prot · GA0923 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:23 Om socialnämndernas: medverkan i samhällsplaneringen Förhandlingarna leddes av tredje vice talmannen. 1 § Kompletteringsval till utskott 1 TREDJE VICE TALMANNEN: partigrupp har som suppleant i trafikutskottetunder ledighet anmält hans ersättare . Tredje vice talmannen förklarade vald till suppleant i trafikutskottet () 2 § Justerades protokollet för den 3 innevarande månad. 3 § Svar på interpellation 1986/87:3 om socialnämndernasmedverkan i samhällsplaneringen har frågat bostadsministern omvilka åtgärder statsrådet ämnar vidta så att socialtjänstlagens intentionertillgodoses vad gäller den sociala rättigheten att få sina önskemål i boendetdllgodosedda beträffande boende och upplåtelseform. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall besvara denna fråga. En av uppgifter är att medverka isamhällsplaneringen; Detta skall enligt förarbetena till socialtjänstlagen skegenom att tillför underlag till planeringen, deltar iplaneringen samt deltar i uppföljningen. Medverkan från sidasker bl. a. genom att förtroendevalda och personal bidrar med sina kunskaper ommänniskors levnadsvillkor. Framför allt kan bidra med sinakunskaper om varför sociala problem uppstår och hur de skall kunna förebyggas. medverkan i samhällsplaneringen har iförarbetena givits en vid innebörd och syftar till att påverka utformningen avhela boendemiljön i nya och äldre bostadsområden i kommunen. Det handlarsåledes om att Om socialnämndernas medverkan i samhällsplaneringen bidra meden helhetssyn på planeringen utifrån sociala erfarenheter, inteenbart om boendeformen som sådan. Det övergripande ansvaret för den kommunala planeringenvilar på kommunstyrelsen, vilket understryks i förarbetena till socialtjänstlagen. Innehållet i och formerna för medverkan iplaneringen varierar självfallet mellan olika kommuner beroende på befolknings-och åldersstruktur, geografiskt läge m. m. Med utgångspunkt i lokala behov ärdet angeläget att verkar för en allsidigt sammansatt socialstruktur i boendet och att goda bostadsförhållanden skapas också för den som ärberoende av omfattande service och vård, såsom äldre och handikappade. Vidareär det viktigt att närmiljön fyller kraven på tillgänglighet för alla, att denfrämjar kontakt och gemenskap mellan människor samt att det finns möjlighetertill differenderade kultur- och fritidsaktiviteter för alla. När det gäller fråga om valfrihetbeträffande boende- och upplåtelseform har jag svårt att se hur han kopplardetta till skyldigheter inom samhällsplaneringen. De främstahindren för valfrihet i boendet har inga möjligheter attpåverka. Slutligen vill jag framhålla att förnärvarande arbetar med allmänna råd vad gäller medverkan isamhällsplaneringen. Dessa kommer att remissbehandlas. Jag ser motbakgrund av vad jag här redovisat inga skäl att föreslå regeringen att vidtanågra särskilda åtgärder. 3 (); Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin interpellation. Jag har ställt interpellationen på grund av att detbostadsbyggande och den bostadssanering som har skett ochäven visar sig ha mycket långtgående sociala brister. Bristernahänger samman med bostadsproduktionens inriktning . Jagvill peka på några stora brister när det gäller tidigare beslut och inriktning. Rivningsraseriet , då viktigakulturmiljöer försvann, kulturmiljöer som även hade värdefulla sociala inslag,var i stor utsträckning en följd av hyresregleringen i den tidensbostadsbestånd. Vi har miljonsatsningen, där man byggde ensidigt, enbart udfrånvolym och inte utifrån människornas önskemål. Från moderat sida varnade vi förden formen av bostadsproduktion under miljonprojektet. Vi sade: Vi vet vadmänniskorna vill ha. Producera de bostäder som man vill ha! I annat fall kommervi att skapa sociala problem beroende på bostadsproduktionens inriktning. Dessutom vill jag peka på att den bostadsproduktion somsocialdemokradn står för - och har stått för - har medfört segregation iboendet. Detta beror också på inriktningen av bostadsproduktionen när detgäller såväl former som upplåtelsesituationer i olika sammanhang. Det är intressant, herr talman, att bostadsminister i den nu senast dll avlämnade propositionen, proposition1986/87:48, erkänner dessa sociala misslyckanden. Jag citerar på s. 37;"Enligt min mening stimulerade statsmakterna det industrialiseradebyggandet i sådan utsträckning att det är skäligt att samhället nu tar ettfinansiellt ansvar för att förbättraområden med uppenbara brister innan några oåterkalleliga kapitalförluster haruppkommit." Detta visar hur allvarliga brister vi har haft när detgäller inriktningen av bostadsproduktionen. Här talar bostadsministern tyvärrinte i första hand om de sociala bristerna - de negativa sociala effekter somvi har fått av denna inriktning av produktionen - utan han talar om deekonomiska effekterna av kapitalförstöringen. Det är, menar jag, en alldelesför snäv begränsning i detta sammanhang. Jag skall be att få en bild på overhead-projektorn här ikammaren. Hur har vi byggt, och hur vill människor bo? Jag ställer den frågandll statsrådet, för jag menar att i svaret på den frågan ligger också ett klartsocialt ansvar. Om vi ser på relationen mellan hyresrätt, bostadsrätt ochäganderätt, finner vi att bor i hyreshus - iflerfamiljshus. Om man finge bo som man ville, skulle av svenska folket bopå det sättet. I bostadsrätter bor . Om man ville, skulle bo ibostadsrätter. I ägda småhus bor . Om man finge bo som man ville, skulledär bo . Detta är talande siffror. Jag menar att bostaden är en avde viktigaste sociala faktorerna när det gäller möjligheten för familjer ochmänniskor att forma sin tillvaro. Om vi inte inriktar vår bostadsplanering ochvårt bostadsbyggande utifrån ambitionen att tillgodose människornas vitalaönskemål och behov, då skapar vi politiker sociala problem. Och det är det somden socialdemokratiska politiken har åstadkommit - sociala problem på bostadssektornoch i olika sammanhang. Jag vill med anledning av statsrådets svar ställa frågan:Anser inte socialministern att möjligheten för en familj - och möjligheten fören gammal människa - att välja rätt bostad har en viktig socialpolitisk sida?Jag beklagar att statsrådetsäger att vi inte kan tillgodose detta önskemål inomramen för vad socialtjänstlagen föreskriver, och jag vill fråga; Genom vilkenlagstiftning eller genom vilka beslut skall vi då kunna uppfylla den socialaambitionen på bostadsområdet - den ambition som ändå måste vara baserad på atti största möjliga utsträckning söka tillgodose människornas önskemål när detgäller boendet? Från socialdemokratins, sida går man ut med stoltadeklarationer, i bostadspropositioner och i andra sammanhang, och säger att vihar en socialt inriktad bostadspolitik. Vi har fått mycket markanta antisocialaeffekter av den socialdemokratiska bostadspolitiken. En sista fråga till statsrådet blir därför: Hur tänkerstatsrådet bidra till att lösa detta problem när det gäller framtidabyggnation, så att bostadskonsumenterna utifrån sociala önskemål får störremöjligheter att påverka sitt boendeval ? Om socialnämndernas medverkan i .samhällsplaneringen Jag håller med om att detta medboendet är en viktig social fråga. Men jag avser inte att här ta upp enbostadspolitisk debatt med . Regeringens bostadspolidskaproposition har lagts fram för och kommer att behandlas i vederbörligordning. Det finns alltså tid att återkomma till en diskussion om dessa frågor. Det ärklart att ekonomiska faktorer i stor utsträckning avgör var Orn socialnämndernas medverkan i samhällsplaneringen människornahar råd att bo. vet att vi har vissa möjligheter att stimuleramänniskor till ett bättre boende. Vi har bostadsbidrag till barnfamiljer ochkommunalt bostadstillägg till pensionärerna, alltså ett bidrag sorri ärbehovsprövat. Jag vill precis som hävda att människornasboendeförhållan-den har social betydelse. Men det är i första hand de ekonomiskafaktorerna som avgör hur människorna skall bo. Jag utgår ifrån att vi tillsammans kanske med gemensamma krafter kan se till att få en annanekonomisk fördelning när det gäller boendeförhållandena i det här landet, föratt kunna tillgodose de ofta berättigade behov som tar upp genomsin interpellation. 5GÖTE (): Jag vill än en gång fråga statsrådet om intestatsrådet anser att just rättigheten att välja rätt bostad är viktig och ominte statsrådet vill medge att det ur social synpunkt är en mycket stor bristatt vi inte alls kan erbjuda de former av bostäder som bostadskonsumenternavill ha. Jag håller med om att den här frågan visst är en ekonomiskfråga. Men det besynnerliga i detta fall är att den politik som regeringen förnär det gäfler bostadsproduktionen och även de sociala insatserna i vissa fallinnebär att de mest betalningssvaga grupperna hänvisas till den dyrasteboendeformen, nämligen hyreshusboendet. Socialdemokraterna har stimulerat flerbostadsproduktionen på bekostnad av detbilligare boendet i småhusproduktion. Sedan säger man att det är en produktion som har socialinriktning. Men det är ju precis tvärtom, när man producerar de dyrastebostäderna för just betalningssvaga grupper och sedan tvingas gå in med vissasubventiorier för att de över huvud taget skall ha möjlighet att bo där! Denpolitiska inriktningen av bostadsproduktionen har inte någon som helst socialambition, menar jag, utan det är andra motiv som styr produktionen. En annan sak som jag vill peka på är det faktum att av svenska folket vill äga sin bostad, detta oberoende av partitillhörighet,inkomst osv. Men oaktat detta önskemål - som jag också menar har en viktigsocial utgångspunkt - ger inte den socialdemokratiska regeringen vårabostadskon-sumeriter möjligheten att få äga sina bostäder; framför allt debetalningssvaga tvingas hyra sina bostäder. Därmed skapas inte heller densociala trygghet som det skulle innebära för dem som så önskar att få äga sinbostad. Detta är den andra viktiga sociala bristen i regeringensbostadspolitik. Jag hoppas att socialministern är beredd att inomregeringen verkligen ta upp dessa viktiga frågor. Såsom socialtjänstlagen nuenligt socialministern är skriven, kan man ju ur social synvinkel egentligenpåverka enbart sandlådan och i viss mån koloniträdgården och annan yttre miljö.Men när det gäller den viktiga frågan om att välja form för bostad och leverne,då säger statsrådet: kan. man inte åberopa socialtjänstlagen. Den enda fråga som här har ställts ärföljande: Är rätten att välja bostad viktig? Svaret är ja. Men det gäller dåockså att alla människor skall ha samma ekonomiska förutsättnirigar att väljaden bostad de vill ha. talar om de betalningssvaga i samhället. Jagundrar vad och hans partikamrater har gjort för att förbättrasituationen för dessa betalningssvaga. Jag har levt längre i det svenskasamhället än vad har gjort. Jag har upplevt hur dåliga bostädernavar när jag växte upp, och jag har Varit med och sett resultatet av densocialdemokratiska bostadspolitiken, som lett till att flertalet människor haren dräglig bostad. Jag kan inte se att , högern ochnurriera har gjort särskilt mycket för att flertalet människor idet här landet skall få en hygglig bostad. 7 (): Jag kan än en gång bekräfta att statsrådethar levt längre i det svenska samhället än jag - jag har också tidigarebekräftat det påståendet från statsrådets sida. Jag kan även instämma i attbostadsbeståndet är bättre nu äri det var för väldigt många. Mendet är inte svar på min fråga. Statsrådet , som har ansvaret för de socialafrågorna i regeringen, måste ändå rriedge att mycket av orsakerriä till desociala problemen står att finna i just bostadsproduktionens iririktning och iden massproduktion av bostäder som skedde bl.a. . Dåtvingades människor in i en bestämd lägenhet, om de över huvud taget skulle fånågon. Nog måste, herr talmari, de frågor det här rör sig om sesi ett vitt socialt perspektiv. Det handlar ju om att t. éx. en barnfamilj somgärna vill ha en liten villa med trädgård och egen sandlåda inte får dennamöjlighet utan tvingas in i en bostad där familjen inte trivs; Visst har dettaen social dimension! Det allvarliga är att regeringen och bostadsmiriistefrimedger misstagen i den proposition som statsrådet här refererar till.Men trots att bostadsministern pekar på bristerna tar han inte det socialaansvaret när det gäller möjligheterna att undanröja dessa brister. Då måste jagsom ledamot av socialutskottet i denna riksdag vända mig till den som har detyttersta ansvaret i regeringen när det gäller det sociala området och ställafrågan: Vad tänker statsrådet göra för att komina till rätta meddessa vitala sociala brister i bostadsproduktionen? Jag är besviken över att statsrådet inte mera konkret harförsökt att säga ifrån och klart uttalat att hon från sin sida skall göra vadhon kan för att lösa dessa problem, så att människor får den bostad deefterfrågar och så att de därigenom kan skapa en bättre social miljö för sigsjälva, sin familj och sina barn. Detta gäller också för de gamla människorna ivårt samhälle. Överläggningen var härmed avslutad. Om socialnämndernas medverkan i samhällsplaneringen Om de högskolestuderandes situation 4 § Svarpå interpellation 1986/87:45 om de högskolestuderandes situation har frågat mig om jag är bereddatt ge ytterligare direkdv till studiemedelskommittén så att reellaförbättringar för studenterna kan komma till stånd och om jag anser att detfinns någon realistisk väg att utjämna den sociala snedrekryteringen utan attöka den ekonomiska lönsamheten för högskolestudier. Med hänsyn till att jag besvarade eninterpellation av angående kostnadsramarna förstudiemedelskommitténs arbete vill jag nu bara helt kort upprepa mininställning i denna fråga. Min uppfattning är att studiemedelskommittén bör fåslutföra sitt uppdrag enligt givna direkdv under det år som återstår avutredningstiden. Först när kommittén har presenterat sina förslag är detmöjligt att bedöma vilka möjligheter till omprioriteringar som finns inomdagens studiemedelssystem. Inte förrän denna fråga är helt klarlagd är detenligt min uppfattning meningsfullt att diskutera i vilken mån ytterligaremedelstillskott är nödvändiga och hur dessa i så fall skall finansieras. Det är av stor betydelse att uppnå en jämnare socialrekrytering till högskolestudier. Denna inställning finns också klart markeradi studieme delskommitténs direktiv. kan därför vara övertygad omatt rekryteringsaspekterna kommer att väga mycket tungt vid de bedömningar somregeringen kommer att göra när det gäller det framtida studiemedelssystemet. 9 PARGRANSTEDT (c): Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på min interpellafion. Tyvärr, får jag väl säga, var svaret ungefär detjag hade väntat mig. Det är tråkigt därför att studiemedelssystemet förhögskolestuderande och vissa andra grupper befinner sig i en akut kris - jagvill understryka ordet akut. Det är alltså inte fråga om problem som vi kanförutse utan problem som finns här och . Krisen hartvå huvuddelar. Den ena huvuddelen är det faktum att studiemedelssystemeti dag inte ger en rimlig försörjning åt dem som heltidsstuderar. Det innebäratt två tredjedelar av alla högskolestuderande måste förvärvsarbeta vidsidan om sina heltidsstudier för att klara ekonomin. För många av dessa harförvärvsarbetet en så stor omfattning att det blir ett hinder för studierna.Bristerna i studiemedelssystemet bidrar på det sättet till att öka utslagningenfrån högskolan. Genomströmningshastigheten blir låg, och många klarar inte avsina studier utan lämnar dem . Detta innebär i sin tur - förutom deallvarliga sociala konsekvenser som det kan innebära för de enskildastudenterna - att vi utnyttjar våra högskoleresurser på ett dåligt sätt. Den andra huvuddelen av krisen är att skuldbördan för demsom avslutat sina studier blir mycket tung, trots att studiemedelssystemet ärså bristfälligt och ger så svagt ekonomiskt underlag . Skulderpå 100 000 å . är inte något ovanligt. Trots att det finns vissaanståndsmöjligheter vet vi att studieskulderna leder till kronofogdeärendenför tusentals akademiker.Särskilt drabbade är naturligtvis de högskoleutbildade låginkomstgrupperna,sjuksköterskor, bibliotekarier, socialsekreterare m. fl. Det är uppenbart attdenna situation verkar avskräckande för många som i och för sig skulle viljavälja ett yrke som kräver högskolestudier. Vi har just fått besked om att det inte går attfylla platserna till våra sjuksköterskeutbildningar. Jag vågar påstå att det ären direkt följd av den dåliga ekonomiska situation som sjuksköterskorna kanpåräkna när de är färdigutbildade och skall återbetala sina skulder. Liknandeproblem kommer vi att få se för andra grupper. Jag vågar också påstå att studiestödssystemets brister varen av orsakerna till de oroligheter som vi just har haft på arbetsmarknaden. Det här har också konsekvenser när det gäller den socialasnedrekryteringen. Det är självklart att det är de som har minst stödhemifrån, de som inte har en stark studietradition hemma, som väljer att avståfrån högskolestudier och därmed från den bana som de kanske hade intresse ochförutsättningar för. Från sida har vi lagt fram ett förslag tillett bättre studiestödssystem, baserat på dels ett för de allra flesta högretotalbelopp, dels en väsentligt högre icke återbetalningspliktig del. Detskulle leda till rimliga försörjningsmöjligheter för de studerande under studietidenoch en rimlig återbetalningsbörda efteråt. Men - och detta är vikdgt - ettsådant system kostar naturligtvis mera pengar än det nuvarande, i varje fall påsikt. Genom att vi föreslår att lånedelen skall lyftas över påbankerna blir belastningen på statsbudgeten kortsiktigt inte större, men påsikt kostar det mera. Därmed är vi inne på studiestödsutredningens direktiv. Det besked som vi får från utbildningsministern är attstudiestödsutredningen skall arbeta vidare enligt sina direkdv och sedan, närden är färdig, skall man ta ställning till om de befintliga ekonomiska ramarnaär tillräckliga eller icke. Då är det viktigt att komma ihåg att det står idirektiven att kommitténs förslag inte bör få leda till totalkostnadsökningarför stat eller kommuner. Reformförslag bör således finansieras genomomprioriteringar inom studiestödsområdet eller mellan detta och näraliggandeområden, heter det vidare. Med den modell som utbildningsministern företräder kan jagbara se att det finns två vägar. Antingen tänker han sig attstudiestödsutredningen lägger fram ett förslag som rimligen inte kan innebärareella förbättringar för de studerande och att regeringen ochutbildningsministern i efterhand kommer som en jultomte och lägger på de nyapengarna, efter det att studiestödsutredningen har fått schavottera med ettomöjligt förslag. Eller också konstaterar utbildningsministern att det här gickinte. Då tänker han tillsätta en ny utredning, som får utreda detta ytterligareen tid. Det skulle vara intressant att höra vilken av de bådavägarna utbildningsministern har tänkt sig - jultomtealternativet ellerlånghalningsalternativet. Bägge är naturligtvis oacceptabla, eftersom deskjuter problemen . Dessutom konstaterar jag att min fråga om det är möjligtatt klara den sociala snedrekryteringen inom nuvarande ekonomiska ramar intehar besvarats. Om de högskolestuderandes situation Om de högskolestuderandes situation Påståendet att vårt studiesociala systembefinner sig i en akut kris är väl ändå något överdrivet. Enföreträdare för det andra s.k. mittenpartiet uppgav att vi antagligenhar det bästa studiesociala system som finns i något land men att det kan görasännu bättre. Det är i alla fall ett mer nyanserat uttalande, om man pastarättstudenterna, låt vara på en anspråkslös levnadsnivå, kan klara sig med detta. En folkpensionär med låg eller, ingen ATP har en årliginkomst av . De flesta folkpensionärer i detta lägelever utan sociala bidrag, men de kan ha kommunalt bostadstillägg. En studentfår leva på ungefär samma anspråkslösa nivå. Jag förstår attdet är önskvärt att studenterna kan få eii del extra inkomster, men så mycketextra inkomster behövs det inte för att standarden skall vara väsentligt mycketbättre, och det är det dllåtet att förtjäna utan att mista möjligheten att fåstudiemedel och utan. att man behöver förvärvsarbeta så mycket att inte rimligtid återstår till studier. Det är möjligt att detta belopp skall höjas. Men attpåstå att någon skulle kunna säga att han eller hon tyvärr inte kanstudera därför att studiemedlen är för små tycker jag inte är rimligt. Det kanvara svårigheter för familjeförsörjare och för äldre studerande, men förhuvuddelen av de unga studerande är problemet mindre. Ett allvarligare problem är kanske att så många studerandepå gymnasial nivå tvingas låna med hjälp av studiemedel. Det äri själva verket så, att vartredje krona som betalas uti studiemedelgår dllstuderande på gymnasial nivå. När det gäller återbetalningen säger attskulder på . inte är ovanliga. Låt mig då i alla fall erinraom att den genomsnittliga avgift som erläggs av dem som äråterbetalningsskyldiga är . har de attåterbetala. Av 600 000 avgiftsskyldiga personer har 1 433 personer en årligavgift som överstiger . , och det är naturligtvis ett stortbelopp. Men den bild som har.tecknat är i mörkaste laget. Det helt avgörande problemet är att vi egentligen inte haren klar uppfattning om hur stort subventionsmomentet är i det nuvarandestudiesociala systemet. Det är definitivt större än de 6 ä som utgår ibidrag -återbetalningsfritt. Olika debattörer i tidningar och i andrasammanhang låter den. här subventionsgraden variera - det kan röra sig omnågonting mellan och så mycket som -, därför att staten iverkligheten inte får tillbaka vad som.motsvarar det reala värdet av de utgivnalånen. Att många får uppskov med sina återbetalningar, som PärGranstedt nämner, beror ju på att reglerna är sådana att en person med svagekonomi inte skall behöva utsättas för alltför stora påfrestningar. Det somalltså är en skyddsåtgärd för låntagarna - syftet är att. göra det niöjligt fördem att dllfälligt slippa återbetala, och måriga utriyttjar deri möjligheten -uppfattas av som ett bevis för systemets olämplighet. Men jagföreställer mig att i det banklånesystem som i stället tycksvilja ha frågar inte banken om en person har amorteringsförmåga eller inte,utan där skall beloppet erläggas utan hänsyn till vad denåterbetalningsskyldige har att betala. Jag tycker att det är rimligt att nämnda utredning fårklarlägga hur stort subventionsmomentet är. Om subventionsmomentet omfattar 20,30 eller av det totala utbetalda beloppet, finns det ett väsentligtutrymme för omfördelningar - såvitt man anser sådana vara erforderliga. Jagvill också säga att den socialdemokratiska regeringen i mitten av 1970-talettillsatte en utredning när det gäller de studiesociala problemen. Den regeringi vilken parti ingick gav dock utredningen allt snävare direktivoch beslöt slutligen att utredningen skulle upphöra. Efter den socialdemokradskaregeringens återkomst har vi emellertid tillsatt en ny utredning, och vi tänkerlåta den fortsätta. Om de högskolestuderandes situation 11PÄR (); Först en liten reflexion. Jag undrar vad somär mest humant, att lägga ned en utredning eller att låta en utredningfortsätta trots omöjliga direktiv. Ur utredningsmännens synpunkt är kanske detförsta alternativet trots allt bättre. Det är viktigt att komma ihåg att studiestödssystemetsedan mitten av har, i varje fall när det gäller bidragsdelen,urholkats ytterligare. Man kan säga att situationen successivt har förvärrats. Utbildningsministern hänvisade till uppfattningen - som jagförmodar är - att det svenska studiestödssystemet skulle varaöverlägset vid en internationell jämförelse, och det är säkert riktigt. Men dåmåste det också göras en internationell jämförelse av akademikerlönerna, varvidkan konstateras att situationen är en helt annan. Det är möjligt förhögskolestuderande i många andra länder att dra på sig betydligt störreskulder och sedan ha råd att betala av dem.