prot · GA0989 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag håller med om att vi måste avveckla de farliga anläggningarnapå något anständigt sätt - men om de kostnaderna är det aldrig någondiskussion! Jämför vi med den debatt som förde strax förejul om att anslå några futtiga miljoner för att förlänga bidragen tillsolenergi och biobränsle, kan vi konstatera att det då gick att till nödsplocka 10 milj. kr. från andra angelägna tekniska projekt för att försöka täckanågra månaders förlängning avseende solenergi - och mer tycks det inte bU. När det gäller biobränseln hälls inte ens de löften somgavs här . De löftena var värdelösa när vi kom till januarimånad. sades det att bidrag skulle utgå till biobränsleanläggningarom ansökningarna var inlämnade till nyår. sägs att det inte finns någrapengar. Det här är ett konsekvent handknde från regeringen. Ivarje läge främjar man den storskaliga elproduktionen, kärnkraften, ochmotarbetar den förnyelsebara energin, de småskaliga projekten. Även om miljö-och energiministern står i den här talarstolen, och ännu mer i talarstolar utei landet, och talar vackert om detta är handlandet helt katastrofalt i dettaavseende. Naturgasen - det är i och för sig bra att den introducerasi - har i själva verket en viss framfid, men det beror på en endasak, nämligen att är huvuddelägare i Swedegas. Man skulle i stortsett kunna säga att med nuvarande energipolitik och med nuvarande regeringskall inget energislag egentligen göra sig besvär på svensk energimarknad ominte är huvudägare. skall snart göra allting. Den endakonsekventa linje jag hitfills kunna finna i den socialdemokratiska energipolitikenär att det finns en som styr och en som tilldelas uppgiften att handla i Vissa anslag till energiändamål, m. m. Vissa anslag till energiändamål, m. m. svenskenergipolitik, och det är .. Det är förskräckande att se denmaktstruktur som här utvecklas. går regeringen ut och skällerpå och säger att man där är ointelligent och inte förstår vad manborde göra, och sedan överlåts forskningsansvar och delar av BFR:s verksamhettill osv. Naturgasen kommer säkerligen att införas i nu -är ju med, och regeringen står bakom och viftar på svansen. Det är ioch för sig bra, men det finns ett problem. Även naturgasen förorsakar drygakostnader när den skall introduceras, och någon måste bära dessa kostnaderunder . Vattenkraften kommer, om ingen ändring sker, att få betaladet lika väl som kärnkraften. Men det kommer att innebära en ny marknadsperiod,där naturgasen till varje pris skall köpa sig andelar i svensk energimarknad.Det kommer fortfarande att vara stora svårigheter för inhemska bränslen.Solenergin kommer t. ex. att ställas på undantag, eftersom energimarknaden harstort överskott på energi och någon stark aktör med regeringens goda minne kanstyra energimarknaden till just de energislag som passar de storskaliga ochpolitiska energisystemen. Jag hoppas att det skall gå upp för svenskafolket hur orimlig denna maktstruktur är, hur litet av verklig energipolitiksom regeringen och egentligen driver. Det är i stort sett regering,industri och kraftindustri som styr. Det är den skrämmande sanningen. har en annan reservation till betänkandetsom gäller . Vad som skall göras är vi ganska överens om, mendet är viktigt att ge klara besked om vilka målsättningarna är. Vi säger ireservationen när det gäller återställningsarbetena för Ranstadsområdet, däralunskiffer har brutits: "Staten skall ansvara för återställningav och ha framtida driftansvar för områden som innehåller miljöstörande lakrest.Dagbrottsområdet skall återställas. Skog och jordbruksmark som ej är belastadav tidigare industriverksamhet bör säljas till enskilda brukare. Byggnader sominte kan nyttjas för annan industriell verksamhet skall saneras bort." Detta ären klar målsättning, en linje som vi bör handla efter. Med detta ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 1 och 2 i NU:s betänkande 19. 116LENNART (); Sin vana trogen tar ut svängarnaganska ordentligt i energipolitiken även vad gäller relativt små betänkanden.Jag skall emellertid inte ta det här stora greppet som gjorde,utan det blir förhoppningsvis tillfälle till det längre fram i vår. När det gäller ersättning för försenad idrifttagning avkärnkraftsreaktorer och det avtal som reglerar det säger attcentern och vpk har varit eniga om att detta varit ett felaktigtavtal, som de inte har ställt sig bakom. Låt mig säga att det finns en förhistoria. Degrundläggande principerna fördes fakfiskt fram för denna riksdag av denborgerliga regeringen. Såvitt jag förstår var en del av den borgerligaregeringen. Jag tror knappast att kan gå till ett generalangrepp iden här frågan. Man kan alltid tvista om belopp, om man har tolkat avtaleträtt osv,, men detta principiella avvisande finns det ingen grund för, inte medden bakgrund som har i den här frågan. Däremot bör vi gemensamt kunnakonstatera att vpk har fört en konsekvent linje. Dess företrädarebör alltså kunna tala om detta med större auktoritet. Men, vilket påpekades av den borgerliga regeringen, mankommer inte ifrån skadeståndsanspråken. Den socialdemokratiska regeringenfullföljde sedan de principer som den borgerliga regeringen hade lagt fram ochsom i fullständig enighet, med undantag för vpk, ställde sig bakom,och det kan man inte hoppa av bara därför att vi har en socialdemokratiskregering. Jag tror inte att man generellt kan rikta den kritiken mot statensförhandlare - det är i varje fall sällan man hör de klagomålen - att de skullevara för snälla i sina förhandlingar. J«g tror snarare att de allra flesta somhar råkat i kontakt med statens förhandlare i stället har klagat över att detvarit alltför ogint, alltför smått tilltagna ersättningar och alltför dåligförståelse. Bakgrunden är naturligtvis återigen, som jag framfördetidigare, att staten har att förvalta skattebetalarnas pengar. Jag är övertygadom att varje regering är intresserad av att hålla ordentligt i statenspenningpung. Men avtalet är som det är. Om avtalets tillämpning pågårdet ständiga diskussioner mellan parterna. Men vi kommer tyvärr inte ifråndetta avtal, vi kommer inte ifrån grunden för ersättningsanspråken, och då ärdet inte mycket att göra, utan bara att betala ut pengarna. Detta har vidiskuterat tidigare i denna kammare och i utskottet. Därför finnsdet ingen anledning att mer i detalj upprepa de argumenten, utan jag skall nöjamig med att yrka bifall till utskottsmajoritetens förslag på denna punkt. Det pågår nu ett arbete för återställande av Ranstad.Såvitt jag förstår är vi alla överens om att det skall göras en finåterställning och att det får kosta en del pengar. Däremot är vi inte beredda,från utskottsmajoritetens sida, att säga att återställandet skall gå till pådet eller det sättet, vilket förs fram i motionen. Därmed har vi icke nödvändigtvissagt att de synpunkter som förs fram i motionen är fel och att vi inte kommeratt landa där. Men, som majoriteten säger i utskottsbetänkandet, detta är nuföremål för utredning, och när man har analyserat de här sakerna och gjort enplanering kan man från sida slutgiltigt ta ställning till hur manvill göra. Vi tycker att man först skall verkställa utredning och analys.Därefter, på basis av fakta i målet, skall man slutgiltigt bestämma sig när detgäller återställning. Det är den tågordningen som utskottets majoritet haruttalat sig för. Jag vill därför yrka bifall till näringsutskottetshemställan i betänkande nr 19 och avslag på de två reservationer som är fogadetill betänkandet. Vissa anslag till energiändamål, m. m. 117IVAR () repUk; försöker pliktskyldigastblanda bort korten. Det avtal vi diskuterar här som berör ,, är ett avtal som lades fram av den socialdemokratiskaregeringen . Det är ett avtal som aldrig har biträtt, varför denhistoriebeskrivning som här har gjort är helt felaktig. Detär vidare typiskt att man försöker krypa bakom och säga att det här är ettavtal, och det kan vi inte bryta osv. 12 protokoll 1986/87:89 Prot.1986/87:89 vår hemställan har varje gånginnehåUit en begäran om omförhandling. 18 mars1987 Det hade självfallet varit bäst omden hade villfarits direkt eller om avtalet , ... . aldrig hade godkänts. Någraallvarliga försök i den riktningen har aldrig ., , , gjorts ifrån regeringens sida. Nupåstås att det i och möjligenäven på andra nivåer pågår ett visst förhandlande om och analyserandeav detta avtals rimlighet, rätta tillämpning osv. förhållandenfinns här så uppenbara felaktigheter att ingen regering skulle ha kunnatundgå att upptäcka dem om den aldrig så litet hade velat se objekfivt på detta,och något litet se det ur skattebetalarnas synpunkt. Vi kan jämföra här med två ganska likvärdiga företag.Forsmark 3 ägs i huvudsak av . Vad beträffar 3 sägs iblandatt är kommunägt och ibland att det är ett privat företag. Det ärnågon sorts korsningsprodukt. I stort sett har det framförts samma argument förrätt till ersättning som för . Det har inte alls fått något.Ingen skulle ha haft något. Det hade varit det enda rätta. hade då faktiskt för en gång skull en litenpoäng i sin energidiskussion, när de hävdade att det fanns vissa lika dragmellan dessa båda fall och att de borde ha behandlats lika. Där hade defaktiskt rätt. 118 () replik: anklagar mig för att blanda bortkorten när det gäller detta avtal med Forsmarksgruppen. Han säger att det avtalsom vi nu diskuterar har i själva verket aldrig ställt upp på. Ja,detta är att ha en formalistisk uppfattning om verkligheten, . Avtalet bygger på vissa grundläggande principer som ladesfram inför riksdag i ett förslag från, jag tror att det var,mittenregeringen. Samtliga riksdagspartier utom vpk ställde upp på deprinciperna. Sedan, , är man faktiskt förpliktigad att fullfölja deprinciperna i ett avtal, vilket alltså har skett. Därmed borde ansvarför de grundläggande dragen i detta avtal vara helt klart. Diskussionen gäller sedan vad man kan säga om deersättningar som betalades ut på basis av detta avtal. Det är självklart attdet här är en svår förhandling. Men som jag sade tidigare är staten knappastkänd för att vara alltför generös i olika typer av förhandlingar. Jag kan intetänka mig att ett fackdepartement hårt trängt av budgetkrav skulle tveka ettögonblick att dra ner på de ersättningar som de betalar ut för att i ställetkunna använda pengarna för mera offensiva saker. Att i det läget göra tvärtomskulle inte stämma överens med den vanliga verklighetsuppfattning som jag troratt de flesta här i kammaren har. kan därför inte krypa undan detgrundläggande ansvar som den har för detta avtal. I avtalet förutsätts faktiskt att det skall föras ständigaresonemang. Om nu hört vissa rykten om att man i efterhand kanskeskuUe kunna justera ersättningen med ett antal miljoner, är det väl ett uttryckför att det är ett avtal som fungerar. Det bör vara glad för - detär ju precis vad han vill åstadkomma. Där har vi inte olika intressen -självfallet skall vi hålla nere ersättningarna så mycket som möjligt. Men igrunden finns då ändå det avtal som har varit med och formuleratprinciperna för, 170 119 ()replik: Det är en underbar argumentering som för. Han taladeförst om det avtal som rörde och - han har rätti att delvis var med på det. Logiken i är då att eftersom inte är helt fri från ansvar för éttdåUgt avtal, så måste sedan ställa sig bakom ytterligare ett dåligtavtal. Vi var ju tyvärr inte i majoritet i den borgerliga regeringen och kundeinte styra avtalet då heller. Därför blev det även då ett sämre avtal än vad viville ha till stånd, och det har vi en viss delaktighet i. Men eftersom vi hardet får vi, när vi har kommit till insikt om att det var ett dåligt avtal,enUgt uppfattning absolut inte ha en annan mening när detgäller nästa avtal, som är ännu sämre. Det är väl tvärtom en merit, tycker jag.Den argumenteringen är alltså helt omöjlig, . Sedanvilar till synes trygg i förvissningen att regeringensjälvfallet gör aUt vad den kan och att det här därför inte kan vara ett dåligtavtal; det bevakas minsann. Men ta del av konsekvenserna av detta! 1 060miljoner är utbetalda. Jagtror inte kan motsäga mig när jag pekar på dessa direktorimUga ersättningsvillkor: Man ersätter kärnkraft efter priset pågasturbinkraft. Kärnkraft kan aldrig vara så lättrörlig och på det sättetanvändas vid toppar, vilka man går in för att täcka med gasturbinkraften. Jagkan räkna upp flera sådana saker. Heladen argumentering som för är bakvänd och ger egentligen baraytterligare kraftfulla belägg för hur rätt har i sin kritik av avtalet. Vissaanslag till energiändamål, m. m. 120 LENNARTPETTERSSON (s) replik: gör nu en strategisk reträtt och erkänner i varje falldelvis skuld till avtalet genom att man ställer sig bakom principerna,i varje fall för det inledande avtalet. Det är ju bra att kunna notera det. Jaghar inte uppfattat det så - ingen annan heller, tror jag - att enbart gäller det avtal som avsåg och de 110 miljoner som vidiskuterade . första inlägg var ju ett generalangrepp för över huvud taget hade betalat ut en enda miljon. Det var fråga om totalt 1060 miljoner. Detär nog trots allt så att är delaktig i det här, och kanske - jagbetonar kanske - hade vi, om den borgerliga regeringen haft en annanutgångspunkt, kommit billigare undan. Men som avtalen nu är formulerade och medde principer som de bygger på finns det inga sådana möjligheter. Vi måste heltenkelt uppfylla avtalet - det är helt rimligt. Det är i enlighet med denuppgörelse som ligger i botten. vice talrnannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterUgare replik. 121 HÄDAR (): Folkpartietsuppfattning är att ingångna avtal skall hållas. Det gäUer också statens avtalmed Forsmarks kraftgrupp. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skullefattas vid nästa arbetsplenum:) 19§ Föredrogs näringsutskottets betänkande 1986/87:20 om ädelmetallkontroll. Anf.122 (vpk); Jag skall fatta mig mycket kort. har haft ett enkelt ochbetryggande statligt system för kontroll av ädelmetall och ädelmetallar-beten.Det har varit ett mönster för andra länder. Det väckte därför berättigadförvåning i exempelvis EFTA-kretsar när beslöt att gå ifråndetta system. Det system som kommer att efterträda det gamla ärsvårkontrollerbart, mer svåröverskådligt, sämre och rörigare. Man hade intebort avskaffa det gamla systemet. Det var uppenbart ett politiskt misstag. Omjag rätt har förstått underhandsresonemang om orsakerna till att förslaget omavskaffandet av den klassiska svenska ädelmetallkontrollen kom till stånd, såvar ursprunget en strävan att hitta exempel och områden där man kunde visa upps. k. avbyråkratisering eller förenkling. Emellertid har man inte lyckats göravare sig det ena eller det andra. Det här området råkade vara det enda manhittade, och därför skulle man till varje pris förändra det rådande systemet.Men man har alltså gjort misstaget att förändra det till det sämre, och det börman göra något åt. skall jag inte driva den här frågan så hårt,eftersom det handlar om en försöksperiod. Men jag är övertygad om att man, omman hade haft alla fakta på hand när det första beslutet fattades, aldrig hadeavskaffat det gamla, enkla och effektiva kontrollsystemet. 123 (): Kravet i vpk-motionen gällde en omprövning av beslut inovember 1986 om en avveckling av den obligatoriska statligaädelmetallkontrollen. Detta beslut föregicks av en remissbehandling av dendepartementspromemoria som låg till grund för den nya lagen om handel medädelmetallarbeten. uttalade då att den föreslagna ändringen avvårt system för ädelmetallkontroll inte skulle komma att försvåra det framtidasamarbetet inpm ädelmetaUkonventionen. Denna konvention härstammar ,då den skrevs under av bl. a. åtta EFTA-länder. Den ställer vissa krav, mensäger inte att det behöver vara en kontroll och märkning av ädelmetaller. dock både obligatoriskaoch frivilliga system för både kontroll och stämpUng. Innanvårt förslag framlades informerade en expertgrupp inom konventionen om attSverige hade planer på att slopa obligatoriet. Det skedde , och ingenhävdade då att inte skulle kunna fullgöra sina förpliktelser efterinförandet av de nya reglerna. Utskottsmajoritetenanser inte att det på grund av de mofiv som framförs i motionen finns anledningatt riva upp det beslut som fattades i kammaren . Lagen träderju i kraft först . Ibeslutet ligger också, som helt riktigt sade, att det inom enfemårsperiod skall göras en utvärdering av den nya lagen, och då kan vi taställning till om någon ändring behöver göras. Jagyrkar därför bifall till näringsutskottets hemställan och avslag påreservationen. Anf.124 (vpk): Att en utskottsmajoritet inte vill välta ett beslut som den har fattatför så sedan kan jag till nöds förstå, men jag tycker i alla fall skall vara så hederlig att man kan medge att man faktiskt gjorde ettmisstag och en felbedömning. Detär en litet lustig argumentering när man i ett ärende kan säga att det härförsvårar inte våra relationer med EFTA-länderna men samfidigt i andra ärendenunderstryker hur viktigt det är att eftersträva enhetHghet. Dethade varit väldigt bra, om det svenska systemet hade kunnat få stå som mönsterför en enhetiigare kontroll, inte minst med tanke på behövligheten av en sådankontroll. Det förekommer ett omfattande internationellt skojeri medädelmetallarbeten, som man är allmänt medveten om och som kan upprätthållasdärför att provningssystemen inte är tillräckligt kvalificerade eller intetillräckligt djupgående. Därförvar beslut inte någonfing som leder till bättreöverskådlighet och större enkelhet, utan det leder fill ökade komplikationer,ökad oenheflighet och sämre kontroll. Därför var det ett dumt beslut. Anf.125 (): Jag citerade bara kommerskollegietsremissyttrande, där det noteras att vissa konventionsländer inte har någotobligatorium, t. ex. , och . Det var det jag citerade,. 126 (vpk): Jag vill erinra om en sak. Vi sitter inte i den härkammaren för att ständigt åberopa underordnade myndigheters mer eller mindrevälöverlagda påståenden, påståenden som ofta är färgade av att myndigheternahar en förhandsinställning och av olika skäl viU gå departementet till mötesmed att tillhandahålla argument för dess ståndpunkter. Visitter här för att göra självständiga bedömningar, därför att det är vi som ärden sista och överordnade instansen. Då skall vi använda vårt självständigaomdöme, och då skall vi kalla ett dumt beslut för ett dumt beslut. Nuhar retat upp mig, så nu vill jag faktiskt yrka bifall tillmin reservation. 1986/87:89 Överläggningenvar härmed avslutad. 18rnars1987 (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästaarbetsplenum.) Anslag till museer ochutställningar 1986/87:13 om anslag fiUmuseer och utställningar (prop. 1986/87:100 delvis). vice talmannen meddelade att debatten i frågaom detta betänkande skulle vara gemensam för samtliga punkter. Anslag till museeroch utställningar 127 (): Vi skall nu diskutera kulturutskottets betänkande nr 13 om anslag tiUmuseer och utställningar. har denna diskussion skett inom ramen förett mer omfattande kulturbetänkande. Men det kan vara motiverat att ha ensärskild debatt om musei- och utstäUningsverksamhet. Detegendomliga är bara att vi inte kommer att ha en sådan debatt i vår utan två.Regeringen har nämligen lagt fram en särproposition om de centralamuseernas uppgifter och ansvar. Den berör i hög grad de frågor vi tar upp . Som exempel kan nämnas att när utskottet föregående år avstyrkte enmoderat motion om Riksutställningar, var det med triotivering att deriutredning som ligger till grund för den nu framlagda särpropositionen inteskulle föregripas. erinrar utskottet om detta och bestämmer sig i nästaandetag just för att föregripa behandlingen av de förslag regeringen framläggermed anledning av utredningsarbetet. Attutskottsmajoriteten på detta sätt delar ett enhetligt sakområde, och två gångermed ett tar ställning till samma anslag skaparotydlighet öm vad egentligen vill på området. Men dessutom belastardet kammarens arbete helt i onödan. Det är symtomatiskt att nästa museidebattär inbokad till , dvs. efter det datum då enligtriksdagsordningen skall vara avslutat. Utskottsmajoritetens agerandeunderlättar sannerligen inte möjligheterna att leva upp till riksdagsordningensbestämmelser. Vi har från moderat sida föreslagit en reduktion av anslagettill Riksutställningar med 3 milj. kr. En utförlig motivering finns i denmotion som väcktes där vi avslutningsvis säger att fiden ärmogen för en översyn av Riksutställningars verksamhet. Den bör kunnaeffektiviseras och begränsas samt i viss utsträckning kunna överföras fillandra institutioner. Kostnaderna bör också i högre grad kunna täckas medavgifter. Menjag skall inte i första hand hänvisa till moderata motioner. Det kan lätt gesocialdemokraterna förutfattade meningar. Jag skall i stället citera ett parartiklar publicerade i . Den29 januari skrev under ? a. följande: "Internthar dugliga producenter sagt upp sig respektive tagit mycket tjänstledigt. Dehar 'samarbetsproblem'. Enligt flera personer jag har intervjuat tycks numeraovisshet råda om vem som skall göra vad på Riksutställningar. Vad som framförallt frustrerar kreativa producenter är den långsamma takten på produktionen,att alltför går mellan förslag och utförande." Ochlängre fram i artikeln: "Något är således inte som det borde vara.Förklaringen är troligen enkel. Riksutställningar har blivit en institution,och därmed byråkratiserat. Man behöver inte längre berättiga sin existens införde anslagsgivande statsmakterna." CecUiaStam slutar: "Jag kan i andanom se hur Riksutställningar blir svenskastatens riksUkare för utstäUningsmediet. Det vore möjligen ekonomisktförmånligt, och enkelt för myndigheterna, men destruktivt för lokal kreativitetoch kunskap. Det är inte självklart att just Riksutställningar är bäst på attgöra utställningar i ." OmCecilia Stam inte är vittnesgill i socialdemokraternas ögan kan jag hänvisatill en artikel i samma tidning av ,förbundsdirektör i 1980-1986. Han säger bl.a.: "CeciliaStam markerar en livsnödvändig princip i artikeln då hon tar avstånd från 'att någon statlig institutionöverhuvudtaget får så mycket makt som RiksutstäUningar har aptit på'." GöranHolmberg hänvisar tiU en utredning med bl. a. ABF;s förre förbundsordförandeInge . Den rekommenderade 1983 "det som Stam nu indirekt skriverom, nämligen en kritisk och öppen granskning av Riksutställningars förmåga attleva upp till de ursprungliga intentionerna och institutionens effekt på helakonstlivet. undvek detta helt och hållet, och lämnar därmedfrågan till kulturminister ." AttBengt inte seriöst tagit itu med problemet framgår av den propositionsom vi skall diskutera . För dagen vill jag yrka bifall till denmoderata reservationen nr 4. Vårandra reservation gäller Arbetets museum i . I det fallet citerarutskottet budgetproposition som hävdar att museet har stor betydelseför det växande intresset för att utforska arbetets historia och att museet börkunna få stor betydelse när det gäUer en samlad dokumentation av arbetetshistoria och arbetslivets förändring. Så långt utskottet. Attden gamla textilfabriken i förvandlats till ett Arbetetsmuseum finns ingenting att säga om. Men när man gör anspråk på att bli ettriksmuseum för arbete och därför kräver medel i annan ordning än andraregionalt förankrade museer, finns det anledning att se litet närmare på saken. Vilketkulturhistoriskt museum har inte som en av sina främsta uppgifter att speglaarbetet och arbetslivets förändring? Historiskamuseet och , vilka får ställning som ansvarsmuseer enUgtregeringens museiproposition. Det gäller givetvis aUa länsmuseer runt om ilandet. Arbetet är, på gott och ont, människans allra närmaste följeslagare. "Du skall äta ditt bröd i ditt anletes svett" står det redan iGenesis. Anslagtill museer och utställningar Anslag till museer och utställningar VarArbetets museum har sin plats i det svenska museimönstret är oklart. Varförregeringen så beredvilligt vill låta staten stå för kostnaderna är däremot lättatt förstå när man konstaterar att LO, ABF, KF och TCO är stiftare.