prot · GA0989 · 1986-12-31 00:00:00 — Och jag menar allvar dä jag på regeringens vägnar säger att vi är beredda att sträcka oss så långt som fill den gräns som neutraliteten sätter. Med detta är det sagt att vi har mänga anledningar att diskutera problem i det här sammanhanget, men vi kommer aldrig ifrån frågeställningen sä enkelt som försöker göra det. Vi är överens om väldigtmycket annat, och jag skall inte upprepa det. Jagmåste säga att jag blev glad när , om jäg uppfattade det rätt, medlitet vördsamt darr på stämman nämnde namn, eftersom jag ärövertygad om att han gjorde det av uppriktighet. Men tänk, så glad ha blivit, om han under sin levnad hade fått ett liknandeomdöme från högerhäll! Det fick han aldrig höra. Påtvå punkter anmälde avvikande mening. Det gälldeförsvarsöverenskommelsen och vårt agerande i fråga om . Dådet gäller försvarsöverenskommelsen skall jag inte ge mig in i den debatten.Jag tycker att på ett övertygande sätt ändå visade att detligger en viss överdrift i påståendet att trygghet minskar då vi ökarförsvarskostnaderna realt på det sätt som sker i överenskommelsen. Vad så gäller tycker jag också att sig skyldig till överdrifter, men låt mig först ta fasta på det somförenar, för det tror jag är viktigt. Vi är helt överens om attapartheidsystemet är ett vedervärdigt system. Vi är överens om att börge sitt bidrag till att detta system så snart som möjUgt avskaffas. Vi äröverens om att vi i måste verka för sanktioner, eftersom detpå sikt är det enda verksamma medlet att på fredlig väg bli av medapartheidsystemet. Men överdriver när han säger att vi harövergivit UndénUnjen -, fick jag en känsla av. Likaså överdriver han dåhan säger att vi har övergivit eller skjutit åt sidan tanken på att åstadkommasanktioner. Nej, vi har inte övergivit Undénlinjen. Vi säger att vihar gjort ett avsteg från Undénlinjen och att detta är att betrakta som enengångsföreteelse och kan betraktas på det sättet, därför att situationen iSydafrika är alldeles unik. har där förekommit en systematisk,brutal kränkning av de mänskliga rättigheterna. Inte nog med detta: Rätten attförtrycka majoriteten finns inskriven i grundlag. FN -i vilket fall som helst den överväldigande majoriteten avFN:s medlemsländer - fördömt detta system. menar att vi har övergivit Undénlinjen ochdärmed utsatt oss för risken att bli offer för de påtryckningar som från tidfill annan kommer från än den ena än den andra stormaktens sida för att viskall gå med i sankfionskampanjer, som stormakten i fråga vill företa vid sidanav FN. Jag anser att även detta påstående är felaktigt. Vi måste nämligen se påmotiveringarna till Undénlinjen. motivering för att skulleinta denna hållning, att inte gå med i sanktionskampanjer som inte beslutats avFN:s säkerhetsråd, var ju att därmed aldrig skulle behöva riskera attpåtvingas sanktionskampanjer av den ena eller den andra stormakten. Vi skullealdrig behöva ta ställning för den ena stormakten mot den andra, aldrig behövamisstänkas för att gå någon stormakts ärenden. Men risken föreligger inte dådet gäller . Här föreligger ingen stormaktskonflikt. Den enastormakten är för sanktioner, den andra stormakten har redan beslutat omsanktioner. Jag är helt övertygad om, att om denna fråga kommer upp i FTSr:ssäkerhetsråd, dvs. om det läggs fram ett förslag om rekommendation att vidtafrivilliga åtgärder, kommer förslaget inte att veteras i säkerhetsrådet. Vi kanalltså med en viss effekt och med högt buret huvud också i fortsättningen hävdaUndénlinjen. Jag går så långt att jag påstår att i inget av de fall dåSverige bUvit utsatt för sådana här påtryckningar skulle ha stått svagare, omSverige redan tidigare fattat ett sådant beslut som vi nu kommer att fattabeträffande sanktioner mot . I praktiskt taget alla frågorna hade detblivit en konflikt mellan stormakterna. Vi har inte övergivit tanken att åstadkomma ett beslut omsanktioner. Tvärtom, vi menar att det efter ett beslut om en ensidig svenskbojkottaktion är angelägnare än någonsin att öka ansträngningarna attåstadkomma ett sanktionsbeslut i FN. Till de skäl som jag har nämnt tidigarevill jag foga detta: Vid alla mina samtal med representanter för ANC och UDF,med frontstatsledarna ochmånga andra har jag blivit övertygad om att tiden för en fredlig lösning avapartheidfrägan snabbt håller på att rinna ut. Den situation som har uppståttpå så många andra håll i världen i liknande fall håller nu på att uppstå iSydafrika: regimen slår med allt brutalare metoder ned oppositionen för attvärna om de privilegier som en liten minoritet har skaffat sig. ökarhos de förtryckta, och framför allt hos de unga bland de förtryckta, misstronmot ledarskapet. Revoltkänslan och desperationen ökar, och då kan det som påmånga andra håll i världen mycket lätt hända att de mera demokratiskt sinnade,de mera sansade ledarna, som och , skjuts åt sidanför att ersättas av mer revolutionärt sinnade ledare. Då är blodbadet ettfaktum. Jaginbillar mig inte att en svensk bojkottaktion som sådan kommeratt ha någon avgörande betydelse utan endast i kombination med andra statersengagemang. Det gläder mig mycket att människor som lider och som har settandra människor dödas, de som tillhör befrielserörelsen, de betraktar den svenskaaktionen som en uppmuntran i deras arbete. Det här har alltså en moraliskaspekt. 7 ()replik: Låt mig börja med att helt kort instämma i litet av det somutrikesministern sade i inledningen till sin första replik, nämligen detta attutrikesdeklarationen självfallet avspeglar en bred enighet om huvudlinjerna iSveriges utrikespolitik. Det faktum att vi nu för en debatt om vissa aspekterav denna politik kan ju tjäna som en illustration av den enighet som i övrigtråder. Jaghade dock satt värde på om utrikesministern något hade kommenterat de saker somjag tog upp beträffande folkrättslinjens ställning i svensk utrikespolitik förnärvarande, icke minst mot bakgrund av de enligt min mening litet olyckligauttalanden som kabinettssekreteraren har gjort med anledning av denfolkrättsakkunniges avgång. Såtill Undénlinjen och till betydelsen för denna av det lagförslag som liggerpå bord. Vi är eniga om att det här innebär ett brott, låt oss kalladet ett avsteg eller ett övergivande om vi så vill. Men i just detta specifikafall överges den s. k. Undénlinjen, och det är första gången som det sker. Detär klart att detta kommer att åberopas i framfiden. Utrikesministernsäger att vi måste se på de situationer som låg till grund för denna linje. Sånämner han att det gäller att hålla sig utanför öst-väst-konflikten, och det äralldeles riktigt. Men i den värld vi lever i har nästan varje tänkbar konflikten öst-väst-dimension, som mycket få konflikter är enbartöst-väst-konflikter. De fall som vi har haft att ta ställning till under senareår - låt mig bara nämna några av dem - har inte alls varit så enkla som utrikesministernlåter antyda. Ta t. ex. invasion av Falklandsöarna-Malvinas. Dåkrävdes internafionella sanktioner. Det var ingen öst-väst-konflikt. Vi sadenej till deltagande med hänvisning till UndénUnjen. Jag tycker att detta varalldeles riktigt. Vi respekterades för ställningstagandet. Ta t. ex.användandet av ekonomiska sanktioner mot stater som har varitinblandade i internationell eller nationell terrorism. Ta exemplet medtillfångatagandet av gisslan på den amerikanska ambassadeni - detta fördömdes av en enig världsopinion, inkl. Sovjetunionen.Händelsen föranledde förslag om ekonomiska sanktioner. Vi fick förfrågan omdeltagande, men vi sade nej. Det var riktigt. Vi hade dettastöd. Det stödet har vi inte på samma sätt . Undénlinjenär inte heller något teoretiskt begrepp som bara har att göra med just de sakersom vi nu diskuterar, utan den har också att göra med de konkreta åtaganden somSverige har iklätt sig när det t. ex. gäller . är ju det avtal somreglerar den fria handeln i världen, den fria handel som betyder så oerhörtmycket för framför allt de små staterna och icke minst för en exportberoendesmåstat som . gör vi ett avsteg från . Vi bryter motGATT-stadgan. Det är klart att man kan mofivera detta med det lättsinne som jagsåg att visade i TV . Han sade att så många andra,t. ex. stormakter, också bryter mot GATT-stadgan. Så varför kan inte vi göradet också? Vi kan inte göra det av just den enkla anledningen att vi måstekunna säga att det är fel när stormakterna bryter mot GATT-stadgan. När FörentaStaterna åberopar , artikel 21 B om jag inte missminner mig, närdet gäller sanktionen mot , säger vi att det är fel. Men kan vi sägadetta i fortsättningen? bryter mot GATT-stadgan, bryter motGATT-stadgan, alla andra bryter mot den. Vad har denna stadga för värde, om mankan bryta mot den utan några större konsekvenser? Underhela hösten sades det från regeringens sida att det fanns en färdigsanktionslag. vet vi att det inte fanns någon sanktionslag. När det kom tillkritan och man skulle göra den här helomvändningen i politiken, fick man tatill en gammal lag , som avser helt andra situationer, som inte ärutformad för att täcka denna situafion. Och man försatte sig själv i det lägetatt man fick tillämpa bara vissa paragrafer av den gamla lagen. Den haroperafiva paragrafer, 3-8. Man vill nu tillämpa paragraferna 3 och 5 men inte4, 6, 7 och 8. Sedan förser man det hela med en undantagsbestämmelse, som är sånebulös att den nästan förtjänar att citeras. Därstår: Om förhållandena - vilka anges inte - ändras, så att syftet - som inteheller anges - med ett förordnande ej längre kvarstår, skall regeringen såsnart det kan ske - dvs. inte - i motsvarande män - motsvarande vaddå? frågar man - upphäva eller möjligtvis ändra meddelande, förordnande ellermed stöd därav meddelade föreskrifter. Detta, herr talman, somhar förelagts oss är ingen lag, det är ett moras. 8 () replik; Jag .tycker att den utrikesdeklaration som här har framlagts förriksdagen följer en gammal tradition. Den är fullständig, måttfull ochbalanserad. Jag noterade några passager med stort intresse, och jag vill i denhär repUken uppehålla mig vid en, nämligen den där utrikesministern lägger uttexten i frågan huruvida en svensk bojkott av är förenlig med vårtraditionella svenska utrikespolitik. Utrikesministernsäger: "kan inte i denna fråga misstänkas handla på uppdrag avnågot maktblock eller i någon enskild stats intresse." Nej, det är precisså. Det är ju också detta som är huvudkriteriet i vår alliansfrihet och vår neutralitetspolitik.Därmed har man alltså uppfyllt själva grundkriteriet för att vi skall kunnadelta i en sanktion utan att bryta mot traditionell svensk utrikespolitik. Dentolkningen gör folkparfiet, och vi menar att vi därmed står fast vid gammaltraditionell svensk utrikespoUtik - precis av de skäl som utrikesministernsjälv här har utvecklat. Dettahar ju också, som jag antydde i mitt fidigare inlägg, övertygande visats avSverker . I den utfrågning som åberopade får : "År det då ett brott mot Undénlinjen, enligt din uppfattning? "svarar: "Jag kan faktiskt inte alls se det." Såutvecklar han skälen. Det ena är att länge har varit ett uniktexempel på brott mot . Han påpekar att inte bara generalförsamlingenutan även säkerhetsrådet har fattat en rad olika beslut, där man t. o. m. hargått så långt att man sagt att apartheid kan bli ett hot mot freden i Afrika.Det andra skälet är att vi inte riskerar att komma i kläm mellan supermakterna. Avdessa skäl har vi dragit slutsatsen att det i den situtation som utvecklingennu har medfört i Sydafrika-och när vi har prövat möjligheterna att komma fram iFN - är både moraliskt och rättsligt rätt att genomföra en svenskhandelsbojkott. Därmed slår vi följe med en lång rad andra stater, vilketinnebär att åtgärden inte blir isolerad utan kan förväntas få effekt på regimeni . Utrikesministernsbeskrivning av läget är alldeles rikfig - dvs. att haravslagit ett förslag om bindande sanktioner, att våldet har trappats upp iSydafrika, att man vädjar till oss från anfi-apartheid-rörelserna om attfillgripa handelssankfioner. Detläget rådde faktiskt också . Vi drog redan då slutsatsen att vi intelängre kunde vänta. Om vi skulle delta i en internationell handelsboj-koti såborde , liksom tidigare, vara opinionsbildande och pådrivande. Precisde skäl som utrikesministern nu anför, som underlag för det beslut regeringenhar kommit till, kunde anföras , eller åtminstone i slutet avmaj och . Vi har förlorat - vi hade kunnatfatta beslutet tidigare. Men vi skall inte längre gråta över spilld mjölk utanvara tacksamma för att det nu har vuxit frarn en bred enighet inom om att en handelsbojkott bör genomföras. Detär min förhoppning att det på motsvarande sätt skall växa fram en enighet iutrikesnämnden och här i parlamentet om att denna åtgärd Ugger i linje medsvensk traditionell utrikespolitik. Jag beklagar att en sådan enighet ännu intehar nåtts. Men i den regeringsdeklaration som här har presenterats läser jag regeringen inte vill förstora de tolkningstvister som här kan föreligga. Medanledning av den situation som vi nu befinner oss i vill jag också fråga vadregeringen har för avsikt när det gäller ökat stöd till frontstaterna. I denproposition som nu har att behandla om handelsbojkotten finns intenågot förslag fill ökat stöd. Vi har från sida föreslagit att endel av biståndet skall omgrupperas, så att vi som vi fattar beslut omen handelsbojkott kan följa upp med ett massivt stöd till de frontstater somriskerar att hamna i en ännu sämre situation på grund av bojkotten. Det voreintressant att få utrikesministerns kommentar till detta. Prot.1986/87:89 - 9 ()replik: Som en allmän kommentar fill regeringsförklaringen vill jag gärnaunderstryka att den, som redan har sagts här, är måttfull i tonen ochbalanserad. Den är kanske inte fullständig - det kan ingen regeringsförklaringvara. Men den betonar vad som i långa stycken är gemensamma svenskaståndpunkter, och det är viktigt för att man skall kunna ge trovärdighet åt detutrikespolitiska agerandet. Jagtycker att det finns anledning att ibland också säga, även om vi har en ochannan hård debatt mellan regering och opposition, att på ettföredömligt sätt försöker hålla kontakt med de olika politiska partierna. Detgör att den debatt som förs här kanske blir mer avspänd än vad den annarsskulle vara. Det är alltså en viktig del i arbetsmetodiken, som vi i alla falluppskattar mycket. Fleraav de frågor som diskuteras kommer att finnas på bord undervåren, och i samband därmed kommer mer detaljerade ställningstaganden attkrävas av oss. Jagvill understryka vad har varit inne på - att vi naturligtvisuppfattar det som en viktig framgång för att vi nu kan få en bredenighet om en Sydafrikabojkott. Dessutom måste det naturligtvis vara så, attdet krävs av oss att vi genomför vissa åtgärder i södra , och en del avdem är redan igångsatta. Detär min och övertygelse att när vi en gång har bestämt oss för enhandelsbojkott, då kommer kraven på att ställa upp på frontstaternas sida attöka högst avsevärt, och då får det inte finnas någon som helst tvekan i detavseendet. Jag instämmer gärna i den fråga som ställde. Vihade kanske på den punkten väntat oss något mer av framtidsbesked när detgäller hur man tänker agera för att följa upp ett bojkottbeslut. Det är ettstarkt moraliskt krav på oss att ställa upp för dem som mer direkt drabbas av eventuellamotaktioner. Jagtycker inte det finns anledning att göra någon stor debatt av de eventuellanyanser som kan finnas i uttolkningarna av Undénlinjen, i varje fall mellansocialdemokraterna, och folkparfiet. Jag noterar att utrikesdeklarationenpå den här punkten har tonat ner en del tidigare uttalanden. yttrandenfrån mig i debatten har en del uppfattat som en mycket vid tolkning av vadUndéndoktrinen ålägger oss. Så skall det definitivt inte tolkas. Däremot trorjag det är farligt att låsa fast sig vid uttalanden, som innebär att ensituafion är unik och därför skall leda till ett visst handlingsmönster iframtiden. Det finns inga situafioner som är exakt lika. Men det finns och harfunnits rasregimer i modern tid, också i omedelbara närhet.Rhodesiabeslutet är ett typexempel på just detta. Därförtror jag det skulle vara bra med en viss återhållsamhet. Jagtycker också att det i viktiga delar var välgörande att höra ambassadör uttalanden kring detta. Det är viktigt att inte göra de väsentligaingredienserna i Undéndoktrinen till en tvångströja för framtiden. Jag tror attde som eftersträvar någonting sådant bör fundera över att den svenska debattenär skild ifrån verkligheten i . Det finns egentligen bara ett uttryckför det: I gäller det livet. Här i vårt land kan vi ha råd att diskuterautrikespoUtiska doktriner och formuleringar. Men vi skall inte göra den debattenfill den dominerande. Detär också vikfigt att säga att det handlar om en process. Vi har från centernssida upplevt att vi borde haft ett närmare samarbete med de övriga nordiskaländerna. Men vi kommer att gå i samma riktning och göra det ungefärsamtidigt. Det är viktigt att den kontakten hålls och att det nordiskautveckUngsprogram som finns när det gäller följs upp. Jag utgår ifrånatt utrikesministern kommer att ägna det särskilt intresse och att de kommandeutrikesministermötena kommer att ta upp den frågan. Menjag vill direkt ställa frågan fill utrikesministern om så kommer att ske, vilkaytterligare åtgärder i programmet som man tänker ta fram och hur man skallsamordna åtgärderna när det gäller frontstaterna. 10 (vpk)replik: Först några ord om utrikesministerns påståenden om att jag gör det förenkelt för mig i EG-debatten. Jag anser inte det. Låt mig gå tillbaka till heladebatten. Vivar emot en svensk anslutning till EG, som jag sade av omsorg om vårt landsneutralitet och alliansfrihet. Och det är därför som vi ser med pro på denpågående s. k. harmoniseringen. Vi tycker oss se ett svenskt närmande fill EGsom inte ens är föremål för offentlig debatt, och vi ställer oss frågande tillden tystnaden och den politiska anpassningen till EG. Jagtycker inte heller att deklarationen från regeringen skapar klarhet. säger: "Vårt förhållande till EG har funnit sin form." Detgör han i ett läge just när vårt förhållande till EG står inför storaförändringar. Vi ser en fara i harmoniseringen. Vi ser ett hot mot oberoendetoch självständigheten, mot själva grundvalarna för vår neutralitet. Regleroch bestämmelser förändras för att möta EG:s krav, säger . Ja,men av bl. a. det skälet avvisades ju en svensk anslutning till EG. Och jagförmodar att detta var en bidragande orsak till att också de andra parfiernaför en del år sedan avvisade ett svenskt EG-medlemskap. Frågan blir då om deandra parfierna har ändrat uppfattning. Det är en mycket märklig tystnad sområder. Jagpåstår inte att regeringen vill harmonisera in i EG. Jag påstår inte att regeringen vill ansluta fill EG. Men jag påstår att regeringenmumlar om de här frågorna. Det skapar osäkerhet, och det skapar möjligenförhoppningar på en del håll. Förvår välfärds skull måste vi närma oss EG, säger . sägerhan med all rätt - och det är bra - att det finns en gräns, nämligen frågan omneutraliteten. Men det intressanta är: Var går den gränsen? År den töjbar? Jaggör det inte för enkelt för mig, men jag ser en hel rad problem som jag tyckeratt också regeringen borde se. Jag nämnde ett exempel, frågan om arbetsmiljön,men det finns en hel rad andra exempel. Menarni att det finns något som vi kan tumma på? Menar ni att det finns lagar ochbestämmelser där vi kan sänka våra krav för att harmonisera oss och kommanärmare EG? Tror ni att vi kan få de fördelar som EG kan erbjuda oss på dethandelspolitiska området utan att det kostar oss Tror ni att vikan plocka russinen ur kakan? Jagtycker det vore mycket bättre om regeringen klart och entydigt tog fram alla deproblem som finns när vi står inför den här frågan. På vilka områden skulle vibehöva sänka våra krav för att närma oss EG handelspoU-fiskt, och var gårgränsen för neutraliteten? Sedannågra ord också om . Hur överens vi än må vara i kritiken ochavståndstagandet gentemot apartheidsystemet skall vi inte sticka under stol medatt det finns mycket olika åsikter om en bojkott. Några av motståndarna är emoten bojkott därför att den drabbar de svarta, säger de. Andra är ärligare ochsäger rakt ut att de är emot en bojkott därför att den drabbar dem själva. Detär naturligtvis riktigt att en bojkott av får konsekvenser. Den fårkonsekvenser för de svarta, som ändå begär av oss att vi skall bojkottaapartheidregimen. Den får konsekvenser för frontstaterna, som ändå begär att viskall bojkotta . Den får konsekvenser också för - det visarlandets reaktioner på bojkotflagen. Och bojkotten får naturligtvis ocksåkonsekvenser för och mer eller mindre för olika människor i Sverige.Men solidariteten får inte stanna vid till intet förpliktande ord.Solidariteten har ett pris, och det priset måste vi vara beredda att betala, omvi menar allvar med vårt uttalande om stöd för de svartas-frihetskamp. Jagställde en fråga till regeringen: Anser ni att de svenska företagen skall gesmöjligheter att övervintra och stanna kvar i efter en svensk bojkott? Tillsist frågan om vapenexporten. Det är litet märkligt att det är sä tyst om denfrågan här . Det är en fråga som diskuteras och där en bred allmänhet harrätt att begära svar. Jag frågade de andra partierna om de står fast vidförsvarskommitténs förslag att mjuka upp vapenexportreglerna ochinternationellt utvidga den svenska krigsmaterieltillverkningen. Ni måsteförstå att vi står frågande - och vi är inte ensamma om det - införförsvarskommitténs förslag, inte minst mot bakgrund av den senaste tidensavslöjanden. Tvivel uppstår om vad ni verkligen anser beträffande vapenexporten,om ni enbart av taktiska skäl sitter i konstitutionsutskottetoch ifrågasätter delar av vapenexporten, eller om ni har tagit intryck av densenaste tidens avslöjanden. I det senare fallet borde ni också drakonsekvenserna och ta avstånd från försvarskommitténs förslag. Först något om vårt samarbete med EG. Nej, , neutralitetensätter en absolut och bestämd gräns för vårt samarbete med EG. Jag har talat omformen, inte om innehållet. Jag menar att vi varje gång vi ställs inför ettproblem - det må gälla en harmonisering eller det tekniska samarbetet eller vaddet nu kan vara - då får diskutera hur nära neutralitetsgränsen vi är, men vikommer aldrig att tumma på den. Vadgäller avsteg eller inte och konsekvenser för framtiden av vårt kommandebojkottbeslut skall jag inte upprepa motiven till att vi ansett det finnasanledning att göra ett avsteg, men vi betraktar det som ett avsteg frånUndénlinjen. Det är väl motiverat men det är ett avsteg, och vi har av skäl som jagockså har nämnt anledning att betrakta det som en engångsföreteelse. Det ärockså ett avsteg från våra förpliktelser i förhållande fillGATT-överenskommelsen. Jag betraktar inte alls detta som problemfritt, men jagtycker att farhågor är överdrivna. Vad sedan gäller och framför allt frontstaternavill jag säga till och , som tog upp detta, attdet vore ansvarslöst av - och det har jag hävdat i mångainternafionella sammanhang - att bara kräva sankfionsåtgärder, om man inteockså förbinder detta krav med insatser för att bygga ut infrastrukturen, byggahamnar, vägar, flygfält och annat i frontstaterna för att göra dem meraoberoende av . Det måste göras på ett sådant sätt att också ettframtida fritt kommer att fä nytta av det. På det sättet stöder mande positiva krafter som finns också bland de vita i . Förutom de nära2 miljarder kronor som vi bidrar med till detta område lade vi ihöstas fill ytterligare 660 milj. kr. Jag kan inte säga exakt vad som kommeratt hända framöver, men i den tilläggsbudget som läggs fram i vår kommer detatt finnas ett förslag som tar fasta på dessa frågor, och då får vi tillfälleatt diskutera om vi kan göra något ytteriigare. Låt mig sedan knyta an till något som tog upp, nämligen den bild man har i utlandet av och hur denpåverkar våra relafioner med utiandet. Den bilden är naturligtvis splittrad.Ingemar sade att detta i stor utsträckning beror pä hur vi klarar deinterna kriserna.