prot · GA09135 · 1986-12-31 00:00:00 — Under detta anförande överfog andrevice talmannen ledningen . av kammarens förhartdiingar. Jag kan inte stå oberörd inför denna vädjanfrån om att svara på hans fråga. Men jag tycker att def är litet bcsyrtrtcrligf, HugoHegeland måste kärtna till att det är en väscrttlig skillnadmellan'beskattnirtg av aktieutdelnirtg och beskattrtirtg av artdra ersättningarsom lämnas ut från företagen, Aktieutdel-nirtgar är icke avdragsgilla förföretagen, dvs, de måste fas av beskattade pengar, medan utbetalningar påvinstandelar förvisso behandlas som en avdragsgill kostnad i företaget. Jag kan lova att definte hade blivit ett enda enskilt vinstandelssystem, om företaget skulle hafått ta pengarna ur beskaffad vinst. Det leder alltså fill slutsatsen atf viinfe har någon som helst anledning aft börja diskutera socialavgifter påaktieutdelningen, för den beskattas på ett helt anrtat sätt ärtersättningar till de anställda. Jag hoppas att säkert därmed är klarlagd. 31HUGO HEGELAND (m) replik; Firtartsministern är ute efter ständigt nyaskatter, och jag kan irtte se atf vad finansministern här säger är någotargument mot min fidigare argumcrtfcrirtg, Mcrt jag vill faktiskt ge finansmirtisterrt etf litet ordpå vägen. Vad jag saknade var en avslutande liten harang i stil med vad somförekom i sambartd med pértsionsskattedebatten och löntagarfortdsdebatten. Närman tänker på alla dessa avgifter och skatter som finartsmirtistern harirtfört, kuude finartsministern möjligen få som ett motto; Blott , ettavgiffstag i sänder. På den vägen kommer väl firtansministern att vandravidare. Sedart-vill jag avsluta, om tidcu tillåter, med etf parartdra syrtpunkter, som finansministern ändå inte kommer att reagera på. Utskottet hänvisar till att lagrådet inte har motsatt sigförslaget till socialavgifter på vinstandelarna. Nej, det är klart - från rättslig synpurtkt firtrts ju irtget argumertt mot det. Vi har irtgert paragraf i vår grundlag som skyddar den ertskilda ägartderätten. Därför kunde t, o, m, få betala inte bara hela inkomsten utan därutöver , sammanlagt , i skaft. Och därför kan tyvärr riksdagert, med ert socialistisk majoritet, ta ut vilka skatter och vilka avgifter söm helst. Det är som sagt def här medavgifter för vinstandelar etf utmärkt exempel på. . . Jag tycker att man måste erinra sig löntagarfonderna -ochdet har ju också tidigare talare gjort. Kommer ni inte ihåg med vilkenövertygelse finansministern här argumenterade för dessa fonder? Men alla deargument som anfördes har ju fallit till marken som trötta höstlöv - meduudanfag för ett enda löv, nämligen där det stär skrivet atf aktiemarknaden,börsen, kommer att stärkas. Den ur socialdemokratisk synpunkt minst angelägrtaeffekten av lörttagarfortder,nämligen aft de leder till starkt stigande börskurser, har man verkligen fått.Men det var ju irtte den egentliga avsikten. vill jag, herr talman, ändå tackafirtartsministern i hans frånvaro för aft han gav sig tid att replikera när detgällde en fråga som ju byggde på harts egcrt argumenterirtg - varför man inteskall beskatta även aktieägarnas andel med socialavgifter. Men vi får väl se.Jag är mycket övertygad om att det kommer någort form av rtya avgifter påaktieägarrtas artdel i virtst. 32ALF (): Så skall då majoritet här i dagtydligen ta ytterligare ett steg mot det cementerade kollektivisfiskasamhället. I stället för att blåsa delaktighetens och intresseskapandets syre ini svensk företagsamhet skall marschen in i det opersonliga och artonymasamhället fortsätta. Det är ju ärtdå givet, herr falman, att dagens beslutkommer att stoppa åtskilliga företags funderingar på att inrätta någon form avvinstdelningssystem. Riskerna är uppenbara att en del av de redan inrättadevinsfdelningssys-femcrt kommer att läggas rtcr. I kds beklagar vi dettalivligt. Vi beklagar också atf inte just vinstdelningssystemen resolut lyftesfram som alternafiv till de anonyma och kollektiva löntagarfortderna, då dendebattens vågor gick höga. I stället för att enbart säga nej, nej, nej fill densocialdemokratiska idéen om kollektiva löntagarfonder borde dessa fondersmotståndare ha lyft fram vinstandelssystemert som det kortstruktiva alternativet. Vi vet atf vinstdelningssysfemert ärpopulära. Vi har kunnat ta del av hur metallklubbar engagerat sig för attregeringen inte skulle omöjliggöra vinstartdelssysfem. Def har ocksådokumcrtfcrats genom åtskilliga citat här fidigare . Alla måtte vi tycka att utvecklingen mot större intresseför och större engagemang i det egna företaget är något posifivt. Varje klokföretagare vill givetvis atf alla i företaget skall känrta sig delaktiga ochertgagerade. Jag begriper irtte varför regeringen vill motverka dcrtdelaktighet som socialdc: mokraterna i så många andra sammanhartg säger sigvilja värna om. Förklaringen till det regcringsförslag som avhartdlas ärförstås rädslan för atf, som tidningen uttryckt det, vi skallfå "kapitalism på verkstadsgolvet". I statuterna för Volvos vinstdelningssystemstår bl. a. följande: "Volvos resultatbonussystem bygger på ett avtalmellan AB och de fackliga orgartisafiortcrrta. Genom att skapa dettasystem vill man förstärka de anställdas intresse för företaget och dåunderstryka det gemensamma intresset av crt tillfredsställartde vinstnivå ochfortsatta investe-, ringar som en grund för fortsatt god utveckling för bolagetoch därmed de artställdas trygghet och arbetstillfredsställelse." Def är uppenbart att Volvoarbefarna mycketuppskattar sitt bonussystem. Det fiuns gott om vittnesbörd om detta. Men attbibehålla alla fundament för klasskampcrt är tydligert viktigare för regeringenän att främja samförståndsanda mellan arbetsgivare och löntagare. Def är i själva verket, tycker jag, en primitivföreställning att blåsa under klasskampen som moderna och kloka företagaretillsammans med lörtfagarrta håller på att kasta över bord. Inställningen atfdet i företaget måste finnas ensärpräglad kamp mellan företagare och arbetstagare håller på att bli förlegad.Det borde som sagt ligga i nationens intresse att främja delaktighet, att skapavidgat intresse, atf urtderstryka samförstånd inom svensk företagsamhet. Jagpåstår självfallet irtte att vinstdelningssystem är den enda formen fördelaktighet, men def är ett steg, crt möjlighet bort från anonymitet ochointresse, mert åt def hållet vill regerirtgert inte bege sig. Jag måste säga,herr talman, att det är mer än dystert att höra en så klok karl somfinartsmirtistern frankt deklarera att den enda idéenbakom vinsfandclssystcmcrt är att slå ert kil irt i fackförertirtgsrörelscn.Hur kan landefs finansminister ha en så låg, för atf inte säga simpelinställrting till företagare? I en IMU-undersöknirtg som Skaftebefalarrtas förcrtinggjorde i. år tillfrågades drygt 500 anställda på fem företag som införtett vinstandelssystem om sin syn på systemet. Det visade sig då bl. nio av fio anställda inom de femföretagen var principiellt positiva till sådana system; sju av tiomcrtar atf det är fel att införa sociala avgifter på vinstandelarna; åtta av tio tycker att def är bra att def lokala facketintagit en ståndpunkt mot avgiftsbeläggningen. Tre fjärdedelar av detillfrågade reagerar mot certtrala LO;s ställrtingstagartdc för regeringensförslag; sju av tio tror att konsekvcrtscrrta av förslaget blirmirtskade avsättrtingar eller aft avsättnirtgarrta till vinstandelssysfemctstoppas helt på det egna företaget. Anhängare fill decentralistiska kollektiva lörttagarfortderrta har mårtga gånger aktivt motsattsig förctagsanknufrta vinstandelssystem som bygger på individuella andelar.Regeringens, och också utskottefs förslag, om att lägga sociala avgifter påvinsfandelsmedel, kan ses som ert eftergift till motståndarna fillvinstdelning, eftersom sådana avgifter säkcrligcrt kommer att mirtska intressetför dessa system ute på företagen. Man vill helt enkelt säkra att inga positivaalternativ fill de kollektiva löntagarfonderna får blomma upp, eftersom dettakan leda till att fler lörttagare uttalar sig för vinstartdelssysfem framförlö.rtfagarfortderna. Man föredrar centralistiska lösnirtgar framför"nära" och enkla lösningar som är överblickbara för den enskilde. Den summa som samhället teoretiskt kan inkassera genomirtförartdet av sociala avgifter på vinstandelar är i sammarthartget irttesärdeles stor, det rör sig- beräknat siffror- om ca 110 milj. kr.Detta skall då ställas mot ett mycket kostsamt och omständligt byråkratisktsystem som måste byggas upp. Som jag tidigare i mitt anförande nämnde står detklart att syftet bakom regeringerts och ufskottsmajoritefens förslag i förstahand är att hindra detta attraktiva system för medirtflytartde ochvinstdelnirtg att utvecklas vidare. på i hargenom sitt represenfantskapsmöfe uttalat sig mot regeringens förslag. Mansäger; "Vart har talet om ägandespridning och inflytande tagit vägen? I entid när det institutionella ägartdet ökar på de ertskilda märtrtiskornasbekostnad är def märkligt aft vilja införa en pålaga som leder till ert ärtnustörre snedvridning." Prot.1986/87:135 -Ja sanrtcriigen, def är märkligt. Jag vill med detta yrka bifall till betänkandets reservation. 33 (); Medan man i andra länder inför särskildaskatfclättnader och för att de anställda lättare skall kuuna blidelaktiga och medägare i sina företag, skall vi i nu gå i rakt motsattriktning och på vinstandelar lägga arbetsgivaravgifter som till största delenblir crt rcrt skatt. Skälet till att regerirtgen lägger fram detta förslagfinns" i ett olöst och levande ideologiskt problem inom den svcrtskasocialdemokratirt. Man har nämligen aldrig kunrtat bestämma sig för hur mauskall se på avvägrtingen mellan arbete och kapital i produktioucrt. Problemet för socialdemokratin är att man fortsätter attdiskutera med hjälp av tankeirtstrument . Man crtvisas med att dela upp befolknirtgert i arttingen lönarbetare eller kapitalägare. Vad man absolut vägrar att iuse är aft det vore bra om alla svcrtskar vore litet mer avbäggedera - både löntagare och kapitalägare. Ty om.man blir medägare i.företagen, förstår man mer vad som sker där och mart är mer iritresserad och kart agera bättre också som löntagare. Blir man medägare blir man också ägare, med allt vad det innebär av delaktighet, men också oberoende och ekortomisk trygghet. . . Spridningen av ägandet genom vinstandelar är ettutomordentligt sätt att åstadkomma den lyckliga och goda kombinationen avlöntagare och ägare. Def är därför konstigt och tråkigt att socialdemokrater,som så gärna talar om "blandckortomi", absolut iute vill godta attmedborgarna blir en blandning av löntagare och kapitalägare. Den socialdemokratiska synen på och motiventill detta förslag framgår mycket klart i ledare , därdet står: Man behöver inte ha särskilt välutvecklade aulag försvarfsyrt för atf befara en sådan utveckling - dvs. att det kan' utvecklas eusvensk borgarklass. Vidare kan man läsa; Allt bredare grupper - också inomarbetarrörelsen -blir beroende av kapitalintressen genom t.ex. aktiesparande,vinstandelar och kortvertibler. Och ävert om det bara är smulorua frårt ettlårtgt rikare bord kan, kanske, det vara tillräckligt för ätt öka förståelsenför kapitalefs krav. Def är denrta situatiort som värtsferpartietkommurtisfernas företrädare här i kammarert har beskrivit som crtödesfråga för arbetarrörelsen, därför att man helt enkelt är rädd för att deenskilda löntagarna som individer skall få en starkare ställrtirtg öch kuurtafå ett större oberocrtde. Man är rädd för att detta skall inrtebära ett hot motden egrta organisationens makt. Detta visar atf perspektivet i dertna debattär mycket vidare än att bara gälla förmenta skatte- och löncorättvisor.Socialdemokraterna vill inte atf svenska folket skall äga. skall irttebli ett samhälle där människorrta äger och kärtner den trygghet och detoberoende som def irtrtebar att själv äga. Enskilt ägande är helt enkelt i allsin enkelhet ett hot rriot den egna makten för socialdemokratin och ett hot motden socialistiska ideologin. Def är därför, fru talman, som vi inom en lång radolika områden ser 46 en pågåertde kollektivisering avägandet. Vi ser det i form av lörttagarfonder- na somkontinuerligt växer och blir allt större ägare i def svenska näringslivet. Viser def i form av en mängd andra typer av fonder som uppträder i det svenskasamhällslivet och som alla medverkar till att insfitufiortalisera ägartdet ochminska graden av personligt ägande. Vi ser det på skattetrycket och på en lårtgrad skatter riktade direkt mot enskilt sparande och enskilt ägande. Fru talman!Vi ser det också i ett korståg som är direkt riktat mot def enskilda ägandet.Def handlar om aktiesparandet, som man på alla .sätt försvårar, bl, a, genomert omsäftnirtgsskatt, gcrtom ert höjrtirtg av reaskaffcrt och gcrtom enhöjning av skaften på utdelnirtgcrt. Det hartdlar om avdragsbe-grärtsnirtgenför 1982, som försvårar för enskilda människor att spara och samla kapital fillden egrta bostadcrt. Det hartdlar också om fasfighefsskaffcrt ochpensionsskaften. är det fråga om sociala avgifter på vinstandelar. Man harockså börjat tala om en särskild skatt på konvertibla skuldebrev. Det är inte underligt att vi i vårt land har ett negativthushållssparande, och det är infe underligt att vi i vårt land tvingas ha ensärskild spardeicgation som i strid mot den förda politiken skall försökaövertala märtniskorna att trots allt spara. I detta perspektiv är denna frågan om socialaavgifter på vinstandelar enkel, även om den handlar om många teknikaliteter.För oss moderater och för hela borgerligheten är det en självklarhet aft martskall stimulera och underlätta för euskilf ägartde och därigenom arbeta förvisioner av etf samhälle där de enskilda äger och därmed känner trygghet,oberoende och delaktighet. För socialdemokraterna är det lika självklart attmotarbeta enskilt ägande. Därmed motarbetar man de ertskilda märtniskorna.Förslaget om sociala avgifter på vinstandelar är ett av de många stegen isocialdemokratins korståg mot enskilt ägande. Därför bör detta förslag, frutalman, avslås. Ekonomiskt stöd tid barnfamiljer, m. m. Med detta anförande - under vilketförste vice talmannert övertog ledrtirtgen av kammarcrts förhartdiingar - varöverläggningen i detta ärende avslutad, (Beslutfattades efter debatten om socialutskottets betänkanden 34 och Kammaren övergick till attdebattera socialutskottets betänkandert 34 om ekonomiskt stöd till barnfamiljeroch 35 om statsbidrag till barnomsorgert, vilka betänkartdert skulle debatterasgemertsamt. Ekonomisktstöd till barnfamiljer, m. m. Anf.34 (): Barn i far illa. Många barn växer upp imissbrukarfamiljer eller i familjer som pä annat sätt har svåra problem. Mångabarrt växer upp i familjer som lever under hårda ekonomiska villkor, i familjerdär föräldrarna tvingas arbeta så mycket att de inte får den fid över fill sinabarn som de skulle önska, I de hushåll som mottar socialbidrag finns detomkring 200 000 barn. Vi vet atf även mänga andra barnfamiljer kämpar underbesvärliga ekonomiska villkor. Detta bekräftas av undersökning efter Ekonomiskt stöd tiU barnfamiljer, m. m. undersökrtirtg.Senast kom statistiska certtralbyrårts studie av hurvälfärdsutvecklingen hade gestaltat sig . Av dcrtframgår att ensamstående föräldrar med barn har förlorat i genomsrtitt avsin disponibla irtkomst uuder den senaste tioårsperioden. Barnfamiljernas genomsnittligt sett besvärliga ekonomiskaläge är grunden för att vi i har föreslagit en radikalfamiljepolitisk reform som inrtebär att mart ekortomiskt stärkerbarnfamiljernas ställnirtg. Vi har föreslagit aft barrtbidragcrt skall höjastill . per barn och år, att ett vårdnadsbidrag skall irtföras för debarrt som är mellart etf och och att flerbarnstillägg skall utgå redanfrårt andra barnet. Vi har föreslagit crt full finartsierirtg av dertrta reformgcrtom crt särtknirtg av grundavdraget och genom en minskning avmjölksubventiortcrna. Socialdemokraterna har gått ut i både 1982 och 1985 årsval utan ett konkret program för hur barnfamiljernas ställnirtg skall stärkas. Genom de förslag som har väckts här i har visteg för steg drivit socialdemokraterna fill vissa reformer, framför allt enhöjning av barnbidragen . sker det bara en mindre justering idenna del av familjepolitiken genom att stödet till familjer med fyra ellerfler barn ökar. Det är sfafsfinansiellf en mycket billig reform. Däremot skeringen justering av barnbidragen, utan de. kommer alltså att urholkas i takt medinflationen och bli mindre värda rtästa år ärt vad de är i är. Därför har vivalt att upprepa våra förslag om ert radikal familjepolitisk reform som innebärett rejält påslag och er rejäl standardförbättrirtg för barnfamiljerna. Bland de problem som vi har påtalat och som drabbar mångabarnfamiljer är de besvärliga marginaleffekter som uppstår genom aft skattenökar vid en inkomsthöjrtirtg som bostadsbidragen trappas ner och, imånga kommuner, dagisavgifterna ökar. Den samlade effektert av dessa tre förärtdringar innebäratt många barnfamiljer inte kan höja sirt ekonomiska standard genom ökatarbete. Om man fjärtar . till kanskeman fär behålla bara . Det harvi år påtalat, och regeringen har ofta instämt på ett teoretisktprincipiellt plan och sagt att detta är ett problem. Jag tror t. o. m. atf manpå en socialdemokrafisk partikongress har sagt att något måste göras åt saken.Men i realiteten har regerirtgen inte gjort något. I den mån som den har gjortnågot har den förvärrat problemet genom att bygga ut bostadsbidragen påolika sätt' och därigenom skärpa marginaleffekterna. Det här är en orsak tillatt många barnfamiljer befinner sig i en faftigdomsfälla, som regeringen inte tycksvara intresserad av att hjälpa till att bärtda upp. Den andra fråga som vi skall diskutera i daggäller stafsbidra-gcrt till barnomsorgen. Regeringen har lagt fram enproposition om barnomsorgen som innebär vissa marginella förändringar isystemet för beräknirtg av statsbidragen till daghemmen. Det sägs aft dessaförändringar skall vara kostnadsrtcufrala, dvs. de skall varken öka ellerminska statens utgifter. Hur def går med den saken återstår att se, eftersom deredovisningar som ges infe är så fullständiga atf det är möjligt att riktigtförutse hur systemet kommer atf utfalla. Man kanutläsa att de kommuner som har en byggt ut sin barnomsorg kommer attförlora på det här förslaget och att de kommuner som har utbyggnad kvar kommeratt vinna något på förslaget. Man kart resortera om huruvida detta är rättvisteller inte. Jag för min del har infe så stora invändningar mot en sådanomfördelning, men jag noterar att vpk, som i mitt hemlän allfidbrukar larma över att statsbidragen är för snåla, nu accepterar att Stockholmslän förlorar i runt tal 80 milj. kr. Def skulle varaintressant atf av få ert kommentar till att man här frånryckerbarnomsorgen i 80 milj. kr. Det finns i det förslag som regeringen framlagt en hel radkonstiga detaljer som jag skulle vilja fråga om. En sådandetalj är att man nu inför ett speciellt bidrag till fortbildning som man låsertill olika kategorier. Det skall utgå med . för varje grupp om 15barrt som firtns i kommunen. För varje grupp om 15 barn på daghem som finns ikommunen skall man ge . till fortbildning av kommunala dagmammor.Proportionen mellan daghemsbarn och familjedaghemsbarn är mycket olika i olikadelar av landet. Det innebär att det i där man har många daghem ochmycket få kommunala dagmammor kommer att stå en försvarlig säck pengar tillförfogande för fortbildning av kommunala dagmammor, medan det i ochandra kommuner på landet där man har mycket få daghem men många kommunaladagmammor kommer att finnas mycket litet pengar för fortbildning av kommunaladagmammor. Vad är den listiga tanken bakom dcrtna ojämlika behandling av kommuualadagmammor i olika delar av lartdet? Firtns def någon listig tanke? I den här frågan aktualiseras också systemets inverkan påde kooperativa och de fria alternativen. Där har socialdemokraterna en någotbrokig bakgrund. Först satte man spärr mot de föräldrakooperativa och ideelladaghemmen och förmenade dem statsbidrag. Sedan gav man upp motsfårtdef ochaccepterade att de skulle kunna få statsbidrag öm de var inskrivna i denkommunala barnomsorgsplancn. inför man ett annat villkor, som innebär attett daghem måste vara öppet för att vara berättigat tillnågot som helst bidrag. Det här innebär, såvitt jag förstår, att de enskilda,kooperativa och ideella daghemrtiert, som har öppet , intekommer att få ett enda öre. hade jag etf samtal med en kvinna som driverert Morttessori-förskola i min valkrets. Hon berättade att henrtcsdeltidsgrupper omfattade om dageu. I propositiortert står atfdclfidsgrupperna skall få . Inte ens detta beloppskulle denna Monfcssoriförskola få, därför att de ideella och alternativadeltidsgrupperna var enligt bedömning av propositionen överhuvud taget inte berättigade att få några pengar alls. Följden av detförslaget, om jag har förstått def rätt, är att socialdemokraterna åter slårtill mot de kooperativa och ideella förskolorna. Får jag fråga ;Är detta mertingen, eller har ni bara gjort en olycklig formulering avförslaget? En tredje fråga som jag skulle vilja ställa tillutskotfets talesman gäller nattomsorgen. Alla partieri socialutskotfet är pädet klara med att för många barn behövs barnomsorg om natten. Det finns mångaföräldrar som arbetar i skift eller som har oregelbundrta arbetstider på annatsätt som innebär att de behöver barnomsorg . Vi har sagt att det ärolyckligt att låsa denna Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m. m. 4 Riksdagensproiokoll 1986/87:135 Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m.m. barnomsorgtill institutionella lösnirtgar. Jag är medveten om atf det pä flera håll ilandet finns s. k. naftis, som artses furtgcra väl. Men jag tror ändå attväldigt många föräldrar som har behov av barnomsorg faktiskt föredraratt deras barn tas om hand i hemmiljö, antingert så att barrtcn sover över hoscrt rtattmamma eller på så vis att rtågort vuxcu sover över hemma hos barrtcrtsjälva. Gcrtöm att det statsbidrag som rtu irtförs låses fill irtsfitutionenrtattis satsar man på den institutionella lösnirtgen i stället för aft främjaden lösnirtg som säkerligen många föräldrar anser vara överlägsen. Jag villfråga ; Varför denna ensidiga satsnirtg på institutionellalösnirtgar? Dcrt sista fråga som jag vill ställa gäller möjligheterför dagbarnvårdares egna barrt att vara irtskrivna i den kommurtalabarrtomsorgcrt. Ertligt det förslag som rtu framlagts kommer alla barn iSverige som har förvärvsarbetande eller studerande föräldrar atf ha rätt atfvara inskrivna i den kommurtala barrtomsorgert, utom crt grupp, och def ärdagbaruvårdarrtas egrta barn. De kommer att förmenas denna rätt. De kommeralltså inte att få vara inskrivna i den kommunala barnomsorgen. I Linköpirtgs kommun har alla partier beslutat om enordning som inrtebär aft dagbarrtvårdarrtas barn får vara inskrivna. Man fårbetala avgifter, och det utgår lön i normal ordning. har påden puukfcrt råkat i konflikt med . har blartktvägrat att utbetala pengar. Alla partier, alltså'även , har åkt på pumpen och blivit vägrade att få statsbidrag fördenna lösning, som man är överens om i . kommer regeringert iefferhartd och sanktionerar beslut gcuom aft se till att dettaupphöjs till riksdagsbeslut. Ävcrt i fortsättrtingen skall alltså den regelnbestå att dagbarnvårdarnasbarn irtte får vara irtskrivna i den kommunalabarrtomsorgert. Här vill .jag fråga : Var är logiken i detta?Vad finns det för skäl att diskriminera just dertrta grupp av baru i reglerrtaom den kommunala barnomsorgen? Jag skall avruuda med att kort påmirtrta omvad syrt på barrtomsorgert går ut på. Vi menar att all efterfråganpå barnomsorg måste täckas. Vi har varit med om att fatta beslut om att debrister som ännu firtrts skall vara elimirtcradc . Vi är alltså medom en utbygguad av barrtomsorgert. Vi mertar dock, till skillnad från regeringen,-attbarnomsorgen skall kurtrta erbjudas i många olika former. Def skall vara frittfram för en mängd olika alterrtativ inom barnomsorgert, även ertskilda.