prot · GA09100 · 1986-12-31 00:00:00 — Medvetenheten består också av vetskapen om att en del av de egnaproblemen och svårigheterna inte är personliga utan härstammar från de villkorsom hela gruppen lever under. Vpk anser att man inte nog kan understryka betydelsen avsambandet mellan det kulturella arvet och personlighets- ochidentitetsutvecklingen hos människorna i allmänhet och ungdomarna i synnerhet.Endast genom en utvecklad personlighet och självständigt tänkande blir detmöjligt för människorna och framför aUt för ungdomarna att kritiskt granska,utveckla, förkasta eller behålla och konstruktivt påverka sitt eget kulturellaarv. En förutsättning för människorna och framför alltungdomarna att skaffa sig en gruppidentitet, som är sammansatt av bådenationell identitet och klassidentitet, är att de tar del av sitt kulturarv,ett kulturarv som inte är en relik i form av en färggrann nationaldräkt, avseddatt plockas fram och dammas av vid högtidliga tillfällen, eller ett fornminnesom appellerar till en förgången och för alltid död tid, utan ett kulturarv somär en kontinuerlig kulturhistorisk utvecklingskedja som leder fram till . Detta är särskilt viktigt med tanke på den mycket storaoch oerhört snabba strukturomvandling som det svenska samhället har genomgått.Stora folkomflyttningar och klassförskjutningar men också tekniskaförändringar med krav på anpassning till nya processer och arbetsförhållandenhar inneburit att hela yrkesgrupper och klasser med sina kulturtraditioner harförsvunnit eller decimerats kraftigt, t.ex. hantverkarna och bönderna. Med denna utgångspunkt och i förvissningen om att kulturenaldrig är ideologilös utan en avgörande faktor för en levande idédebatt och förden ideologiska kampen, anser vpk att kampen för den egna kulturen, det svenskaarbetande folkets kultur, är en av de primära uppgifterna för arbetarrörelsenoch arbetarpartierna. Mot denna bakgrund bör man också se det privatanäringslivets och den kapitalistiska industrins alltmer ökade intresse för kulturen.Det skall ses i första hand sorn ett försök från kapitalets sida att påverkaden ideologiska debatten genom satsningar på sådana kulturyttringar somsammanfaller med eller åtminstone inte kommer i motsats till dess värderingaroch intressen. Det skall också ses som ett försök att skapa en allmänprogressiv och positiv bild där företagen blir en integrerad del av samhälletmed motsvarande beroendeförhållande. Man försöker utnyttja kulturen inte bara för reklam ellerenkel marknadsföring, utan också och framför allt som språkrör för en medderas intressen sammanfallande ideologi. I motsats till de statliga kulturanslagen med övervägandeprioriteringar och allsidiga satsningar som utgår från i demokratisk ordningbeslutade kulturprogram, är kapitalets sponsring i sin ensidighet ochmålinriktning ett ; oerhört hot mot den konstnärliga friheten ochyttrandefriheten. Emellertid bör företagens ökade kulturella intressen tastill vara. Därför anser kommunisterna att företagen med hänsyntill den mycket höga vinstnivå som de presterar bör få en möjlighet attmedverka till landets kulturella utveckling genom en särskild kulturfond sombör användas för att stimulera och utveckla den svenska kulturen, det svenskaarbetande folkefs kultur. I detta betänkande som vi nu behandlar finnsen rad vpk-reservationer som jag inte hinner gå närmare in på. Vi kan glädjaoss åt att vpk:s krav på översyn av stöd till regional kulturell verksamhetvunnit utskottsmajoritetens bifall. Jag vill bara säga att bland devpk-motioner som behandlas återfinns motioner om ökat anslag tillImmigrantinstitutet. På grund av en omfattande diskussion omImmigrantinsfitutet, som resulterat i riksdagsrevisorernas granskning avärendet, har vpk-gmppen beslutat om fri röstning vad gäller de aktuellamotionerna. Med detta,herr talman, yrkar jag bifall till samtliga vpk-motioner. Allmän kulturverksamhet m. m. 141ING-MARIE (): Till dagens betänkande finns fogat 28 reservafioner. Regeringensförslag tillstyrks till alla delar utom beträffande anslag till Immigrantinstitutetsverksamhet, där det finns en socialdemokratisk re- .servation nr 18, som kommer att behandla, liksom beträffandereservationerna 17, 19 och 20. Det finns också en socialdemokratisk reservation angåendegrundbidragssystemet till kulturinstitutionerna. Den samlade oppositionen villhär ha en översyn, och jag skall bl. a. ta upp den frågan i mitt inlägg. Jagyrkar här bifall till den socialdemokratiska reservationen nr 5, . Vidare kommer att ta upp frågorna omutställningsersättning, visningsersättning och bidrag till konstnärer. Kulturområdet har så gott som helt undantagits från debesparingskrav som annars gäller,- Allmän kulturverksamhet m. m. Jag vill säga till tidigare talareatt inläggen om urholkning av statsbidragen inte stämmer, framför allt stämmerinfe det sade. Under hans sista år som utbildningsministerminskades kulturanslagen i fast penningvärde. har dett, o. m. varit möjligt att genomföra en kraftig förstärkning avvisningsersättningen på 10 milj. kr. Förhandlingsresultatet för författarnahar också gett ett gott påslag. I budgeten upptas också andra etappen avförstärkningen av de regionala teatrarna med 15 grundbelopp och av de regionalamuseerna med 10 grundbelopp. Satsningen tar sikte på att skapa bättreförutsättningar för de små insfitutionerna. Musikreformen är nu slutrepeterad,och vi väntar bara på konserten - genomförandet. Hur är det med kulturklimatet, och hur står det fill med kulturen ilandet? Förväntansfullt, tror jag, är en bra lägesbeskrivning. Verksamhet inomkulturlivet verkar nu vara sjudande. Man tar sats till en mycket expansivperiod. Det är min prognos, Författarträdet blommar. Barnteatern når nyaframgångar. Mycket fina kvalitetsvisningar har man kunnat presentera. I propositionen betonas att en aktiv kulturverksamhet ären nödvändig tillgång för ett regionalt centrum som vill förbättra arbets- ochutvecklingsmöjligheterna. På många håll i landet har satsningarna inom kulturlivetmedfört nya spännande metropoler. Konstnärligt utvecklingsarbete och nyskapandesker på många håll i landet. Ett spännande kulturliv är ettlokaliseringspolitiskt dragplåster, likaväl som tillgång till välutbildadarbetskraft och goda kommunikationer. Personligen upplever jag att en del av det mest spännandei kulturlivet sker utanför , även om det naturligtvis allfidfinns spänst i mycket av det som sker också i , Tyvärr har sponsringenav kulturaktiviteter gett vissa skönhetsfläckar . När American Express har specialvisning för inbjudna förevernissagen på och allmänheten får stå och vänta på inslapp, lären av de sponsrande ha uttryckt: Vi som betalar får naturligtvis komma först,övriga sedan. Bland de övriga lär finansministern med fru ha befunnit sig. Statsbidraget till /85 var . Det är alltså hela anslaget till statens konstmuseer, där Modernamuseet ingår, I sponsorstöd från American Express fick museet 180 000 kr.Totalt sponsorstöd fill för det året var ,, dettarelaterat till statens anslag på , säger en del om proporfionerna. Apropå sponsring: påNationalmuseum bör väl helst förbigås med tystnad. Om inte iden utställningen ser skillnaden mellan gamla tiders mecenatskap och dagenssponsringsinriktning, tror jag att det är svårt att förklara det tydligare förhenne. juveler, som aukfionerades bort i TV och där broschenåterköptes från för att överföras till , visade jusvenska folket att det kan löna sig att arbeta, eller hur man nu skall tolkadet. Den svenske "finansmannenköpte örhängena,och de är ännu inte återställda. Så fortsättning kanske följer. Samme personfigurerade i samband med den omtalade . Skämtåsido - det är allvarliga frågor. Många seriösa kulturvänner är Var det så lätt att solka kulturinstitutionerna med krämarfasoner?Kulturellt eftersatta grupper finns på många håll. När man går tillbaka och följer sponsringsfrågan finnerman att den dyker upp första gången /83, En moderat mofion frånåret därpå kan fakfiskt vara av intresse mot bakgrund av den nu aktuelladebatten, står som första namn i den motionen. Där drog man uppvissa rikfiinjer för kulturpolifiken, däribland frågan om sponsring. Jagåterger nu vad skrev: "Den enskildes betalning för attdelta i kulturlivet måste vara kulturlivefs vikfigaste finansieringskälla. Sålångt det är möjligt bör kulturlivet göras oberoende av offentligt stöd och merberoende av sin pubUk. Kulturverksamhetens bidrag bör minskas och utrymme börskapas för bidragsgivare som styrs av skilda bedömningar, ambitioner ochvärderingar," Här handlar det om systemskifte - utan omskrivningar. Igenomsnitt svarar biljettintäkterna för av kulturinsfitutionernasbudgetomslutning, Biljettinfäkterna skulle alltså bli kulturUvets viktigastefinansieringskälla. Det visar att formuleringarna är helt klara. Jag vill fråga direkt: Ser påsamma sätt på finansieringen av kulturlivet? I så fall skulle vi få ettmagert kulturliv i det här landet, om fick bestämma, 50 miljarder ibesparingar inom den offentliga sektorn skulle inte komma att uteslutakulturområdet. Den viktigaste finansieringskällan skall inte vara detoffentliga utan de enskilda, har sagt. Ser ni det på samma sätt , ? Att reaktionen från kulturlivet uteblir måste betyda attförslagen inte tas på allvar. Det tycker jag är oroande. Man skall alltid famoderaterna på allvar och inse att de fortfarande står för systemskifte. Det finns en gemensam borgerligreservation, nr 6, om sponsringen. Jag yrkar avslag på den och bifall tillhemställan i utskottsbetänkandet med anledning av proposifionen. Det är några rader i vpk:s reservation som kan vara värdaatt peka på: "S, k, sponsring är ett led i den marknadsföring som spelaren aUt större roll i de transnationella företagens verksamhet. Denna avser bl,a. att påverka hela kulturmönstret och därmed företagensavsättningsmöjligheter. Att inbilla sig själv och andra att de stora företagenssponsring av kulturlivet inte skulle påverka detta förefaller alltförljusblått." Detta tycker jag är en bra beskrivning av hur forna tidersmecenatskap -som var ett givande utan villkor, med ett personligt engagemangoch ett personligt kulturintresse - skiljer sig från dagens sponsring. Det varden gamle C.-H. som först formulerade de här raderna, I hägnet av är de onekligen tänkvärda. Trots att jag kan instämma i analysen i just dessa raderur vpk-reservationen vill jag yrka avslag på reservation nr 7 och bifall tillutskottets hemställan. Vi har framhållit att det är viktigt att dekulturpolitiska målen beaktas - detta har flera också instämt i - och att manuppmärksamt följer effekterna på kulturlivet. Vi har från utskottsmajoriteten iår tillagt att erfarenheterna i fråga om sponsring och likartade företeelser ivårt land från senare år och speciellt från ger särskildanledning till vaksamhet på det här området. Allmän kulturverksamhet m. m. Allmän kulturverksamhet m. m. hade vi i utskottet motioner om kulturfonder,kallade det en ohelig allians när vi skrev ihop oss till ettenigt utskott förutom . Utskottet ansåg att det kan vara värdefulltatt regeringen överväger möjligheten av att det bildas en eller flera kulturfonder.Vi pekade på såväl investeringsobjekt som särskilda projekt. Genom enfondbildning skulle man också kunna nå en prioritering mellan olika resursbehovpå kulturområdet. Frågan vilkas intressen som skall vara företrädda i fondernasledning väcktes, och utskottet framhöll att det kan finnas skäl att gekulturarbetarna starkt inflytande och att det kan finnas anledning att ävenlåta företrädare för kulturinstitutionerna få ett starkt inflytande iledningen, liksom folkrörelseinflytandet, som har varit inne på, I hägnet av utvecklingen av sponsringen kan det vara avstrategiskt intresse . att via någon fondkonstruktion möjliggöra för enskildaeller företag att stödja kulfur men avväpna missriktade stöd som kan riskerakulturens frihet och okränkbarhet. Den självklara rätten och skyldigheten attockså kunna säga nej tack fill sponsorstöd skulle underlättas med en hänvisningtill fondmöjligheterna. Så fill de kulturpolitiska målen. Det finns fortfarande ensamsyn på de kulturpolitiska målen - det har framgått av debatten , ochdet är bra. De är väl ägnade att även i fortsättningen ligga till grund förkulturpolitiken. Att vägarna att nå målen liksom takten och resursramarna är.skilda mellan partierna känner alla här till. Men det finns också i fråga ommedlen att nå målen en mycket bred enighet i avgörande frågor, t.ex. i kravetpå konstnärlig kvalitet och rimliga arbetsvillkor för konstnärligt arbete. Redan i kulturproposifionen 1975/76 framhölls attkonstnärernas insatser är oumbärliga när det gäller att uppnå målen församhällets kulturpolitik. Åtgärder för att förbättra konstnärernas arbets- ochförsörjningsmöjligheter är därför en självklar del av kulturpolitiken. I årets budgetproposifion framhålls att det är angelägetatt kulturutbudet inte bara är mångsidigt och når många utan också att dethåller en konstnärligt hög nivå. Bild- och formkonstnärerna är en särskilt utsatt grupp -det har flera talare här framhållit. Konstnärlig utsmyckning är ettsjälvklart inslag i den offentliga miljön. I årets budgetproposition ersättsdet nuvarande tillägget till låneunderlaget vid ny- eller ombyggnad av bostäderav ett bidrag. Förhoppningsvis kommer denna ändring att innebära en kraftigtökad efterfrågan på konstnärlig utsmyckning, inte minst med hänsyn till denrådande byggmschen. De kulturpolitiska målen behöver inte kompletteras i deavseenden som tas upp i motionerna 298 och 318. krav står intealls i motsats fill regeringens ambitioner - tvärtom. Jag yrkar alltså avslag på reservationerna nr 1 och 2 ochbifall fill utskottets hemställan i den delen. Vpk tar upp flera yrkanden som syftar till att främja densvenska kulturens utveckling. var inne på det. Jag troratt vi är eniga i fråga om definitionen, men det är viktigt att vi också seross som ett mångkulturellt land. Det är lika viktigt att invandrarnas kulturerkan Allmän kulturverksamhet m. m. utvecklas.Är det inte så, , att det är i mötet med och Prot.1986/87:100 mellan olika länders kultur som det i sig kan uppstå ett skapande?Är det inte viktigast att skapa en motvikt till den ursprungslösa kulturenutan egen profil, en motvikt till det massproducerade skräpet? Jag uppfattadeAlexander Chrisopoulos inlägg så. Jag tror att det exempel som han gav frånLjungby har fått kulturstöd från . Det är värdefullt att kunna görasådana insatser. Jag villyrka avslag på reservation nr 3 och bifall till utskottets hemställan. visar mycket stor välvilja men mycket svagkassaförvaltning inom kulturområdet. Centermotionen drar anmärkningsvärdaslutsatser om anslagsutvecklingen. Utskottet konstaterar enhälligt att det välkan hävdas att statsmakterna gett kultursektorn ökaderesurser. generositet inom kulturområdet, som dock intefinansierats, verkar ha dåligt genomslag lokalt ute i kommunerna. Enligt enfärsk undersökning av är t. ex. centerstyrda kommunersnålast mot folkbiblioteken. Även i de undersökningar som gjordeför var bilden densamma. Det är verkligheten som räknas, KarlBoo. Jag tänker nu ta upp frågan om det statliga stödet tillregional kulturverksamhet. Samtliga fyra opposifionspartier ställer kravet attregeringen skall tillsätta en utredning, som får i uppdrag att lägga framförslag till den fortsatta utbyggnaden av det stafliga stödet till regionalkulturverksamhet. Från socialdemokraterna anser vi att en sådan utredning intebehövs. Risken är att den pågående utbyggnaden av kulturverksamheten allvarligtkunde störas av en befarad omläggning av stödet. Kommunernas och landstingens tilltro till statens viljaatt fortsätta att ta ansvar för den hitfillsvarande anslagsfördelningen ärgrunden för den omfattande utbyggnaden av regionala kulturinstitutioner. Attdet är möjligt att samarbeta också med nuvarande konstruktion av grundbidragenvisar ju t, ex. Musik i väst. Utskottsmajoriteten nämner det statsbidrag som landstingenkommer att få för övertagandet av regionmusiken och Rikskonserter, Detförefaller som om man då glömt att det här är två helstatliga institutioner,utan kommunala bidrag, och att det aldrig varit fråga om den ansvarsfördelningsom byggts upp för de regionala kulturinstitutionerna, I mofionerna bakom detta gemensamma yrkande framförs kravpå ökade resurser fill de stora institutionerna i , ochStockholm. Att genom att ställa sig bakom en utredning på grund avdessa motioner riskerar att missgynna mindre insfitufioner ochresurssvaga län är värt att fundera över. Jag tycker att det är anmärkningsvärtatt här markerat att man egentligen vill vika från linjen att i förstahand prioritera . utbyggnaden av de små institutionerna. Slutligen, herr talman; vill inte ge någrapengar fill kultur i arbetslivet. vill fördubbla anslaget.Moderaterna vill också minska anslaget till disposition. I de härdelarna förordar utskottsmajoriteten regeringslinjen, och jag yrkar bifall tillutskottsbetänkandets förslag utom beträffande punkt 1 mom. 5, där jag yrkarbifall till reservationnr 5, samt punkt 18, där jag yrkar bifall till reservation nr 18. Dettakommer att ytterligare utveckla. Allmän kulturverksamhet m. m. 142 () replik: Lyssnande på erinrade jagmig H.C. : Vad far gör är alltid det rätta, trots att det inte alltidgick så bra. Det är bara det att arbetar efter principen: Vadjag tror att far gör är alltid det rätta. Jag tyckte det var en märkbarskillnad mellan den kulturuppfattning som ger uttryck för närhan är ute och talar och de anklagelser som här lade fram. Låt mig först som sist säga att utskottet har behandlatmofionerna, som är väckta 1987, vet lika väl som jag att jagtillträdde som ordförande och inte kan ha författatden motion som här har hänvisats fill. Men det skall vi inte diskutera. Vad jag vill försvara i den motionen är att allkulturstatistik visar att två tredjedelar av allt som läggs ut på kulturlivet betalas av konsumenterna själva. Låt mig peka på ,Jag tyckte att den var en fruktansvärt hemsk utställning - jag har själv settden - men jag lärde mig en sak: 30 000 ungdomar har besöktden. Museets ledning beräknar att av de ungdomarna aldrig frivilligt harvarit på ett museum tidigare. Jag fick mig en tankeställare! Dessutom är det helt orimligt att ställa upp vad ensponsor ger i procent av hela driftkostnaden. måste mycketdåligt ha läst de motioner om sponsring som har tagits upp, där det gång pågång talas om att sponsring icke är avsedd till att ersätta basresurserna. Omman tar en liten krydda kan rätten bli mycket mera välsmakande, men trots alltär det grundbeståndsdelarna som är det väsentliga. Det är alltså fullständigtbarockt att ange sådana procentförhållanden. Sedan tycker jag också att det är litet skrämmande när manjämställer stöld, ren brottslig stöld, med det som kalladekramar-mentalitet - jag syftar på förhållandet med smyckena som stals. skulle jag vilja säga - det är infe manhar på sig - att den offentliga utsmyckningen är utomordentligt bra,, men vikommer ibland till fillfällen när vi faktiskt måste börja tänka på att gekonstnärerna möjlighet att utsmycka också våra hem. 143 () replik: Tre synpunkter, . Förstgäller det anslagsutvecklingen. Bidragen till bild- och formkonstnärer uppgick- jag använder då egna siffror - under budgetåret1979/80 till ca 25,5 miljoner, omräknat till penningvärde. Budgetåret1981/82 sjönk bidragen. Men bidragen ökade till 27,6 miljoner budgetåret1982/83, då visningsersättningen tillkom. påpekade mycketrikfigt att jag var utbildningsminister när den budgetpropositionen antogs. Jagtycker att sanningen skall fram, även om den på denna punkt råkar vara behagligför mig. Sedan till frågan om sponsringen. svidande kritik beträffande styrelsen och ledningen för statenskonstmuseer. Hon använde bl. a. uttrycket att en kulturinstitution hade solkatsgenom krämarfasoner. Det är en väldigt hård dom. Vi som var på Nationalmuseumi går kväll har kanske litet större förståelse för att man kan hamna i en sådanhär Misstag kannaturligtvis alltid ske. Men särskilt lätt sker det när inköps- ochutställningsanslagen är snålt tilltagna och man tvingas laborera med allamöjliga kontakter för att skapa underlag för verksamheten. Det är ju i detavseendet som vi har ett särskilt ansvar. Närdet gäller sponsringen har jag väl upplevt att det har varit en mycket litenskillnad i sak mellan och mig när vi har talat om dessa frågor.Det är bara det att allt fler kulturinsfitutioner just nu känner att de, om deskall kunna göra något extra, i prakfiken är hänvisade till sponsringen, ochdäri ligger ett stort riskmoment. Staten måste ta sitt ansvar för basresursernaoch även för den löpande verksamheten, för vilken insfitutio-nen är uppbyggd. Tillsist något om kulturfonderna. Jag sade att jag inte trodde på dem, ochdet gör jag inte heller . Jag tycker att det kravet var ett uttryck för enmycket ohelig allians mellan dem som ser detta som något som skulle ersätta destatliga bidragen och dem som ser detta som ett komplement till utökadestatliga bidrag. När jag lyssnade till och jag mig faktiskt uppfatta en ohelig allians - deras relation är som ettslags samboförhållande utan större varaktighet eller djup. Anf.144 (vpk) replik: I vad gäller de övergripande kulturpolifiska målen anser vi att enstörre satsning bör ske för att värna den svenska nationella kulturen. Detövergripande målet för kulturpolitiken är att värna yttrandefriheten och attskapa sådana förutsättningar att denna frihet kan komma till uttryck. Detförutsätter en balans mellan olika kulturella yttringar. Vidare förutsätter detsamma ekonomiska förutsättningar för alla. Även de "smala"konstyttringarna skall ju kunna komma fram. Men befinner vi oss i densituafionen att kulturlivet utanför korridorer domineras av enmassproducerad, utanförliggande, främmande kulfur. Satsningenpå den egna nationella kulturen skall alltså återskapa den balans som är enförutsättning för yttrandefriheten. Annars hotas denna. Yttrandefriheten hotasfakfiskt lika mycket av den ohämmade sponsringen som av den kommersiellakulturen. Vi har fakfiskt ett ansvar för att de ungdomar som växer uppfår ett slags idenfitet. Det gäller alltså att skapa förutsättningar för dematt ta del av sitt kulturella arv. Det är det vi menar när vi talar om att detär nödvändigt att satsa på den nafionella kulfuren. Vadär då nafionell kultur? Självfallet innebär den kulturella bild som finnsi och där invandrarnas kultur ju innefattas - för är ettflerkulturellt land - att försvaret av den nationella svenska kulturen likalitet utesluter försvaret av minoriteternas eller mänsklighetens kultur sompatriotismen utesluter internationalismen. Världskulturen bygger på dennafionella kulturen. Kampen för den nationella kulturen utgör därmed ett bidragtill kampen för världskulturen. 145 ()replik: Utskottets vice ordförande har en viss förmåga att dra långtgåendeslutsatser utan faktaunderlag, Honhar gjort det tidigare, när vi 8 protokoll 1986/87:100 från har krävt en utredning om fördelningen av deregionala insatserna, och hon gör det också . Vi har i sagtatt vi kan tänka oss ett generellt bidrag av skaffeutjämningskaraktär, och detär fortfarande vår uppfattning att det är en rättvis inriktning. Det står i utskottsbetänkandet, och jag sade det också imitt anförande, att det är riktigt att i detta läge satsa det nya grundbidragetpå de små institutionerna, men det tar innan bidraget kan anses vararimligt. Det finns län som inte får några statliga bidrag till denna typ avverksamhet. Utskottet har också klart skrivit att institutionerna med detnuvarande systemet har garantier, och hänsyn bör självfallet tas till detta vidden förändring som skall ske. Man bör verkligen läsa vad som står i utskottsmajoritetensförslag och infe dra långtgående felaktiga slutsatser. Jag kan inte finna enrad med någon hänvisning fill att vi skulle vilja satsa mera på de centralainstitutionerna. talar om att vi i ärgenerösa i den statsbidragsgivning som vi förordar. Ute på fältet ärinriktningen dock en annan. Här görs än en gång hänvisningar till en tidigareutredning av och till statistiken för folkbiblioteken.