prot · GA0987 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:87 1 § Kompletteringsval till utskott kommunisternas partigrupp har som suppleanti utrikes-och jordbruksutskotten under ledighet anmält hansersättare . Talmannen förklarade vald till suppleant i utrikesutskottet (vpk) suppleant i jordbruksutskottet (vpk) 2 § Justerades protokollet för den 6 innevarande månad. 3 § Talmannen meddelade att () denna dagåtertagit sin plats i , varigenom uppdrag somersättare upphört. 4 § Föredrogs men bordlades åter Konstitutionsutskottetsbetänkanden /87:18, 21 och 23-26 5 § Anmäldes och bordlades 1986/87:107Förslag om uttag av socialavgifter på vinstandelsmedel 1986/87:117Nytt statsbidragssystem för barnomsorgen 6 §Anmäldes och bordlades 1986/87;N151av m.fl. (vpk) Näringspolifikinför (prop. 1986/87:74) 7 §Meddelande om interpellationer Meddelades att följande interpellationer framställts . 1986/87:202av () till justitieministern om förpassningar: Förpassningsverksamheten har ökatbetydligt, inte minst mot bakgrund av en snabbt ökande spontaninvandring tillSverige, Inte sällan är 'dessa förpassningar och också de förpassningar somföranletts av fällande domar förenade med olika former av komplikationer. I enhel del fall har kritik, och ibland stark kritik, riktats mot denna verksamhetoch det sätt på vilket denna utförs. Huvuddelen av de förpassningar som äger rum sköts avkriminal-värdsstyrelsen och inte av polisen. I anslutning härtill har ett antalviktiga frågeställningar aktualiserats som bör lösas, sä att förpassningsverksamhetenförblir korrekt utförd och med deri säkerhet pch etik som är påkallad. För det första är förpassning av främst personer dömda förbrott stundom en säkerhetsfråga. Det övervägande antalet förpassningar sker med reguljär flygverksamhet, och det är därför nödvändigt att endast debäst utbildade och mest kompetenta polismännen skall utföra sådana förpassningar.Det finns mot bakgrund av olika händelser anledning anta attkriminalvårdspersonal saknar den för ändamålet erforderliga kompetensen. För det andra är förpassning av personer till andra länderförenat med samtal och förhandlingar med utländska polismyndigheter. Det tordevara rimligt att dä företräds av kompetent polispersonal som är välförtrogen med både och mottagarlandets lagstiftning på området. För det tredje: Vilken status har kriminalvårdspersonalnär det gäller våldsanvändning utanför sina anstalter och fordon? Endastpolismän äger laga befogenhet att utöva erforderligt våld i sintjänsteutövning. Här handlar det också om förpassning av personer som kanförekomma i utlänningsärenden och som inte är kriminella. I många av dessafall fordras en icke obetydlig erfarenhet av och kännedom om människor ikrissituationer där stor etik och takt erfordras. Polismän är regelmässigt de som är mest skickade atthantera sådana situationer. Det måste släs fast att den utbildning polismän fårbl. a. just tar sikte på att göra dem lämpade att bemästra svåra situationer. Sist men inte minst är det bekant att man vid de allfmei-omfattande svenska kontakterna med utländska polismyndigheter fått uppgiften omatt de som sköter svenska förpassningsresor är poliser. lärkriminalvärdstjänstemän presentera sig såsom polismän. Ett sådant förfarande ärdels straffbart i svensk rätt, dels också ägnat att undergräva förtroendet försvenska myndigheter. Mot bakgrund av vad jag ovan anfört vill jag ställaföljande frågor till statsrådet; Svåra och känsligaförpassningsuppdrag utförs med reguljärt flyg av ej utbildad eller ej tillräckligt utbildad personal. Vilka åtgärder är statsrådet beredd vidta för att maximal säkerhet skall upprätthällas vid sådana förpassningar? Utlänningsärenden är polisärenden,och ansvarig för verksamheten gentemot regeringen är polischefen. Enligt den nuvarande ordningen skall polischefen utnyttja personaT från andra myndigheter för en av de svåraste och mest känsliga verksamheterna. Är mot den bakgrunden statsrådet beredd medverka till att förpassningsinstruktionen ändras sä att det är polischefens personal som verkställer förpassningar, dvs: utför det arbete som åligger myndigheten? 1986/87:203 av Per Stenmarck (m) till statsrådet om polisens handläggning av flyktingärenden; I tidningen vissa mot polisen synnerligen kritiska - enligt minmening delvis t. o. m. kränkande -uttalanden av ombudsmannen mot etniskdiskriminering, DO. Han har i ett brev, dnr 47/87, bekräftat att tidningenkorrekt återger vad han sagt. DO menar att polisen främst i och på Arlandasköter flyktingärendena dåligt samt desinformerar massmedierna så att det"kraftigt bidrar till en ökad främlingsfientlighet och till att rasismensticker upp sitt fula huvud". DO gör isammanhanget en spekulativ bedömning av orsakerna; "- En stor del av poliserna har en strängtkonservativ samhällsuppfattning, åtminstone om man jämför med exempelvissocialassistenter och personal på försäkringskassor. Dessutom har många polisermilitär bakgrund." Jag anser att DO gjort ett övertramp genom att geoffentlighet ät sädana åsikter. DO har trots allt ett av statsmakterna inrättatämbete och bör då rimligen vara så pass måttfull i sina omdömen som man måstekunna kräva av en ämbetsman i framskjuten position. Därförvill jag fråga följande: diskrimineringsombudsmannens mening i fråga om polisen och desshantering av flyktingärenden? Om inte, villstatsrådet inför kammaren redovisa sin syn på polisens handläggning avflyktingärenden? 8 §Meddelande om fråga Meddeladesatt följande fråga framställts 1986/87:432 av () till justitieministernom ansvaret för förundersökning i brottmål: I en eko-intervju den 7 mars 1987uppger justitieministern pä fråga om vem som skall leda en förundersökning att"det är en fråga som får bedömas från fall till fall". Eftersomintervjun gällde omständigheterna kring mordet på , gällde frågannaturligis grova brott och inte exempelvis hastighetsöverträdelse. En från polisväsendet fristående åklagarfunktion är enrättsregel tillkommen för den enskildes skydd. Angående denna viktigarättsprincip avger justitieministern ett svar som leder till förvirring ochosäkerhet om huruvida det är polis, åklagare eller kanske rent av någon annansom i det enskilda fallet blir ansvarig för förundersökningen. I stadgas att åklagaren skall ledaförundersökningen och meddela anvisningar rörande undersökningens bedrivande.Justitieministerns ovan redovisade uttalande står inte i överensstämmelse medstadgandet i . Mot bakgrund av vad som ovan anförts vill jag ställaföljande fråga till statsrådet: Avser justitieministern att förriksdagen framlägga förslag om en ändring i syftande fill attockså andra myndigheter kan inträda som förundersökningsledare i brottmål? 9 §Kammaren åtskildes .