt - mén detta fordrar helt andra initiativ och en annan insikti vad som krävs. Jag anbefaller därför socialdemokraterna i kammaren att läsaoch ta ledning av vad som sägs i de moderata reservationerna iutskottsbetänkandet. Striden gäller långt mer än de 300 milj. kr. somregeringen inte fick mert som länsstyrelserna kommer att få, och det med råge.Striden gäller i stället vilket samhälle vi skall ha. Skall politiker dra uppsnäva ramar, eller skall vi ge människor möjlighet att själva skapa sinframtid? Skall besluten fattas allra längst upp i hierarkin, eller skall defattas så nära människorna som möjligt? Svaren borde vara lätta att ge. Jagbeklagar socialdemokratins oförmåga att acceptera hur människor egentligen villha det. Jag yrkar bifall till samtliga moderata reservationeri arbetsmarknadsutskottets betänkande 1986/87:13. 67 (): talare från har härredogjort för allmänna regionalpolitiska syn. Jag tänker därförmest uppehålla mig vid mitt eget hemlän, , som ännu inte har berörtssärskilt mycket i debatten. Det ärskönt att kunna börja ett anförande med att säga något positivt. Arbetsmarknadssituationeni är jämförelsevis bra. 116 senaste länsstyrelsesammanträdet imåndags konstaterade länsarbetsmark- nadsdirektörenatt länet har den näst efter högsta sysselsättningsprocenten.Genomsnittet i länet var arbetslöshet mot rikets . Mendet finns områden i länet, särskilt kommun, där situationen ärytterst bekymmersam. har en arbetslöshet på , , och där finnsockså länets högsta kvinnoarbetslöshet, , Och siffrorna för ungdomar ärde allra värsta, , Därför behövs särskilda åtgärder för att förbättrasituationen i , Ett viktigt inslag, inte minst söm stimulans förkommunens näringsliv, är en förbättring av kommunikationerna. Över huvud taget är goda kommunikationer ett livsvillkorför sydöstra , har rtu efter intensiva påtryckningarfrån olika håll räddats från statliga besparingar, och jag hoppas vi slipper taden dusten . är det många med mig som oroas av vad som skall händamed järnvägen /, Det är oerhört angeläget att vi fårbehålla direkta järnvägsförbindelser med och med det interregionalajärnvägsnätet, är ett skogslän, även om det inte alltid räknastill skogslänen. Kvar står i alla fall att skogsbruket och skogsområdena spelaren stor roll för länets sysselsättning: Många mindre vägar har låg bärighetdärför att där finns svaga broar eller därför att vägarna går över mossmarker,bör därför få del av det nya anslaget för förbättring avskogstränsportvägar. Vi i tycker att det är bra att regeringen fårbakslag på sitt förslag att anslå 300 milj, kr, tillinfrastrukturella satsningar. Det har sagts här , Allaföreträdare för , , och vpk har framhållit attdeföreslagna pengarna inte räcker och att det är som skall fatta beslutom sådana här satsningar. Industriministern får leka jultomte på annat sätt. Men det är också bra att industriministern här harsagt att det kommer ett paket och att då skall få ta ställning. Resultatet av dagens debatt är alltså'att en rejäl ökning av det regionalpolitiska stödet kommer till stånd, . ' När riu länsanslaget kan skrivas upp , dvs. -en summa som ligger närmast ursprungliga förslag- förutsätter jag att också får en rejäl ökning. Vi blev mycketbesvikna när vårt anslag 1986/87 sänktes från 5 milj. kr. till 4 milj: kr.Detta fick till följd att vår angelägna satsning på landsbygdsutveckling fickbli mindre och att stödprocenten i flera enskilda företag sänktes. Genomeffekterna av projektramen har vi också tvingats säga nej till flera intressantaprojekt. Dit hör t. ex. TEC:s "Mätmetodik och resurser förkvalitetssäkring" och pengar till bildandet av Stiftelsen projekt om nyföretagan-de och företagsutveckling på landsbygdentvingades vi halvera. Ansökningarna är alltså många, och ambitionerna ärstora. En fördubbling av länsanslaget till skulle vara väl användapengar.