prot · GA0948 · 1986-12-31 00:00:00 — Det är också ett sättatt skildra vilken storlek på indragningen det rör sig om. När jag nu är inne på förmögenhetsskatten,erinrar jag mig de invändningar som jag redan då socialdemokraterna genomdrevden tillfälliga höjningen av förmögenhetsskatten framförde här i kammaren.Syftet var ju då, liksom , ätt till staten dra in vad regeringen ansåg varaför höga kapitalvinster. Jag framhöll då att förmögenhetsskatt över huvud taget ärett mycket trubbigt instrument vid sådana tillfällen. Utfallet av den härindragningen till staten visar med all erforderlig tydlighet detta. Eftersomskatten utgår på kapitalbehållningen, dvs, resultatet av såväl goda som dåligaårs sparande och avkastning, blir resultatet högst orättvist. Som medel för attfånga in senare års eller kommande års vinster på ett rättvisande sätt ärmetoden oduglig. Resultatet präglas av närmast totalt godtycke, kommer att med ett par exempel här senarei dag visa den saken, varför jag nöjer mig med detta principiella påpekande. Trots vad jag nu påpekat har finansministern betecknat denhär skatten som något av det bästa han hittat på. Jag har funderat över vad hankan mena med att skatten är så bra. Det enda jag kan komma på är att han måstemena att det är ett fiffigt sätt att komma runt retroaktivitetsförbudet.Huruvida det är finansministern som hittat på den eller ej är litet oklart, fall hävdar väl kommunisterna att de är upphovsmän till densamma. Alster av detta slag är inte precis värda att strida om upphovsrätten till- snarare tvärtom. Men det tycker uppenbarligen inte finansministern. Tvärtomuppträder han som konstnären som skapat det fulländade verket och därförbränner paletten. Den här skatten är så fantastiskt bra att den skall vi aldrigmera använda oss av, försäkrar finansministern med troskyldig blick. Det är inteutan att man får lust att använda ett citat av Rellingen - men det skall jagavstå ifrån. Men var i all världen hittar man logiken i det resonemangsom finansministern för? Jag finner den inte, hur jag än anstränger mig. Ochhans egen partisekreterare kan det tydligen inte heller. Engångsskatter skallhädanefter bliva vår socialdemokratiska melodi, tycks han mena. Denprinciplöshet i beskattningen som jag talade om i min inledning tänker tydligenBo Toresson upphöja till princip. Då det gäller upprepning av engångsskattenfinns logiken i sanningens namn på sida. Har man fått fram enskatt som man tycker går utanpå det mesta, skall man naturligtvis använda dén.Det är logik. Finansministerns krokiga resonemang är det inte. Eftersom finansministern kommer att uppträda efter oss,skall jag redan nu be att få ställa frågan till honom: Är den här skatten såbra att ni aldrig En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m. En tillfällig föi-mögen-hetsskattför livförsäkringsbolag,m.m. mera skallanvända den eller kan det tänkas att ni kommer underfund om attden inte var bättre än att ni kan använda den ? Inför utskottet har en rad av organisationerpasserat för att ge sin syn på pensionsskatten. Två av dessa organisationer, LOoch PRO, har ställt sig posifiva till skatten. Betecknande är att dessa organisationervalt att avge sina yttranden till utskottet i muntlig form. Man har tydligeninte velat stå för sina uppgifter genorn att avlämna derri skriftligt, vilketde andra organisationerna gjort. Då utskottets ordförande inte tillåtit attutfrågningarna protokollförts i sin helhet, kan dessa utlåtanden alltså inteheller återges i sin helhet. En kort sammanfattning av speciellt utfrågningenmed LO kan dock vara på sin plats, ' LO började med en analys av den djupa kris som börjademed den första oljechocken, vilken sedan följdes av en stark ekonomisktillbakagårig i hela den industrialiserade världen. Man gav också sin syn påvilka grupper som har fått betala återhämtningen. Inte; oväntat konstaterademan att löntagargrupperna fått dra ett tungt lass som en följd avdevalveringar och andra åtgärder. Jag kan i allt väsentligt hålla med LO när det gäller denanalys som man gjorde. Men min första fråga blev varför man förespråkade att enlöntagargrupp skulle ytterligare belastas genom pensionsskatten, för dettycker jag var litet konstigt. Först verkade man litet förlägen på LO-sidan,Därefter förklarade man att man bedömde det så, att pensionerna ändå skullekunna värdesäkras för tjänstemän. På min andra fråga, om man kunde presenteranågot material eller någon utredning; till stöd för sin förmodan, förklarademan att så inte var fallet. Mot bakgrund av svaret och det sätt på vilket det gavs kanjag inte dra någon annan rimlig slutsats än att LO:s yttrande saknar substans.Detta blir speciellt tydligt om man jämför LO:s uppgifter med dem som lämnadesav SPP, TCO och PTK, Jag kan självfallet inte återge alla de uppgifter som komfram under de hearings som vi hade med olika organisationer. Ytterligare enviktig detalj vill jag dock beröra, nämligen frågan om skatten kan föras vidarepå försäkringstagarna på ett rättvist sätt. Lagrådets yttrande har ju använtsför att styrka att så kan bli fallet, även om jag personligen inte entydigtuppfattar lagrådets yttrande på det sättet. Vem skulle väl vara mer lämpad att svara på denna fråga änSvenska ? Jag skall därför, herr talman, be att fåcitera ur det skriftliga-yttrande som försäkringsbolagen avlämnat: "I propositionen (sid 20) anges 'det åsyftaderesultatet' med den föreslagna engångsskatten vara 'att beskatta realavkastning över en viss nivå och enbart sådan avkastning'," Jag hoppar här av tidskäl över ett litet stycke. Men jagvill erinra om vad jag sade om förmögenhetsskatter och deras användning i dettasammanhang. "Försäkringsbolagen tolkar lagrådets hänvisning tillföreliggande kontrollsystem och gällande lag så att denna lag,försäkringstekniska grunder och försäkringsinspektionens tillsyn övertillämpningen utgör garanti för en fördelning av skatten på dé verkligaskattesubjekten - försäkringstagarna -enligt rättvisa grunder. Sannolikt ärtanken att försäkringsbolagens tillämp- ning avoch försäkringsinspektionens tillsyn över skälighetsprincipen utgör en sådangaranti. Med hänvisning till vad som inledningsvis citerats om syftet' medskatten, nämligen 'att beskatta real avkastning över en viss nivå och enbartsådan avkastning', måste försäkringsbolagen konstatera att förmo- ' dandet attdet finns garanti för rättvis fördelning av skatten är felaktigt. Det har tidigare, t, ex, i försäkringsinspektionens ochförsäkringsbranschens remissyttranden över förslaget till realränteskatt,belysts hur olika avkastningen varit för skilda försäkringar framför allt medhänsyn till de olika inträdesåren. Den som tecknade sin försäkring 1966 har belastats mednegativ realränta i stort sett ända och densenare högre realräntan har endast i ringa mån förmått kompensera de tidigareförlusterna. Ett annat exempel kan vara den som tecknade sin försäkring1982 och som således haft förmånen av hög realränta under de sedan desspasserade åren. Denne skulle möjligen kunna anses - med propositionens syn påfenomenet med någraars högre realränta - kunna bära en engångsskatt. Ett tredje exempel må vara den som tecknade sin försäkringi och som alltså inte haft del i hittillsvarande års högrerealränta. Likafullt skulle denna försäkringstagare komma att belastas med 7 eller5 % skatt. Försäkringsbolagen måste konstatera att de inte harverktyg till hands för att möta dessa problem. Det kan emellertid knappastförvåna att bolagen vid utarbetandet av sina av rnyndigheterna godkändaförsäkringstekniska grunder eller av sina datasystem inte har förutsett ettskatteförslag som det nu aktuella," I det senare måste jag instämma. Rimligtvis hade man ingenanledning att förutse detta. Försäkringsbolagen kan alltså, som klart framgår avcitatet, inte föra skatten vidare på försäkringstagarna på ett rättvist sätt.Det är allvarligt -dock inte mest för försäkringsbolagen utan för regeringen,som helt nonchalant bara lägger en omöjlig uppgift på bolagen, I detta sammanhang kominer också frågan om återbetalningav skatten in. Någon lustigkurre har sagt att om vi inte betalar tillbakapengarna vid en borgerlig valseger, så blir vi halare. Men härfinns ju minst två allvarliga komplikationer. Den första är att vid det laget när en återbetalning kanbli aktuell, då har ni socialdemokrater skaffat oss utgifter i motsvarandegrad. Pengarna går visserligen inte oavkortat till de sämst ställdapensionärerna -det löftet håller ni inte. Men ni har i alla fall börjat sättasprätt på dem. Den andra komplikationen är att eftersom man inte kan taut skatten på ett rättvist sätt, så kan man än mindre betala tillbaka denrättvist,-Pengarna hamnar i fel fickor. Och eftersom försäkringsbolagen intekan klara detta och ni socialdemokrater inte ens är intresserade av det, så kanni väl inte begära att vi utan vidare skall betala ut pengarna till andra ändem som har drabbats i dén första villan - den som ni har ställt till med.Ingen kan väl undgå häleri genom att dela ut tjuvgodset till andra än dem somhar blivit bestulna. Nej, jag har lärt mig ett ord av finansministern. Jagtycker att det där med häleri var "barnsligt". Barnsligt tyckte nämligen finansministerri att det var närjag och mina borgerliga kolleger lämnade Spardelegationen i protest motpensionsskat- ' En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m. En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m. Enligtfinansministern travade vi ut, skramlande med ett svärd och slängande i dörrar.Försiktigtvis talade finansministern om detta i en sista replik, då varken jageller någon annan kunde gå i svaromål beroende på debattordningen. Men så var det inte, finansministern. Vi slängde inte inågra dörrar. Vi skramlade inte med några svärd, för svärd har vi aldrig behövti Spardelegationen, Och vi travade inte ut heller-vi gick inte dit till nästasammanträde. Så enkelt var det, och jag skall förklara varför jag inte gickdit. Jag har funnit arbetet i Spardelegationen meningsfullt.Sparandet är en av de viktigaste välståndsbildande företeelserna i samhället.Men då måste spararna kunna lita på utställda löften. Här har jag med mighandlingarna till ett av Spardelegationens senaste möten. Jag skall intefördjupa mig i detta. Men mötet behandlade den kampanj som fick så storuppmärksamhet i massmedia. Tyvärr kunde jag inte vara med på detta sammanträde,eftersom skatteutskottet vid det tillfället befann sig på resa. Ett av deaffischförslag som refuserades när man diskuterade olika alternativ lyder såhär: "Lägg undan pengarna innan nån tar dom!" Ett annat av de förslagsom diskuterades lyder: "Köp inte smågodis. Spara till något riktigtsnaskigt," Vad man tänkte på vet jag inte, för jag var som sagt intedär. Men jag tror i alla fall att detta i någon mån kan belysa varför vitravade därifrån - eller rättare sagt varför vi inte gick dit. Med hänvisning till vad jag har sagt här, medhänvisning till dokumentationen frän utskottets hearings, med hänvisning tillde drygt 2 000 brev som kommit utskottet till banda, samt sist men inte minstmed hänvisning till den utomordentligt välskrivna reservation som de treborgerliga partierna gemensamt har avgivit, yrkar jag avslag på propositionenoch bifall till nyssnämnda reservation, nr 1. AnL 4 STIGJOSEFSON (c): I skatteutskottets betänkande 17 behandlasden mycket omdiskuterade pensionsskatten. Förslaget presenterades helt hastigtnågra dagar efter det att finansministern uttalat att någon proposition omrealränteskatten inte skulle framläggas. Någon utredning av effekterna avpensionsskatten har inte gjorts och inte heller någon remissomgång. Lagrådethar visserligen fått yttra sig, men det har varit starkt kritiskt och avstyrkteförslaget. Trots detta och trots att denna typ av beskattning är främmande fördet svenska skattesystemet vill socialdemokraterna utan några hänsyn tilloppositionens uppfattning, utan hänsyn till de många organisationer som varitkallade till hearings, driva igenom detta förslag. Man gör det väl medveten omatt skatteuttaget kommer att drabba mycket slumpmässigt såväl beträffandeenskilda som företag. Det verkar som om det för regeringen är viktigast att fåin 15-20 miljarder till statskassan utan att ta hänsyn till vilka konsekvenserdet blir för den enskilde eller för försäkringsbolag och företag. eller aldrig har ett förslag kritiserats så starktsom detta. Och det är fullt förståeligt. Statsmakterna har år uppmanatlandets medborgare att öka sparandet. Olika åtgärder har vidtagits.Skattesparande och allemanssparande har utformats med regler som ger betydandeskattelättnader just för att stimulera sparande. Försäkringssparandet har redantidigare fått vissabegränsningar och försäkringsbolagen har fått ett högre skatteuttag på sininkomst. Trots detta och trots att pensionssparandet ofta har haft en negativavkastning - realt sett - har försäkringssparandet ökat. Endast under de allrasenaste åren har försäkringsbolagen uppnått en realränta på , den gränssom regeringen nu tycks acceptera. Att regeringen då plötsligt går in och mereller mindre konfiskerar av pensionssparandet och avkapitalförsäkringssparandet - med hänvisning till att avkastningen skulle varaför hög - är oförståeligt. Hur skall statsmakten kunna skapa förtroende ochintresse för ett sparande - som är nödvändigt för landets ekonomi - när manhandlar på det sätt som regeringen nu har gjort? Det är svek mot tidigarelöften, mot alla dem som har avsatt en slant för en tryggareålderdom. Med den utformning som förslaget har blir det just de som sparatunder som drabbas hårdast. Det är förvånansvärt att socialdemokraternahar lagt fram detta förslag. Är det ett nytt inslag från socialdemokraterna attpunktbeskatta viss egendom på det här sättet? Nej, har man sagt när den fråganhar ställts. Det är en engångsföreteelse. Men när skatteutskottets majoritet,bestående av socialdemokrater och kommunister, i utskottsbetänkandet skulleteckna ned detta löfte fick det följande utformning: "Utskottet vill i likhet med ,finansutskottet och departementschefen understryka angelägenheten av att denlångtgående återhållsamhet som varit rådande i fråga om skatter avengångsnatur upprätthälls också i fortsättningen," Det är många ord. Det är ingalunda något klart besked. Detär inte något fast löfte om att detta nya inslag i skattesystemet är nägonengångsföreteelse. Vill man lyssna till vad den socialdemokratiskepartisekreteraren har sagt, finner man att han i stället har velathålla dörren öppen för fler engångsskatter. Det gör att man frågar sig vad somkommer att hända . Regeringen underlät att sända ut förslaget på remiss trotsuppmaning från lagrådet. Var det beroende på rädslan för en stark kritik ellervar man redan på förhand övertygad om resultatet av en remissomgång? Lagrådet avstyrkte förslaget, men detta nonchalerades. Vardet verkligen så att regeringen från början hade bestämt att förslaget skullegenomföras oberoende av vilken kritik som kom fram? Regeringen visar enmaktfullkomlighet som är oroande . Allt tal om den svenska demokratin, det traditionellanoggranna förberedandet, insynen från oppositionen i utredningsarbetet, denomfattande remissomgången läggs åt sidan. Regeringen vill till varje pris drivaigenom förslaget. Visserligen fattade skatteutskottet beslutet att inbjudaett tjugotal organisationer till hearings. Själv såg jag detta som ettpositivt inslag i en komplicerad, och irriterad situation. Men vad blevresultatet? Ingenting, Socialdemokraterna tog inte någon hänsyn till den hårdakritik som framfördes från praktiskt taget samtliga organisationer - endast tvåundantagna. Lika litet hänsyn togs till motioner som lämnats.Socialdemokraternas uppfattning var låst från början och jag kan inte annat änbeklaga denna En tillfällig förmögen-hetsskaU för livförsäkringsbolag,m. 2 protokoll 1986/87:48 En tUlfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m.m. inställning.Med kornmunisternas hjälp genomdriver man ett beslut, som mött hårdarekritik och från fler samhällsgrupper än jag under mina år iriksdagen har varit med om. Vem drabbas nästa gång? Osäkerheten ökar och misstron motregeringen blir allt större. Allmänheten ställer frågan: Kan vi inte längrelita på att fastställda regler blir bestående? I propositionen uttalar finansministern att intäkternafrån pensionsskatten - oavkortat - skall gå fill att finansiera åtgärder tillförmån för de sämst ställda pensioriärerna. Ca 1 500 miljoner uppskattadefinansministern det belopp fill som så att säga skulle stå till förfogande. Det finns ett enkelt sätt att förverkliga detta genom atthöja pensionstillskotten. I så fall fördelas beloppet till dem som har lägst,pensioner. Men så blir det inte. Fördelningen görs via en basbeloppshöjning, enförändring som ger mest till dem som har högst pension. Dessutom föreslås attförmånerna när det gäller kostnaderna för sjukvården för pensionärer försämras.Pensionären skall själv få betala dagsavgiften på lasaretten, som är 55kr. Om det skulle bära sig så illa att man får ligga på sjukhus ett helt årblir det en kostnad på ca . Löftet om de 1 500 miljonerna, som skulleanvändas till att förbättra pensionen för de sämst ställda pensionärerna,har-svikits. I propositionen om pensionsskatten föreslås också att dens. k. ränteskatten på avkastningen från kapitalförsäkringar höjs från 40 till50 % och att nya K-försäkringar i fortsättningen skall förmögenhetsbeskattashos ägaren. Även detta förslag har kritiserats i skrivelser och vidutskottets hearings. Bl.a. har SHIO-Familjeföretagen gjort gällande att ensådan beskattning kan komma- att i mänga fall försvåra eller omöjliggöraönskvärda generationsskiften. Utskottet vill rned anledning härav erinra om att förslagav liknande innebörd som det nu aktuella aktualiserades under förra hälften av1970-talet. Den gången avstod man från att lagstifta i frågan med hänvisningbl. a. just till de skäl som framförs av SHIO. Propositionsförslaget i deri här delen har över huvudtaget inte remissbehandlats och är således ännu sämre underbyggt än t. o. m.pensionsskatten. Vi anser därför att bör avslå propositionen i dennadel. Samma sak gäller också förslaget om en uppräkning av dens. Vi anser därför att detta förslag liksom det andra böravslås. Mycket mera skulle vara att säga om dessaförslag. Men jag skall inte onödigtvis förlänga debatten. Det framgår av vårreservation var vi står. säger för sin del ett bestämt nej tillförslaget om engångsskatt. Jag vill, herr talman, härmed yrka bifall till denreservation som vi har fogat till skatteutskottets betänkande och därmed avslagpå propositionen. AnL 5TOMMY (vpk): , ingick regeringen och vpk:sriksdagsgrupp en överenskommelse som bl.a. irinehöll en utredning om "enbeskattning av finansinstitutens ränteinkomster till den del som de överstigeren viss del av realräntenivån". Avsikten var att, efter dansk modell,införa en beskattning av dessa stora, orimliga realräntevinster och medverkatill en rättvisare fördelningspolitik. Detta är bakgrunden till det förslag somvi behandlar här i Attregeringen har backat och inte lägger fram ett förslag om en realränteskatt ärbeklagligt. Vpk står dock kvar vid ståndpunkten att detta vore bäst från mångautgångspunkter. Frågan om skatter av engångsnatur är ingalunda något nytt.Redan under var detta aktuellt, den gången i fråga om s. k.värnskatt. Även under infördes en s. k. värnskatt, som dåinriktades på inkomster och förmögenheter- och jag.betonar förmögenheter.Samtidigt med detta diskuterades även en engångsskatt på förmögenheter,. ochenigheten om det nödvändiga i en sådan skatt var stor. Problemet var den gångenatt det inte fanns något underlag för hur den skulle utformas. 1942 var ettsådant förslag färdigutformat av professor . Förslaget sköts tillfälligtpå framtiden, och när så kriget var slut blev skatten inte genomförd. Jag tar upp detta därför att det i debatten från bl. a.borgerliga företrädare har sagts att skatten är konfiskatorisk och retroaktiv, samt att den utgör enriy form av beskattning och därför strider mot grundlagen. Konfiskatorisk är den därför att den träffar förmögenheter, och retroaktiv är den därför att den träffar förmögenheter som redan föreligger. Men är inte fallet att den strider mot grundlagen. Det har lagrådet slagit fast. Man har däremot uttalat oro över att en ny praxis med bl. a. engångsskatter på förmögenheter skall bildas. Men inte ens här har lagrådet kunnat finna stöd i grundlagen, utan konstaterar att rättsläget är oklart och att det därför kan bli praxis som får utgöra grundvalen för tolkningen . Skulle den tolkning av retroaktiviteten som bl. a. har gjort verkligen gälla skulle varje höjning av den nuvarande förmögenhetsskatten vara omöjlig, därför att den träffar en redan befintlig förmögenhet. I de borgerliga tolkningarna . ligger därför, såvitt jag kan förstå, endast en önskan om att förmögenheter skall vara obeskattade. En utveckling med tillfälliga-skatter på exempelvis storaförmögenheter skulle tvärtom kunna tjäna en rättvis fördelningspolitik. Vpk harockså tidigare i lagt förslag om engångsskatt på stora förmögenheter.Sådana är nästan undantagslöst hopkomna genom andras arbete och/ellerspekulation. I debatten om engångsskatten och realränteskatten harmäktiga intressen låtit sig engageras. Dessa har riktat kritik mot enbeskattning av försäkringskapitalet. Det har dock sin grund i att dessaintressen representerar en filosofi att kapital - av vilket slag det än må vara- utgör en egendom som inte samhället pä något sätt skall blanda sig i. Demenar att denna egendom tillkommit utanför sarnhällets engagemang, som om detinte är just samhället som utgör grunden för kapitalbildningen. Vissa borgerliga politiker har t.o.m. börjat tala om ettförstärkt egendomsskydd. De motsätter sig varje form ay beskattning ellerannan åtgärd som inkräktar på "egendomarna". Att dessa endast kanuppkomma - på ett eller annat sätt - genom insatser av lönearbetare som intetill fullo fått betalt för sin egentliga insats, erkänns inte. Frågan Om den föreslagna engångsskatten och liknandeförslag måste ses ur detta perspektiv. Här kan förvisso hävdas att det i dettafall rör sig om pensionsspararnas pengar. Detta förhindrar dock inte att destora kapitalintressena motsätter sig ingrepp. Orsaken står, såvitt jag kanförstå, att finna i att dessa intressen dels vill minska samhälletsskatteinkomster och härige- En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m. En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m. nom ocksåminimera den offentliga sektorn, dels att det är just de privatakapitalintressena som drar nytta av pensionsmedlen till spekulativa placeringarpå börsen och i företag. Förmögenhetsökningen i har under 1980-taletaccelererat i en takt som . Klassklyftorna har ökat. Samtidigtmed de stora förmögenhetsökningarna har de arbetande fått utstå en lång rad. avår med reallöneminskningar. Sambandet häremellan står klart. För livförsäkringsbolagen är utvecklingen i stora dragdensamma. 'rådde för dessa en i huvudsak negativ realränta,medan räntan i stället har skjutit i höjden till en extremthög nivå. Allt talar också för att det så kommer att förbli under de närmasteåren. Därför är de hotbilder som målats upp om värdesäkringen av de kollektivapensionerna oriktiga. , med negativa realräntor, klaradesändå värdesäkringen - utom i några fall. Trots en negativ realränta påbörjadesen sänkning av premierna för företagen redan är 1975. Alltsedan dess har detinom ITP-systemet givits en form av premierabatter som legat på omkring 20 %.För att trygga värdesäkringen görs dessutom ärligen avsättningar till ensärskild fond, som skall kunna nyttjas vid de tillfällen då tillskott ärnödvändiga, så som exempelvis var fallet . SPPgör för sin del den bedömningenatt värdesäkringen kanbibehållas trots engångsskatten. Vid en närmare studie av hur utfallet varit för SPP underåren visar det sig att premierna har räckt till både den garanteradegrundpensionen och värdesäkringen. Detta leder till slutsatsen att premientrots rabatteringen är så väl tilltagen att den i realiteten täcker ävenvärdesäkringen.