prot · GA09104 · 1986-12-31 00:00:00 — Det finns faktiskt också många kommuner som harborgerlig majoritet, och jag vet inte om situationen är annorlunda i dem, I det här sammanhanget skulle jag också vilja ta upp vadDaniel Tarschys sade i sitt inledningsanförande, nämligen att det kundebetecknas som fartblindhet hos många socialdemokratiska kommunalpolitiker närde arbetade för en total nedläggning av ålderdomshemmen. Jag tror man skallvara litet försiktig när man talar om fartblindhet hos socialdemokratiskakommunalpolitiker. Jag har en lista här framför mig på bortåt 20 borgerligakommuner, som antingen redan har tagit beslut om avveckling av ålderdomshemeller också planerar att nedlägga ålderdomshem , Man skall kanske.varalitet försiktig när man gör sådana här uttalanden. 127 () replik: säger sig vara nöjd med beslutet,när den socialdemokratiska majoriteten förklarar att ålderdomshemmen skall varakvar men säger nej till statsbidrag. Det är helt enkelt så, att härger man med den ena handen och tar med den andra. Sedan framhärdar i att försvara utvärderingen.En utvärdering kan rimligen inte komma till något annat resultat än att detfinns behov av moderna ålderdomshem i i såväl tätort som glesbygd. Detär en sak som vi redan vet tillräckligt om. Det behöver inte utredas. Alltsåkan en utredning bara fördröja den insikten. flyter dyrbar tid bort och fler ålderdomshemhinner läggas ned. Det kommer att bli så, att behovstäckningen återigen måstebörja på en lägre nivå än vad som behövs. En utvärdering nu är ingentingannat än den politiskt obotfärdiges förhinder. Det är helt enkelt ett sätt atttvätta ett politiskt förslag därför att det kommer från fel håll. 128DANIEL TARSCHYS (fp) replik; bestrider att socialdemokraternahar varit fartblinda. Men den uppfattningen har stöd även inomsocialdemokratin. Jag står här med ett pressmeddelande framför mig frånsocialdemokratiska partiet, där man beskriver remissvaren på det program somheter En offensiv för rättvisa och som har varit ute i arbetarkommunerna.Där sägs det så här: En större försiktighet förordas när det gäller avvecklingav institutioner, främst ålderdomshem. Även ute i partiet har man reagerat mot det tal omavvecklingsplaner och totalstopp för ålderdomshem som finns i det här programmet. Sedan måste jag säga att det är en sagolik smocka sommajoriteten i utskottet ger äldreberedningen, en utredning som är islutskedet med sitt arbete att granska de äldres problem.Utskottskottsmajoriteten skriver "att tiden nu har kommit för enutvärdering av den hittillsvarande utvecklingen av de äldres boende". Ochså begär man en utredning. Det är ju precis det som äldreberedningen har hållitpå med . Just när denna utredning nästan är klar tyckermajoriteten i socialutskottet att tiden är mogen för en utredning. En sådanrecension just i slutfasen av en utredning har jag aldrig varit med om. Dettycker jag var en förolämpning som är märklig mot äldreberedningen. Det kanskeinte är min sak att be äldreberedningens ordförande om ursäkt, men jag tyckeratt utskottets majoritet borde göra det. Omsorgen om äldre och handikappade 129 () replik: fortsätter att säga att deborgerliga vill ge stöd till bristfälliga ålderdomshem. Det är ju inte dettasom det handlar om. Vi vill ju ge stöd till personalen på ålderdomshemmen, ochpersonalen är inte bristfällig. I borgerligt styrda kommuner läggerman ned ålderdomshem, säger . Ja, tacka för det. Borgerligt styrdakommuner utgör ju inga frizoner som inte berörs av de dumma beslut som ensocialistisk riksdagsmajoritet fattar. De får precis samma statsbidrag, ellerbrist på statsbidrag, som socialdemokratiskt styrda kommuner och måste anpassasig till detta. De har precis samma direktiv, råd, anvisningar och styrningfrån som socialdemokratiskt styrda kommuner har och måsteanpassa sig till detta. Man lever i den verklighet som finns även omverkligheten är obehaglig, vilket den är för borgerliga politiker i borgerligtstyrda kommuner utifrån de beslut som en socialistisk majoritet fattar iSveriges riksdag. 130BLENDA LITTMARCK (m) replik; Jag vill också ta upp frågan om de dåligaålderdomshemmen. Jag menar inte att man skall stödja dem som sådana, utan detär personalen det är fråga om, det är den som skall ha detta bidrag. Jagförstår inte varför dessa människor, som arbetar under svårare omständigheterän andra, så att säga skall kastas ut. Jag har också läst .Fortfarande säger man i utskottet, med litet olika nyanser, att ålderdomshemmenskall vara kvar. Och upprepar detta . Men är detsäkert? Vet man det? Andra krafter inom socialdemokratin har ju hela tidenkämpat emot detta. Det finns andra som sitter ännu längre ut i hierarkin ochkämpar emot detta. Jag anser inte att det finns någon garanti i det som AinaWestin säger. Jag vill återkomma till taxorna, som vi gick förbi. AinaWestin hänvisade till . Men jag vill bara säga att ävenKommunförbundets taxeförslag är orättvisa. tar infe hellerhänsyn på det sätt som det skulle göra till nettoinkomsten, vilket vi vill skall göra. Utvärderingen av storstäderna är en brådskande åtgärdoberoende av vad äldreberedningen kan hitta på. Häromdagenfick jag ett brev från en människa, som berättade att hundra Omsorgen om äldre och handikappade olikapersoner under etf år hade hjälpt henne på grund av att hon är svårtrörelsehindrad -s.k, funktionsnedsättning. Hon kunde inte klä av och på sig ochinte heller gå på toaletten ensam. Det var litet svårt för henne när det komnågon från ett land långt bort som inte förstod vad hon sade och som inte varvan att använda sina krafter till att hjälpa damer vid toalettbesök, osv. Detvar en svår pärs för bägge två. Sådant upprepas ofta. Här i får man då och då -för många händer det kanske - skicka någon som inte kan någonting,bara därför att man över huvud taget skall kunna skicka någon. Jag har berättattidigare för i utskottet om pojken som skulle hjälpa en förlamaddam. ville att pojken skulle värma upp litet blodpudding till lunch.Pojken satte på en halv liter vatten och kokade blodpuddingen i vattnet. 131 () replik: Det gläder mig faktiskt att både DanielTarschys och har studerat det diskussionsmaterial som vi harsänt ut till våra partiorganisationer. Det kan knappast vara något fel att enså pass vikfig fråga som den framtida äldreomsorgen diskuteras ute i vårapartiorganisationer. Men det är klart att ni inte kan känna till dendemokratiska ordning som vi har. Här är det inte fråga om att man skulle hafattat några beslut. Vi har genom remissvaren fått in en rad synpunkter samtredogörelse för hur de små människorna, som också talar om i olikasammanhang, upplever situationen. Med utgångspunkt i dessa remissvar skallsedan den socialdemokratiska partikongressen ta ställning fill deolika förslagen. Det är detta det handlar om. Sedan till omfördelningen av pengarna. Faktum är att dethandlar om samma antal miljoner som skall fördelas till ålderdomshemmen. Somjag framhållit har det aldrig utgått några statsbidrag till personalenpå ålderdomshemmen. vill alltså de borgerliga partierna ha mer pengar, somskall tas från hemhjälpen. Vi skall väl låta de äldre bo hemma om de så vill.Det är här skillnaden ligger. Det är viktigt att vi nu infe fattar någraförhastade beslut om att dela ut dessa pengar till flera olika omsorgsformerutan i stället gör en utvärdering för att se hur omstruktureringen har skett.Om det sedan är motiverat med en förändring av statsbidragsreglerna, skall vinaturligtvis behandla frågan och se hur vi fortsättningsvis skall handskas medstatsbidragsbestämmelserna. nämner en rad exempel på hur hemtjänstenfungerar och inte fungerar. Det har vi hört i olika sammanhang. Jag skulleavslutningsvis vilja säga så här. fungerar väldigt bra i storastycken. Naturligtvis finns det brister, som behöver åtgärdas. Det är viktigtatt vi visar respekt för den personal som arbetar inom , ger den detstöd som den behöver och på så vis gör yrket inom till ettattraktivt yrke. 132GUNNAR STRÖM (s): Jag skall ta upp den del av socialutskottetsbetänkande som handlar om färdtjänsten och handikappfrågorna. Jag skall börjamed färdtjänsten. Alla i denna kammare är överens med mig om attfärdtjänsten ger gamla och handikappade möjlighet till ett meningsfullare ochaktivare liv. Vi vet dock att utbyggnaden av färdtjänsten är ojämn. Tillgångenpå specialfordon varierar och även antalet resor skiljer sig från kommun tillkommun. Detta faktum har säkert påverkat att ta framden idéskrift som snart är färdig att sändas ut till kommunerna. Där ger man envägledning om färdtjänstens utveckling. Det finns skäl att tro att skrift ledertill att kommunerna kommer att sträva mot en större enhetlighet vad gällertaxor och villkor för färdtjänsten. I fråga om detta finns det de som tyckeratt vi är för optimistiska, men jag tycker att vi skall vara optimistiska närvi vet att nu skall granska statsbidragssystemet just på grundav de stora skillnader som förekommer mellan kommunerna. Att kommunerna pågrund av olika resurser och struktur inte kan nå en fullständig likhet får vi nogacceptera, men skillnaderna får inte bli för stora, så att de upplevs såsomorättvisa. Detta gäller såväl färdtjänsten som övrig service för handikappade. Till dessadelar av betänkandet har det fogats sju reservationer. I reservation 12 av vpk krävs ett tillkännagivande tillregeringen om nya statsbidragsregler för färdtjänsten. Jag yrkar avslag påreservationen med motiveringen att nu ser på detta och attregeringen därefter kommer att ta initiativ till de eventuella förändringar sombehövs. I reservation 13 från pekar reservanterna påden varierande standarden på färdtjänsten i kommunerna. Man anser också attfärdtjänsten bör byggas upp länsvis på samma sätt som kollektivtrafiken.Utskottsmajoritetens förhoppning är att den idéskrift som jag haromnämnt bl. a. behandlar frågan om länsfärdtjänst samt hur färdtjänsten skallsamordnas med den kollekfiva trafiken. Arbete pågår- både genom Kommunförbundetoch på regeringens initiativ - för att på olika sätt förbättra färdtjänsten.Därför anser utskottsmajoriteten att detta arbete bör avvaktas. Jag yrkaravslag på reservation 13, Reservation 14 från centerparfiet gäller avsnittet , I denna reservation kräver mantillsättande av en ombudsman för handikappade. En liknande motion som den somligger fill grund för reservation 14 behandlades av utskottet under 1986.Utskottet sade då att det med hänsyn fill den skyldighet som åvilarsocialstyrelsen och inte fanns skäl för att tanågot sådant initiativ. Utskottsmajoriteten vidhåller samma uppfattning i dag.Jag yrkar med detta avslag på reservation 14, Så kommer jag över fill avsnittet Omvårdnad för vissagymnasieskolelever. Utskottets majoritet vill här ge regeringen ettfillkännagivande om statens ansvar för dessa ungdomars möjligheter tillgymnasiestudier, I reservation 15 av socialdemokraterna säger reservanterna attdet som utskottet anfört om statens ansvar för rörelsehindrade ungdomarsmöjligheter till gymnasiestudier ligger väl i linje med vad regeringen harförordat och att det därför inte finns något behov av ett uttalande frånriksdagen. Jag yrkar bifall till reservation 15 och avslag beträffande dettillkännagivande som utskottets majoritet vill göra under detta moment, 1reservation 16 tar vpk upp det ekonomiska ansvaret för omvårdnaden av Omsorgen om äldre och handikappade Omsorgen om äldre och handikappade derörelsehindrade ungdomarna under deras gymnasieskolgång. Detta ansvar ligger iprincip på vederbörande primär- och landstingskommuner. Förhandlingar pågårdock mellan statens förhandlingsnämnd och kommun-och landsfingsförbunden om hurkostnaderna för elevernas omvårdnad skall fördelas. Dessa förhandlingar måstesnabbt bli klara. Utskottets majoritet har ingen erinran mot att berördakommuner och landstingskommuner i avvaktan härpå debiteras en preliminär avgiftför därmed sammanhängande verksamhet vid gymnasium. Med detsagda yrkar jag avslag på reservation 16, Också reservation 17 är avgiven av vpk. Reservanternaanser att 10,6 miljoner bör anvisas för omvårdnad av vissa gymnasieskolelever.Utskottet anför att det inte är befogat med ytterligare anslag av medel, isynnerhet som frågan om det slutliga ekonomiska ansvaret för omvårdnaden ännuinte är färdigförhandlad. Men om staten för att trygga elevernas skolgång måstebidra med medel, finns utrymme för detta i försöksanslaget. Jag yrkaravslag på reservation 17. tar i reservation 18 upp frågan om desynskadades ökade kostnader för ledarhund. Handikappersättningen utgår efterhjälpbehovets omfattning eller merutgifternas storlek. Man får ersättning meden viss andel av basbeloppet: , eller . Till synskadade utgårersättning av basbeloppet. Ersättningen är avvägd så att den skalltäcka de merutgifter en synskadad har, alltså även merutgifterna för ledarhund. Jag yrkaravslag på reservation 18. yrkar jag bifall tillsocialutskottefs hemställan i betänkandet med undantag för den del som täcks avreservation 15 av socialdemokraterna. I denna del yrkar jag avslag påutskottets hemställan och bifall till reservation 15. Som jag sagtyrkar jag avslag på reservationerna 12, 13, 14, 16, 17 och 18. 133 MARGÖ (vpk) replik; Eftersom jag redan har tagit en hel del avkammarens tid i anspråk skall jag fatta mig mycket kort i den här repliken. Jagvill bara notera att vi inte fick ett lika definitivt yrkande omavslag på vårt förslag om att statsbidragen skall användas som ett styrmedelför att påverka taxorna inom färdtjänsten. Jag tyckte mig också kunna utläsaatt vi kan hysa en viss förhoppning om att vi kommer att få gehörför vårt förslag. Vidare noterar jag av utskottets skrivning när det gäller ansvaret för omvårdnaden avrörelsehindrade elever och deras gymnasieskolgång. Kommunerna kommervisserligen att debiteras för kostnaden för ömvårdnadsdelen, men med GunnarStröms tolkning finns det tydligen en möjlighet att de slipper betala den, omnu arbetsgruppen skulle visa att staten även i fortsättningen bör hakostnadsansvaret för denna del. 134ULLA TILLÄNDER (c) replik: Jag återkommer till och minreservation om en ombudsman för handikappade, Alla, eller åtminstone de flesta,ställer upp på att man skall skapa jämlikhet i samhället för olika grupper. strävan,, är ju att vi har våra många ombudsmän, exempelvis Prot.1986/87:104 Omsorgen om äldre och handikappade Det är de grupper som har den längsta vägen att gå för attuppnå jämställdhet i levnadsvillkor som har det största behovet av en skicklig,kunnig och omdömesgill förespråkare. Nog hör handikappgrupperna till dem somhar en tung och svår väg att gå. Jag tänker då inte bara på fysiska, psykiska,sociala och ekonomiska hinder utan också på de hinder som en snårig byråkratikan ställa upp. 135 () replik: Om jag förstod rätt tycker hanliksom vi.att det är en bra idé att, om det är möjligt, organisera färdtjänstenpå länsnivå.. Om man har den uppfattningen kan man förfara på två sätt;antingen kan man skriva till regeringen och be om åtgärder eller också kan maninvänta en idéskiss från , i vilken det enligt kunde tänkas komma fram ett förslag i denna riktning. Får jag frågaGunnar Ström: Vilken av dessa båda metoder tror han är mest effektiv när detgäller att nå det syfte som vi tycks vara överens om? Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 136 () replik: Till Margö vill jag säga att viinte vill föregripa de förhandlingar som pågår om omvårdnaden avgymnasieskoleeleverna. Vi får väl se vilket resultat som kommer ut av dem. Somjag sagt i mitt huvudanförande tycker jag inte att vi skall vara negativa, utanpositiva i dessa sammanhang. Det finns nog möjligheter att lösa den här fråganpå ett bra sätt. Till vill jag vad beträffar frågan om enombudsman för de handikappade säga att dessa i handikapprörelsen har en mycketstark ideellt uppbyggd organisafion, som är bra på att ta vara på sinamedlemmars intressen. Handikapprörelsen får också ekonomiskt stöd. Där finnsalltså verkligen möjligheter. Jag tror inte att en ombudsman skulle kunnauträtta så mycket, utan jag tror mer på organisationerna. På fråga om vilketsom är effektivast när det gäller att åstadkomma en länsfärdtjänst, att skrivatill regeringen eller att vänta på idéskissen, vill jag säga att det kan vara50-50. En idéskiss kan vara bra. Det finns också en annan part som harmöjligheter att påverka frågan om länsfärdtjänst, riksfärdtjänst ellerliknande, nämligen transportrådet. Såvitt jag vet studerar också det dennafråga. Jag skulle tro att den här frågan kommer att lösas. BådeDaniel Tarschys och jag kan vara förhoppningsfulla i det avseendet. 137ULLA TILLÄNDER (c) replik; Trots det som säger tar jagfasta på det som står i betänkandet. Utskottet uttrycker sin uppfattning på detsättet att det knappast finns behov av en särskild ombudsmannaverksamhet. Prot.1986/87:104 detta - särskilt av ordet "knappast" - att utskottetär tveksamt i sitt Omsorgen om äldre och handikappade 138 () replik: Det händer ju att vi här från oppositionenkrifiserar regeringen, men jag måste säga att det var intressant att höravilket lågt förtroende har för regeringen, 139 () replik: Till vill jag säga att det ären sak vad som kan hända längre fram, men som förhållandena är räcker detmed insatserna från de ideella organisationerna liksom även frånsocialstyrelsen, som har ett stort ansvar för de handikappade. Vi får nog väntanågot med en ombudsmannaverksamhet. Jag tror inte att en sådan kommer att geså mycket, utan har större tillit till organisationerna. Till vill jag säga: Visst tror jag påregeringen. Jag har aldrig på något sätt sagt att jag hyser misstroende motden. Att bygga upp en sådan länsfärdtjänst och kanske riksfärdfjänst är enganska stor sak. Det måste få ta sin tid, och man måste också se på hur dettaskall byggas samman på bästa sätt. Det är viktigt att det inte görs någontingförhastat som det sedan blir svårigheter med. Det gäller att få ett brautförande. Det har varit en intressant diskussion omsocialutskottets betänkande nr 18 om viktiga insatser för äldre ochhandikappade. Jag har respekt för de många förslag fill förändringar och förbättringarsom har framförts från olika håll. Detta betänkande, och därmed även avsnittet ibudgetpropositionen, rör utomordentligt viktiga insatser för såväl äldremänniskor med funkfionsnedsättningar som handikappade i andra åldrar. Detgäller t. ex. sådana avgörande insatser som hemtjänst och färdtjänst, men ocksåför olika grupper viktiga ting såsom texttelefoner, ledarhundar ochinformationsverksamhet. Vi kan också tillsammans konstatera att mycket har hänt.Steg för steg har vi tagit oss framåt i utvecklingen. Vi har förbättratboendestandarden för äldre människor, vi har utvecklat sjukvård ochrehabilitering och vi har förbättrat den ekonomiska tryggheten i form av bådepensioner och andra stöd. Äldre- och handikappomsorgen har utvecklats och ger ett verkningsfullt stöd som gör det möjligt för flera än förut att leva ettaktivt och rikt liv i gemenskap med andra. Hälsotillståndet hos äldre människorhar förbättrats. Det finns förväntningar om att den utvecklingen skallfortsätta. När det gäller ålderspensionärerna har vi kommit igenomden åldringsexplosion som vi fick uppleva . Däremot ärdet befogat att tala om att vi befinner oss mitt uppe i en vårdexplosion- i den meningen att allt fler kommer att ställa anspråk på stöd, vård ochservice från samhällets sida. Det gäller anspråk på både kommuner ochlandsting. Medan antalet ålderspensionärer kommer att förhålla sigganska stabilt, kommer vi att få allt fler äldre, dvs. människor i 80-årsåldernoch ännu äldre. Antalet80-åringar och äldre kommer att öka från lite drygt 310 000 fill kanske440 000-450 000 . Vi räknar med att människor på grund av olikafunktionsnedsättningar, det må vara äldre eller yngre, kommer att ha ökadeanspråk på vård och service, eftersom deras situation blir mer komplicerad.Detta förklaras framför allt av den stora gruppen mycket gamla människor, menockså av det förhållandet att vi får allt fler nya överlevnadsgrupper-handikappade som trots sina skador och sjukdomar lever vidare, men som ställerstora anspråk på samhällets insatser. Det är därför alldeles uppenbart att deninsats som vi gör måste utvecklas på olika sätt. Det bör understrykas attde grupper som vi arbetar för när det gäller äldre- och handikappomsorgen ärmycket heterogena och att behoven av insatser därför bör anses vara mycketvarierande. Det krävs således insatser av många olika slag. För de här grupperna - alltså människor i olika åldrar medfunktionsnedsättningar - har regering och riksdag vid olika tillfällen dragitupp riktlinjer och satt upp mål i vad gäller de insatser som samhället börgöra. Syftet har varit att göra det möjligt för allt fler människor som haromfattande funkfionsnedsättningar att leva ett självständigt liv, med respektför den enskilda människans integritet och med målsättningen att ökagemenskapen och aktiviteterna ute i samhället. Särskilt tydligt har dessa mål kommit till uttryck isocialtjänstlagen, som mycket kraftfullt hävdar både självbestämmandet ochbehovet av gemenskap och integritet för dessa grupper. Den senaste tidens delvis förvirrade debatt omålderdomshemmen får inte innebära att det reformarbete stannar av som stabilthar bedrivits ute i kommunerna. Vi får aldrig ge upp målet attäldre och handikappade skall ha del av den ökande bostadsstandarden, att deskall ha trygghet och även god vård som är avpassad efter deras behov. Vilka uppgifter står vi då inför när anspråken på samhälletsinsatser starkt ökar? Ja, det viktigaste enligt min mening är den helt klarainsikten om att äldre- och handikappomsorgen måste byggas ut och utvecklas tillsitt innehåll. Vi behöver mångfald. Skälen är, som jag nämnt, att grupperna ärheterogena och också att vårdbehoven kommer att variera mycket mera i framtidenän de gör . Att i det sammanhanget utveckla möjligheterna att levasitt liv i egen bostad är en huvuduppgift. Det är min absolut bestämdauppfattning att det stora flertalet pensionärer och handikappade vill ha enbostad ute i det öppna samhället så länge de kan klara av ett sådant boende.Men naturligtvis menar vi inte att man skall bo kvar hemma om man inte självvill det. När krämporna ökar måste det finnas möjligheter att välja kollektivaboendeformer av olika slag. Där vill jag stanna upp ett litet ögonblick och funderaöver de kollektiva boendeformer som vi nu så utförligt diskuterar. Låt mig dåförst slå fast att vi behöver en mångfald också i detta avseende. Vi talar om , om gruppbostäder, om med helinackordering och omålderdomshem. Termerna kan bli ännu fler. Men det avgörande för det kollektivaboendet är ju kombinationen av närhet till service och vård i mycket storomfattning och det faktum att det finns fast personal att tillgå som skapartrygghet och Omsorgen om äldre och handikappade Omsorgen om äldre och handikappade kontinuiteti både boende och vård. Allt detta är naturligtvis fullt möjligt att förena med enrimlig boendestandard. Varför i all världen skulle dessa grupper intetilldelas en god boendestandard med rimlig boendeyta, god utrustning ilägenheten osv,? Vad finns det för anledning att undanhålla människor medfunktionsnedsättningar ett hyggligt boende? Beträffande ålderdomshemmen, herr talman, vill jag gärnasäga att jag tycker att debatten här i kammaren delvis är historielös. Det är jupå det sättet att ålderdomshemmen sedan gammalt har utgjort kärnan iåldringsvården. De olika utvecklingssträvanden som har gjorts har gällt attkomplettera denna form med andra, och det är därför som statsbidragen har fåttden inriktning de har, nämligen att stimulera möjligheterna att bo hemma ochatt ha ett självständigt boende. har socialutskottet för beskrivit enmellanform i boendet för äldre som man anser bör vara målet för hur ett moderntålderdomshem skall se ut. Det är bra. Detta innebär också, att närmoderniseringen av ålderdomshemmen uppfyller dessa krav, utgår statsbidrag delstill ombyggnaden av ålderdomshemmen, dels till driften av dessa moderna ålderdomshem.