prot · GA0936 · 1986-12-31 00:00:00 — Dessa områden har en oerhört begränsadiriöjlighet till ett differentierat arbetsliv, och skall vi över huvud taget hanågon överlevnadsmöjlighet måste vi få nyttja de naturtillgångar som finns.Och vi har en skogsvårdslag, som vi naturligtvis respekterar och rättar ossefter. AnL 151VIOLA (vpk) replik: Det brukar ju annars hävdas frånarbetarrörelsehåll att har utsugits på sinarikedomar, som folk under både socialdemokratiska och borgerligaregeringar har tvingats söder över. De nya europeiska planerna där man sätter in ochNorrbotten i ett Europasammanhang kommer att gå mycket längre när det gälleravfolkning Att då tro att enda utvägen är att angripa de områden som vi måsteskydda, i stället för att kräva en rättvis regionalpolitik och jobb åtNorrbotten, tycker jag är att gå ned på knä alldeles i onödan. Kamp brukar lönasig, men här gäller det inte kamp för att störa naturen ytterligare. Det kanaldrig ge riktiga villkor. AnL 152 () replik: När det gäller gruvor och malm är det väl föralla känt att tillgångarna inte är förnyelsebara. Man må kalla det för ettvårdslöst utnyttjande, men tar malmkroppen slut. Vi måste finnaoss i att om vi inte kan prospektera på ett bra sätt och finna nya malmkropparså tar jobben slut. Det finns ingen anledning att kalla detta för röveri. Vivet alla att gruvkroppar tar slut en gång. När det gäller finns gruvkroppen under älven, ochdet är den vi vill bruka för att förlänga gruvepoken i . Tredje vice talmannen- anmälde attViola anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare replik. AnL 153 (): Jag tänker uppehålla mig vid två punkter ibetänkandet som berör oss i särskilt, nämligen de som handlar omHårkan och Ammerån. Hårkan och Ammerån är båda biflöden till iJämtland. Ammerån finns i östra . Frågan om Ammeråns överledning hardiskuterats , inte minst i min egen hemkommun, . Opinionen mot enöverledning har varit och är stark. Kommunfullmäktige i har,-som fleragånger har nämnts härifrån talarstolen, enhälligt beslutat att säga nej till enöverledning. För kommunens del är det alltså slutpratat. Det finns inget attförhandla om. Ammerån är inte till salu! Både Hårkan och Ammerån hör till läns viktiganaturresurser och utgör en av grunderna för en av vårt läns viktigastenäringar, nämligen turismen. Det är ur regionalpolitisk synpunkt viktigt att natureninte förstörs för oss och att våra möjligheter till inkomster inte rycks undan.Annars tvingas ännu fler människor flytta från länet. I reservation 12 behandlas Hårkan. Där pekar ochvpk på att en massiv lokal och regional opinion motsatt sig utbyggnadsprojekt.Tunga centrala myndigheter, politiska organisationer och Älvräddarnas samorganisationdelar den lokala befolkningens uppfattning: Hårkan skall bevaras! Den är enviktig resurs för turismen i hela Östersundsområdet. Det är lätt att ta sig till Hårkan, till sin fritidsstugadär eller för att t. ex. fiska, studera intressanta kulturminnen eller en rikflora och' fauna eller kanske ägna sig åt kanoting, som blivitmycket populärt efter hela Hårkan, ända från källflödena vid.norska gränsen. Lokalbefolkningen kring Hårkan har genom sinafiskevårdsföreningar gjort ett enastående arbete för att göra Hårkan ännu merperfekt för friluftsliv, till gagn för såväl ortsbefolkningen som besökandeturister. En lag om hushållning med naturresurser Prot.1986/87:36 har folkarbetat med biotopförbättringar och det Till detta har arisenliga statsmedel utgått. Betydande , 1 -// statsbidrag har också avsatts för att göra det möjligt att ställa m. m. ordning lekplatser för öring och harr som det finns gottom i Hårkan. En mängd vindskydd har byggts - även till det har statsmedelutgått. De ideella insatserna som också kommer till är oräkneliga. Fisket har ökat. Ansträngningarna har således gett gottresultat. Hårkan är som sagt hotad. I center- och vpk- reservationen nr 12kräver man att Hårkan skall räddas för framtiden. Jag stöder denna reservation. Men, herr talman, det är inte bara Hårkan som är en hotadälv i . Också ett annat vattendrag är hotat, nämligen Ammerån.Ammerånprojek-tet avstyrks av kommunen rrien också av fiskeristyrelseri,, , kammarkollegiet. Ammerån, som är outbyggd, har bedömts vara en av demest skyddsvärda älvsträckorna i hela landet. Ammerån är landets kalkrikasteälv. Ammerån är också det vattendrag som längst kan motstå försurning. Även Hårkan har ett högt pH-värde. Både Ammerån och Hårkanär alltså omistliga i kampen mot försurningen. Nedfallet från Tjernobyldrabbade inte minst östra och kommun. Försurningen i övrigttycks drabba olika områden hänsynslöst. Inget område är skyddat. Men detströmmande kalk- och kaliumrika vattnet i Hårkan och Ammerån är friskt ochkommer att förbli friskt - och vilken hjälp är inte det i kampen motförsurningen! Min hemkommun, kommun, som ligger vid Indalsälvenär . På varje mil efter , som alltså rinner genomkommunen, finns det ett kraftverk. Kraftbolagen har således verkligen tagit försig. av vattendragen i är utbyggda. Av den ström somproduceras i kommun är det som vi som bor där självaanvänder. All annan el exporteras, och den får vi inte betalt för. Det ärbolagen som tar betalt. Vi tycker nu att man har tagit fillräckligt. Vi vill haAmmerån kvar. Ur energisynpunkt är det inte nödvändigt att åstadkomma enöverledning av Ammerån. Kraftbolagen har faktiskt erkänt att en effektiviseringav befintliga kraftverk ändå är möjlig. Det lilla tillskott som Hårkan ochAmmerån skulle ge behövs inte. Däremot behöver vi själva både Hårkan ochAmmerån. Dessutom vill vi ha en reell chans att själva påverka vår livsmiljöoch vår framtid. Det är viktigt att ta hänsyn till långsiktigamiljöintressen. Därför, herr talman, vill vi ha Ammerån och Hårkan kvaroutbyggda. Vi vill utveckla turistnäringen och göra fritids- ochfriluftsutbudet ännu mera attraktivt. Vi vill, som sagt, ha kvar Ammerån ochHårkan med tanke på kampen mot försurningen och för en god livsmiljö för osssjälva och våra efterkommande. Vi kan inte förstå att det skulle finnas någon som intevill rädda Hårkan och Ammerån för framtiden - att det finns sådana förstår vialltså inte. Det vore oförsvarligt, herr talman, att tillåta en utbyggnad avHårkan och Ammerån. Jag yrkarbifall till reservationerna 12 och 13. AnL 154 (vpk): Jag vill först kommentera det beslut som vimorgon skall fatta beträffande , vilken kommer att föras in inaturresurslagen som en för framtiden skyddad älv. Från början var vi i vpkensamma när det gäller den politiska ståndpurikten i detta sammanhang. Vi harnu fått stöd, och det gör att vi kan hoppas på morgondagens votering. Vi hoppasalltså att man då fattar ett beslut som innebär att sparas. Dessutom vill jag kommentera den motion som hans rriedmotionär har väckt! I mofionen tas frågan om Laisvallgruvansframfid upp. Jag vill understryka att Laisvallgruvan är viktig försysselsättningen i kommun. Jag vill också understryka att detnaturligtvis är med en viss bävan som vi tänker på den dag då gruvan iArjeplogs kommun läggs ned. Men om man nu menat allvar med sin motion, varförhar man då inte framställt ett särskilt yrkande i debatten? Är det här ettexempel på de taktikmotioner som ofta väcks här i ? Man yrkar alltsåinte bifall till motionerna och än mindre begär man votering. När det gäller och har beslutfattats om undantagande från vattenkraftsutbyggnad. Det skedde genom ettregeringsbeslut under naturvårdsåret. Det regeringsbeslutet fattades av denregering som leddes av . När beslutet om undantagande fattades menademan naturligtvis att älven var skyddsvärd. Men en överledning av vattnet får många konsekvenser imiljöhänseende. Man kan nämna de sedimenterade lagren från gruvavfallet iTålmakdam-men, som skulle spolas nedåt med . Man kan också nämnaden torrläggning av vattnet mellan Storlaisans och Dellekjokkens mynningar somskulle bli följden. Det finns en rad olika naturvårdsaspekter när det gällervad som skulle hända om man ledde över till . Det är klart att det är viktigt att gruvdriften kan pågåså länge som möjligt. Men när det gäller gruvdriften i kommer ju blyetändå att ta slut. Det behövs alltså helt andra åtgärder - och varför det? Omman nu varit så intresserad av arjeplogsbornas framtid, varför har man dåständigt gått emot en produktionsavgift på deri äldre vattenkraften som skulleha kunnat användas till att bygga upp nya produktiva anläggningar -samhälleligt ägda, kooperativt ägda eller arbetarägda? Varför har man intestött tanken på Lavergruvan som försöksgruva för bioteknik? Varför beviljar maninte de miljoner som behövs för ett genomförande av ? En radväldigt nödvändiga åtgärder kan alltså vidtas när det gäller svenskgruvbryt-riirig. Jag vill avrunda mitt inlägg här med att ännu en gångbetona att Laisvallgruvan naturligtvis är viktig som arbetsplats för Arjeplogskommuns befolkning. Men när nian fattar ett beslut om att lägga nerverksamheten vid gruvan, måste man naturligtvis - och det gäller såväl aktiva ipartierna som människor över hiivud taget som menar att en planmässigt utbyggdsamhällelig ekonomi vilar på många människors arbete - satsa statliga miljoneri en sådan utsträckning att en ny näringsstruktur kan byggas.upp inom Arjeplogskommun. I fråga om det arbetet kan säkert jag, och . Däremot tycker jag, som sagt, att En lag om hushållning med naturresurser 12 protokoll 1986/87:36 1986/87:36 det är hyckleri att väcka motioner,som man inte yrkar bifall till men som man sedan gör ettfasligt väsen av. En lagom hushållning med naturresurser m. m. AnL 155 (): Med anledning av det som sägeri sitt inlägg här om min motion kan jag konstatera att icke haruppfattat innehållit vare sig i motionen eller i anförandet. I mitt anförandeoch i motionen anges klart att det icke är fråga om en total överledning avLaisälvens vatten, utan det är fråga om en överledning av en del av vattnet.Jag hoppas att läser motionen efter den här debatten. Då kan hansjälv konstatera att han inte har uppfattat vad som står i motionen. Konsekvenserna för kommun kommer, som jag sade imitt inlägg, att bli katastrofala. Så gott som hela kommunen står och fallermed gruvdriften. Kommunen kunde ha fått ett litet rådrum, , ochdärigenom bevarat minst 3 000-4 000 årsarbetstillfällen. kommun, somockså är hemkommun, är hårt drabbad. Jag är ytterst förvånadöver att utan villkor är beredd att släppa sä mångasysselsättningstillfällen. AnL 156 (vpk): Detärbaraatt konstatera att jag är i gottsällskap med . Han har inte yrkat bifall till sin egen motion -han har yrkat bifall till bostadsutskottets förslag. Jag har inte påstått att det är fråga om en totalöverledning av . Även med de planer som har bekantgjorts avBolidenbolaget skulle det bli en överledning av ganska betydande omfattning.Bolaget har aldrig presenterat någon officiell, färdig plan med exaktauppgifter om vattenföringar, dämpningsnivåer eller vattenbesparingar, ochdärför kan jag inte säga hur total överledningen blir. Däremot var det meningenatt fåran mellan Storlaisans mynning och Dellikjokkens inflöde i ihuvudsak skulle torrläggas. Det är alltså ostridigt att BrunoPoromaa har väckt en motion med vissa yrkanden. följer dock inteupp motionen här i kammaren med att lägga fram något särskilt yrkande. BrunoPoromaa har alltså inte i sak tillfört frågan något som han kan säga är enkonkret åtgärd och som han är beredd att låta pröva. AnL 157BRUNO POROMAA (s): efterlyser en förklaring tillatt jag inte har yrkat bifall till min motion. Det finns ingen som helstanledning att yrka bifall till en motion som har avstyrkts av ett enigtutskott. Jag må då säga att utskottet inte har prövat frågan seriöst. Utskottetkunde gott ha granskat konsekvenserna litet närmare, men man har alltså avvisatmotionen med fyra rader. säger att inte officiellt harpresenterat något konkret förslag. Med det ställningstagande som hargjorts i fråga om och det ställningstagande som nu kommeratt göra, blir det säkerligen inte heller nu någon officiell presentation avdetta projekt, och det är beklagligt. Jag hade helst sett att bostadsutskottethade gjort en positivskrivning, som möjliggjorde en seriös prövning av förslaget. Om det PrOt.1986/87:36 sedan hade visat sig att det skulle komma att medföra denegativa konsekvenser som har farhågor förkunde projektet ha slopats. AnL 158 (vpk): Det är riktigt att ett enhälligt utskott haravstyrkt motionen, men beslutet fattar ändå , inte utskottet. Jagkonstaterar bara att inte har följt upp motionen med ett yrkandei kammaren om bifall till motionen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendetredovisas i prot. AnL 159 TREDJE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu fill att debatterakonstitutionsutskottets betänkande 5 om vissa kyrkliga frågor. AnL 160JAN-ERIK (): Enligt mening bör varjetrossamfund stå fritt från staten. har därför under alla år varitpådrivande i religionsfrihetsfrågor. Partiet medverkade akdvt vid tillkomstenav religionsfrihetslagen 1951 och utredningarna och 1968 angåendestat-kyrka-frågan, likaså vid beslutet om de fortsatta samtalen mellan statenoch kyrkan . Dessa samtal resulterade i ett förslagtill nya relationer mellan staten och . Förslaget presenteradesför allmänna kyrkomöte av den dåvarande folkpartiregeringen. Kyrkomötet avvisade emellertid det för svenska kyrkangenerösa förslaget dll uppgörelse. Därmed stod det klart att det inte under denärmaste åren skulle vara möjligt att få till stånd det principbeslut omkyrkans frigörande från staten som alla partier dll dess hade sett som enförutsättning för att skulle besluta om de inomkyrkliga reformersvenska kyrkan så länge strävat efter. Det fanris en allvarlig risk för atthela frågan om ändrade relationer mellan staten och för lång tidskulle föras åt sidan. Detta hade varit djupt beklagligt med hänsyn både tillfrågans stora principiella vikt och till arbetsmöjligheter. I det läget valde att arbeta för en frigörelseför från den statliga beslutsapparaten genom successivareformer. Utredningarna om samvetsklausulens avskaffande, om huvudmannaskapetför begravningsväsendet, om folkbokföringens organisation och om grunderna förden kyrkliga lagstiftningen tillsattes. Dessa utredningar har slutförts. Syftet med de beslut fattat omsvenska kyrkans förhållanden till staten har, som man kan utläsa avproposidoner och utskottsbetänkanden, varit att öka frihet ochallmänt förbättra dess möjligheter att fungera i samhället. också varit att inte genom de fattade besluten föregripaett ställningstagande i principfrågan. Jag skall ge några,exempel på detta. I direktiven till kyrkokommitté framhölldåvarande folkpartiregeringen genom statsrådet bl. a.:"Oavsett hur den principiella frågan om förhållandet mellan staten ochSvenska kyrkan kan komma att lösas finns det enligt min mening skäl att pröva ivad mån det behövs särskilda grundlagsregler om . Jag anser attdet är önskvärt att så långt som möjligt undvika särregler om kyrkan. Det ärdessutom inte tillfredsställande att man efter grundlagsreformen harövergångsbestämmelser som i fråga om lagstiftningsmakten innebär att de nyaprinciperna inte slår igenom fullt ut. som det alltså finns ett behovav förändringar bör inte de principiella ställningstagandena istat-kyrka-frågan föregripas." I kyrkomöteskommitténs utredning sägs bl.a. följande:"Vidare har (i direktiven) angetts att oaktat behov av förändringarföreligger bör de principiella ställningstagandena i stat-kyrka-frågan dock inteföregripas. Med utgångspunkt från denna senare princip har kommittén trotsledamöternas olika åsikter i frågan om de framtida relationerna mellan statenoch kyrkan kunnat enas om att lämna ett principförslag rörande den framtidanormgivningen på kyrkans område." Kommitténs förslag ledde efter långvariga förhandlingarmellan riksdagspartierna till en proposition. Dåvarande statsrådet i samband med uppgörelsen mellan riksdagsgrupperna bl. a. följande idenna fråga i en presskommuniké den, : "Utredningsarbetet i stat-kyrka-frågan har varitinriktat på att nå en samlande lösning av hela komplexet stat-kyrka. Det haremellertid visat sig att en sådan lösning inte har varit möjlig att uppnå. Detär därför angeläget, att man utan att föregripa den principiella frågan omförhållandet mellan staten och kyrkan inriktar sig på att ta upp sådana frågorrörande vilka ett reformbehov gör sig särskilt starkt gällande." Även den nuvarande regeringen har framfört motsvarandeåsikter.. Statsrådet anförde i en kommuniké den 3 december 1982följande: "Det finns de som beskrivit kyrkomötesreformen som enperma-nentning av statskyrkosystemet. Den uppfattningen delar jag inte. Vad somhänt är att vi - efter de många turerna i stat-kyrka-frågan - inom ramen förett bevarat samband mellan stat och kyrka sökt oss fram till arbetsformer somskall ge kyrkan en större frihe;t; Det finns de som anser att vi därmed gått sålångt som man bör gå. Andra menar att reformen får ses som ett första och viktigtsteg mot en skilsmässa under vänskapliga former mellan stat och kyrka." De fattade besluten innebär-således reformer som till sinnatur har kunnat accepteras både av dem som inte önskar att man nu skall gålängre i ett reformarbete som successivt leder till kyrkans frigörande fränstaten och av dem som ser reformerna som första led i en utvecklingskedja moten sådan frigörelse. Den uttalade målsättnirigen frånstatens sida för det genomförda reformarbetet, att detta inte harföregripit kommande beslut om nya relationer mellan stat och kyrka, haremellertid också ifrågasatts. Det finns de som som anser attlagstiftningsändringarna, framför allt genom att nu har ensam bestämmanderätt också i vissafrågor där kyrkomötet tidigare hade vetomöjiighet, i realiteten innebär attsvenska kyrkan kraftigare har buridits vid stateri. det finns också desom, exempelvis i samband med avslagsyrkande på reformen vid 1982 årskyrkomöte, redovisat att de har inställningen att reformen stärker ställning som ett trossamfund bland andra och som, genom de kraftigtminskade möjligheter som kyrkomötet får att motsäga sig ett upplösande avbanden mellan stat och kyrka, ser reformen som ett stort steg mot ettförverkligande av en från staten fri kyrka. Utifrån den principsyn som företräder är detangeläget att både staten och gör klart vilken avsikt man harmed relationer till staten för framtiden. Det är inte troligtatt ett fortsatt reformarbete för att frigöra kyrkan från den statligabeslutsapparaten kan ske inom förtecken "att inte föregripa" ettdefinitivt ställningstagande. Från sida är det därför angelägetatt nu precisera vilka reformer som återstår innan detta mål är nått och ivilken utsträckning etappmålen kan åstadkommas inom ramen för denhittillsvarande breda uppslutningen kring reformerna. -I de delar denna bredaenighet ännuinte föreligger blir det angeläget att föra en öppen debatt och geen omfattande information kring frågorna hur den eftersträvade friheten förkyrkan från den statliga beslutsapparaten skall kunna nås, utan att karaktär som öppen folkkyrka ändras. Den religiösa situationen i vårt land har under senare årpå ett markant sätt förändrats. tillhör en betydande del av vårtlands invånare något av de frikyrkliga samfunden. Genom de senaste årtiondenasinvandring har därutöver kyrkor med fast kyrkostruktur och folkkyrkotradition,som ställer bestämda krav på respekt från det nya värdlandets sida, kommit attbli representerade i i en tidigare oanad omfattning. Svenska kyrkanslagfästa ställning,innebär i denna nya situation i ännu högre grad än vad somhittills varit fallet en orimlighet. Skall vi som nation leva upp till våraideal i fråga om praktiskt fungerande religionsfrihet för samtliga invånare ilandet, ställer också den livsåskådningsmässiga mångfalden krav på att ställning förändras. Under den allra har en dom i kammarrättenunderstrukit det omöjliga i nuvarande situation. Bakgrunden äratt en inom prästvigd man låtit vuxendöpa sig och börjattjänstgöra som pastor i en . har velat skiljamannen från prästämbetet, men kammarrätten har avvisat denna dom. Kammarrättensdom kan inte överklagas av som underordnad instans. Denna fråga,som ytterst gäller trossamfundets lära, visar ytterligare på behovet av att gesvenska kyrkan en gentemot statliga myndigheter fri ställning. har manifesterats i former som växlat eftervarierande historiska situationer. I dagens pluralistiska samhälle menar mångainom att samfundet bäst uttrycker vad är genom attstå fri gentemot statsmakten. Det bör enligt vår mening bli tydligare för allaatt är något annat än en samhällsfunktion eller en offentligmyndighet. måste själv finna den form i vilken samfundet bästanser sig kunna fullgöra sin uppgift. Allt fler aktiva inom 13 protokoll 1986/87:36 menar attkyrkan måste bh fri från statligt inflytande för att bättre hjälpa människoratt tolka de stora livsfrågorna, uttrycka sin tro och gestalta sina liv somkristna. Av omtanke om möjlighet att fylla denna funktionvill vi uttala som vår mening att oavsett hur det fortsatta reformarbetetgenomförs skall garanteras goda möjligheter att ocksåfortsättningsvis fungera som en öppen folkkyrka och kunna bedriva sinverksamhet över hela landet. Genomförandet av reformen bör därför ske i dentakt och på sådant sätt att egen åsikt om övergångenrespekteras. Utöver de förändringar av relationen mellan stat och kyrkasom redan beslutats krävs ytterligare ett antal delreformer för att slutmåletskall nås. Låt mig här nämna några sådana delreformer. bör själv få bestämma över sin organisadon.Det betyder att kyrkan själv får bestämma huruvida de författningar som styrkyrkans yttre och inre former skall bli bestående i form av inomkyrkliga besluteller ersättas av andra bestämmelser. När det gäller organisation på lokal- ochstiftsplan har kyrkokommitté lagt förslag som accepterades av 1985 årskyrkomöte. Dessa förslag har vårt principiella stöd. När reformen om som en fristående kyrka i sin helhet genomförs måste givetviskvarstående statligt inflytande på dessa nivåer avskaffas. bör som trossamfund få fri och självständigbefogenhet att tillsätta biskopar, domprostar och övriga prästtjänster som tillsätts av staten. Folkbokföringen bör överföras till statligt organ.Regeringen bör lägga fram förslag om detta, sedan statskontoret nuvisat att det kan ske utan ökade kostnader. När det gäller begravningsväsendet bör den allmännaprincipen vara att -om så önskar- staten kan överlåta på att i sin lokala organisation ombesörja denna uppgift mot statligersättning. Den kyrkliga egendomen bör förbli egendom.Målet bör vara att åstadkomma en lösning som tryggar egendomens bestånd föravsett ändamål, slår vakt om kulturhistoriska värden och medger att denkyrkliga finansförmögenheten utnyttjas rationellt. bör avskaffas och dess medel disponeras efter beslut inom . Det avgörande steget blir frågan om att ersätta dekyrkokommunala organens beskattningsrätt med ett system för uppbörd avkyrkoavgift som kan förenas med kyrkans ställning som ett från statenfristående trossamfund. Det bör ligga i eget intresse att snarastta ställning till på vilket sätt och i vilken takt som kyrkan skall ta ett egetansvar för sin ekonomiska situafion. Nya samtal måste föras mellan staten ochsvenska kyrkan om hur denna ekonomiska frihet skall nås. Utgångspunkten måstevara att garanteras en säker ekonomi. Staten bör kunna ge ettsärskilt ekonomiskt stöd till . I stället för de under de senasteåren borttagna bidragen till kyrkofonden bör trossamfundet kunnafå bidrag av staten till underhåll av kulturellt viktiga kyrkobyggnader. speciellt bör studeras olika former för kyrkansavgiftsuppbörd under medverkan av det statliga skattesystemet och hur ettsådant statligt stöd tillämpas i andra länder. En sådan uppbördshjälp bör ocksåerbjudas andra trossamfund i som önskar sådan hjälp från statens sida. föreslog i en stor partimotion i januari i åratt staten skall inbjuda till en gemensam utredning av fråganhur skall få en gentemot staten fri ställning. I denna utredningbör speciellt förhållandena i och granskas. I harman en evangelisk-luthersk kyrka som är fristående från staten på ett heltannat sätt än .