prot · GA0965 · 1986-12-31 00:00:00 — Då , fattadebeslut om att staten skulle dela kostnaderna med jordbruket på 40-60-basis vardet - oaktat aft vi inte var helt överens om det - trots allt en framgång. Detgjordes i def sammanhanget en tolkning av ett avsnitt i livsmedelskommitténsöverenskommelse om spannmålsöverskottets kostnader, där def kort och gottkonstaterades aft det skulle göras en utvärdering av utfallet. Dendåvarande jordbruksministern föredrog att tolka avsnittet så aft statens ansvarskulle avfasas och upphöra . Detta var en snöd och inte helt riktigtolkning. Livsmedelskommifténs betänkande var inte så kryptiskt att det gavunderlag för detta. Likväl blev det på def sättet. För att man skall kunnakomma fill en riktig slutsats vill jag här citera ett kort avsnitt urbetänkandet: "Det ankommer i första hand på jordbruket att aktivtarbeta för att anpassningsåtgärderna på vegefabilieområdet leder fram till attsamhällets delansvar i finansieringen av överskottsprodukfionen kan upphöra. Enutvärdering av anpassningsåtgärderna skall ske efter femårsperiodens slut,varvid en bedömning görs om uppställda anpassningsmål uppnåtts ocksåbeträffande kostnadsansvaret." Detframgår att det inte på något sätt förutsattes att statens stöd skulle Man ville helt enkelt få en klar bild avhuruvida anpassningen av vegetabilieprodukfionen, i meningen aft fä en lönsamproduktion, både lyckats eller ej. Dä skulle man också få svar på "omuppställda anpassningsmål uppnåtts också beträffande kostnadsansvaret".Detta är något helt annat än att på förhand bestämma sig för när man tänker drasig ur sitt ansvar. Efter denna något kritiska granskning kan jag lugna delyssnande med att jag drar en mycket försiktig slutsats. Jag gör det mot denbakgrunden att verkligheten sannerligen inte har varit vare sig utredare ellerprognosmakare särskilt gunstig. Således var det omöjligt att förutse dendramafiska förändring som skett beträffande världsmarknadspriserna på spannmål.Jag måste erinra om att den kostnad som det föresvävade livsmedelskommitfén attdela mellan parterna, staten och jordbruket, var i storleksordningen 400 milj.kr. Dessutom förutsattes beloppet genom anpassningsåtgärder minska. Det har istället ökat till betydligt . vill jag gärna säga attjordbruksministern inte på något avgörande sätt har frångått den uppgjorda40-60-principen. Med tanke pa den storleksordning beloppet har fått är det dockalldeles särskilt viktigt att jordbruksministern ocksä framöver står detsvenska jordbruket bi under den omställningsperiod som jordbruket är skyldigtframför allt sig självt. Så länge den omställningsperioden pågår klarar siginte jordbruket självt. För den skull är den inslagna vägen, om än inte heltidentisk med den tolkning som fanns i om hurdetta skulle lösas , och sätt att se på detta attföredra, om jag har förstått saken rätt. Jag vill gärna göra den markeringen, I den moderata kommittémofionen har vi i ett avsnittpresenterat vår syn beträffande grunderna för jordbrukspolitiken. Vikonstaterar där att för sitt oberoende behöver en säkerlivsmedelsproduktion. Vilka säkerhetsmarginaler man väljer är givetvisberoende på vilken krissituation man önskar gardera sig emot. Så sent som när livsmedelskommitténarbetade garderade vi oss mot en situation helt ufan import under entreårsperiod. Detta grundläggande ställningstagande har senare modifieratshögst avsevärt. har nämligen fakfiskt aldrig någonsin varit heltavspärrat. Det säger sig självt att handeln under det senaste världskriget påett avgörande sätt minskade, men den pågick trots allt . Detta måsteockså påverka den bedömning vi nu gör. Det finns därför anledning att peka på att deberedskapsmål som så sent som antogs av varöverambitiösa med avseende på behovet av . gjorda beräkningargör mera troligt aft en kristidsimport på av fredsfidsimporten tordevara mer realistisk. Liksom gäller fortfarande att en fråga avavgörande vikt för försörjningen måste , nämligen tillgången påkvävegödselmedel. Vår ammoniaktillverkning, som är en förutsättning förkvävefillgången, täcks endast fill högst genom svensk produktion. Vårtlands försörjning med ammoniak måste därför långsiktigt tryggas. Denna oro gervi uttryck för i motionen och föreslår också aft detta skall ges regeringentill känna. Detta har på ett avgörande sätt med den försörjningsberedskap attgöra som vi trots allt måste ta ställning till. Vad jag har sagt måste beaktas som bakgrund till dennya värdering som jag tror måste komma till beträffande behovet av åkermark.Den redovisade synen på vår beredskapsförsörjning ger givetvis näring åtden så ivrigt diskuterade frågan om hur stor åkerareal vibehöver för aft klara en krisproduktion. Med hänsyn till den gjordabedömningen har självfallet behovet av i någon mån ytterligareminskat. Detta behöver inte nödvändigtvis betyda att omfattande arealeråkermark måste läggas ner. Vi anser fortfarande att den lyckligasteutvecklingen är om alternativ användning håller fortsatt samma åkerareal som nui bruk, men vi är inte beredda att ta strid för varje hektar i varjedel av landet. Användningen av för olika slags produktion såsomenergiodling torde bli långt mera vanlig. Detta utesluteremellertid infe att viss 'också kan komma fill användning förskogsodling, I den utredning som förre generaldirektören gjort och som bl, a, innefattade en begränsad förändring av skötsellagenföreslås en viss uppmjukning. Vi har tolkat Widéns förslag så, att det ifortsättningen skall vara möjligt för jordägare att ta en marginell del avåkermarken ur jordbruksproduktion och i stället plantera t, ex, skog. Förslagetinnebär vidare att efter ansökan hos lantbruksnämnden fortfarande marginellmark, men ändå i något större omfattning än i det första fallet, skall få planterasmed skog, I båda fallen förutsätter jag att det är mark som är av lägrekvalitet eller i förhållande till fastighetens brukningscentrum är illabelägen, som kan komma i fokus. Vi anser att den föreslagna förändringen av skötsellagenär bra. Den ger lantbrukaren möjlighet att efter sina egna ekonomiskabedömningar på bästa sätt använda sin fastighet. En sådan lösning ger samtidigtgarantier för att nedläggning av i någon större omfattning liksomnedläggning av jordbruksmark av bättre kvalitet för skogsproduktion inte kanifrågakomma. Förslaget ökar helt enkelt jordbrukarens valfrihet beträffandemarkanvändningen. Det Widénska förslaget i övrigt har vi varit ganskapositiva till. Det innebär emellertid inte att vi allfid tycker att det ärtillräckligt. Men vi är sannerligen inte bortskämda med förenklingar i deftaavseende, och för den skull har vi kanske varit mera positiva än vi borde havarit. Trots allt finns det väldigt mycket mer aft göra. Till defta skall jagåterkomma vid ett annat fillfälle. Låt mig bara peka på en del i det hela, den som vi tyckersvårtolkade delen i förslaget om sågverksföretagens - som det ser uf nu -vidgade möjlighet aft förvärva skogsmark. Detta kommer aff ge anledning till enhel del diskussion. Klarhet om vad som avsetts med förslaget efterlyses. Jagtror knappt att det kan vara på det sättet, som en normal genomläsning ger vidhanden, att man enbart har gett företräde för sågverk i orten i konkurrens medandra förädlare. Om så vore fallet skulle def kanske infe vara så mycket attbråka om, men vi tycker oss skönja aft det ligger något mer bakom, och det villvi ha reda på. AnL 113BENGT ROSEN (fp): Den s, k. spannmålsgruppen som regeringenfillsatf för att lösa problemen med vårt växande spannmålsöverskott lämnade sinandra rapport . Jag citerar från s, 10: "Gruppenhar sammanfattningsvis konstaterat vad gäller utvecklingen avspannmålsöverskottet och priserna på världsmarknaden att de förutsättningar,som låg fill grund för beslut om livsmedelspolitiken 1985, ärhelt annorlunda. Stigande överskoftskvantitefer, som måste avsättas pävärldsmarknaden, och fallande exportpriser har gjort aft kostnaden förspannmålsöverskottet på mycket kort fid har stigit fill en nivå som inte kundeförutses ," jordbrukspolitiska beslut som grundades pålivsmedelskommifténs arbete innebar bl, a, att beslutade attjordbrukefs överskotts-produktion skulle elimineras. Först skulleanimalieöverskotten minskas, och för detta fick näringen det fulla ekonomiskaansvaret. Man förutsatte aft spannmålsöverskottet kunde öka näranimalieproduktionen drogs ned, men efter hand skulle även detta försvinna. Manräknade med att alternafiva användningsområden för överskottsarealen på korttid skulle kunna anvisas genom forskningsinsatser. beslöt att statenunder en femårsperiod skulle ta ett 40-procentigf delansvar förspannmålsöverskottet på sätt som i här har redovisat. Av citatet från spannmålsgruppens rapport framgår att detinte har blivit som det var tänkt. Genom en hård prispress och etttvåprissystem för mjölk går vi - även om det återstår en dryg bit - mot balansmellan produktion och konsumtion av animalier. Men när det gällerspannmålsöverskottet och kostnaderna härför ter sig framtiden bekymmersam. Vi vet nu att det för def första kommer att fa betydligtlängre tid att fä fram ekonomiskt intressanta alternativ tillspannmålsodlingen. Spannmålsgruppen bedömer att vi vid kommande sekelskiftemöjligen kan ha tagit i anspråk de 300 000 ha som livsmedelskommitfén 1984 beräknade vara överflödiga för ökad ärtodling samt odling av energiskog ochskogsplantering. Men då har den areal som behöver disponeras om genom ökad avkastningvuxit till def dubbla. Vidare bedömer spannmålsgruppen - och här stöds man avinternationella prognoser - aft vi inte fram kan räkna mednågon höjning av de världsmarknadspriser som genom ökade subventioner liggerlångt under våra rörliga produktionskostnader. Flera av de traditionellaimportländerna har blivit självförsörjande, och i den industrialiserade världenväxer överskotten. Vi försöker nu minska överskottet för årets skörd genomatt betala för träda med regleringsmedel. Det beräknas aff kostnaden för attexportera överskottet års skörd kommer aff uppgå till ca 1,5miljarder kronor, Med de trädesersättningar som erbjuds lantbrukarna hadedet kostat ca 600 milj. kr. att träda så stor areal - ca 400 000 ha - att överskott ej uppkommit. Räkneexemplet visar att def är lönsamt med träda på kortsikt. Men trädessystem är ett passivt sätt att minska exportförlusferna. Satsarvi i stället redan nu motsvarande medel för att stimulera till ökad ärtodling,odling av energiskog och skogsplantering som vi vet kommer, kan vi uppnålångsiktiga posifiva effekter. När förutsättningarna årsjordbrukspolitiska beslut förändrats så radikalt aft vi närmar oss årligaexportförluster på uppåt måste vi ingripa. Det pågår en mängd utredningsarbeten på olika områden inomjordbrukssektorn. Jordförvärvslagen har varit föremål för översyn. Inomdepartementet utreder man möjligheterna aft samordna Norrlandssfödet medregional-och arbetsmarknadspolitiska stödformer. kommer snartaft lämna sitt betänkande som enligt förre jordbruksministern skall behandlastillsammans med strukturufredningens, och spannmålsgruppen håller på med sittlovvärda arbete m, m. Vi i anser att det nu är hög tid att dettillsätts en parlamentarisk utredning som arbetar parallellt med nämndaexpertgrupper och som far ett samlat grepp om jordbrukspolitiken. På den korta tid som stod fill livsmedelskommifténsförfogande och med de motsättningar som då förelåg beträffandejordbrukspolitiken kom livsmedelskommitfén infe mycket längre än till aftsamla in fakta och företa analyser. En ny parlamentarisk utredning bör ta viddär livsmedelskommittén slutade och arbeta fram konstruktiva förslag fillförändringar. När vi nu infe längre har något behov att öka produktionen börmiljöhänsynen kunna öka och regleringarna minska pä jordbrukets område. För att undvika missförstånd vill jag framhålla att jagmed minskade regleringar infe åsyftar en ensidig svensk avreglering och ettborttagande av gränsskydd. I jordbrukspolifiska mofion framhållervi att internationellt bör arbeta för minskade subventioner och tullarpå jordbrukefs område. Om en internafionell avreglering skulle komma tillstånd borde vårt effektiva svenska jordbruk hävda sig väl. Om vi från svensksida ensidigt skulle proklamera frihandel för jordbruksprodukter, skulle vivisserligen få billiga livsmedel, men vi skulle inte kunna behålla någotsvenskt jordbruk. Däremot kan vi minska på de interna regleringarna och på denstatliga jordbruksbyråkratin. Svenskt jordbruk är så värdefullt för vårt samhälle attdess framtida existens infe får äventyras. Vi påvisar i vår motion vilken storbetydelse jordbruket har - utöver aft producera livsmedel - för beredskap,försvar, regionalpolitik, friluftsliv, turism m.m. Men vi påvisar också hurpressad lantbrukarnas ekonomi är på grund av de stora problemen medöverskotten. Föreningsbankernas jordbruksbaromefer för december månad 1986visade aff vart femte jordbruksföretag går med förlust. Därför är snara ekonomiska förbättringar nödvändiga, Defgår att åstadkomma sådana inom nuvarande ramar, om vi genom ekonomiskastimulanser snabbt får till stånd annan produktion än spannmålsproduktion påöverskottsarealen. Men då får vi vara beredda på att acceptera vissskogsplantering, i första hand plantering av lövskog i slättbygder, eftersom vibör bevara det jordbruk som finns kvar i mellanbygd och skogsbygd. Som bas förkombinationsverksamhet betyder det ju oerhört mycket från regionalpolifisksynpunkt. Jag tror inte, herr talman, att det längre föreliggerdelade meningar om att det är nödvändigt att vi reducerar vårspannmålsproduktion. Därför tror jag att en parlamentarisk utredning, som viföreslagit, skulle kunna arbeta mycket effektivt. Jag fick vid eftermiddagens frågestund svaret avjordbruksministern att han infe är beredd att fa initiafiv fillen parlamentarisk Prot, 1986/87:65 7 protokoll 1986/87:65 utredning.Jag hoppas dock aft frågan har mognat vid behandlingen av vår jordbruksmotion. AnL 114 (): hade jordbruket en ganskapositiv utveckling. Stämningen bland jordbrukarna var god, och de investeradeoch hade planer för framtiden. Detta har gjort att vi i har ett brajordbruk, som kunnat få fram bra livsmedel fill rimliga priser. är situationen den rakt motsatta. Lönsamheten blirbara sämre och sämre, vilket för med sig att allt fler jordbrukare går ikonkurs. hade staten knappast några förluster på garantilånfill jordbruket, men kan förlusten bli ca 50 milj, kr, - det är enfantastisk skillnad. Detta leder till en mera negativ inställning bland jordbrukarna.De investerar inte och planerar inte för framtiden på det sätt som de bordegöra. Trots defta lägger regeringen nya bördor på jordbruket. Ett exempel pådet är avgifterna på kreditgarantin. Det drabbar de sämst ställda, därför attdef är de som inte har kunnat låna på annat sätt som har fått detta garantilån. Enligt uppfattning är jordbruket enfillgång och inte en belastning, vilket man ibland skulle kunna tro när manlyssnar på socialdemokraterna. Def finns många kunniga jordbrukare. Åkermarkenär ganska bördig. Det finns maskiner och byggnader som har uppförts under degångna åren och som fortfarande kan användas. Allt defta tillsammans ufgör enproduktionsapparat som måste användas på ett riktigt sätt. Dessutom ärodlingsbefingelserna goda. Om odlingen skall ske ufan gifter och med mindrekemikalier har vi en fördel här uppe i , och den bör utnyttjas. Bekymret är att jordbruket producerar delvis felsaker, nämligen livsmedel, och det måste skapas alternativ, Livsmedelskommitfén,LMK, skulle ge förslag till vad jordbrukspolitiken, eller livsmedelspolifiken,skulle innebära, men den hade infe särskilt många förslag, iLjung sade att utredningen infe var så kryptisk. Jag vet inte vad man skallsäga, men den var under alla omständigheter dålig, åtminstonemajoritetsförslaget, LMK band fast sig vid idén att det skulle producerasspannmål, om behövde exportera. Jordbruket skulle klaraanimalieproduktionen och skapa balans, vilket man är på god väg att göra, medvissa uppoffringar, Def innebär å andra sidan att spannmålsöverskottet blirännu större: LMK hade alltså inga förslag till hur defta problem skullelösas, och regeringen har inte heller hittat några. Jag anser att jordbruket i första hand skall produceralivsmedel även i fortsättningen, eftersom det finns goda förutsättningar fördef. Bl, a, från beredskapssynpunkt är detta vikfigt. Jordbruket måsteemellerfid i ökad utsträckning producera råvaror för energiframställning.Därmed skulle man hjälpa fill att ersätta olja och kol för uppvärmning samtkärnkraft när den avvecklas. Jordbruket kan också producera fibrer till massaindusfrin,som ropar efter råvaror och är mycket ledsen för att man måste importera såmycket fibrer som man gör . Här skulle alltså jordbruksmarken kunnaanvändas på eft vettigt och bra sätt. Jordbruketskulle kunna producera betydligt mera protein, och därmed kundeinhemska råvaror ingå i djurfodret - råvaror som vore bättre frånlivsmedelskvalifetssynpunkt än det fiskmjöl som i mängder blandas in i fodret . Också till den fyfokemiska industrin skulle jordbruket kunna producera enhel del. Detta är varor som behövs och som importeras. Detskulle kunna vara positivt för landet i dess helhet om jordbruket hjälpte fillmed aft framställa dem. Det går dock inte av sig självt, utan samhället har ettniycket stort ansvar för att hjälpa till. Vi har i mofion begärt aft 250 milj, kr,ställs fill förfogande för aft stimulera en sådan här övergång och1988. Staten bör fa ett större ansvar för spannmålsöverskottet än , somövriga parfier i princip är överens om, nämligen . Av dessa skullealltså 250 miljoner användas för detta ändamål. Statsministern sade i sitt anförande här i går aft förnäringar som tvingas till omställning och har omställningsproblem skall stödutgå. Jag tar det som ett löfte från statsministern om att så skall ske.Statsministern sade också att det är viktigt aft en levande skog finns kvar ochatt öppna landskap skall eftersträvas. Jordbruket är den absolut bästa förutsättningen för attdet. skall finnas öppna landskap också - annars kommer de aff växaigen, Def är särskilt problematiskt i och i skogslänen. Jag gläder migåf att def i budgetpropositionen utlovas ett förslag till hur situationen därskall förbättras, och det är ett uppdrag från . Oppositionen tvingadefram en riksdagsmajoritet som ställde detta krav på regeringen. Jag är tacksamför att det nu kommer, och jag ställer stora förhoppningar på det. Även mångabygder i det övriga har problem. Jordbruket är, i kombinafion medskogsbruk och annat, garanten för att bygder skall kunna leva vidare. Här kommernaturligtvis jordförvärvslagens hantering in i bilden. tror aft vi i fortsättningen, för att viskall kunna ha en levande landsbygd och en landsbygd i utveckling, måste satsapå familjejordbruk, ett jordbruk i kombinafion med andra näringar, framförallt skogsbruk - kombinationen jord-skog är naturlig och viktig - men ocksåandra kombinationer som kan vara möjliga. Här kommer också regionalpolitiken,eller småförefagspolitiken, in i bilden. Det är nödvändigt att ha en mera posifiv syn än pådelfidsjordbruk och fritidsjordbruk där så är lämpligt. Socialdemokraternamåste då släppa storlekstänkandet, som förvärvades under 1960- och 1970-taletoch som de har sä svårt aft gå ifrån, I allmänt tal gör de ofta det, men ipraktiken har de fortfarande dessa idéer. Om den kommande jordförvärvslagen verkligen skall få dessaeffekter måste de bofasta jordbrukairna, de som vill etablera sig somjordbrukare, få företräde och ha möjligheter att köpa fastigheter. Juridiskapersoner får inte ges sådana förutsättningar att detta omöjliggörs, vilket jaganser att skrivningen i det föreliggande förslaget innebär. jordbrukspolitik ger alltsåutvecklingsmöjligheter för landsbygden. Den gör att jordbrukare kan se merapositivt på framfiden och har en möjlig ekonomisk utveckling. Den nya beredskapssyn som i redovisade ger jaginte särskilt mycket för - det finnsinte belägg för eft sådant nytänkande, ufan man måste vara ganska försiktig.Därmed möjliggörs en produktion som kan ge industrin råvaror. Från tid fill annan, och ganska ofta ,diskuteras livsmedelskva-lifef, och det är naturligtvis oerhört vikfigt. Detvar egentligen livsmedelskommitténs uppgift att fa fram förutsättningar förbättre livsmedelskvalitef, men det var också en uppgift som man missade ochinte hade några förslag om. Man måste avstå från den socialdemokrafiskajordbrukspolitiken, där kvantitet favoriseras, och i större utsträckningfavorisera kvalitet. Även på denna punkt känner jag mig i viss måntillfredsställd, eftersom def i budgetpropositionen redogörs för ett förslagsom skall läggas fram om livsmedelskvalitet och om betalning där kvalitet gesföreträde. Detta är resultatet av en centermofion vid förra som fickmajoritet här i . Jag ser fram mot förslaget. har också varit pådrivande när det gälleratt ta bort antibiotikan i djurfodret, och det arbetet måste naturligtvisfortsätta. Djurhälsan är vikfig för aft vi skall få en bralivsmedelskvalitef. Det är därför med en viss oro vi ser hurjordbruksdepartementet och regeringen successivt tar bort statens ansvar fördistriktsveferinärorganisationen. Det är en mycket bra och väl fungerandeorganisation, och def är viktigt att den fortsätter att vara def. Enligt våruppfattning i har samhället, och alltså också regeringen, ett ansvarför aff detta fungerar. På en annan punkt som gäller livsmedelskvalitet har inferegeringen varit med på noterna, nämligen beträffande importen. Om vi ställerupp sådana krav för den svenska produktionen att vi skall få produkter av godkvalitet, måste i rimlighetens namn samma regler gälla för vår import. Vi harfortfarande inte fått någon uppslutning kring det ställningstagandet, men jaghoppas den kommer. Jordbruk och miljö kopplas samman. Och visst påverkarjordbruket miljön. Det är inget tvivel om den saken. Vi är överens om att manmåste minska användningen av bekämpningsmedel, man måste minska mängdeninsatser på defta område, men då måste man också tänka om när det gällerstordrift och specialisering, som även de har konsekvenser för miljön. Härskulle alternativ till spannmålsodlingen vara nyttiga. Med sådana skulle vikunna utnyttja våra resurser på ett miljömässigt bra sätt. Dessa frågor ärmycket viktiga. Vidare: Det kommer mycket nedfall från luffen, vi harrötslam och en mängd andra frågor i dessa sammanhang som måste lösas, innan vinår resultat. I bilaga till budgetpropositioneningår också fisket, trädgårdsnäringen och rennäringen. Jag skall mycketkortfattat nämna något om dessa frågor. Fisket är också en vikfig del av vår försörjning. Fiskarnahar nu bekymmer för utvecklingen i haven. Det arbete som pågår i regeringen ärnaturligtvis mycket bra - man strävar efter att lägga fram förslag när detgäller havsresurserna. Vi har varit ganska otåliga från sida.Någonting måste göras mycket snabbt, försämras. Fiskfillgången gårned, Samma sak kan iakttas i Skagerak och , Någonting måste alltså ske Samtidigtmåste vi på något sätt komma fill rätta med rovfisket i den del av Östersjönsom vi inte kan kontrollera. Vidare måste fiskarna ges bäftre ekonomiskaförutsättningar att förnya sin flotta. Trädgårdsnäringenhar haft problem . Vi hade en frädgårds-näringsutredning somslutförde sitt arbete 1982, Det har fortfarande inte lagts fram något förslagmed anledning av den. Vi tycker aff det är aft någonting görs, menförslagen från utredningen börjar i viss mån bli gamla och bör ses över. Detbör göras mycket snabbt. Ocksåför trädgårdsnäringen är importen av varor som tas fram på ett sätt som Sverigeförbjuder ett bekymmer. Det borde inte få vara så aff importen av dylikaprodukter var tillåten! Jagvill också säga några ord om rennäringen. När jag läste budgetpropositionenblev jag litet bekymrad. Def verkade som om regeringen har glömt rennäringenoch samerna. Eftersom det inte blev någon uppräkning - beroende påregeringens hantering av denna fråga - borde det bli en sådan . Men ibudgetpropositionen finns inget förslag om uppräkning av stödet fillrennäringen under kommande budgetår heller, och det är naturligtvis en tokigtingens ordning.