prot · GA0913 · 1986-12-31 00:00:00 — Folkomflyttningenhar lett till att många känner rotlöshet. När det börjatgå snett har vi inte och med fasthet ingripit. Det är inte rätt att lägga helaskuldbördan på våldsungdomarna. Vi vuxna har också ett ansvar. Det är vi somhar gett dem deras uppväxtmiljö och deras uppväxtvillkor. Underhållningsvåldethar blivit deras andliga färdkost ut i livet. De "frihetsapostlar"som motsatt sig varje begränsning av det spekulativa extremvåldet i videogrambör nu känna sitt ansvar. Hur skall vi arbeta framöver för att ändra våldsvågen?Förutom folkkampanjen för ett våldsfritf samhälle vill jag anvisa några andravägar. Vi måste sträva efter att få ettbarnvänligt samhälle för alla barn. Från sida har vi lagt framkonkreta förslag som syftar till detta, bl. a. att göra det möjligt förföräldrar att få mer tid för sina barn genom en vårdnadsersättning. Flyttlasspolifiken,som leder till otrygghet för människorna, måste stoppas. Här krävs, enligt vårmening i , en aktiv regionalpolitik. En begränsningav underhållningsvåldet. Det behövs en förhandsgranskning för att t. ex.begränsa extremvåldet i videofilmer som hyrs ut eller försäljs för privat bruk. Detbrottsförebyggande arbetet måste få en folklig förankring. Vi skall exempelviskunna ge ungdomar en meningsfull fritid utan droger. När någotvåldsbrott inträffar skall ett ingripande ske snabbt och resolut. Det krävs ettgott samarbete mellan förutom de rättsvårdande myndigheterna också skola ochsociala organ. Självfallet måste föräldrarna vara med. Vi måste fåtill stånd påföljder för ungdomar som inte är så nedbrytande som fängelse. Vihar från sida drivit kravet på försöksverksamhetmed samhällstjänst, dvs. oavlönat arbete på fritid. Varje människasom blir offer för våldshandlingar har en absolut rätt att få hjälp, stöd ochskydd. Detta är några handlingslinjer sombör vara med i arbetet framöver. Till det grundläggande hör atf vi har ett välfungerande rättsväsende. Alla människor har rätt aft känna trygghet ute i samhälletoch i sina hem för liv och hälsa. har resurserna till vårarätfsvårdande organ blivit mindre. Helt naturligt leder det till attverksamheten blir lidande. Låt mig ta ett exempel från polissidan vilket belyserdetta. I budgetframställan /87 konstateras attpolisens fot- och bilpatrullerande verksamhet begränsas motsvarande 250helårsarbetskrafter kommande budgetår. Redan nu har dessutom detordningsskapande arbetet inskränkts motsvarande 200 årsarbeten." Den drastiskanedskärning av polisutbildningen som den socialdemokratiska regeringen drivitigenom får till följd att vi kommer atf få polisbrist. När företrädare för den socialdemokrafiska regeringen iskrivelser till och i den allmänna debatten hävdar att det s. k.traditionella brottsbekämpande arbetet infe får eftersättas är det tomma ord -ord som dessutom måste upplevas som ett hån mot de lokala polismyndigheternasarbete. De har inte möjlighet att fortsätta det brottsbekämpande arbetet somtidigare. Särskilt hårt trängd är poliseri i de fre största städerna. Där ärbrottsligheten mer än dubbelt så hög som i landet i övrigt. Från sida har vi slagit vakt om poliskårensresurser och polisutbildningen. Vi kommer att fortsätta att göra det. Jag vill slutligen ta upp en lagstiftningsfråga som rörvåldet. Lagar och förordningar måste bygga på värderingar och normer som ärförankrade i människornas rättsmedvetande. Straffen för våldsbrott skall varaavpassade så aft de avskräcker. Fängelsestraffkommifténs majoritet harföreslagit en infe oväsentlig faktisk sänkning av straffen för våldsbrott. Bl.a. föreslås att det nuvarande minimisfraffet för normalgraden av misshandelsänks från fängelse fill dagsböter. Från sida kan vi inteacceptera denna sänkning av straffet. Misshandeln är ett allvarligt övergrepp,och detta synsätt måste komma till uttryck i lagstiftningen. Denna uppfattningförde vi fram i en centermotion . Målsättningen måste vara att varje människa skall få levautan att riskera att utsättas för våldsövergrepp. Det är en hög målsättning,som kräver kraftfulla insatser. Jag tror vi måste vara medvetna om atf detkommer att ta fid att vända utvecklingen. Därför är det viktigt att vi så snartsom möjligt kommer i gång med arbetet. Vi har ingen tid att förlora. 79HANS (): kan ju inte mena allvar när honsäger att det skulle vara fråga om tomma ord, att socialdemokratin inte skullevilja bekämpa den traditionella brottsligheten. Huvuddelen av resurserna förbrott.sbekämpningen är ju i allt väsentligt inriktade på den traditionellabrottsligheten. I går presenterade en rapport om åtgärder motvåldet, vilket redan har berört här . Det är främstungdomsbrottsligheten som behandlas i rapporten. Det är vissa repressivaåtgärder som står i förgrunden. Vad jag främst reagerar emot är förslaget attungdom i åldern skall kunna anhållas och häktas på samma strängagrunder som vuxna. kan häktning av unga lagöverträdare bara ske iundantagsfall eller, som det heter i lagen, om synnerliga skäl föreligger. Attdenna ordning finns innebär inte att unga lagöverträdare inte kan omhändertas.Detta kan ske i en ordning som är anpassad för ungdomar, exempelvis påungdomshem. Det är mycket märkligt att , som i varje fall iord delar den väl grundade synen att det är fel att sätta barn och tonåringar ifängelse, nu intar denna ståndpunkt. Det som framför allt gör fängelserolämpliga är enligt folkpartirapportén den miljö som fängelserna utgör. Häktenaär, som alla initierade vet, en mycket olämplig miljö. Särskilt allvarligt blirdet givetvis då häktningstiderna, vilket inte är ovanligt, blir långvariga. Det fanns då liberala politiker ville förbjudahäktning av lagöverträdare under . Men det är en svunnen tid. I dagregeras partiet av en kriminalpolitik och av politiker som står långt från denhumana liberala traditionen. Men det räcker inte med detta. Man efterlyser i rapportenfler poliser samt skärpta straff och nya strafformer. Det är, som redan harberörts, en stor utökning av polisen som man vill ha, närmare bestämt entredubbling av rekryteringen av polisaspiranter. Det handlar alltså om enbetydligt större utökning än den som man - som berörde - haraktualiserat i tidigare utskotfssammanhang. Även regeringen föreslår, som ocksåhar berörts, en utökning, men en successiv sådan fördelad . Vi har här i landet mer än 17 000 poliser - en hög siffravid internationella jämförelser. Vi är, som justitieministern yttrat, verkligeninfe maktlösa i kampen mot vare sig den traditionella brottsligheten ellerannan brottslighet. Men polisen kan bli mer effektiv och bättre utrustad.Framför allt kan vi ytterligare förbättra polisens utbildning, särskilt påspeciellt svåra områden som när det gäller ekobrott, våldsbrott och miljöbrotf. För grov misshandel kan man dömas till fängelse upptill och för "vanlig" misshandel upp till . De reglersom vi nu har behöver knappast ändras, i varje fall inte i skärpande riktning.Inte heller behövs någon förändringav rekvisiten för misshandel, vilka jämkades utan att protester dåframfördes från . Mord, dråp samt misshandel med dödlig utgång utgör 0,5 %av alla våldsbrott. Siffran har varit ungefär densamma . Den kraftiga ökningen av all våldsbrottslighet sammanfallermed stafistikomläggningen 1965 och förändringen av statisfikstrukturerna 1968.Den kraftiga ökningen 1982 sammanfaller med ändrade åtalsregler för misshandelpå enskilt område, I det korta perspektivet kan det vara svårt, enligt BRÅ, attdra några slutsatser om att det alls skett några förändringar. Däremot synestoleransen mot våldsbrott ha minskat, vilket är bra. En annan slutsats som BRÅ drar är att våldet inte blivitgrövre i den meningen att antalet våldsbrott som resulterat i grövre skador harökat . Däremot är det klart att de frevanligaste våldsbrotten är våld inom familjen, våld inom gruppen av kriminelltbelastade och missbrukare samt våld i samband med deltagande inöjesakti-vifeter. Det är inte några nya grupper av betydelse som dras in ivåldsbrotts-ligliet. Detta är inte för sagt för atf bagatelliseravåldsbrottsUgheten utan för att ge frågan riktiga proportioner. Det är tyvärralltför lätt aft låta känslorna rusa i väg med sig, vilket skymmer blicken fören saklig bedömning. Min slutsats är emellertid att fått en svårmedtävlare i när det gäller en repressiv kriminalpolitik. Regeringens skrivelse om vålds- och egendomsbrott harredan berörts i debatten. Även i denna skrivelse, där en balanserad redovisninggörs av våldsbrottsligheten, framförs mindre väl övertänkta förslag för attbeivra ungdomsbrottslighet. Det sägs att ungdomar som grips för brott skallkunna anmodas av polisen att genast på platsen vidta ätgärder som begränsar denskada som vållas. Gör man det skall man kunna premieras med åtalsunderlåtelse.Av många kan detta inte uppfattas på annat sätt än att det går atf köpa sigfri. Andra, även oskyldiga, skulle säkert begagna sig av den utvägen bara föratt slippa obehaget med den rättsliga proceduren. Det blir säkert svårt attupprätthålla rättssäkerheten med dessa omedelbara ställningstaganden ute påfältet. Våldsbrottslighefen, narkotikabrottsligheten samtekobrottsligheten och den organiserade brottsligheten - jag vill understrykadet senare - är fortfarande kriminalitet som skall prioriteras ibrottsbekämpningen. Det är fortfarande viktigt att markera detta. Jag vill gärna ge röst åt en riksdagskollega som ärbarnledig , nämligen . Hon är ordförande i statensungdomsråd, och hon säger i en artikel att det nu gäller att ge en radgamla åtgärder en riktig chans och riktiga resurser. Dit hör arbete i barn- ochungdomsorganisationerna och i folkrörelserna men också i sådana ungdomsrörelsersom t. ex. musikrörelsen och många fler. Här finns engagemanget, kunskapen,erfarenheterna, och här finns framför allt ungdomarna själva med sina egnalösningar på sina egna problem. Här finns kamratskap, drogfrihet, aktivitetersom drar mer än våldet. Detta tillsammans med ett samhälle som inte accepterararbetslöshet och social utslagning och som tar ungdomen på allvar är engrundförutsättning för att vi någonsin skall komma till rättamed de problem som sommarens våld fört upp till debatt. Glöm spritfria kvällaroch nya kampanjer och ta fram ungdomarna själva och deras organisationer. Därfinns en kraft som många inte har en aning om. med att ungdomarnas situafion i olika avseendentrots allt har förbättrats har också deras möjligheter att skada sig själva, t,ex, genom avvikande beteende, ökat avsevärt. Det är sannolikt att de störstaeffekterna på ungdomsbrottsligheten över huvud taget inte uppstår genomkriminal-och rättspolitiska åtgärder utan genom förändringar av helt andradelar av samhällsstrukturen, exempelvis ekonomin, familjepolitiken och urbaniseringsprocessen. Det ställningstagandet kan jag grunda infe bara på minegen uppfattning utan på just slutsatser som har gjorts i en ,vilket bör lägga på minnet med hänsyn till. det inlägg han gjordehär . Det gäller främst att aktivt verka för sådanasamhällsförändringar som innebär att man i högre grad än nu förebyggerbrottslighet. 80 () replik: trodde inte att jag menadeallvar, när jag hävdade att det är tomma ord, när regeringen säger att dentraditionella brottsligheten inte får eftersättas. Jaganser faktiskt att det är på det sättet. Som jag nämnde i mitt anförande harrikspolisstyrelsen konstaterat att man måste minska polisens fot- och bilpatrullerandeverksamhet med 250 årsarbetskrafter och att man dessutom redan har minskat detordningsskapande arbetet med 200 årsarbetskrafter. Det gör självfallet atf maninte kan satsa lika hårt som tidigare på den traditionella brottsligheten. Vi har ju, som också hävdade i sittanförande, en prioritering, som innebär aft polisen skall ägna sig åt aftbekämpa ekobrottslighet, narkotikabrottslighet, våldsbrottslighet och dessutomden traditionella brottsligheten. Det faller på sin egen orimlighet att manmed dessa minskade resurser skall kunna ha samma verksamhet som . Detleder mig fram till att den traditionella brottsligheten kommer atteftersättas. gjorde ett ganska intressant inlägg närdet gäller påföljderna för misshandel. Jag skulle vilja ställa en direkt frågatill . Såsom jag nämnde har fängelsestraffkommittén föreslagitatt straffet för normalgraden av misshandel skall sänkas från fängelse tillböter. Anser också att det är riktigt att göra på det sättet? 'tog också uppnågot som har hävdat,' nämligen atf man måste satsa på ungdomarnaoch deras egna organisationer. Det tycker jag också är riktigt. Min fråga tillHans Göran är då; Var kommer den satsningen in i den folkkampanj som nustartat och som jag nämnde i mitt inlägg? 81LENNART ALSEN (fp) replik; Låt mig först säga att jag instämmer i HansGöran slutord, atf det är de förebyggande åtgärderna som är de heltväsentliga. hänvisar till och satsningarna påungdomen, och ställer sig också bakom dem. Huvudskälet till att de punkter som har tagits upp i är att de grova förbrytarnamellan 15 och inte kan nås på ett tillfredsställande sätt. Det somförst togs upp var frågan om anhållande och häktning av ungdomar mellan 15 och18 år, och det rör sig på sin höjd om 15-20 svårt belastade ungdomar, som är s.k. åferfallsförbrytare. Det är högst otillfredsställande att dessa eller någon dag efter det att de har utfört en våldshandling, eller ettbrott över huvud taget, kan möta sina brottsoffer på gatan eller var som helst- i värsta fall är brottsoffren så pass skadade att de ligger på lasarettet.För den allmänna moralen är detta naturligtvis oerhört väsentligt - det ärdirekt nedbrytande att det får förekomma: Jag kan sannerligen intyga att varken jag, någon medlem iden grupp som har arbetat med rapporten eller någon i folkparfiledningen harför avsikt att öka antalet unga människor i fängelse - det är det inte frågaom. Vi har emellertid talat med många människor som intygar atf de saknarmöjligheter och känner vanmakt inför dessa unga men ändå mycket tungaförbrytare. Jag har försökt peka på nödvändigheten av en snabbbehandling genom inrättandet av jourdomstolar. Det är vår förhoppning att såkan ske, aft resurser tillförs så att bedömningar kan göras mycket snabbare äni dag beträffande dessa förbrytare. Det är helt förödande för många ungamänniskor att behöva vänta så . Jag erkänner att jag är skolman och inte jurist, och jagkänner inte till alla begrepp och finter och vad som bedöms som grovmisshandel. Men det som har beskrivits för mig arbetet medrapporten har pågått är så pass allvarligt att jag häpnar. Kniven skall sfickasinte bara en gång utan i en människa för att det skall dömas somgrov n.isshandel. Då är människan näst intill halvdöd, och det är helt orimligtenligt normal rättsuppfattning. 82HANS () replik: Jag vill säga fill attförslaget om häktning av ungdomar i åldern är något nytt. Det hargjorts två häktningsutredningar, och en är ganska färsk, men där föreslås inteatt samma bestämmelser skall gälla för ungdomar som för vuxna. Ingenreserverade sig mot det förslaget. Det har inte heller framförts något seriöstförslag av större tyngd från yrkeshåll. Sedan säger att det rör sig om 15-20 fall,men jag såg i tidningen atf ordföranden i justitieutskottet sade att det rördesig om 5-10 fall. Det är helt klart atf om samma bestämmelser gällde förungdomar som för vuxna skulle det röra sig om betydligt fler fall. Jagkonstaterar osäkerheten på olika håll - nästa gång blir det säkert en annansiffra. Det är ett helt orealistiskt och inhumant förslag som folkparfietlägger fram, och det bör med bestämdhet avvisas. När det gäller frågan om grov misshandel förefaller detsom om är ungefär lika okunnigt i den frågan som i häktningsfrågan.Det fordras inte alls att man skall sticka kniven i en person föratt dömas för grov misshandel. Läs de prejudikat som finns från högstadomstolen! De visar klart atf när det rör sig om hänsynslöshet och råhet dömsman för grov misshandel.Jag tycker att man från sida tar alltför lättvindigt på den härfrågan. Den fordrar ett betydligt mer ingående studium. Till vill jag säga att jag inte tillräckligthar studerat hur fängelsestraffkommitténs förslag är formulerat. För egen delbedömer jag de nuvarande bestämmelserna som i huvudsak bra. Men det är klartatt när det gäller ringa misshandel, vilket skall ingå i detta förslag, skalldet vara böter. Om den gränsdragningen är helt precis kan man naturligtvisdiskutera. Jag skall studera det förslag som finns. Min repliktid är slut, men jag har mer att säga om detGunilla anförde. 83 () replik: Först, , vill jag ta uppfrågan om åtalade och häktade ungdomar. Vår partiledare och några andra hargjort ett studiebesök nere i , Där tycker man sig ha goda erfarenheter avtillämpningen. Jag vill betona att oavsett om vi räknar entalen, Hans GöranFranck, är det ett fåtal unga människor vi talar om. Vi känner alla till inom poliskår och rättsväsende står näst intill i vanmakt inför dessaunga människor. Man vet helt enkelt inte hur man skall handla, 84 () replik: Jag uppfattade det som att med mig när han menade att nuvarande straffbestämmelser skulle kvarstå förnormalgraden av misshandel, dvs, att fängelsestraff skulle finnas med istraffskalan. Man skulle således inte som fängelsestraffkommittén harföreslagit gå ned till dagsböter. Det tycker jag givetvis är en brauppfattning, som jag hoppas att håller fast vid också vid denvidare behandlingen av fängelsestraffkommitténs förslag. Med anledning av att Hans GöranFranck läste upp artikel frågade jag huruvida man inomfolkkampanjen för ett våldsfritf samhälle också kommer att ha goda kontaktermed ungdomsorganisafionerna och om man på det här sättet vill engagera allaSveriges folkrörelser? Jag hoppas att det kommer att bli fallet. Jag tycker attdet skulle vara skada om man inte tog till vara den erfarenhet och den kunskapsom just ungdomsorganisationerna har. 85HANS () replik: Jag delar uppfattningen att man verkligenskall ta till vara denna kunskap och erfarenhet. Jag uppfattar också MonaSahlins inlägg som att avser att verkligen agera för detta.Jag är medveten om att det finns brister i resurserna. Det säger också MonaSahlin, Jag stöder hennes strävan att få bättre resurser för sin verksamhet. När det gäller gränsdragningen förbehåller jag mig rätfenatf återkomma när jag studerat fängelsestraffkommitténs förslag. Däremot vill jag till säga atf när detgäller .häktningsfrågan infe kan ha några goda erfarenheter av ett förslag iden riktning som framställer. Så kan det inte förhålla sig eftersombestämmelserna inte är tillämpliga. Till båda två vill jag säga aft det inte är särskilt braatt ständigt tala om att polis och myndigheter är vanmäktiga. Det är infe så.Det är en felaktig bild av läget inom rättsväsendet och det skapar en negativbild hos allmänheten som inte är gynnsam i brottsbekämpningen. Jag tycker manbör hålla sig för god för aft fortsätta en kampanj av det slag som så oftaåterkommer. Som det har sagts har vi ett rättsväsende, som vid eninternationell jämförelse har stora resurser för bekämpning av traditionell ochannan brottslighet. Det man kan säga är att bekämpningen av eko-brottslighet ochorganiserad brottslighet inkl. miljöbrott varit eftersatt och ärdet fortfarande. Vill ,man nu ha ytterligare resurser för den traditionellabrottsbekämpningen måste dessa tas någonstans och då blir det en nyavvägningsfråga. Huvuddelen av resurserna används för bekämpning avtraditionell brottslighet. Tredje vice talmannen anmälde att ochLennart anhållit aft till protokollet få antecknat atf de infe ägde rätttill ytterligare repliker. Kammaren beslöt aft förhandlingarnaskulle fortsättas vid morgondagens sammanträde. 11 § Kammaren åtskildes .