prot · GA09135 · 1986-12-31 00:00:00 — - som har ansvaret för riksplaneringen på helasjukvårdsområdet - liksom i olika utredningar, lagt frarnförslag om etablering på flera orter av thoraxkirurgisk operationsmöjlighet.Här har då sjukvårdsregion, som betjänas från , ochLinköpingsregionen, sorn får sina operationer i , aktualiserats få egnafhoraxkliniska resurser, I socialutskottets betänkande 37 om resursfördelning ni,m,inom hälso-och sjukvården tas således det aktuella läget på thoraxområdet upp.Där erinras också om att regionsjukvårdens organisation m,m, förändrades genompropositionen 1980/81:9, Förändringen betydde att antalet sjukvårdsområdenminskade från sju till sex, Jagvill lägga till att , som var densjunde, infogades i sjukvårdsregion, har länge haft en thoraxklinisk verksamhet. Dennahar dock inte varit fullständigt utbyggd med t, ex, möjlighet till operationeri hjärtats kranskärl, Fördet behövs bl, a, en hjärt-lungmaskinell utrustning.Dessutom krävs naturligtvis läkarexpertis för denna avancerade läkarbehandling. hardock läns landsting, efter samordnande diskussioner med Prot.1986/87:135 grannlärtcrt som irtgår i vår regiort, bestämt sig för aft bygga utresurserna vid thoraxkliniken till fullständignivå. Läkarexpertis har man redan, och kommer deförsta hjärf-lungrnaskirtcrna att finnas på plats. Enligt planerrta kankapaciteten srtart vara uppe i 300 operationer. Def blir kostnadsmässigt lika stora kostnader sorn deaktuella länen härför att köpa operationer på privatklinik i . Denexpertis som redan finns och den utrustning som kommer kan börja fas i bruk fr.o. När den s. k. KRUS-ufredningen kom, som också dettabetänkande bl. a. åberopar, visade det sig att det inte fartns en rad om denmöjlighet som utgör på detta aktuella område. Utskottet sade att manskulle invänta den utredning som skulle komma. Men är den här, och den haringen lösning pä ett snabbt utbyggande av thoraxkliniker i landet. 6 500 thoraxklinikplatser behövs. Låt oss säga att ca 1000 platser vid varje undervisrtingssjukhus och t.ex. 500 platser i Örebroskulle klara det programmet. Det kommer dock aft fa innan detta ärförverkligat. Tidigast in pä kan de diskuterade thoraxenheferna iUmeå och börja tas i bruk. I kan man vara färdig att startaredan i höst. Vad väntar vi på? skall ta ställning.Jag hoppas att några formella hinder inte skall föreligga. Mitt anförande i daghålls inte med tanke på att mart här skall fatta några beslut. Det är Landstingsförbundetsstyrelse som skall kunna fa ett polifiskt beslut och därmed ge sanktionåt tillvaratagandet av den expertis och de resurser i övrigt som finns vidthoraxkliniken i . Där kan man således redan nu tillgodose en del av de behovsom finns och minska de köer sorn vi har i landet. Jag hoppas atfLandstingsförbundets styrelse tar ett positivt beslut uär det gäller enhetenvid thoraxkliniken i . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1986/87:38om förbud mot s.k. bastuklubbar m.m. (prop. 1986/87:149). Förbud mot s. k. bastuklubbar 122 (vpk): När det gäller att bekämpa farliga epidemieri ett modernt samhälle, finns en huvudregel mau alltid bör följa. Dcrt sägeratt åtgärder skall vara ändamålsenliga. De skall tjäna etf stoppande avsmittan. Man bör däremot akta sig för åtgärder, som bara ärbetingade av ett diffust behov av att demonstrera handlingskraft utåt eller som bildar eftergifter för stämningar av rädsla eller missriktad moralism. Förbudet mot s. k. bastu- 140 klubbar är en sådan missriktad ochändamålslös åtgärd. Vad är dessa bastuklubbar, varför förekommer de? Det haratf göra med hur det är att vara homosexuell i ett samhälle, där homosexualitetinte accepteras. Bastuklubbarna har fungerat som sociala kontaktpunkter. Desorn sökt sig dit har gjort det därför aft de på klubbarna kunnat uppleva attderas läggning varit accepterad i den miljön. De har träffat andra med sammaläggning på ett osökt sätt. Naturligtvis har detta också varit utgårtgspurtkt för attskapa sexuella kontakter. Till stor del har det handlat om en ganska fast kretsmänniskor som kärtrter varartdra. Men det förekommer givetvis också attpersoner går dit anonymt. Det sammanhänger i sin tur med att dessa personerofta är bisexuella och aft de inte har kuunat visa sin läggning i sittvardagliga sociala liv. Man skall akta sig för aft sprida vanföreställningar omvad klubbarna är. De är inga bordeller. De är över huvud taget inte jämförbaramed bordeller. Det är naturligtvis inte heller så aft de besöks av minderårigapojkar såsom skymtat i den moralistiska greuclpropagandan i Hänt i Veckan och iandra liknande alster. Klubbarna är just kontaktpunkter som har uppstått därföratf samhällsatmosfären gentemot homosexualitet är vad den är. Parallellen medbordeller eller sexklubbar är för övrigt oegentlig på det sättet attverksamheten pä en sexklubb, som försiggår utifrån heterosexuella utgångspunkter,innehåller diskriminerande och könsförnedrande irtslag och stimulerar tillsådana attityder. Men när det gäller manlig homosexualitet vet vi aft denna typav element i sådana relationer icke existerar, och det finns alltså ingenanledning att dra några paralleller med heterosexuella sexklubbar. Det finnsfem eller sex klubbar av något olika typ i hela landet. Det är alltså fråga omen företeelse av mycket begränsat omfång. Man kan naturligtvis alltid tycka att sexuella kontakterhelst bör innefatta någon form av mänsklig förfrolighet och infe vara förytliga eller mekaniska. Det kan man tycka också beträffande de tusentalsheterosexuella män och kvinnor som går på krogen i det klarasyftet att skaffa sig en sexpartner. Men orn sådant kan man inte gärnalagstifta. Man kan på def sättet inte föreskriva för människor vilkaförväntningar de skall ha i sitt sexuella liv. Sådana tirtg hartterar man påannat sätt genom fostran, attityder och diskussioner i samhället. Den fråga som man här skall ställa är enbart hurbastuklubbarna skall bedömas från smittskyddssynpunkt. Ochsmittskyddssynpunkten talar enligt oss motionärer klart mot ett förbud. Det tillhör nämligert de största misstag rtiart kan göraom man tror att man kan bekämpa sexuellt överförbara sjukdomar genom atf tryckaner eller reducera människors sexualitet. Att tro att man kan hota, hindraeller skrämma människor från att söka sexuell kontakt och tillfredsställelse ären farlig illusion. Vi har haft så niånga meningslösa och befängda försök i denvägen i den moderna.historien aft vi borde ha lärt oss bättre. Vi har haftstraff för s. k. horsbrott, vi har haft förbud mot aborter, vi har haft förbudmot preverttivmedel och vi har haft kriminalisering av homosexualitet. Och alltdetta har inte på något sätt hindrat sexualiteten - till nöds har det barabehängt den med ännu mera skuld och ångest. När detgäller smittskyddet finns det bara en effektiv väg att gå, nämligen aft görasexualiteten säker, att få människor att ta ansvar för den och för sinasexuella partner och att använda det moderna samhällets alla kommunikationsmedelför att förmedla adekvat kunskap och aktivt medvetande. Ser man det frän dcrt utgångspunkten är förbud motbastuklubbar en nackdel för smittskyddet. Inom kontaktkretsen på enklubb kan man tala med varandra om smittorisken. Där kan också informationspridas. Stänger man klubben, kommer de sexuella korttakterrta att upprättas imer tyst och smygande form. Information når då inte fram i den situation därden är mest befogad. Tystnadcrt, undertryckandet, smygandet i buskagen, som säofta har fått prägla homo- och bisexuellas levnadsvillkor i samhället, kommerfillbaka. Och smittskyddet tjänar minst av allt på detta. Det är därför en ren skenåtgärd man nu vidtar genom attförbjuda klubbarna. Def hade varit bättre om man gett dem föreskrift om att gebesökarna information om säker sex. Def hade haft praktisk verkan. Det hadespritt kunskap. försvårar man i stället detta. Även rättsligt sett är det här en mycket diskutabelåtgärd. Den riktar sig uppenbart i praktiken mot en speciell grupp, som genomHIV-epidcmin redan bildar en socialt utsatt.kategori. Begreppet sexuelltumgänge definieras i lagtexten också på ett sätt som inte alls stämmer medhomosexuell praxis. Det är uppenbart atf lagstiftarna här har präglats av enviss okunnighet om hur det går till i praktiken. Det finns former av sexuelltumgänge som inte faller under lagens definition men sorn kan vara mer riskfyllda.ände former som innesluts i den. Det skapas över huvud en grund förpolisingripanden av ganska diskretionär karaktär, som lätt kan utvidgas tillverksamheter som inte alls var förutsedda av lagstiftarna. Det är med en viss förvåning rnan läser t.ex. förstastycket i 2 § i den föreslagna lagen. Där står som följer: "Tillställning eller sammankomst till vilkenallmänheten har tillträde får inte anor"dnas, om den med hänsyn tillutformning, inredning eller beskaffenhet i övrigt av den lokal eller plats därden skall äga rum och den verksamhet som förekommer eller är avsedd altförekomma eller annanomständighet är särskilt ägnad att underiätta för besökareatt ha sexuellt umgänge i lokalen eller pä platsen med annan besökare." Var och en som tänker efter en smula inser att detta ärnågonting som kan tillämpas pä ett betydligt vidare fält än vad som utgörs avdessa klubbar. 1 utskottsbetänkandef pä s. 3 ökar man närmast pä dennalöslighet då man skriver; ""Med tillslällning eller sammankomst avsesenligt förslaget olika slag av verksamheter eller möten där människor träffas.Något krav på att filmförevisning, dans-eller musik, uppträdande eller annatslag av förströelse skall förekomma uppställs inte. Det krävs inte heller attsammankomsten eller tillställningen skall äga rum i en lokal, utan förbudetgäller även verksamheter utomhus, i tält, på båt etc,"" Det är inte småsaker det här handlar om. Man undrar hurmånga folkets parker som enligt tillämpning av lagen skulle kunna hamna underdetta. Vi menar, och jag som motionerat i ärendet,att HIV-smittan bekämpar vi inte genom att pä detta sätt jaga ut folk. till enfalsk atmosfär och en fördomsfull inställning, som redan är en tillräckligtstor poterttiell fara. Med detta, herr talmart, yrkar jag bifall till dcrtaktuella motionen, 123 (): Får jag börja med aft konstatera atf etf enigtsocialutskott tillstyrker denna proposition så när som på ert nyans skillnaddär moderaterrta har ert avvikande uppfattnirtg, Ävcrt vpk:s företrädare iutskottet delar . utskottets uppfattning, Propositionert riktar sig infe motträffställen för homosexuella. Sådana ställen behövs, I pågår förnärvarande ansträrtgningar att med rätt betydande offentliga subventionertillskapa ett sådant träffställe i , Propositiortert riktarsig infe heller mot homosexuella människor. Vi skall diskuterapropositionen om de homosexuellas ställning i samhället. Vi får vid dettillfället möjlighet att återkomma till frågan om vilka insatser vi kan göraför att bekämpa fördomar mot homosexuella. Propositionen riktar sig mot despeciella träffställen som anses särskilt allvarliga frånsmittspridningssynpunkt. Man har gjort en mycket noggrann avgränsning som avseratt säkerställa att det enbart är dessa ställen som kommer att träffas av denföreslagna lagen, Motiortärerrta delar uppfattningen att det finns bekymmeri dessa lokaler från srnittskyddssynpunkt, Motiortärerrta föreslår att man påandra vägar skall bekämpa de smittorisker som är förknippade med dessa lokaler.Det heter i motionen att och smitfskyddsansvariga skall""utfärda lämpliga----- föreskrifteroch råd"'. Detta är infe möjligt enligt gällande Det finns inga sådarta befogenheter. Försök har gjorts aft på frivillig väg få till stånd ensancrirtg. De försökcrt har misslyckats. Det är först sedan dessa försökmisslyckats som regeringen rned stöd av aidsdelegationcrt har föreslagit enlag. har vid sin prövning av frågan, efter aft ha vägt in desynpurtkter av kortstifufiortcll karaktär som belysts avkortstitutiortsutskottet, funnit att detta förslag är välavvägt. Jag bermed detta, herr talman, att få yrka bifall till utskottets hemställan, 124 (vpk) replik; Def är påfallande och intressant attkonstatera att denna greuelpropaganda om minderåriga och talet om prostitutionsom har seglat omkrirtg i den allmänna atmosfärskapande agitationen kring dessafing lyser med sin frånvaro i utskottet, Def är välgörande att man inte tar uppdetta. Annars är det ju en utskottsledamot som har ägnat sig åt sådant itidningen i Veckan, Men vid en noggrannare prövning faller struntpratnaturligtvis platt till marken. Det stämmer ju infe, Dartiel Tarschys, Låt oss nu intehyckla. Det är klart att denna lag, i den mårt den är riktad speciellt motbasfuklubbarua, riktar sig mot homosexuella. Det fiuns ju mängder av kontaktpunkterför heterosexuella människor, där risken för sexuella kontakter och därmed iprincip för smitta är precis lika stor. Men def diskuteras över huvud tagetinte att man skall införa några restriktioner för dem. Jag vill också noteraatt de homosexuellas organisation, RFSL, gande, harvänt sig mot dertna lagstiftrting. Jag skulle vilja fråga de värderade ledamöterna avsocialutskottet; Tror ni aft detta förbud kommer atf leda till att frekvensenav sexuella kontakter och sexuellt umgänge mellan de personer som pä något sättträffas av förbudet minskar? Eller tror ni att förbudet som sådant kominer aftleda till att deras sexuella verksamhet kominer att bli säkrare eller osäkrare?Det är väl ändå uppenbart för en praktiskt tänkande människa att så inte ärfallet,. Dessa personer kommer att ha precis samma frekvens av sexuelltumgänge. Det kommer bara att ske på andra platser och i andra former, där marthar svårare att nå människor rned information. Det är den enda skillnaden. Manuppnår ingen som helst effekt ur smittskyddssynpunkt. har infeheller uttryckligen påstått det. Def kart man nämligen inte påstå. Därmed menarjag att lagstiftningen faktiskt är ortödig. Den är en skenåtgärd. Jag försfår inte heller hur man kan säga aft lagens textinrtebär en noggranrt avgränsning. Det är precis vad den inte gör. Under minaår i har jag sällan sett en så generellt utformad text, som ihändelse av ett förändrat samhällsklimat mycket väl kan innesluta verksamhetersom från början infe varit åsyftade: Så diffusa lagar skall man inte ha, menarjag. Här borde man ha var;it striktare, om man nu över huvud taget skall ha enlag. Jag återupprepar atf jag inte tror aft den mänskligasexualiteten minskar med denna typ av lagar. Däremot minskar åtkomligheten avinformation människor emellan. AnL 125DANIEL TARSCHYS (fp) replik; Jag tror inte att någon har föreställningenaft vi skall kunna rå på eller påverka den mänskliga sexualiteten. Skall vikunrta bekämpa den allvarliga farsot som vållas av det virus som kallas HIV,måste vi kunna påverka det sexuella beteendet. Propositionen har till syfte atfpåverka det sexuella beteendet. Självfallet hyser ingen illusioner on-i aftdert kommer att påverka det sexuella befeendcf i crt stor utsträckning. Fördetta krävs andra insatser, artdra åtgärder. Vi mertar ärtdå, från def samlade utskottets sida, aftdetta är ett litet bidrag i def viktiga arbetet som går ut på att begränsaspridningen av HIV. 126 (vpk) replik; Det är möjligt att jag har svårt att förståDaniel Tarschys, men han får fakfiskt förklara för mig två saker. För det första; I vilken utsträckning har utskottet tänktsig att ett sådant här förbud skall påverka frekvensen av sexuella haudlingar?Såvitt jag förstår påverkar det bara platsen på vilken dessa sexuellahandlingar kommer att utföras. Vad har ni då vunnit? För det andra är det.väl ändå uppenbart att det inte ärfrekvenscrt som sådan, inte mängden sexuella umgängen mellan mänrtiskor, som ärdet intressanta, utan det är sättet på vilket detta sexuella urtigärtge ägerrum. Det avgörande är om det äger rum på ett säkert och medvetet sätt, där manbeter sig på ett sätt som infe innebär smittorisk, eller om det sker på ettnortchalant, hänsynslöst eller okunnigt sätt. Den frågan har ju över huvudtaget ingenfing aft göi a med huruvida det sexuella umgänget försiggår på enbastuklubb eller i en park,en pissoar, ert privat lägenhet eller vad det nu kan vara. Snarare skulle jagvilja säga att om det försiggår inomhus i en lokal, till vilken en viss kretsmänniskor har tillträde, blir det i varje fall absolut inte sämre. Jag upprepar frågan: Vad vinner ni egentligen med det härförbudet när det gäller säkerhet i det sexuella umgänget och när det gällerfrekvensen av sexuella handlirtgar? Ni vinner ingenting! Den är bara en demonstration. Förbudmots: k. bastuklubbar Anf.127 (); Det är bra att vi nu går till beslut omförbud mot anordnande av vissa smittfarliga tillställnirtgar ellersammartkomsfer, alltså förbud mot s.k. bastuklubbar och andra liknandeverksamheter. Spridning av HIV-smittan och sjukdomen aids motiverar mycket välden här lagen. Men precis som vill jag understryka aft lagenriktar sig mot träffställen där smitta kan spridas, inte mot homosexuella ellerderas möjligheter att träffas. I utskottet är vi helt överens i vår syn på de s.k.bastuklubbarna och överens om vikfen av aft begränsa den smittspridning som kanske där. Från moderat håll vill vi dock att lagen skall preciseras ytterligare,så att ingen tvekan eller oklarhet skall kunna uppkomma. Vi vill således attorden "annart besökare" byts mot "artnan person". Lagen börirtte begränsas till att gälla sexuellt umgänge enbart mellan besökare. Jag villmed detta yrka bifall fill reservationen i betänkande 38. 128 (vpk); Hur har de egentligert tärtkt, dessa enigautskottsledamöter som är så tvärsäkra atf de inte ger sig in på någon verkligargumentering gentemot mina invärtdningar utan helt frankt deklarerar att detär fråga om smittofarlig verksamhet? Hur föreställer de sig den praktiskaeffekten av det här förbudet? På vilket sätt minskar smittofaran, om irttefrckvcrtscrt av sexuella handlingar minskar utan man så att säga bara byterplats? Man säger att def här är en smittofarlig verksamhet. Ja,det är dcrt naturligtvis i den meningert att det överallt där människor träffasför att ha sex med varandra naturligtvis föreligger en risk för smitta, om deirtte vet vad säker sex innebär. Det är ju detta som är avgörande. Detavgörande är inte om man har sexuellt umgäuge i crt speciell lokal, om man hardef i egenskap av medlem i en klubb eller om man har def som privatperson, infeheller om man har det i en park eller inomhus. Det är fullständigt likgiltigt.Möjligen skulle man kunrta säga att när def sker i organiserade former, ärmöjligheten för att informationert skall nå fram större än den anrtars skullevara. Att man riktar sig just mot detta är det söm har förvånat mig. Vad är det som gör sexuellt umgänge i de här formerna merasmittofarligt än sexuellt umgäuge ute i det övriga livet? Det kau jag infeförstå. Jag väntar fortfarande på ett svar på frågan vad det är som harmotiverat att den här typen av sexuellt umgänge skall anses vara så mycketfarligare än andra typer av sexuellt umgänge. Jag frågar också varför mankoncentrerar sig på platsen där det hela äger rum i stället för pä det som ärdet verkligt väsentliga från 10 Riksdagensproiokoll 1986/87:135 smittskyddssynpunkt,nämligen sättet på vilket def sexuella umgänget äger rum, där det handlar omsäker sex, kunskap, hänsyn och ansvar. 129 (): Jag vill bara helt kort säga till JörnSvenssort att det ju inte är likgiltigt hur lokalerna är utformade; i det härfallet hur dessa bastuklubbar är utformade. Jag har naturligtvis ingen illusionom att inte sexuellt umgänge skall förekomma på artdra ställen, men självfalletskall rnan genom information och pä annat sätt se fill att smittspridningenbegränsas. Def sker ju också. (vpk): har vi börjat närma oss bottcnpurtkfcrt iutskottets argumentering. ; säger rakt ut atf detinte är likgiltigt hur det ser ut i lokalen. Tärtk, jag trodde faktiskt att detvar ett medicirtskt faktum att det är sättet atf utöva sexuell beröringtillsammans med en annan människa som sprider smitta. Är det så aftsocialutskottets övriga ledamöter har den vidskepliga föreställningen attsmittan sitter i väggarna eller beror på om det är mörkt eller ljust i lokalen?I så fall är det en helt ny vetenskaplig ståndpunkt, som jag inte tror kommeratt föra smittskyddet framåt. 131 (); har ju den egenheten att han ofta går upp ispinn i debatterna. Får jag återföra honom till hans egen motion, där han ochBertil Måbrink själva påpekar att den här typen av miljöer inte är likgiltigfrån smittspridningssynpunkt. De föreslår också att ochsmittskyddsansvariga skall utfärda lämpliga föreskrifter för de här lokalerna.Den fråga som Sverisson nu ställer retoriskt till oss kan han nog fåbesvarad om han läser sin egen motion. 132JÖRN (vpk); : ' Bortsett från atf irtteciterar helt korrekt är det självklart att def kan finnas en smittorisk i dessasammanhang, pä samma sätt som det finns en smittorisk överallt där människormöts och har sexuellt umgärtge. Vad jag hävdar är att smittorisken är densammaunder i övrigt lika omständigheter. Det är det som är själva poängen. Vi har imotionen förespråkat den här typcrt av föreskrifter därför att man bör utnyttjavarje tillfälle där människor möts i sådana här litet mer organiserade former,om jag så får säga, till att sprida information om säker sex: Det är bakgrundenfill det hela. Men sådan information behöver spridas också ute i samhället iövrigt. Den behöver spridas överallt där människor inte under full kunskap omvad riskerna innebär har sexuellt umgänge med varandra. 133 (); är det faktiskt som infe citerar motionenrätt. ber jag att fä läsa högt; ""För den skull vill vi ingalundahävda att verksamheten på klubbarna skulle vara ointressartt försmittskyddet;"" Och vidare litet lärtgre fram; "Det är därförrimligt att man föreskriver som villkor förklubbarnas verksamhet att besökare delges seriös information om risker och försiktighetsåtgärder. Det torde ligga i och smittskydds- ansvarigas redan gällande befogcrthet aft utfärda lämpliga sådarta föreskrif ter och råd." Det är alltså irtte möjligt ertligt gällartde svcrtsklagstiftning för att utfärda de råd som motionärerrtäefterlyser. Mcrt jag rtoterar för artdra gången att även motiortärerrta artser attdessa klubbar utgör crt fara frårt smittspridrtirtgssyrtpurtkt. Dert frågaJörrt.Svensson har ställt till oss kart hart få svar på om hart läser sirtcgcrt motiort crt gårtg till.' Därmed,herr falman, har jag för min del avslutat den här debattert. De centrala museernas uppgifteroch ansvar 134 (vpk): Jäg vill göra uppmärksam påatt smittorisk ur HIV-synvinkel förekommer överallt där människor har sexuelltumgänge med varandra. Det är inte specifikt begränsat till dessa klubbar. Dettrodde jag att visste. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 16 § Föredrogs kulturutskottets betänkande 1986/87:21 om de centrala museernas uppgifter och ansvar (prop. 1986/87:97). Decentrala museernas uppgifter och ansvar 135LARS (); Museerna är av stor betydelse i ettkultursamhälle. Deras uppgift spärtner från populär information till avanceradforskning. De skall tillhartdahålla ett sakligt fullödigt faktaunderlag men isin verksamhet stimulera till debatt. Den proposition som vi nu diskuterar lär väl inte blinågon milstolpe i det svenska museiväsendets historia, men dcrt pekar på vissacentrala museers särskilda ansvar såväl inom museiområdet som gentemot andrasamhällssektorer. Den föreslår också smärre förstärkningar på anslagssidan.. Från moderat håll har vi reserverat oss på fyra punkter.Den första; reservatiort nr 1, gäller roll. Utskottet vill, ilikhet med regeringen, att skall initiera olika former avsamarbete, där museerna själva måste ta huvudansvaret för samarbetetsinriktning, utformnirtg och uppföljning. Det anser vi vara en komplicerad ordning. I all synrterhetsom fem särskilda artsvarsmuseer föreslås borde musccrua själva kunna klarabehövlig samverkan. Skall fungera som initiativtagare är riskenstor aft ansvarsfördclningcrt blir luddig, samverkan blir onödigt byråkratisk,tid går förlorad och kostnaderna stiger.