prot · GA09129 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag vill tillägga, att det voreegendomligt om vi från svensk sida uppmanade andra länder att följa Sverigesexempel, om vi konstaterade att vi - gcrtom det beslut vi i dagfattar - bryter mot interrtationella överenskommelser som vi ingått. Jag ärÖvertygad om att ingen av dem som står bakom utskottets hemställan harnågon annan uppfattrting. Varför lägger regeringen fram propositionen?frågar . Det framgår klart av beskrivningen ipropositionen. Vi arbetade intensivt i för att få fram ettFN-beslut. tid såg det också ut att lyckas, men det gick inte. Efteröverläggningar med partierna kom alltså regeringert fram till att dert skullelägga fram propositio-rtcrt och klart uttala, att vi ser det som absolutnödvändigt att också vi på detta 1986/87:129 sättskall visa vår avsky mot apartheidpolitiken i . Förbud mot handel med och Namibiam. Förden skull har vi inte, herr. talman, givit upp hoppet om ,utan fortsätter att arbeta för att få fram en rekommenda-. På detsättet.kan denna proposition ses som ett av många exempel på olika regeringarsagerande mot för att få ett brett internationellt stöd i Förenta nafionerna. Anf.42 () replik: Det stod ju klart för och för många andra länder att arbetetför att få till stånd ett beslut i måste ske i två led. Allavisste att västmakterna skulle inlägga sitt veto rnot beslut om bindandesanktioner, medan däremot öppenheten för besliit om rekommendationer var stor.Det är så utrikesministern har redovisat det för oss. Jag måste därför återigenkonstatera att regeringen frångick den linje som den själv hade valt att följa.Efter det förutsedda vetot i säkerhetsrådet gjorde regeringen alltså ettlappkast och fullföljde inte sin linje att arbeta för rekommendationer. Omregeringen hade fortsatt på sin stronga linje hade det nu funnits en allmänuppslutning bakom regeringens agerande, och hade med en helt annantyngd kunnat fortsätta att.verka i för ett beslut omrekommendationer. Jagställer återigen frågan; Fortsätter att med samma diplomatiskaintensitet verka för ett sådant beslut i ? måste ha missuppfattat situationen. Det var inteefter att ha fått klart för sig att det skulle inläggas.veto mot bindandesanktioner som regeringen gjorde.något s. k. lappkast. Tvärtom hade vi uttömtalla möjligheter att utvärdera möjligheterna för bindande sanktioner, och vijobbade vidare för att åstadkomma en rekommendation. Även detta misslyckades,och det var då som regeringen drog slutsatser. Viär faktiskt, herr talman, lika engagerade som tidigare när det gäller att tainternationella kontakter för att kunna få fram ett beslut iFörenta nationerna. Andrevice talmannen anmälde.att anhållit att till protokolletfå antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare replik. 44 (); Jag skall i mitt anförande endast ta upp några praktiska detaljergällande Sydafrikalagstiftningert. Först vill jag säga att rtär det gäller destora principfrågorna instämmer jag helhjärtat i vad aif Ugglasanfört. Jag noterar också med tillfredsställelse att det är Gunrtar somskall avsluta debatten. En sådan här debatt-skall inte avslutas med praktiskadetaljer, utan den skall avslutas med de stora principfrågorna. Jag tycker detär synd att lämnar kammaren, för de här praktiska detaljerrtaberör faktiskt regeringens fortsatta beslutsfattande. Regeringenoch utskottet är inte omedvetna om att den föreslagna lagstiftningen kan ledatill betydande problem för ett mindre antal företag och deras anställda iSverige. I propositionen anförs att regeringen för visst fall kanmedge undantag från förbud som har meddelats med stöd av lagen. Man säger ocksåatt dispensgivningen skall vara restriktiv. Debatten har inte gettledning i de här frågorna. Föredraganden fastslår också att det är lämpligt atti förordnirtg med tillämpningsföreskrifter närmare ange i vilka fall undantagkan ges. Sydafrikalagen skall träda i kraft den 1 juli 1987samtidigt som företagen medges en avvecklingsperiod på tre mårtader.Förordningen torde inte föreligga före lagens ikraftträdande. Jag befarar ocksåatt den irtte kommer att föreligga urtder merpartert av avvecklingsperioden.Detta gör vissa företags ställrtirtg svår och näst intill ohållbar. Företagen har skyldigheter gentemot anställda, kunder ochfordrirtgsägare etc. Lårtgsiktiga leveransåtgärder eller inköpskontrakt som måstebrytas kan utlösa kännbara krav på skadestånd från företag i tredje land:Sådana konsekvenser måste beaktas. Sker det när det gäller dispenser? Om dettavet vi intet. Avvecklingstiden är förvånansvärt kort. Leveransåtagandeni internationella kontrakt gäller ofta på årsbasis eller för ännu längre tid.Kommer detta att beaktas vid dispensgivningen? Det hade varit lyckligt omdispens hade kunnat meddelas fram till . Om företagen hargarantiåtaganden - vilka bedömningar kommer då i sista handregerirtgcrt attgöra? När det gäller importert betyder bortfallet av leveranserfrån litet. Det finns en god och säker marknad för legeringsmetaller.Men utan tillgårtg till sydafrikansk krommalm kommer problemen att blibetydande för vissa svenska företag. I den norska sanktiortslagen har man tagithänsyn till den norska ferromangan-industrins situation. Kommer regeringen attnågot underlätta övergångsproblemen genom att ge dispens i sådana fall? Sammanfattningsvis; Det är väsentligt att förordningen medtillämpningsföreskrifter kommer från trycket möjligt. Lagen blir irttehanterbar för företagen förrärt föreskrifterrta är klara. I förarbetena tillgrundlagert poängterades också vikten av att det inte finns någon fördröjningmellan lag, författningar och anvisningar. I den senastegranskrtingsberättelsen har också andemertingen i KU:s kritik varit att SFS ochnaturiigtvis. också tillämpningsföreskrifter skall föreligga före enlags ikraftträdande. Det är väsentligt att avvecklingsperioder på tre månaderkan förlängas så att övergångar urtderlättas. Det är också väsentligt attgarantiåtaganden under alla omständigheter kan fullföljas. Hur det skall gåtill har inte framgått i propositionen eller utskottsbetänkandet. Dispens skall också kunna medges i det fall där förbudetegentligen inte berör , men får långsiktiga negativa effekter i . Att handels- och investeringsförbudert mot blirföremål för regelburtdert prövning är också viktigt. Regeringen har tillkallaten parlamentarisk kommitté för att vidare utreda tjänstehandel och handelnmellan svenska dotterföretag i utlandet och och . ordförande i kortimittért. Hon har varit här i kammaren ,.men det ärförvånärtde att hort inte yttrat sig i debatten. Jag instämmer i yrkandena i de moderata reservationerna.Det vore vidare önskvärt om utrikeshandelsministern - hon har tyvärr gått -något kunde Pro't. Förbud mot handel med och m. m. Prot..1986/87:129 klarlägga behandlingen av övergängsproblemen. Förbud mot handel med och m. m. handlingenförutsätter jag att kommer att anta lagen. En försäkran, eller i allafall en observation, i departementet att förordningar ochtillämpningsföreskrifter publiceras möjligt, minst förelagens ikraftträdande, vore av stort värde. 45 (): Apartheidsystemet berör oss på ett särskiltsätt. Det väcker en avsky och ett förakt som är större ärt vårareaktiorter gerttemot diktaturer som faktiskt är ännu mer brutala ochtotalitära. Man kan fråga sig varför det är så. Till en del är denfrågan oväsentlig. Förtrycket i är i sig självt ett motiv för vårtengagemartgoch för vårt förakt för dem som bär upp systemet. Det är något sjukti ett samhällssystem som skiljer ut människor på grund av deras hudfärg. Det ärnågot ondskefullt i ett samhälle som påstår sig vara civiliserat men som i sinafängelser utövar tortyr mot människor som saknar självklara fri-ochrättigheter. Minoritetens förtryck av majoriteten är oacceptabel för människorsom hyllar demokratin. Ett system som bygger på rasism, och som är en näraparallell till nazismen, saknar gemensam nämnare med det västerländskasamhällssystemet på den mest centrala purtkten, nämligen respektert för varjeindivids lika människovärde. Allt detta gör frågan - varför vi berörskraftigare av förtrycket i än av förtrycket i många andra länder -oväsentlig när det gäller vär uppfattning om . Kanske vi borde semindre genom fingrarna när det gäller t. ex. den etiopiska diktaturen, men denberör inte vår hållning till apartheidsystemet. Systemet är - oavsett andraregimers brutalitet - förtjänt av vårt förakt. Likväl är frågart varför apartheidsystemet irttar ertsärställning bland världens diktaturer, och över huvud taget saknar vänner iett världssamfund där förtrycket tyvärr är vanligare än frihet, viktig attställa. Frågan varför apartheidsystemet väcker starkare känslor av förakt änandra diktaturer är viktig, därför att den kan ge svar på vad det är vi yillbekämpa. Det svaret har sin betydelse för vilken politik vi bör föra motSydafrika och vilken politik vi skall stödja i detta land. Filosofen berör med filosofens ord dennafråga på ett sätt som ger en viss klarhet. I en föreläsning om"två frihetsbegrepp" analyserar han förtryckta minoriteters krav påfrihet. Han säger om dessa krav: "Vad de begär är i mårtga fall helt enkelt erkännande(av sin klass eller nation, eller hudfärg eller folk) som en självständig källatill mänsklig verksamhet, en entitet med egen vilja, en grupp människor somavser att handla som de själva vill (vare sig det som de vill är gott ellerlegitimt eller irtte), och att irtte styras, utbildas, vägledas, oavsett hurvarsamt det sker, såsom varartde inte fullt mänskliga och därför inte fulltfria." Hanfortsätter att tala om detta förtryck med följande ord: "Det är en despotism, inte därför att det utövar ettstörre förtryck än ett naket, brutalt, oupplyst tyranni, och inte heller baradärför att det ignorerar det transcendentala förnuft som är förkroppsligat imig, utan därför att det är en förolämpning av min syn på mig själv som enmänrtiska besluten att skapa sig etteget liv i enlighet med sina egna syften, och framför allt som berättigad atterkärtrtas som sådan av andra. Ty om jag inte får detta erkännande, kanske jagsjälv betvivlar mitt eget anspråk på att vara en fullt självständigmänniska." Det som vi ser i är, mot dennabakgrund, inte enbart ett politiskt förtryck, där en minoritet förnekar enmajoritet ekonomisk och politisk frihet. Det är inte som en mängd olikaindivider majoriteten förtrycks. Det är en grupp som förtrycks, där de enskildamänniskorna inte finns och inte räknas som individer, och avfärdas på grund avsin hudfärg. Apartheidsystemet ifrågasätter och förnekar irtdividernasmärtrtiskovärde. Därmed berör apartheid oss.alla: om en mänrtiskas människovärdekan ifrågasättas, kan alla människors människovärde ifrågasättas. Människovärdetär pä det viset odelbart. Det gäller alla. Varje inskränkning avmärtrtiskovärdet är ett hot mot oss alla. Därför går apartheid djupare än detpolitiska förtrycket som sådant - eftersom det ifrågasätter något som liggerdjupare i det västerländska samhället än t. o. m. den politiska friheten,nämligen den politiska frihetens och det västerländska samhällets grundval;respekten för alla människors lika värde. Detta faktum har sin betydelse för hur vi bördriva svensk Sydafrikapolitik. Det är inte bara dagens politiska förtryck viskall protestera emot och driva undan. Minst lika viktigt är att vi bidrar tillatt återupprätta respekten för människovärdet. Det behövs ett internationellttryck mot det politiska och ekonomiska förtrycket. Men det behövs också endialog med dem som i inser att apartheid saknar framtid, vare sig deinser det av pragmatiska skäl eller av moraliska. Det är också så som flermänniskor kan påverkas till förmån för ett avvecklande av apartheid på fredlig väg.Försummar vi den uppgiften, försummar vi också att bidra till en framtidbaserad på respekt för mänskliga fri- och rättigheter i . Gcrtom de åtgärder som regeringenföreslagit och som utskottsmajoriteten rtu vill att skall lagstiftaom underlättar vi inte en utveckling i som stärker respekten för allamänniskors lika värde. I stället isolerar vi sydafrikanerna från att möta vårasamhällsideal. Därmed utlämnas dagens unga sydafrikaner - oavsett hudfärg - tillregimens propaganda, till regimens värderingar av människor och till regimensbild av omvärldens reaktioner mot apartheid. Detta stärker inte dem som iSydafrika vill hävda respekten för människors lika värde. I stället uppnår videt som andra diktaturregimer vill uppnå med slutna gräuser, kontrollerademedia, utreseförbud och censur, nämligert ert information och ert samhällsdebattpå regimerts och ertbart regimens villkor, utan att blockaden kan antas hanågra effekter som försvagar apartheidregimens kontroll över landet. Det är inte bara möjligheten till informationoch kontakter från demokratiska länder till som blir lidartde.Möjligheten att bevaka och genom internationella medias information sätta vissagränser för vad den vita minoritetsregimen kan göra mot apartheidmotståndetblir också lidande. Vi ser att svenska medborgare - det må varafackförcrtingsfolk, biskopar, eller journalister - får svårare att resa in iSydafrika. Elimineringen av handeln och reduceringen av svenska företagsnärvaro kommer att ytterligare krympa våra möjligheter. Vi ser nu att Förbud mot handel med och Namibiam.m. Förbud mot handel' med och m. m. villkorenför fristående organisationer för mänskliga rättigheter skärps. Vi hörde i dagpå Morgonekot hur detta yttrar sig. Frånvaron av kontakter och stöd blir ettproblem för dem som genom att hävda mänskliga fri- och rättigheter i Sydafrikagör sitt arbete för att bekämpa apartheid. Det borde vara av intresse för oss att sydafrikanskaungdomar, som tågluffari , i kunde möta svenskavärderirtgar och svenska ungdomar. Det borde vara av intresse för oss attnormala sydafrikart-ska medborgare fick den bild av det sydafrikanska systemetsom regimen där aldrig kommer att ge, men som de skulle möta i . Avdetta skäl bör en översyn av de svenska viseringsreglerna göras, syftande tillatt sydafrikanska medborgare skall kunrta möta vårt samhälles värderingar ochinte enbart vara utlämnade åt den egna regimens information och doktriner. Detär också i detta perspektiv som svensk handel och svenska företag i ses. Det är just för att få möjlighet att säkra en demokratisk utvecklingsom bör ge ett betydande bistånd fill de grupper som i Sydafrikaarbetar mot apartheid. Svensk Sydafrikapolitik saknar tyvärrtidsperspektiv. Vår avsky för dagens system kart irtgen tvivla på. Men eftersomvår politik lämnar ytterligt begränsade möjligheter att verka för en förstärktrespekt för alla människors lika värde i , försummar vi framtiden. Detär en betydande moralisk svaghet i den svenska politiken. Det är en moralisksvaghet som är paradoxal, eftersom djupet i vår avsky för apartheid beror påvår egen respekt för människovärdet. Därför vill jag, herr talman, yrka bifalltill de moderata reservationerna. I detta anförartde instämde KnutBilling, , och (alla m). 46 HÄDAR (); Efter alla teknikaliteter,lagspetsfundigheter och futiliteter som vi fått höra i Sydafrikafrågau frånmoderater i denna talarstol tycker jag det var välgörande att av ett engagerat anförande, fyllt av medkänsla .med den förtryckta svartamajoriteten. Jag kan bara beklaga att han ännuinte kommit så långt att han också kan rösta för en klok Sydafrikapolitik utani det avseendet står fast vid sitt eget partis ohållbara ståndpunkt. 47 (): . Jag villgärnafacka för harts vänliga ord. Men jag vill också peka på en saksom jag tror är. Det är ingen svårighet för mig att stödja demoderata reservationerna, därför att en huvudpoäng i mitt anförande är att detmedmänskliga engagemang som vi vill anvärtda till att stödja dem som arbetarmöt apartheid i också måste kurtna nå fram. Då måste vi hålla vägarnaöppna. Vi måste ha ett tryck på , men vi,måste säkra våra möjligheteratt upprätthålla en dialog med de grupper som verkar för en sund, fredlig ochdemokratisk utveckling. Det är bara att beklaga att tyvärr alltförensidigt tror på sanktionsmöjligheten. Icke förty tackar jag honom för hansvänliga ord. Överläggningen var härmed avslutad. Mom.loch 2 (svensk neutralitetspolifik och Sydafrikabojkott samt lagfor- Prot.1986/87:129 slagets förenlighet med ) Ändring i räntelagen m.m. Utskottets hemställan bifölls med 234 röster mot 66 förreservatiort 1 av m. fl. i motsvarande del. Mom. 3 (krav på beslut av ) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 1 avMargaretha m. fl. i motsvarande del - bifölls med acklamation. Mom. 5-9 (undantag från handelsförbudet, m.m.) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 2 avMargaretha m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 10 (total bojkott mot ) Utskottets hemställan bifölls med 279 röster mot 18 förreservation 3 av . Mom 12 (viseringsregler för sydafrikanska medborgare) Utskottet hemställan - som ställdes mot reservation 4 avMargaretha m. fl. - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 6 § Anf. För att ge möjlighet till säkrare överblick av måndagensarbetsplenum är det angeläget att de som önskar delta i debatten omnäringsutskottets betänkanden om näringspolitiken och energipolitiken snarastmöjligt anmäler detta till kammarkansliet. 1986/87:23 om ändring i räntelagen (1975:635) m.m, (prop.1986/87:72). Ändringi räntelagen m. m. 49 (); Små sår och fattiga föräldrar skall man inteförakta, men det är just det som den socialistiska majoriteten gör i dettautskottsbetänkande. Enligt 18 kap, 8 § utgår ränta pårättegångskostnad , I propositionen, som ligger till grund förbetänkandet; föreslås att denna otidsenliga fasta räntesats ersätts med denvanliga dröjsmålsräntart. Genom förslaget - som formellt går ut på att orden"ränta efter " utbyts mot "ränta enligt 6 §räntelagen" - kommer borgenärens olika slag av fordringar gentemotgäldenären att jämställas; krav på rättegångskostnad skall inte längre sättas istrykklass. Som det är är det med nuvarande Prot.1986/87:129 ränteläge lönsamt för gäldenären att inte betala borgenären denneskostna- der för rättegångert och i ställetlåta pengarna stå inrtc exempelvis på Ändring i räntelagen m. m. I denna del är alltså propositionen förnuffig. Förslagetlöper dock inte hela linan ut. Borgenärens möjlighet att sålunda få gottgörelseför att gäldenärert tillgodogör sig avkastningsvärdet på hans kapital blirrtämligcrt beröertde av vilken processform som kommer till användning viddomstolen. Handläggs målet som ett ordinärt tvistemål blir den nämndabestämmelsen i tillämplig och alltså därmed den sedvanligadröjsmålsräntan. Så är däremot inte fallet, om målet handläggs i form avlagsökning eller betalningsföreläggande. I sådant fall utgår ingen som helstränta på borgenärens krav på rättegångskostrtad. Detta följer av bestämmelser ilagsökningslagen. Och i dessa föreslås inte någon ändring. Genom dom i Nyttjuridiskt arkiv 1981 s. 1006 har högsta domstolen förklarat att även tvistemålom mindre värden, dvs. mål där tvisteföremålet är mindre än ett halvt basbelopp(FT-mål) skall särbehandlas på samma sätt som mål om betalnirtgsföreläggartdeoch lagsökning. Någon rättsgrund för att inte behandla alla borgenärerlika finns självfallet inte. Det måste vara helt likgiltigtvilken rättsligkostym som borgenären valt för att få sin rätt domfäst. Vilket skäl åberopar då utskottsmajoriteten för attavstyrka bifall till de motioner från och mig, där vi yrkaratt alla borgenärer skall behandlas lika av lagen? Jo, man hänvisar till attden påtalade orättvisan är gällande rätt och att rättegångskostnaderna i dediskriminerade fallen "är förhållandevis obetydliga". Borgenärens kostnader i dessa typer av mål kretsar somregel mellan . Det kan ofta ta -t kanske både två och - innankronofogden lyckas indriva borgenärens fordran. Varför skall en sådan borgenärbehöva ge gäldenären en räntefri kredit? Små sår och fattiga föräldrar skall man inteförakta. I en gemensam borgerlig reservation hävdar vi borgerliga att allaborgenärer skall behandlas lika här. Jag ber att få yrka bifall tillreservationen. I propositionen föreslås att det skall blimöjligt att-jämka dröjsmålsränta, om gäldenären hamnat i en situation som kartbetecknas som social force majeure..Dröjsmålsräntan har ett dubbelt syfte,nämjigen att dels utgöra påtryckningsmedel för att förmå gäldenären, betala ochdels - vilket jag tidigare påtalat - att utgöra ersättuing till borgenärcrt föratt gäldenären tillgodogjort sig avkastnirtgsvärdet på harts kapital. I ertlighet härmed kan dröjsmålsräntan från en sida settsägas innebära, att borgenären blir tillgodosedd utöver den nivå som bestämsenbart av önskemålet att erhålla skälig avkastning på kapitalet. I ettgemensamt yttrande har vi borgeriiga hävdat att ordalagen i jämkningsbestämmelseninte hindrar att domstolen fäster vikt vid denna principiella skillnad ikonstruktionen av dröjsmålsräntan då den prövar yrkande om nedsättning avräntan. I ettannat yttrande, som vi moderater är ensamma om, framhåller vi att man frånekonomiska synpunkter kan ställa frågan huruvida det är lämpligt 6 att fortfarande hålla fast vid detallmänna diskontot som utgångspunkt för Vi menar att regeringert skall följa utvecklingen inom området.Vi moderater beklagar slutligen att den hänsyn som sålurtda skall tagas tillgäldertär som oförskyllt råkat illa ut irtte gäller om borgenären är staten ochkravet avser offentliga utskylder. Rättsgrundsatsen om allas likhet inför lagen ärföljaktligen på vanligt sätt försedd med förbehåll. Jag ber att, herr talman,få yrka bifall till den gemensamma borgerliga reservationen. Ä ndring i räntelagen m. m. 50STIG (): I lagutskottets betänkartde 1986/87:23behartdiäs en proposition om ändringar i räntelagen. PropositiortCrt innebäratt det i lagen skall föras in en möjlighet att jämka en dröjsmålsränta, om gäldenärpå grund av sjukdom, arbetslöshet eller liknande omständigheter inte har kunnatbetala sina skulder i rätt tid och om det skulle med hänsyn därtill varaoskäligt med full ränta. Vidare föreslås att reglerna i omränta på rättegångskostnader skall anpassas till räntelagens regler. Dettainnebär att räntesatsen ärtdras i enlighet härmed. Detta ärdet huvudsakliga innehållet i propositionen. hemställer att antar det förslagsom framlagts i propositionen, och jag vill redan här yrka bifalltillutskottets hemställan på samtliga punkter. Till utskottets betänkande har fogats en reservation frånm, fp och c. Som vi redan hört från reservanternas talesman, vill dessa attränta på rättegångskostnader även skall utgå i de s. k. småmålen och i målertligt lagsökningslagen och handräckningslagen. Man säger i reservationen attdet frän praktisk synpunkt är väsentligt att dessa processformer inte.missgynrtas. Reservanterna säger vidare att den regel som innebär atten borgenär inte får full täckning för sina kostnader kan leda till att han istället väljer en anrtan och processekonomiskt sett mera olämplig ordnirtg. Det kan konstateras att kostnaderna i dessamål uppgår fill-måttliga belopp och att den ränta som blir aktuell är mycketblygsam. Rättegångskostnaderna i mål som exempelvis handläggs enligtsmåmålslagen får ju inte avse annat än vissa schematiska kostnader förrådgivning enligt rättshjälpslagen, en ansökningsavgift som för närvarartde är250 kr. rtågra artdra mindre poster. I rättspraxis har den bestämmelsen getts innebördert attdet inte skall utgå ränta på sådana rättegångskostnader. Även i mål omlagsökning, betalnings-föreläggande eller handräckrtirtg vid tingsrätt utgårersättningert med vissa schablortbelopp. Beloppen är som sagt låga. Normalt uppgårersättningen tillett belopp på , så gott som aldrig . Räntanpå rättegångskostnaderna uppgår i sin tur i regel endast till några tiotalkronor. Eftersom rättegångskostnaderna är förhållandevisobetydliga i de här målen och det ekonomiska värdet av en rätt att erhållaränta på kostnaderna är mycket blygsamt, avstyrker utskottet bifall till demotioner söm väckts i frågan. Man bör också beakta de ölägenheter som skulleuppstå av det betydande merarbete som en ändring enligt motionärernas förslagskulle komma att medföra för de dömande och verkställande myndigheterna.