prot · GA0946 · 1986-12-31 00:00:00 — En självsanering avorganisationerna själva är den bästa vägen. Den socialdemokratiska attityden att så länge nonchaleraopinionen och uttalanden gav naturligtvis näring åtlagstiftningskraven. För allt fler, även bland dem som var kritiska tilllagstiftning, började lagstiftning framstå som enda möjliga vägen att bli avmed kollektivanslutningen. Vi frän vpk har i debatten lagt stort ansvar påsocialdemokraterna för att frågan skall kunna lösas på ett för arbetarrörelsentillfredsställande sätt. Socialdemokraterna måste visa en klar vilja att vidtaåtgärder för att slopa kollektivanslutningen. De beslut som fattats för attavskaffa kollektivanslutningen noteras därför med tillfredsställelse. Vad begärt kan nu förverkligas. De borgerligapartierna kräver ändå lagstiftning. De åberopar att riksdagensuttalanden inte medfört någon betydelsefull förändring. kan detta hahaft giltighet, men har ändå steg tagits mot den självsanering som riksdagenbegärt. Då säger reservanterna att lagstiftning kommit att framstå som den endaframkomliga vägen. Det finns inga garantier för att den socialdemokratiskapartikongressen går på partistyrelsens förslag om enskild anslutning, sägerreservanterna vidare. Vi bör dock utgå från att förslag föreläggs kongressen omett avskaffande av kollektivanslutningen. Skulle beslutet bli ett annat kommernaturligtvis frågan i ett nytt läge, men detta kan inte utgöra motiv föratt lagstifta. Motionsrätt finns ju . Den socialdemokratiska partistyrelsens förslag innebär attkollektivanslutningen kommer att vara helt avskaffad först , sägerreservanterna. Även vi har haft synpunkter , men partisekreterare förklaringar inför utskottet bör inte helt underkännas. Det är möjligt att vi i vpk är något mer tålmodiga än deborgerliga partierna. Vi har ändå , så länge vårt parti har existerat,slagits mot kollektivanslutningen - de borgerliga har upptäckt frågan först ett Prot.1986/87:46 halvt sekel senare! I varje fall kan inte den angivnatidsplanen vara motiv för att lagstifta. Avgörande måstevara att kollektivanslutningen upphör. Som ytterligare ett skäl för lagstiftning anförs ireservationen, att även om kollektivanslutningen upphör kan enlagstiftning vara motiverad för att förhindra att samma företeelse återkommer iframtiden. Om kollektivanslutningen nu avskaffas torde det vara för allframtid. Att stifta lag för att förhindra en upprepning av en företeelse somöverlevt sig själv verkar något långsökt. I mitt särskilda yttrande till utskottsbetänkandet har jagbetecknat det som anmärkningsvärt att de partier som i likhet med vpk längeintog en kritisk hållning till lagstiftning - dvs. och - idet nya läge som uppstått fortfarande kräver lagstiftning. Om syftet varitatt bli av med kollektivanslutningen kan vi nu se resultatet av dessasträvanden. Det bör vara avgörande. Låt mig slutligen, herr talman, erinra om vad vpk tidigareanfört, nämligen att kollektivanslutning av medlemmar till politiskt parti inteär principiellt försvarbar och strider mot demokratiska principer. Vi har ocksåstått för uppfattningen att det i första hand är genom opinionsbildning som detparti som tillämpar denna kollektivanslutning bör förmås att avskaffa den. såatt som partimedlemmar registreras endast de som individuellt begär inträde ipartiet. 1 denna opinionsbildning han vi aktivt deltagit genom årtiondena.Resultaten kan nu skönjas. Vi har emellertid också klart markerat behovet avsamverkan mellan fackföreningsrörelsen och arbetarrörelsens partier - därvidlagskiljer sig vår uppfattning klart från de borgerligas synsätt. Förutsättningarhar nu skapats för att nödvändig samverkan kan utvecklas och stärkas pånaturlig grundval. AnL 14 HANS NYHAGE (m) replik: Jo, , våra uttalanden om vpk:sroll i det här sammanhanget går verkligen ihop! Det behövdes bara ett uttalandefrån den socialdemokratiska partistyrelsen - om vilket vi inte har minstagaranti för att det kommer att förverkligas - för att vpk skulle underordna sigoch de facto garantera att kollektivanslutningen finns kvar tills vidare. Merangelägen är således inte denna fråga för vpk. Möjligheterna finns ju just . herr talman, att setill att kollektivanslutningen per omgående försvinner. Vpk har chansen attverkligen visa att de menar allvar ined det de säger. Dess värre tyder allt påatt vpk inte tänker ta den chansen. Vpk har möjlighet att blihistoriskt . , genom att medverka till att ett i högsta graddemokratiskt beslut fattas. AnL 15NILS (vpk) replik: Hans Nyhage säger att det bara ärettuttalande som vi har att grunda vårt ställningstagande på. men det är ettuttalande som ligger helt i linje med vad vid upprepade tillfällenhar begärt, nämligen en klar viljeyttring från det socialdemokratiska partietatt det är berett att ta steg för att avskaffa kollektivanslutningen. Det voremärkligt om vi då inte skulle ta fasta på detta förhållande och avstå frånlagstiftningskravet som ändå rests med stortveksamhet av alla utom av . har kanske mer långtgåendesyften. De är de enda som krävt lagstiftning. Låt mig erinra om att 1977, då de borgerliga hademajoritet i , avvisades det moderata lagstiftningskravet medhänvisning till den debatt som då fördes inom det socialdemokratiska partietoch den fackliga rörelsen -märk väl, den debatt som fördes. Då skrev denborgerliga utskottsmajoriteten att utskottet hyste starka förhoppningar attfrågan kunde konima att lösas . Och har vi ju kommitännu längre än till en debatt. föreligger ändå ett förslag som kan innebäraatt kollektivanslutningen äntligen avskaffas. Jag måste också säga några ord med anledning av att deborgerliga slår sig för bröstet och talar om sin kamp. talar om attvpk skulle kunna bli historiskt. Vpk har sin historia när det gäller attbekämpa kollektivanslutningen. Jag antydde detta i mitt anförande. Låt mighelt stillsamt säga till Hans Nyhage att jag bekämpade denna form förmedlemsanslutning på arbetsplatser och ifackföreningar. Jag har deltagit i arbetet att skapa opinion motkollektivanslutningen. Därför ser jag med tillfredsställelse att detta arbetenu tycks ge resultat. AnL 16 HANS NYHAGE (m) replik: Visst har vpk sin historia när det gällerkollektivanslutningen, men särskilt ärofull är den ju inte. har inteuttalat sig för att kollektivanslutningen skulle avskaffas på1990-talet. har uttalat sig för att den skall avskaffas fortastmöjligt. Det behövs sannerligen inte några fyra, eller snarare 15. år avutredningsarbete för att klara en så enkel sak som denna., Vi har alltså möjlighet att se till attkollektivanslutningen försvinner i stort sett per omgående. Kommunisterna harmöjlighet att medverka därtill. Gör det, ! Prot.1986/87:46 10december,1986 AnL 17NILS (vpk) replik: Vad är ärofullt, Hans Nyhage? Är det att inomarbetarrörelsen medverka till att den själv sanerar ett område där vi allaupplever att förhållandena varit klart otillfredsställande? Jag tycker inteäran finns hos som med lagstiftningskravet uppenbariigen har velatgå betydligt längre än till att bli av med själva kollektivanslutningen. Jag erinrar om att förra gången vi behandlade fråganskedde detta som vi behandlade mod.eratmotioner som föreslog ganskaallvarliga ingrepp i organisationsfriheten. Där klagades det över fackligaorganisationers agerande i frågor som etableringskontroll, näringsförbud ochhur enskilda företag sköter sina åligganden gentemot det allmänna osv. Det ärju där skillnaden ligger, Hans Nyhage. Vi menar att det skall vara samverkaninom arbetarrörelsen. Ni vill slå sönder denna samverkan. När det gäller atttala om ärorik historia måste jag säga, att på samma sätt som socialdemokraternaslänga vägran att ta fasta på uttalanden har gynnatlagstiftningskravet, så har agerande gynnat kollektivanslutningen.Anhängare av kollektivanslutning har alltför enkelt kunnat försvara dennaunderliga form genom att visa på allmänna negativa Prot.1986/87:46 hållning till fackföreningsrörelse och arbetarrörelse. På såsätt har de som 10december 1986 ivrigast krävt lagstiftning mot och försvararna avkollektivanslutning balan- ,.,,,. , serat varandra. Talmannenanmälde att Hans Nyhage anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik. AnL 18STEN i (m): Vi har under niånga år i den här kammarendiskuterat kollektivanslutningen. Man har ofta från majoritetens sida försvaratdenna i högstämda ordalag. Men låt mig plocka ner detta till vad det'egentligenhandlar om. Det är två saker, nämligen pengar och medlemsantal. Hur går det dåtill att bli kollektivansluten? Förvisso är processen olika inom olika fackligaavdelningar. Men nian fattar ett beslut på ett fackligt möte där majoritetenbestämmer att samtliga medlemmar i avdelningen skall bli medlemmar hossocialdemokraterna. Jag tror inte att det har hänt ännu att inan itidningsannonsen för att ett fackligt möte skall äga rum har talat om att därskall beslutas om medlemskap hos socialdemokraterna. Man döljer detta, ja, mangömmer det. Det innebär också, på grund av dagens centraliseringav fackliga organisationer, att det ofta händer att människor som inte harmöjlighet att gå på ett möte, som inte blir kallade dit och inte får lov attdelta, ändå blir anslutna till ett politiskt parti. Sedan sägs det att man kan reservera sig. I en del fallkan man det. men framför allt finns här ett sammelsurium av besvärligheter. Jagvill påstå att man gör allt detta föratt så få människor som möjligtskallreservera sig. Själv blev jag kollektivt ansluten till socialdemokraterna1969. Jag har skrivit två stycken brev till Metall-Fyran i och begärt attfå slippa detta medlemskap. I andra sammanhang fungerar det på det här sättet ivårt samhälle, att är man myndig kan man, baserat på sin namnteckning, skapaavtal och komma överens om saker och ting. Men att skicka ett brev med sin egennamnteckning till en facklig organisation och begära att slippa medlemskap iett politiskt parti, det går . Det är också uppenbart att många människor inte kännertill att de är medlemmar hos socialdemokraterna. Det har mängder avundersökningar visat . Vi har också hört en majoritet avLO:s medlemmar säga att detta är en felaktig anslutningsform. En del av demkänner inte till att de är medlemmar, trots att deras avdelning har anslutitdem. Jag skulle faktiskt vilja föreslå utskottets talesman attfölja med ner på . Se efter om det finns en lucka i almanackan!De Kockumsanställda har varit kollektivt anslutna tillsocialdemokraterna. Gå ner till och ställ den enkla frågan: Är dumedlem i ett politiskt parti? Jag tror att skulle bli mycketoroad över det stora antal som skulle säga: Nej. vi är inte medlemmar i någotpolitiskt parti - trots att de i verkligheten är det. Jag talade också om besvärligheterna att reservera sig. har vi stora avdelningar, men man kan inte reservera sig per brev. Manmåste transportera sig till en avdelning mellan och 18 ellertorsdag och skriva pä ensärskild blankett. Detta kan inte vara vettigt. Det måste vara förnedrandeför den enskilde individen. Detta är möjligt, herr talman, därför att facket kan gåutanför den lagstiftning som gäller för alla andra. Vi har en lagstiftning i som kallas marknadsföringslagen. Där talar man om negativ avtalsbindning. Det innebär att man inte kan besluta något för en person där denne inte har tagit ett eget initiativ. Detta kan facket kringgå tack vare denföreningsfrihet vi har i . Man kan alltså tvinga in människorna i något som de inte alltid vill vara med i. , Jag sade i början av mitt anförande att detta handlar omtvå saker, pengar och medlemskap, och det gör det. Ungefär 25 milj. kr. om.året får socialdemokraterna in, baserat på medlemsavgiften. Det har ocksånämnts i debatten att ungefär var tredje LO-medlem är kollektivansluten. Dennasiffra är alldeles för låg. Om man ser på de fem största visar detsig att 860 000 är kollektivt anslutna. De siffror som här figurerar på 600000-700 000 stämmer alltså inte, utan det handlar om närmare en miljonLO-medlemmar. Förvisso röstar icke alla de människorna på socialdemokraterna ide allmänna valen. har t. ex. drygt 400 000kollektivanslutna. En annan intressant siffra, om man nu skall fortsätta medsiffror, återfinns hos , som alltså har sina medlemmarutspridda på massvis av små arbetsplatser, där man definitivt inte har någonkontakt med facket. av snabbköpskassörskor är medlemmar hossocialdemokraterna. Detta beror på att man kan fatta beslut över huvudet pådessa människor. Jag har läst det betänkande som vi diskuterar. I enintervju säger partisekreterare att framöver skall man inte skickain pengarna i klump till socialdemokraterna, utan man skall, ifall man beslutarsig för anslutning, skicka in pengar i förhållande till antalet individuellamedlemmar hos partiet. Det tror jag inte på. Dessa inkomsterskulle kunria bli mycket små framöver. Vi har sett, herr talman, hur vissaavdelningar har provat att slopa kollektivanslutningen och återgå till den formsom gäller för alla andra partier, dvs. En avdelningnere i hade en mycket intensiv kampanj för att få de tidigarekollektivt anslutna medlemmarna att bli frivilliga medlemmar. Man gjorde ett cirkusnummer, måste jag beteckna det som, i Värmland.Där sade man att nu skall vi icke längre vara kollektivt anslutna, utan viskall prova individuell anslutning. Det visade sig att slutresultatet blev attbara ett fåtal procent blev individuella medlemmar av de tidigare till hundraprocent kollektivt anslutna. När man upptäckte att det,var så fä människor somvar intresserade av att bli individuellt anslutna gjorde man akrobatnumret attta tillbaka den gamla formen och kollektivanslöt allesammans. har frågan ställts om man kan lita på attsocialdemokraterna vid sin partikongress kommer att ta beslutet om att avskaffakollektivanslutningen. Man'behöver inte läsa så mycket i bladen föratt konstatera att det finns en stark opinion för ett bibehållande avkollektivanslutningen. Min kollega talar i Metallarbetaren nr46 om att ett Prot.1986/87:46 slopande av kollektivanslutningen är ett hot mot denfackligt-politiska samverkan som han anser vara ett måsteför att nå politiska framgångar. , ,, ,. ] kominer liksom jagfrån , och det är kanske inte Kolleklivaitsluiniiigs- ,,._,., , , , , j , , r , j ,_, alltid sabra att ha ett sådant samband. Som bekant förlorade socialdemokraterna valet iMalmö, Metalls avdelning 4 i antog ett uttalande om attkämpa för att bibehålla kollektivanslutningen, och man förnyade den t, o, m. Det har talats om den senaste , och skall mangå efter vad som hände där, finns stora chanser för att man även framöverkommer att behålla kollektivanslutningen. Av 23 talare var 22 förespråkare förkollektivanslutning. Det skulle vara en tveksam form av demokratiom socialdemokraternas partistyrelse skulle diktera vad man skall bestämma påpartikongressen. Om så är fallet måste jag och många andra ställa oss frågan:Varför har man en partikongress, om man tar besluten i förväg? Vpk vågar icke följa med det tåg som hadeinneburit att vi hade fått ett besked om att det är tillåtetatt kollektivt ansluta människor till ett politiskt parti. Av debatten framgåratt man i vpk internt anfört kritik mot riksdagsgruppen därför att den inte harvägat gå med på de borgerliga förslagen. Det må vara vpk:s egen sak att klaraav den problematiken, säger här att han deltagit i kritiken motkollektivanslutningen under , , 1986, har vi ännu inte kommit längreän att vi skall vänta på att den kanske skall försvinna. Jagtror icke att kollektivanslutningen tas bort, därför att det skulle innebäraett medlemsras och ekonomiska problem för socialdemokraterna, 25 milj, kr,snyter man inte ur näsan, herr talman! AnL 19 (vpk): Som reservant, inte till detta betänkandeutan till den kollektivanslutning till det socialdemokratiska partiet, som minfackförening beslutat om, ser jag dagens betänkande som historiskt. Det är enseger för den demokratiska tanken att varje individ skall ha den självklararätten att själv välja politiskt hemvist. har socialdemokratin ansett attföreningsrätten står över denna demokratiska rättighet. Det ärtillfredsställande att socialdemokraterna nu själva skall avskaffa denmotbjudande kollektivanslutningen. Därmed undviker man att tvingasta till en lagstiftning, som i den borgerliga tappningen innebär mycket storatveksamhetér. När socialdemokraterna på sin kongressavskaffar kollektivanslutningen är den nära 90-åriga anslutningsformen tillända. Vi kommunister har varit motståndare till denna kollektivanslutning under70 år, ända sedan partiet bildades. Det är framför allt vi kommunister som ifackföreningarna har krävt kollektivanslutningens upphörande, och vi har ävenfått gehör för dessa förslag. Många fackföreningar har - inte minst undersenare år - själva avskaffat kollektivanslutningen. Socialdemokraternahar alltid hävdat att kollektivanslutning av fackets medlemmarär ett uttryck för facklig-politisk samverkan. ersättasmed något annat. Utöver att man planerar att bygga upp nya socialdemokratiskaarbetsplatsorganisationer och anslå rundhänta summor till SAP,finns det färdiga planer på att ansluta den fackliga organisationen till detsocialdemokratiska partiet. Vi i vpk är bestämda motståndare till detta"alternativ", och vi vill bestämt varna fackföreningsrörelsen attanta denna modell att ansluta organisationen till det socialdemokratiskapartiet. Fackföreningsrörelsen måste vara självständig och suverän att iprogram lägga fast sina målsättningar och fackligt-politiska krav på allaområden liksom att besluta om politiskt, ekonomiskt och annat stöd' tillpartier. Partier kan vinna inflytande och auktoritet i andra organisationerbara genom dess medlemmars aktiva arbete. Tjänstemannarörelsens partipolitiskaobundenhet har heller aldrig hindrat något parti att vinna stöd blandtjänstemännen. Vpk försvarar alltså fackföreningsrörelsenssjälvständighet mot de borgerliga attackerna och vill stärka denfackligt-politiska samverkan inom arbetarrörelsen på politisk basis. Vpk villdärför bestämt uppmana SAP och hela fackföreningsrörelsen att, när de nuavskaffar den principiellt felaktiga kollektivanslutningen, se till att regleraförhållandet till fackföreningsrörelsen på ett principiellt riktigt sätt ochavväpna den borgerliga kritiken på alla plan. Vpk vill slå vakt om fackföreningsrörelsen så att denockså blir kampduglig. Det är en fara för hela den fackligarörelsens framtid om man beslutar sig för den s.k. organisationsanslutningen,vilket innebär att fackföreningen ansluter sig till den lokala arbetarkommunenoch att fackföreningen får representations-, motions- och nomineringsrätt i t.ex. den lokala arbetarkommunens representantskap. Att slå vakt om fackföreningsrörelsen betyder att fackföreningsrörelsenskall vara självständig i förhållande till staten, kapitalet och de politiskapartierna. De borgerliga attackerar facket som kamporganisation, oehLO-tidningen nr 46 utfärdar den politiska varningen: "Näringslivetscharmoffensiv syftar till att neutralisera facket genom att köpa de anställdaslojalitet. Det handlar inte om någonting annat än att öka kontrollen överarbetskraften. är även lojaliteten produktiv." Ja, kapitalet vill att den kollektiva fackliga styrkanskall slås sönder. Det vet vi som arbetar i fackföreningsrörelsen. Dess värrehar den socialdemokratiska klassamarbetsfilosofin så att säga bäddat för dennacharmoffensivs framgångoch dess möjligheter att slå sönder den fackligakollektiva styrkan, som är den enda maktfaktor de arbetande har mot kapitaletsmakt i kraft av dess ägande. Kampen för jämlikhet, frihet och broderskap, OlleSvensson, är lika aktuell som den gången kollektivanslutningen infördes.Därför måste fackföreningsrörelsen bli den bas där denna politik har sinstyrka. Fackföreningsrörelsen måste stärkas, och den fackligt-politiskastyrkan vilar inte på något medlemskap i ett visst politiskt parti. Genom att socialdemokraterna av partiegoistiska skäl nuförsöker att göra facken till ett slags socialdemokratiska fackföreningarförsvagas facket än mer. Den kollektiva sammanhållningen mot arbetsköparnakommer att få en allvarlig knäck med en sådan bindning. Mot ensådan organisationsanslutning finns ju ingen reservationsrätt. endareservationsrätten är att gå ur fackföreningen, och det är väl inte dennautveckling av fackföreningsrörelsen som socialdemokraterna har tänkt sig. Nej,socialdemokrater i och socialdemokrater i fackföreningsrörelsen: Slåvakt om fackföreningsrörelsen! Förta inte effekten av ett bra beslut genom atthär fatta ett sämre beslut! Hjälp inte de borgerliga att slå sönder facket! Låtdagens betänkande bli historiskt! Reglera förhållandet mellanfackföreningsrörelse och politiskt parti på ett principiellt riktigt sätt! Jagyrkar bifall till utskottets hemställan., AnL 20 (): Innan vi sätter punkt för denna debatt,tycker jag att ett minnesvärt uttalande av socialdemokraternas partisekreterarebör antecknas till protokollet och bevaras för historien. Det gäller detuttalande som denne fällde när partistyrelsen hade föreslagit attkollektivanslutningen skulle upphävas. Partisekreterare sade då atthan hoppades att efter vederbörlig bearbetning kunna vinna av dekollektivanslutna till individuella medlemmar i partiet. Han tillfogade att detkanske kunde gå att vinna av de kollektivanslutna till medlemmari partiet. Det intressanta med detta uttalande är ju attpartisekreteraren medger att flertalet av de kollektivanslutna inte önskar varamedlemmar av partiet. Han tror att inte ens hälften av de anslutna trotsvederbörlig bearbetning önskar vara medlemmar i partiet. Detta uttalande harett historiskt intresse. Jag yrkar bifall till reservationen. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets hemställan bifölls med160 röster mot 151 för reservationen av m.fl. 1 ledamot avstodfrån att rösta. () anmälde att honavsett att rösta nej men markerats ha avstått från att rösta. 1986/87:11 om följdlagstiftningtill den nya förvaltningslagen (prop. 1986/87:39), 1986/87:6 om tilläggsbudget I 1986/87,(prop. 1986/87:25 delvis). 1986/87:8 om revisorersverksamhet under /86 (redog. 1986/87:2) och 1986/87:9 om tilläggsbudget I /87 inom verksamhetsområde (prop.1986/87:25 delvis). Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. 1986/87:7om fortsatt kreditpolitisk lagstiftning (prop. 1986/87:27), 1986/87:10 om beskattningen av traktorer (prop.1986/87:50) och 1986/87:10orn skyddet för kretsmönster i halvledarprodukter (prop. 1986/87:49). AnL 21 TALMANNEN: Dessa betänkanden debatteras i nu nämnd ordning. Voteringarnaäger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptas finansutskottets betänkande 7 om fortsattkreditpolitisk lagstiftning. AnL 22 (): När vi här i kammaren diskuteradefrågan om förlängning av allmänna prisregleringslagens tillämpning, talade jagom en återkommande, tom ritualhandling. Även beträffande kreditpolitikenhandlar det nu om en förlängning av en beredskapslagstiftning. Att åtgärdeninte framstår som lika rutinbetonad och slentrianmässig beror väl delvis på attden inte återkommer så ofta - förlängningen har brukat gälla i taget.Men dessutom har det onekligen hänt åtskilligt inomkreditpolitiken, som enligt min mening inneburit avsevärda förändringar tilldet bättre och som ger anledning att diskutera den önskvärda utvecklingen iframtiden. Vid den närmast föregående behandlingen av denna fråga förnu ville vi moderater begränsa förlängningen till endast ett år.Kreditpolitiska utredningen hade då avgett sitt slutbetänkande, somsyftade till en omfattande avreglering. Enligt vår mening borde inteförlängningen omfatta mer tid än vad som behövdes för att omsätta det utfördaöversynsarbetet i praktisk handling. Riksdagsmajoriteten var den gången inte alls intresseradav någon avreglering. Men i praktiken har steg för steg förverkligatde flesta av de tankegångar som kreditpolitiska utredningen förde fram. Av dettidigare så omfattande regleringssystemet återstår numera - sedan placeringspliktenför försäkringsinstitut upphävts - endast den rest av ränteregleringensom utgörs av förbudet för försäkringsbolag att utge reallån eller indexlån.