prot · GA09128 · 1986-12-31 00:00:00 — Varför motarbetar då'. och den socialdemokratiskaregeringen länsanslagen? År det för att de vill hålla i gångflyttlasspolitiken? Är det för att- de tror att all klokhet finns i de inregemaken på industridepartementet? Eller är det för att de vill ha långa raderav uppvaktande, bugande landshövdingar, kommunalråd m.m.? Svaret ärnog ja på samtliga frågor. Vad säger då det missnöjda kommunalrådet, socialdemokratenStrandberg i - han som tillsammans med många andra socialdemokraterhar svårt att dölja sin besvikelse över . och regeringenspolitik? Jo,' han säger att de ansvariga i kommunerna efterlyser attbeslutsfattandet läggs över på det regionala planet, där kurtskapen omproblemen finns. Det är betyg det, : ! Men det är en riktig ståndpunktsom de socialdemokratiska kommunalråden' ute i landet har. Denna uppfattning ärallenarådande utanför kammaren. Den omfattas också, . , av enmajoritet av denna kammare - , , och vpk. - GörelThurdin kommer att närmare beröra länsanslagen. Regeringen lider också nederlag när det gäller förslagetom att 300 milj. kr. skall användas till s. k. infrastrukturella åtgärder förde kommande tre åren. Förslaget innebär att 100 milj. kr. skall användastill vägar, järnvägar, flygplatser, utbildning på högskolenivå och på andranivåer, ny teknik m. m. Dessa 100 milj. kr. skall delas påminst.tolvlän, om man följer de socialdemokratiska valtalen från . Detinnebär 8 milj. kr. per län och år. har i sitt budgetalternativlångt större satsningar på basinvesteringar i vägar, små högskolor etc. Det harockså vpk, och . En majoritet avslår industriministerns begäran av tvåskäl. i sin helhet skall ha möjlighet att ta ställning iregionalpolifiska frågor, som skall beslutas på central nivå. Det andra skäletär, som jag nämnde, att alla oppositionspartier föreslår högre belopp änregeringen. En klar riksdagsmajoritet uppmanar därför regeringen att snarastlägga fram konkreta förslag för . Man beställer helt enkelt förslag påett större belopp än 300 milj, kr. Inför gick , ut och sadeatt oppositionen nu minskar anslagen till regionalpolitiken, , ,det är en ren lögn, , nämnde då de två anslag, som jag harberört. Länsanslaget ökar med 200 milj, kr, till 688 milj, kr.Beträffande de 100 milj, kr, som . Petersort vill ha förinfrastrukturella satsningar, säger en riksdagsmajoritet: Lägg bums framförslag för på högre belopp. Hur kan detta bli mindre? Kanindustriministern inte räkna? Oppositionen vill nämligen satsa mera pä de båda anslagen.För nästa budgetår vill . och regeringen satsa 488 milj. kr.plus 100 rnilj. Tag fram pennan, . , och räkna ihop det -det blir , , och vpk vill enbart på länsanslaget satsa688 milj. kr. Redart detta är ju mera. kan garantera att regeringen har vårt stödom ni lägger fram ett infrastrukturpaket pä t. ex. 400 milj. kr. förutsatta bygder i , Bergslagen och sydöstra . Det blir en mycketklar riksdagsmajoritet, kanske én enhällig riksdag. Det irtnebar således inteen minskning av dessa båda anslag som , , generande för honomsjälv och hans eftersägare, är ute och säger. Det iurtebär i stället rtäradubbelt upp för utsatta områden. säger , att han inte skall göranågonting, eftersom han har fått stryk genom att vill göra mycketmera åt regionalpolitiken. Vad är detta? Det ser ut som om vi har enregionalpolitiskt ansvarig minister som uppför sig som en 5-årig pojke i enovanligt svår trotsålder. Hemma i mitt län, , har man arbetat fram ettinlandspaket med satsningar på bl, a, utbildningscentra, projektering,skogsbilvägar, vägar och flygplatser. Då räcker inte de 8 milj, kr, per län,som . egentligen begärt, så långt. Genom oppositionens förslag,som blir beslut, kan . denna sommar- om han tarsig ur trotsåldern - lägga fram ett ordentligt inlandspaket. Andra län harliknande förslag. . och regeringens agerande är emellertidmycket allvarligt på två sätt. År det så att man verkligen inte vill göranågonting, när det behövs basinvesteringar för miljardbelopp? Ännu allvarligareär frågan om man helt saknar respekt för - den folkvalda ärhögsta beslutande instans. Det borde en minoritetsregering förstå. Saknar manrespekt för , respekterar man inte heller hävdvunnen svensk demokrati.Jag hoppas därför att . och regeringen tar sig samman ochförbättrar regionalpolitiken - som en klar majoritet i denna dageller förmiddag kommer att uttala sig för. Socialdemokratiska talar omoacceptabla orättvisor, och behandlar då nedsättningen av socialavgifterna iNorrbotten. I , och får man ingen nedsättning. ILuleå, en snabbt växande stad, får man däremot nedsättning avsocialavgifterna. Regeringen tycker att det snabbt växande skall ha 10 %bättre kostnadsläge än de stackars små kommunerna utefter fjällkedjan. Dettaomtalar då det socialdemokratiska språkröret i som en oacceptabelorättvisa - det är alldeles riktigt. Man beklagar vidare att det kommer till enregionalpolitik utredning, eftersom man borde kunna rätta till detta snabbt. , och föreslår i riksdageni dag att detta skall rättas till . Men . bryr sigirtte om vad vi säger. Han bryr sig naturligtvis inte heller om vad partivännernai och säger - för de tycker inte att det här är bra. Vpk har en helt annan linje. Jag kan ha förståelse förderas ståndpunkt. Men jag kan icke ha någon förståelse för den orättvisa somden socialdemokratiska majoriteten står för. Även här är . iotakt med opinionen ute i bygderna. Regeringens koncentrationspolitik kostar pengar både för storstäderoch små orter. Många, många människor kommer i kläm. Det finns inga vinnareutan bara föriorare när det gäller denna flyttlass- och .koncentrationspolitik.Det finns dock några vinnare som har anledning att vara nktigt nöjda med denförda regeringspolitiken - de stora spekulanterna i mark, boende och snabbapenningklipp. Ingen annan far väl av den förda koncentrationspolitiken. Jag begär att få yrka bifall till reservationerna 3, 6, 8,9, 10, 12, 16, 17, 19, 22, 23, 24, 25, 28, 32, 42 och 43. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 4 (vpk): Alla människors likvärdighet och likställdhetskall vara ett övergripande regionalpolitiskt mål. fastlagda mål ärtillgång till arbete, service och en god miljö i alla delar av landet. Dessamålsättningar klargör att det handlar om den samlade levnadsmiljön för människor.Skall alla människor kunna åtnjuta en människovärdig tillvaro, krävs attnärings-och regionalpolitikens utgångspunkt är att fördela samhällets resurserså rättvist och jämlikt som möjligt. Det krävs även en politik som sättersolidaritet och gemenskap i högsätet. En sådan politik är omöjlig att förverkliga utanför detdemokratiska beslutssystemet. En politik för likvärdighet och likställdhet föralla människor, oavsett var de bor i värt land, förutsätter att makten översamhällsutvecklingen är förankrad hos folkflertalet. En sådan utveckling ärsom bekant inte konfliktfri. Denna utveckling är inte önskvärd bland dem som harmakten och dem som har hand om besluten. Strukturomvandlingen sker på kapitalismensvillkor. Det sker en anpassning till den internationella kapitalistiskamarknaden. Den motverkas inte av landets förda politik, varken i socialdemokratiskeller borgerlig tappning. Det är snarare så att kapitalismensstrukturomvandling med ökad kapitalexport och koncentration av verksamhet ochmakt underlättas. Vi ser det framför allt då det gäller den tredje vägenspolitik. Det tragiska för arbetarrörelsen och dem som bor i utsattaregioner är att socialdemokraterna har slagit in på den tredje vägen. Det är änallvarligare i ett läge där kapitalismen orsakar utarmning av det arbetandefolket, basnäringar och hela regioner och där arbetslösheten liggerpå enalltför hög nivå. Den tredje vägens politik sviker starkt förankrade krav ochförväntningar bland människor djupt in i arbetarrörelsens led. Strukturomvandlingen innebär koncentration till framförallt . Kapitalets ökade vinstkrav förutsätter närhet tillmarknad, kunskap, forskning och andra kontaktytor, på bekostnad av denverksamhet som skulle kunna utvecklas i avfolkningslänen. Kapitalet tarhembygden frårt människorna, och det sker faktiskt med regeringens goda minne.. Planerna för norra baseras på och har somdrivkraft den nya tekniken. Utvecklingen där är ett bevis pä hur ineffektiva deregionalpolitiska instrumenten är. Den nya tekniken är mycket lämplig fördecentralise- ring, mendet är den som på den kapitalistiska marknadens villkor nu skapar dennakoncentrationsprocess. Detta avslöjar att det inte finns någort demokratisktförankrad styrning av regionalpolitiken mot de högtidligt formulerade målen. Det lokaliseringsråd som finrts , där det ingårföretag med mer än 500 anställda, har inte åstadkommit något regionalpolitisktresultat. Någon form av etableringskontroll i överhettade regioner förekommerinte. Fondsystemet och näringspolitiken har heller ingen regionalpolitiskprofil. Statsföretag anpassas än mer till börsens krav. Apropå börsen får nuindustriministern och regeringen även i på halsen, efter missnöjetmed börsintroduktionen och anpassrtingen till marknadens krav som drabbarytterligare en utsatt region. Storfinansen och kapitalintressena har som främsta mål atthävda sig på den internationella kapitalistiska marknaden. Därför ökarstorföretagen sina investeringar utomlands. Det gör den svenska ekonominalltmer beroende av de imperialistiska koncernernas intressen, vilketnaturligtvis är till förfång för en regional balans. Den snabba anpassningentill och harmoniseringen med har pågått . Detta styrtill stor del förutsättningarna för att skapa en regional balans. Den tredje vägens politik underlättar strukturomvandlingenoch det internationella beroendet. Lönenedpressning, ökning av företagensvinster, medverkan till rationalisering pä arbetsplatserna, återhållsamhet attöver huvud taget försvara och skydda svensk sysselsättning, medverkantill att förse företagen med riskvilligt kapital, nej till varje ingrepp motfinansinstitutcrt samt skattesänkningar för hög- och mellaninkomsttagare ochkapital - detta är känneteckrtartde för den tredje vägens politik. Det innebärockså att man bidrar till den hämningslösa exportinriktning som sker på bekostnadav sysselsättning och regional balans i vårt land. Det är dags att bryta marknadskrafternas utveckling motbefolkningskoncentration och avfolkning, I motion A431 av redovisasden hänsynslösa utvecklingen i bl, a, . sedanhade man en befolkning på drygt 1 500 000, Man beräknar att befolkningen år2000 skall uppgå till 1 700 000, Denna stora befolkningsökning kommer attställa stora krav på samhället i form av bostadsbyggande, utbilduing,barnomsorg och vård m,m. som denna utveckling sker i Stockholmsregionenutarmas andra delar av landet katastrofalt. Man går miste om investeringar. Men man försöker att överlevapå något sätt. ökade under ett kvartal nettoinflyttningen tillStockholm och med över 3 000 personer. förlorade de utsattaskogslänen, län , och län samt Bergslagen 1800 personer. Jag beskriver här den flyttlasspolitik som förs i vårt land . Det är framför allt ungdomarna i de utsatta regionerna som flyttar. Manförlorar också kunskap. Men det finns alternativ. Ett alternativ måste i förstahand baseras på en nationell utveckling. Regionalpolitiken omfattar faktisktlandets ödesfrågor; arbete, service och en god miljö. Till skillnad från t, ex,, som bara talar om regionalpolitik och decentralisering, och ävensocialdemokratin 1986/87:128 . somförlitar sig på storfinansen, vill vi från vpk skapa demokratiska styrmedel ochunderlätta en folklig mobilisering, Ett alternativ har som första förutsättning att man sertill att det kapital vi har i landet i olika kreditinstitut, banker ochförsäkringsbolag ställs till förfogande för en utveckling mot regional balans.För att motverka avfolkningspolifiken krävs att man styr storfinansen och deimperialistiskt ägda koncernernas investeringar. Storföretagens ökadeutlandsinvesteringar måste på allvar bekämpas och inte underlättas.Valutalagstiftningen måste skärpas. Man skall se till att koncernledningar,forskningsverksamhet och utveckling inte flyttas ut. Man måste införarestriktioner i detta umgänge, t. ex. vid uppköp av svenska företag. Det krävsalltså att man på alla sätt motverkar de imperialistiska koncernernasmaktställning. Det sker bäst genom en offensiv facklig verksamhet som kanunderlättas genom politiska beslut. Facket bör i avgörande lägen ha vetorättertligt medbestämmandelagen när företag på ett upprörande sätt vill lägga nedeller förflytta verksamhet. Den regionala balansen kräverindustriinvesteringar. Vi måste öka graden av förädling av våra tillgångar och råvaror här. Även måste spela en positiv roll för den regionala balansen. är det precis tvärtom. Man deltar i den snabba koncentrationsprocessen och flyttar ifrån, lägger ned eller minskar sin verksamhet i de redan utsatta regionerna. Detta sker med en medveten politisk inriktning. En omvänd flyttningsström kräver naturligtvisinvesteringar i infrastrukturen. Kommunernas roll när det gäller vård, omsorgoch service är oerhört betydelsefull. De som bor kvar i de utsatta regionernaär i stort behov av en bra kultur och en meningsfull fritid. Storstädernas oplanerade överbefolkning måste styras. Vimåste få en planerad utveckling i storstadsområdena. Det måste bli balans påarbetsmarknaden och bostadsmarknaden, balans mellan industri, offentlig verksamhetoch byråkrati. Det behövs alltså en styrning, en lokaliseringsstyrning somersätter det tandlösa lokaliseringssamrådet. I avfolkningsbygderna måste en frontlinje mot vidareutflyttning skapas. Det krävs stödpunkter i glesbygden för att tillförsäkra glesbygdsbefolkning en rimliga sociala villkor. Här spelar länsanslaget en mycket betydelsefull roll. I avfolkningsområdena krävsaktivitet, kunskap och alternativ. Det krävs en allmän kunskapshöjning, inte enbart en satsning på högskolan. En vuxenutbildningsreform av stora mått skulle vara avoerhörd betydelse, särskilt för de utsatta regionerna. Förnyelsefonderna somvar ert visionär tanke av den framtidsminister vi hade - hanär nu statsminister - har blivit till platt intet. De spelar inte alls den rollför en folklig bildningsexplosion som skulle behövas och som skulle vara tillniest nytta för människorna i de utsatta regionerna. Framgången för en ny regionalpolitik hänger på detfackligt-politiska sambandet men inte på ett samband som binder upp facket tillkapitalets utveckling. Redan nu kan löntagarfonderna, alltså med en förändradinriktning, och regionala fonder, byggda på vattenkraftsvinster, liksom statens företag tilldelasen ny, offensiv roll för investeringar i avfolkningsregionerna. Avgörandeär nu att bryta avfolkningspolitiken och även se till att använda de storalikviditeter söm finns till investeringar för en jämlik utveckling i vårt land:Det gäller att se till att pengarna används till produkfiva investeringar, intetill spekulation och finansiella klipp. Det som krävs är som sagt en styrningav investeringar till de eftersatta regionerna. Regionalbalans för en likvärdig utveckling kräver naturligtvis satsningar påinfrastrukturen- vägar, järnvägar, flygplatser, telekommunikationer ochutbildning. Det är mängder av satsningar som behöver göras. Vänsterparfietkommunisterna har regionalt och lokalt och även i krävt omfattandeinvesteringar i infrastruktur för att skapa möjligheter att åstadkomma regionalbalans, men de regionala obalanserna tilltar nu och flyttlasspolitiken är denverklighet man lever i. Nuskall vi fatta beslut i om att öka länsanslaget med 200 milj. kr. Detär till för att hjälpa glesbygden och rädda bygder till överlevnad. Av detnuvarande länsanslaget går till skogslänen. Omden höjning med 200 milj. kr. som utskottsmajoriteten föreslår skulle fördelasenligt samma modell, blir det 171 miljoner till dessa bygder. Det kan knappastbli någon "utsmetning" på alla län, vilket socialdemokrater har gjortgällande i buskpropagandan, utan det är ju en klar prioritering av några län. Industriministernoch andra socialdemokrater har anklagat vpk för att minska anslagen tillregionalpolifik. Regeringen begärde 300 miljoner, att användas . Vihar krävt mycket större satsningar, och dessutom är det väl en rimligdemokratisk form att avgör vilka infrastruktursatsningar som skallprioriteras. Folk skulle kanske inte vara så förfärligt nöjda överallt, omindustriministern fick för sig att det bara skulle byggas flygplatser. Kanskeborde riktlinjerna läggas fast av . Arbetsmarknadsutskottetsförslag är glasklart, har de föregående talarna framhållit. Vi kräver störrebelopp än vad regeringen har föreslagit. Vi begär också att regeringenåterkommer med förslag, ThagePeterson och socialdemokraterna har anklagat vpk för att förhindra lösningen avBergslagens, skogslänens och sydöstra djupgående problem, Vpk:sriksdagsledamöter, inte minst de från de utsatta regionerna, har insett att detbehövs mycket mer än 300 miljoner , TNorrbotten behövs det mycket stora satsningar, likaså i . I Gävleborgslän har det presenterats ett paket som omfattar åtgärder för 900 milj, kr, Imitt län, , finns det krav på ungefär en miljard bara i trekommuner. IVärmland är kraven på satsningar i infrastruktur också väldigt stora, likaså iÖrebro län. Inte minst Mälardalsbanan anser man vara oerhört viktig. IVästmanland vill man ha Bergslagspendeln t. ex., och i krävsinfrastrukturella satsningar över hela registret. För detta krävs mångmiljardbelopp, och det är nödvändigt att de härsatsningarna sker om vi skall kunna undanröja de regionala obalanserna. Vi kaninte tala om målsättningar och sedan anslå pengar som inte alls rimmar Som jag ser det, är regeringen egentligen inte beredd att påallvar tackla frågorna om att få till stånd regional balans. Regeringen och socialdemokratin har chansen att visavad de vill. Vpk har i anslutning till årets kompletteringsproposition krävtett program för regional balans, där vi pekar på vad som behövs. Den snabbastrukturomvandlingen måste vändas och för det krävs insatser imångmiljardklassen. Vi vill att regeringen lägger fram étt program och att dehuvudsakliga insatserna skall ske i skogslänen. Bergslagen och sydöstraSverige. Upprätta ett flerårsprogram! Vi har också pekat på var pengarna finns. Det är rimligtatt utnyttja något av de mängder av likvida medel som finns i storföretagen.Tio miljarder av detta kan man använda, pengar som framför allt användsför spekulativ verksamhet. Om näringslivet skulle på allvar protestera mot ensamhällsekonomiskt styrd regionalpolitik, får vi väl införa någon form avtvångsplacering i investeringsobligationer som är befriade från båderänteavkastning och inlösningsplikt. Vi måste ju styra och ta de medel somfinns i vårt land, om vi skall få någon rättvisa och jämlikhet. Ett förstadelprogram bör komma . Vi uppmanar därför regeringen att sluta med den falskakampanjen och felakfiga informationen och i stället visa litet handlingskraft.Fortsätter den falska kampanjen, kan jag inte tolka det på anrtat sätt än attdet i regeringert är stopp för ytterligare satsningar utöver 300 milj. kr. I såfall är det avslöjande för vad den regering som vi nu har egentligen vill satsapå regionalpolitiken. Som sagt: Om regeringen vill förstärka regionalpolitikengenom att satsa på järnvägar, vägar, telekommunikationer, utbildning m.m.,lämna då förslag till ! Jag kan lova att kommunisternakommer att stödja förslagen. Det är hög tid att växla in regionalpolitikenpå ett nytt spår. Avfolkningen måste stoppas och flyttningsströmmarna vändas.Den fakfiska utvecklingen har avslöjat regionalpolitikens nuvaraude fiasko ochatt de uttalade målen om att alla människor, oavsett var de bor, skall hatillgång till arbete, service och god miljö bara är tomma fraser, om man intevill göra någonting. Jag ser regeringen som handlingsförlamad införutvecklingen. Man är tydligen helt blockerad av den tredje vägen, somunderstödjer en extrem exportinriktning, snabb strukturomvandling och ökad rörlighetpå arbetsmarknaden, dvs. Därför är det alldeles nödvändigt att hela vårt land görmotstånd och uppror mot storkapitalets snedvridning av landet. -Det gäller attföra en politik som kan frigöra den folkliga skaparkraft som kan utveckla helalandet och åstadkomma regional balans och rättvisa. Utan motstårtd ochalternativ förvandlas större delen av till ett industriellt museum. Detär inte på turism och museer vi skall leva i avfolkningsbygderna. Med det, herr talman, yrkar jag bifall till motion A431 avInga Lantz m. fl. under mom. 1 och till vpk-reservationerna samt i övrigt tillutskottets hemställan, framför allt på punkterna 53 och 78. 5LARS ULANDER (s): PrOt. Den svenska ekonomin är på rätt väg. ekonomiskpolitik har den socialdemokratiska regeringen lyckats vända den T '. ', T7, ö ö j . jggionalpolttiken tidigarenedåtgående trenden i ekonomin. De svenska företagens konkurrenskraft harstärkts, balansen i ekonomin har återställts och tillväxten ökat. Läget på arbetsmarknaden har förbättrats påtagligt. ökade antalet sysselsatta med ca 130 000 personer, varavungefär hälften i näringslivet och återstoden i den offentliga sektorn.Arbetslösheten har reducerats och uppgår nu till . Det är eninternationellt sett mycket låg siffra. Vi kan således konstatera att utvecklingen för riket istort varit gynnsam . Ser vi däremot på hur tillväxten fördelatsöver landet är situationen mer bekymmersam. De regionala obalanserna hartenderat att återigen öka. Storstadsregionerna, och då främstStockholmsregionen, ökar kraftigt sin befolkning medan tidigare utsattaregioner, som skogslänert, Bergslagert och sydöstra , inte klarar av atthålla ens oförändrade befolkningstal. är det viktigt att komma ihåg att deregionalpolitiska anslagen fördubblats /83 och attomfattande särskilda insatser gjorts i krisdrabbade regioner. Dessa insatserhar också gett och ger goda resultat. Det regionalpolitiska stödet, som lämnatstill företag 1982-86, beräknas ha gett ca 16 000 nya arbetstillfällen i deregionalpolitiskt prioriterade delarna av landet. Härtill kommer desysselsättningstillfällen som tillkommit genom satsningar på forskning,utbildning, teknikspridning m. m. i dessa delar av landet. Det finns anledning ta på allvar tendensernatill en försämrad regional balans. Vi måste med kraft motverka att olikaprofetior om en framtida koncentration till ett fåtal orter och regioner skallslå in. Vi måste visa att vi menar allvar, när regering och riksdag slår fastatt regional balans är ett av de centrala målen för den ekonomiska politiken.De regionalpolitiska mål formulerat och som innebär att allamänniskor, oavsett var de bor i landet, skall ges tillgång till arbete, serviceoch en god miljö måste vi leva upp till. Bakom de ökade regionala obalanserna ligger bl. a. enkraftig expansion inom den privata tjänstesektorrt och delar av industrin, somär starkt koncentrerad till de större orterna i landet och då särskilt tillStockholmsregionen. har kvarstående strukturproblem inom bl. a. järn-,stål-och skogsnäringarna inneburit betydande problem för sysselsättningen i bl.a. Norrlandslänen och Bergslagen. Regeringen har av naturliga skäl noga följt utvecklingenoch också gjort en råd insatser för att vända utvecklingen. Utöver deregionalpolitiska stödåtgärderna kan nämnas insatser av regionalpolitiskbetydelse inom bl. a. kommunikations-, utbildnings-, närings- ochjordbruksområdena. När investeringsfonderna för bygginvesteringar frisläppitshar storstadsområdena undantagits. I budgetpropositionen har regionalpolitiken prioriteratsoch en förstärk ning av insatserna föreslås. Det gäller både att utveckla och effektivisera de nuvarande medlen och att finna nya medel för att påverka den regionala 29 a. måste regionalpolitiska hänsyn vägas in i sektorspqliti-ken på olikaområden. För att förstärka samordningen mellan olika politikområden har en särskildstatssekreterargrupp för regionalpolitiska frågor tillsatts inomregeringskansliet.