prot · GA0944 · 1986-12-31 00:00:00 — AnL 12 Utbildningsminister : Herr talman!Jag vill endast upplysa om att vid det nya STI kommer att finnaspåbyggnadsutbildningar som ger möjlighet till den specialisering som ElisabethFleetwood har efterlyst. Om det i övrigt föreligger brister i fråga om detallmänna skolväsendets omhändertagande av elever med särskilda svårigheter,elever med fysiska handikapp eller av utländsk nationalitet, anser jag att vigemensamt bör undanröja dem. Överläggningen var härmed avslutad. 58 Svar på interpellation 1986/87:104 om ett centrum i för cell-ochmolekylärbiologi har frågat mig om regeringenavser att medverka till att ett centrum för cell- och molekylärbiologilokaliseras till och om frågan om en sådan lokalisering bör ges högstaprioritet. När jag gav professor iuppdrag att utreda möjligheterna, till samverkan inom viss naturvetenskapligoch medi- Om ett centrum i för cell- och molekylärbiologi cinskforskning mellan i första hand , huvudavdelning 4,och i skedde det mot bakgrund av att staten i byggt uppforskning av delvis besläktad karaktär inom ramen för flera separatamyndigheter. Jag utgick från att härigenom en avsevärd potential för forskningskapats i . Professor har i sin rapport visat att det inom detmolekylärbiologiska området finns många beröringspunkter mellan ,FOA 4 och i . Den molekylärbiologiska forskningeninom är välbekant och internationellt respekterad. Vidskogsvetenskapliga institutioner inom finns behov avbetydande insatser inom det växtmolekylärbiologiska området. FOA 4 har ansvaretför forskning och utvecklingsarbete med syfte att förbättra skyddet motbakteriologisk krigföring och har i det sammanhanget byggt upp vissa resurserför molekylärbiologisk forskning. Professor förslag syftar fill förstärkning avforskningen inom ett angeläget område genom framför allt samordning avresurserna. Hans rapport innehåller också förslag till nya former för samverkanmellan universitet och sektorsorgan. Jag avser att i samråd med övriga berörda statsrådbehandla frågan i den forskningspolitiska proposition som läggs fram i börjanav 1987. AnL 14 (): Jag tackar utbildningsministern för svaret. Den molekylära biologin är ung. Den har nästan heltutvecklats . Den har givit en rnycket detaljeradkunskap om livsprocesserna, och dess teknologi har under de senaste 20 årenanvänts inom en rad olika medicinska och naturvetenskapliga discipliner förbåde grundläggande och tillämpande frågeställningar. Även inom kemin har mangjort betydande framsteg. Cellbiologin befinner sig också i-ett expansivt skede.Celler från växter och djur kan odlas på snarlikt sätt som mikroorganismer.Genom forskning kring detta kan man få en förståelse i detalj för hur detgenetiska materialet' fungerar i högre celler. Världen över satsas resurser av enorm kapacitet påutvecklandet av cell-och molékylärbiologin. Det kan inte nog starkt betonas attvi i måste hänga med i denna utveckling. Standarden på bl. a. denmedicinska vården liksom vår konkurrenskraft inom betydelsefulla delar av densvenska industrin är beroende av denna kapacitet. Professor i har haft uppdragetatt, som utbildningsministern berättade, utreda komplettering och samverkan närdet gäller resurserna för forskning i . Det är bl. a. för att utveckla deredan befintliga resurserna, de redan gjorda satsningarna från statsmakterna,som han har haft detta uppdrag. 1 sin första rapport har professor bl.a. tagit upp frågan hur man genom att föra samman resurser som finns inom cell-och molekylärbiologin i till en centrumbildning skulle kunna ökaslagkraften. Det,måste också vara väldigt viktigt - och riktigt - att man genomen sådan sammanföring av resurserna även uppnår en -bättre ekonomi, att depengar söm man satsar får större effekt. finansministerndansa på statsrådsbordet och kasta hatten i luften inför ett sådant härförslag, eftersom man får så mycket mera för pengarna i sammanhanget. Som utbildningsministern redan har påpekat finns detforskningsresurser i på området inom , FOA 4 och Sverigeslantbruksuniversitet. Sammanföringen av dessa resurser kan bli ytterstbetydelsefull genom den stora kompetens som i detta sammanhang finns.på deolika institutionerna. Jag vill poängtera att t. ex. den mikrobiologiskaenheten - som byggts upp i och som sedanflyttade till nya, mycket fina lokaler - har gjort aktningsvärda framsteg ochligger långt framme i den internationella tävlan på området. har faktisktskapat sig en profil i detta hänseende. Därför är just förslaget om enuppbyggnad av ett centrum på detta forskningsområde särskilt betydelsefullt. Naturvetenskapliga rådet, m.fl.nationella enheter och rådgivare.härvidlag bör inte känna sig på något sätthotade av en sådan här centrumbildning, för detta är så att säga ensammanföring av resurserna inom ett lokalt område. Det inkräktar på intet sättpå deras verksamhet. Tvärtom är det även från nationella synpunkter intressantatt följa.ett försök med en sammanföring av mera lokalt baserade resurser. Migveterligt är det första gången i som ett sådant försök i.så fall kommertill stånd. Det finns två stödjepunkterför denna typ avforskning i . De är lokaliserade till och . Med tanke på attforskningsområdet trots allt i är av låt mig säga ganska tunn karaktärlöper vi risken att förlora de duktigaste forskningarna till utlandet, om viinte kan förbättra forskningsmiljön och göra den mera attraktiv för forskarna.Jag vill starkt poängtera att det är ytterst betydelsefullt att vi visar osskonkurrenskraftiga även då det gäller rekrytering av personal till den härtypen av forskning. Jag vädjar till utbildningsministern att beakta dessasynpunkter och möjligt ta initiativ till en centrumbildning i enlighetmed det förslag som professor har framlagt. Om ett centrum i för cell- och molekylärbiologi AnL 15,Utbildningsminister : Herr talman! Jag delar fullkomligt RuneÅngströms uppfattning när det gäller betydelseri av molekylärbiologiskforskning. Jag hoppas att remissinstanserna skall kunna komma med besked omsina möjligheter till ett sådant samarbete lika snabbt som professorLars-Gunnar utförde sin utredning om ett möjligt samarbete i . AnL 16 (): Jag tackar utbildningsministern för den kompletteringav svaret som utbildningsministern nu gjorde. Jag ser fram emot att dettasamarbete kan förverkligas möjligt och tackar än en gäng för beskedet. Överläggningen var härmed avslutad. 6 8Svar på interpellation 1986/87:115 om svenskundervisningen för invandrare AnL 17 Utbildningsminister : har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att lösa problem som kan hänföras till nugällande statsbidragssystem avseende grundläggande svenskundervisning förvuxna invandrare - dels för innevarande budgetår, dels på . Den nya ordningen för svenskundervisning för vuxnainvandrare infördes (prop. 1985/86:67, UbU 10, rskr. Denhar således tillämpats mindre än . Jag är medveten om att deninneburit stora ansträngningar för alla inblandade, inte minst för kommunernaoch de skilda utbildningsanordnarna. Problemen har förstärkts av att antaletflyktingar och asylsökande fortsatt att öka . Vidare harsträvandena att få en jämnare fördelning av flyktingarna och de asylsökandemellan landets kommuner ytterligare komplicerat bilden genom att kommuner, ivilka svenskundervisning tidigare inte förekommit, nu ålagts en sådan uppgift. Enligt min bedömning har övergången till den nya ordningeni de allra flesta fall dock gått bra. Att resultatet har blivit så framgångsriktberor bl. a. på att kommunerna, i ett besvärligt inledningsskede, känt sittansvar inför uppgiften att ge invandrare, flyktingar och asylsökande en godgrundläggande svenskundervisning. Jag har, mot bakgrund av den ökade invandringen, för avsiktatt föreslå regeringen att den grundläggande svenskundervisningentillförs ytterligare undervisningstimmar redan för innevarande budgetår. Enligtförslaget skall , efter samråd med statens invandrarverk,fördela dessa timmar till kommuner med särskilda behov av ytterligare resurserför undervisning av invandrare, i första hand till följd av avtal mellanstatens invandrarverk och resp. kommun om mottagande av flyktingar ochasylsökande. Vad gäller behovet av resurser för nästkommande budgetårkommer detta att i vanlig ordning redovisas i budgetpropositionen. Det nu gällande regelsystemet för fördelning av resursertill kommunerna för den grundläggande svenskundervisningen har lagts fast avregering och riksdag . Det har, som jag har angett,tillämpats under ett knappt halvår och då under tämligen extraordinäraförhållanden. Enligt min bedömning behöver betydligt mera erfarenheter inhämtasinnan man kan drä några egentliga slutsatser om behovet av eventuella förändringar. Sammanfattningsvis vill jag därför, som svar på GunnelLiljegrens interpellation, anföra att jag avser att föreslå regeringen att dengrundläggande svenskundervisningen tillförs ytterligare resurser redan förinnevarande budgetår. Vad gäller åtgärder på är jag inte beredd attnu föreslå några förändringar. AnL 18GUNNEL (): Jag vill tacka statsrådet försvaret. Jag är delvis nöjd med det. Kommunernakommer alltså på kort sikt att få sina kostnader täckta - på annat sättkan jag inte tolka svaret. Men beräkningsgrunderna är ingalunda entydiga. SÖberäknar att det behövs ytterligare 160 000-200 000 timmar innevarandebudgetår, men äskar medel . Det är märkligt. Invandrarverketberäknar behovet till 200 000-250 000 timmar för att statens åtaganden gentemotkommunerna skall anses uppfyllda. Vilken nivå anser utbildningsministern varakorrekt? Det är helt klart att 30 milj. kr. enligt SÖ:sframställning knappast räcker för att hålla kommunerna på gott humör, så att dedels fortsätter att förskottera, dels själva tar på sig de kostnader de intefår ersättning för. Det råder enighet om att vår flyktingpolitik skall drivasinom ramen för den svenska utlänningslagen och enligt de riktlinjer somregeringsbesluten anger, samt om att invandringspolitiken i övrigt skall stå iöverensstämmelse med lagen om gemensam nordisk arbetsmarknad. De kostnader somdetta medför är svära att överblicka och varierar naturligtvis medinvandringens sammansättning och intensitet. harinvandringen av flyktingar, anhöriga till personer som vistas här samt finländskamedborgare tillsammans varit högre än motsvarande period förra året.Det är framför allt flyktinginvandringen som ökar. Vilka konsekvenser blir det då om staten inte står fastvid sina utfästelser om statsbidrag för svenskundervisningen? För det förstainnebär det säkert -rent krasst samhällsekonomiskt - en utgift i form av enlängre tids beroende av socialbidrag; flyktingarna får knappast arbete utan sinsvenska grundkurs. För det andra innebär det rent humanitärt att människor somredan befinner sig i en pressad situation utsätts för den stora psykiskapåfrestning det är att gå sysslolös. För det tredje blir koinmunerna ovilligaatt sluta nya avtal om flyktingmottagning och framför allt att öka sina kvoter.Detta är ett mycket vanligt argument som man möter vid kontakter ined kommunalaförtroendemän. Förhållandena är inte så okomplicerade som man kanförledas tro av utbildningsministerns svar. Hela mottagningsapparaten, därkommunerna har en nyckelroll, hotar att räka i gungning, invandrarverketsförläggningar räcker inte till och det blir så att säga ny fart på den ondacirkeln, såatt säga. Frågan om hur det skall bli villutbildningsministern inte uttala sig om , eftersom systemet varit i gång såkort tid. Men problemen accelererar ju - det gäller att lägga om kurs innanproblemen blir värre. Frågan är inte bara teknisk - i vad mån utbildnings-,social- och arbetsmarknadsdepartementen samt staten i övrigt och kommunernaskall svara för kostnader och merkostnader. Det gäller som sagt humankapitaloch enskilda människors välbefinnande. Och det gäller i sista hand att överhuvud taget klara flyktingmottagandet i ordnade och överenskomna former.Statsrådet har all anledning att ompröva beräkningssystemet när detgäller sfi, för det är väl helt omöjligt att enligt de ursprungligaintentionerna avräkna tilläggsanslagen mot nästa års bidrag. Det vore intressant om utbildningsministern kunde ge ettlugnande besked också på den här punkten. 2 protokoll 1986/87:44-45 Prot.1986/87:44 AnL 19 Utbildningsminister : 8 december1986, Herr talman! harförvisso rätt i att det är angeläget att ., invandrarna så snartsom möjligt får undervisning i svenska, eftersom det är , en förutsättning för att de senareskall kunna vara beredda att försörja sig fränSturup " J " Vi får ta en sak i taget. Vad som närmast kommer att ske är attregeringen skaffar fram ytterligare medel för att ersätta kommunerna för denundervisning som har givits och som ges. Därutöver anser jag att dét kan varadags, kanske , att försöka göra en utvärdering av hursystemet har fungerat. Det har inte varit eri lätt uppgift att lösa deadministrativa problemen. Det är typiskt att trots att många kritiska synpunkterframfördes när regeringens förslag presenterades för , godtogsändå förslaget med mycket stor majoritet i eftersom det var svårt attfinna ändamålsenliga alternativ. Jag medger att detta inte är någon lätt administrativuppgift, men jag hoppas att man genom ett gott samarbete mellan de kommunalamyndigheterna och ändå skall kunna lösa uppgifterna. AnL 20 (): Vi har uppehållit oss i första hand vidgrundkurserna, men utbildningsministern kan inte vara omedveten om att dessakomplikatiorier är invävda också i frågan om grundvux och påbyggnadskurserna.Med hänvisning till de samhällsekonomiska besparingar som kan vinnas är detnaturiigtvis angeläget att vi tillsammans tacklar de här problemen. Detfinns tankar som osökt smyger sig på: Vi har schabloniserade éngångs-bidrag förflyktingmottagandet i kommunerna. Kanske kunde schablonen också omfattagrundkursen i svenska? Men det brådskar. Lärare som enligt bestämmelserna omlärarkompetens har rätt till vidareutbildning har inte fått det. Mångakvalificerade lärare som undervisar i sfi gör det för en betydligt lägre lön äninom andra skolformer. Nuvarande osäkerhet om möjligheten för kommunerna attfortsätta att ordna sfi kan innebära att utbildningsanordnarna gör sig av medlärare, så att kommunerna står utan resurser på det området när pengarnakommer. Frågan om sfi är alltså central i flyktingpolitiken. Detär mindre en kostnadsfråga ån en fråga om hur och när de resurser skall sättasin som hjälper invandrarna till en naturlig plats i samhället. Tidigsvenskundervisning betalar sig faktiskt för den enskilde och för samhället. Överläggningen var härmed avslutad. 7 8 Svar på interpellation 1986/87:105 om utrikesreguljärflyg från AnL 21 Kommunikationsminister : Per Stenmarck har frågat mig om jag är beredd att ställa mig välvilligtill eventuella ansökningar om utrikes reguljärflyg från . Stenmarckhar vidare frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att svenska flygplatser skall fäflygavgifter som kan konkurrera med utländska. Möjligheten att bedriva internationell luftfart reglerasingående i luftfartsavtal mellan olika länder. Vilka flygbolag som får utföra,trafiken, vilka flyglinjer som skall finnas, frågor som gäller priser,kapacitet, tidtabeller m. m. kan följaktligen inte bestämmas ensidigt av t. ex.Sverige. Rättigheter och skyldigheter är med andra ord en förhandlingsfrågamellan minst två länder. Genom luftfartssamarbetet med och skapasen större hemmamarknad och därmed en bättre bas för internationella luftfartsöverenskommelsersom tillgodoser skandinaviska luftfartsintressen. Av det skandinaviska luftfartssamarbetet följer också attden samlade kapaciteten) internationell linjefart koncentreras till ettföretag, SAS. Det är då inte särskilt konsekvent att etablera nytrafik som drar undan trafikunderlag från SAS trafiksystem som är uppbyggtefter våra geografiska och marknadsmässiga förutsättningar. I den mån vårabilaterala luftfartsavtal ger möjlighet för utländska bolag att trafikera t.ex. utgår jag från att det är trafikekonomin som blir utslagsgivande. problem ligger, som Per Stenmarck nämner, i dessnärhet till . Även om avgifterna är något lägre på är sannoliktden avgörande skillnaden närhet till det omfattande trafikutbudsom erbjuder. Även om man helt eliminerar avgiftsskillnaderna kvarståratt är en stor europeisk knutpunkt för internationell trafik.Valmöjligheterna för resenären i fråga om avgångstider och destinationer, blirbetydande och utslagsgivande i konkurrensen med . När det gäller flygavgifterna i visar jämförelseratt ligger i nivå med eller t. o. m. lägre än många europeiskastorflygplatser-detta trots att överskottet från också skall bidra tillandra flygplatsers kostnader. När man gör jämförelser är det också rimligt attvärdera den standard vi har på svenska flygplatser och trafikintensiteten. Om utrikes reguljärflyg från , , AnL 22 PERSTENMARCK (m): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret. Det framstår som alltmer uppenbart att en förutsättningför att näringslivet skall kunna utvecklas är att man har nära tillgång tillgoda kommunikationer. Det är därför ingen tillfällighet att det är just kringnågra av våra största och mest framtidsinriktade kommunikationscentra som det växer upp ny industri. Runt utvecklas högteknologisk industri inom bl.a.bioteknik, data och utbildning. Det är ingen tillfällighet. Just inom dettaområde kan man på ett bra sätt ta till vara de krav som ställs på godakommunikationer. En likartad diskussion förs inom Öresundsregionen.Förväntningarna är stora på vad en fast länk till skulle kunnainnebära. De förändring: ar som sker, för färjetrafiken till kontinenten ochför förbindelserna över , är därför välgörande steg i rätt riktning. I den interpellation som jag riktat till kommunikationsministernhar jag bl. a. frågat vilka åtgärder som kan vidtas för att öka Sturupsattraktionskraft som flygplats, och för att pä så vis öka antalet,reguljäradestinationsmål, främst utrikes..Bakgrunden är den att det finns endestination för reguljärt inrikesflyg - till , och en för utrikesflyg- till , detta sedan beslutet om nedläggning av den s. k. pendeln tillKöpenhamn. Prot.1986/87:44 Kommunikationsministerns svar ärnog i sak en riktig återgivning av Om utrikes reguljärflyg från 8december 1986 dagsläget. Mensamtidigt är det en skäligen viljelös akt, betydligt mera viljelös änbudgetpropositionen . Där talade regeringen i stället om detproblem som man anser att utvecklingen av innebär. Och man omnämner attSAS "avsåg att undersöka möjligheterna dels att inrätta en DC9-linje tillLondon från via , dels att sätta in SAAB-Fairchild SF-340 mellanMalmö och vissa orter i Västtysklarid". Detta skrev kommunikationsministern i anslutning till atttillstånd hade meddelats för den s. k. svävaren mellan och . Låt mig mot detta som bakgrund få fråga: Vad harregeringen gjort för att försöka uppnå sina egna mål? Har regeringen kvar sinambition, den är ju trots allt bara ? Om så är fallet: Vad tänkerman göra för att nå upp till sina egna målsättningar? Som jag ser det borde detvara fullt möjligt att etablera reguljärt flyg från till åtminstone vissastörre orter på kontinenten, t. ex. och , och att ökaattraktionskraften på det flyg som går till . Det kan ske genomatt avgången sker i stället för . Men är definitivt mest utvecklingsbart för annantyp av trafik, främst för charter och fraktflyg. Att flygplatsen sedan gammalthar betydelse för semesterresenärer är välbekant. Men bör också ha storamöjligheter att utvecklas till kanske ledande fraktflygplats. Detta avflera skäl: Genom sin placeringligger man centralt till för denna typ av verksamhet. Kastrupsutbyggnad sker till stor del enbart för att öka servicen för resenärerna.Möjligheterna att ta emot fler plan är klart begränsade. Detta gör att Kastrupkan stå inför klara trängselproblem . Fraktflyget ärdessutom en marknad som kan komma att expandera kraftigt inte minst motbakgrund av den avreglering som genomförs. På samma sätt som ambitionenuppenbarligen är att göra till en "Gateway Europé" - enpassagerarflygets storflygplats i -borde det vara möjligt attutveckla till en "Freightway Europé" - en framtidastorflygplats för fraktflyget. Med en sådan utveckling, både beträffande passagerar- ochfraktflyg skulle få en närflygplats som bättre tillgodoser de krav somett expansivt näringsliv har rätt att ställa. AnL 23 Kommunikationsminister : Herrtalman! Per Stenmarck säger att i jämförelse med hur det var för ett par årsedan visar regeringen inte samma vilja när det gäller att upprätthålla en visstrafik på . Jag vill då säga att det har inte kommit in en väldig massaansökningarom att få upprätta trafik på och som regeringen i så fallskulle ha motverkat. Omutländska flygbolag ansöker om att få flyga t. ex. på , får vinaturligtvis bedöma de ansökningarna var för sig enligt det regelsystem Såvitt jag förstår, har det inte under funnits någotstort intresse för att etablera flygtrafik på , 20 Per Stenmarck och jag är säkerthelt överens om att goda kommunikatio- ner är avgrundläggande betydelse för näringslivets intresse att etablera sig på en vissort. Det är klart att för just kan det då vara en nackdel mednärheten till vid , Allmänt sett har ändå det sydsvenskanäringslivet en stor fördel, jämfört med näringslivet i många andra delar avlandet, när det gäller att nå ut internationellt, att man ligger så näraKastrup och har så goda förbindelser på kort avstånd ut i den övriga världen. När det gäller fraktflyget kan jag instämma iförhoppningen att skall hävda sig i det avseendet och få en ökad andelav fraktflyget. Där lägger , såvitt jag förstår, inte det luftfartssamarbeteoch de överenskommelser vi har några hinder i vägen. Fraktflyget är ju ett avde områden som den senaste luftfartsöverenskommelsen i innebär avreglerade. Så där är det nu fritt fram för och andra flygplatseratt etablera en konkurrens om de frakter som finns och finna lämpliga lösningarsom tillgodoser fraktarnas intressen och behov. Om utrikes reguljärflyg från AnL 24 PER STENMARCK (m): Jag ber att få tacka förkommunikationsministerns kompletterande svar. Jag tycker att det är mycketintressant. Det vittnar om ett intresse av att i vissa lägen öka konkurrensen. Jag tror att kommunikationsministern känner till att detfinns åtminstone en ansökan om att i konkurrerande syfte få bedriva utrikesreguljärt flyg från , och jag ser med intresse fram emot den behandlingsom regeringen kommer att ge denna ansökan. Låt mig vidare ställa frågan: I vilken situation kankommunikationsministern tänka sig att tillåta en ökad konkurrens? Det hartagits vissa initiativ till avreglering exempelvis av taxinäringen, vilket vifrån moderat håll tycker är utomordentligt. Jag tror att det finns skäl attåtminstone genomföra något likartat när det gäller flyget. Vi vet att SAS inte är speciellt intresserat av ett ökatflygutbud från andra företag. Det är naturligtvis en bedömning som SAS har rättatt göra, om företaget självt inte vill flyga och om de anser att någon annaninte skall göra det. Men någon annan bör också kunna få tillstånd till den härverksamheten. De som kläms mellan sköldarna i annat fall är resenärerna, bl.a.till stora delar det näringsliv som är i behov av snabba transporter och en välfungerande närflygplats. Låt mig ställa en avslutande fråga.Den s. k. pendeln mellan och kommer ju nu att läggas ner. Än engång har SAS gjort en kommersiell bedömning och funnit att det skall vara pådet viset. Den rätten tycker jag naturligtvis att SAS skall ha, men kankommunikationsministern ge något besked om när något annat flygbolag kan tänkasha övertagit denna verksamhet? Här är det trots allt så att SAS inte har någotatt erinra, om någon annan skulle få möjlighet att överta trafiken. AnL 25Kommunikationsminister : Herr talman! På den sista frågan kanjag svara att något definitivt besked om nedläggning av pendeln till inte har kommit in till . Men skulleden situationen uppstå att SAS Om rekryteringen av civila piloter intelängre har intresse av att driva denna trafik, bör man naturligtvis vara öppenför att pröva andra intressenter som kan vilja flyga på den lirijen.