prot · GA09109 · 1986-12-31 00:00:00 — Dethandlar inte om att sälja uppgifter eller om att ta ut uppgifter från registersom är hemligstämplade. 96 (): Jag tycker att det på något vis blirgoddag-yxskaft av detta. Nog kan väl ändå erkänna att delförhållandet att man tänjer sitt mandat enligt 4 § på det sätt som jag harförsökt beskriva, på lång sikt innebär en risk för att förtroendet för allmänstatislikinsamling i landet rubbas. Därmed är det också civilministerns ansvarall gå in och ta dessa diskussioner. Överläggningen var härmed avslutad. 26 § Meddelande om svar på interpellation 1986/87:208 barden framställt eninterpellation till statsrådet om drogproblemen i trafiken.Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara påinterpellationen. På grund av min arbetsbelastning har jag inte haft-möjlighetall besvara interpellationen inom föreskriven tid. Jag kommer all länina svareti morgon, . 27§ Svar på frågorna 1986/87:460, 505 och 507 om tvångstestning i vissa fall förkonstaterande av HIV-smitta och har frågat mig om jag avser att la initiativ till sådana lagändringar,all del blir möjligt att tvångsvis HIV-iesla gärningsmän eller misstänktagärningsmän vid fall av sexuella övergrepp. Jag besvarar frågorna i ettsammanhang. Bakgrunden till frågorna är två händelser som nyligenutspelat sig. Vid den ena har två män förgripit sig sexuellt på ett antalminderåriga pojkar. Vid del andra har en misstänkt HIV-smittad man våldfört sigsexuellt på en kvinna. Jag villförst säga att jag har stor förståelse för den smärta och oro som barnen,kvinnan och deras anhöriga måste känna efter det som har inträffat.Frågeställarna tycks mena att en undersökning av gärningsmännen skulle kunna iviss utsträckning stilla denna oro. Det föreligger emellertid svårigheter att i efterhand, medfull klarhet fastställa om gärningsmannen har varit HIV-smittad när han begickgärningen. Det är inte heller säkert att HIV-smittan i så fall har överförts. Den som har utsatts för ett sexuellt övergrepp och fruktaratt han eller hon kan ha blivit smittad med HIV kan, med hänsyn till vad jag-nusagt, inte stilla denna oro med mindre än att han eller hon själv låter testasig. Endast på delta sätt kan man få besked om man är smittad eller ej. Jag har inte för avsikt att ta initiativ till attytterligare lagbestämmelser införs om tvångstestning eller annankroppsbesiktning av gärningsmän eller misstänkta gärningsmän utöver dem somredan finns i 28 kap. 12 § . Om tvångstestning i vissa fall för konstaterande avHIV-smitta 99 (): Jag ber att få lacka socialministern för svaret. Om en mopedist vinglar fram på en enslig skogsväg ochhaffas av polis äger polisen rätt att testa om mopedislen är onykter. Ingen kanpä något sätt mot.sätta sig del. När tvä män som utnyttjat minst tio småpojkar sexuelltvägrar aidstesta sig - något som förtvivlade och ångesldrabbade föräldrarönskar - slår polisen maktlös. Man får inte aidstesta dessa förförare. Detta ärsjälvfallet absurt. Jag är djupt besviken pä, socialministernsovilja att ändra gällande lagstiftning. Del måste bli slut på. myndigheters ochpolitikers valhänthet, för att inte säga tafatthet. visavi HIV och aids. Annars finns tyvärr alla risker för alt vi stegar in i ettsamhälle där rena segregationsfasonerna kommer all göra sig gällande. Om intemedborgarna vet och upplever all myndigheter ger stöd ål människor- barn ochföräldrar -som på ett så flagrant sätt utnyttjats kommer, är jag rädd,människors reaktioner all kunna bli ganska brutala, HIV-smittan sprids snabbt. Aids kommer all drabba alltfler. vet vi all ett antal drabbats absolut oförskyllt. Alla somdrabbas skall självfallet mötas av samhällets omsorg och omtanke, men det ärhelt otillständigt alt människor som drabbas oförskyllt - och det menar jag iallra högsta grad gäller de här pojkarna - skall behöva leva med dödsfruktanoch dödsängslan, något som också drabbar deras omgivning. Man kan självfallet,göra gällande att pojkarna kan ochskall testas. Visst,, men delta synsätt anstår inte en demokrati och rättsstat.Det är ju myndigheternas hållning gentemot förförare av det slag som jagåsyftar i min fråga som del är angelägel alt ta itu med. Jag är besviken över attsocialministern lägger över ansvaret på de redan drabbade. Visst kan det varasvårt alt få fram testresultat, men man måste ändå hålla i minnet vem som ärförföraren. 100ANDRE VICE TALMANNEN; har till kammarkansliet anmält att hon ärförhindrad att närvara. Därför får nu ordet. Vi medger att hanlar emot båda svaren. Om tvångstestning i vissa faU för konstaterande avHIV-smitta 101WIGGO KOMSTEDT (m): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret,även för räkning; hon är inte här . Statsrådets svar är helt enkelt att hon inte är beredd attvidta några åtgärder. Hon säger i svaret: "Jag har inte för avsikt alt tainitiativ till att ytterligarelagbestämmelser införs om tvångstestning av gärningsmän ---- utöverde som redan finns--- ," sade att han var Jag hittar inte tillräckligt kraftiga ord. Jag konstaterar att den socialdemokratiska regeringensföreträdare har givit upp kampen när det gäller aidssjukdomen. På annat sättkan man inte tolka svaret. Det är en stor besvikelse för många människor. Skall en våldtagen kvinna med minderåriga barn undandrasrätten att fä besked, och vem är det som skall ställas till ansvar om denvåldtagna är smittad? Här skyddar man alltså den som begått brottet tillförfång för den som har blivit utsatt för det. Det är egentligen ganska vanligti vårt samhälle, men jag trodde att vi skulle kunna få en ändringtill stånd. Statsrådet skriver i svaret: "Frågeställarna tycksmena alt en undersökning av gärningsmännen skulle kunna i viss utsträckningstilla denna oro." Ovissheten är ju det värsta man kan levamed. Det föreligger naturligtvis svårigheter att i efterhandmed full klarhet fastställa om gärningsmannen var smittad vid brottstillfället,säger statsrådet. Ja, det är därför vi vill ha en lag som gör det möjligt attomgående testa gärningsmännen precis som man har rätt att - pä platsen ellerhos en läkare -testa en misstänkt rattfyllerist. Varför skulle det vara såorimligt att aidstesta den som är misstänkt för ett sexuellt brott? Då hinnerhan inte undan! Det här svaret är bara en undanflykt för att vi inte har ensådan lag. Då hade möjligheten stått till buds; Vidare säger statsrådet - det är fantastiskt - att den somhar blivit smittad har möjlighet att själv låta testa sig. Jag trodde att denansvariga ministern visste att det kan ta upp innan dennakvinna kan få ett slutgiltigt besked, om hon själv är den som skall testa sig. Jag konstaterar än en gång att socialdemokraterna intetänker föra någon kamp mot denna folksjukdom. Det blir en ganska egendomlig debatt när manpå grundval av svaret på en enda fråga som gäller kampen mot aids säger attregeringen har givit upp kampen mot aids. De som är med i aidsdelegationen -t.ex. - kan intyga att vi på olika sätt för en intensivkamp mot aids. Jag har sagt att jag har förståelse för de härmänniskornas ångest och oro efter det all denna brottsliga gärning begåtts motdem. Men det som snabbast kan ge dem kunskap om huruvida de är smittade ellerinte är att de själva testar sig. Utfallet av den testen är avgörande försvaret på frågan om de har blivit smittade eller inte. Jag pekar på desvårigheter som finns när det gäller att kunna avgöra om gärningsmännen harvarit smittade eller inte. Jag tycker att det är ganska naturligt att det ärden första åtgärd som man skall vidta. Däremot utgår jag ifrån att det interåder några delade meningar om den brottsliga gärningen. 103ALF (): Jag tycker att det är mycket förvånande attsocialministern som argument för sitt ställningstagande, eller kanske rättaresagt brist på ställningstagande, använder att det kan vara svårt att få fullklarhet i om gärningsmannen har varit HIV-smittad när han begick gärningen. Detkan inte våra obekant för någon att det även i samband med rattonykterhet ellerrattfylleri är mycket vanligt att det kan vara svårt att i efterhand konstateraom gärningsmannen exempelvis hade si eller så många promille i kroppen vidolyckstillfället. För den sakens skull hör man emellertid inte att detargumenteras om att man skall ta bort denna rättighet som polisen har atttesta. Här handlar det om att ifrån myndigheternas sida resolut,kraftfullt och deciderat ställa sig på de drabbades sida och inte på något sättskydda dessa förförare. Jag måste säga att man i dessa tider då aids debatterassä mycket blir besviken på att socialministern intar denna hållning. O/n tvångstestning i vissa faU för konstaterande avHIV-smUta 104 (): Statsrådet säger att hon är förvånad över atten enskild fråga har väckt så stort intresse. Någonstans måste vi faktisktbörja, statsrådet. Det här är, som jag sagt tidigare, en test på vad manegentligen vill göra. kommer statsrådet tillbaka med beskedet att de som äroroliga och har blivit utsatta för detta själva skall testa sig. År det då felpå mina uppgifterom att det tar , innan man med säkerhet kan fådetta besked, om man låter den som blivit utsatt testa sig? Som jag sagt tidigare, vore det enklare att direkt testavåldtäktsmännen. Det är onekligen på det viset att man inte tar ställning förden som blivit utsatt för brottet, utan för brottslingen, eftersom denne inteskall kunna tvingas till detta. Statsrådet hänvisar sedan till aidsdelegationen och minpartikollega . Jag kan dä kvittera med att hänvisa tillstatsrådets partikollega, ordföranden i ,som säger att man i första hand borde ta hänsyn till brottsoffretssituation. Det är inte helt klart att man är så överens. Det är klart att man skall skyddavåldsoffret, och det är därför jag säger att det är angeläget att våldsoffretlåter testa sig. Även om man låter testa gärningsmannen, vet man ju inte omsmittan blivit överförd. Oron hos den som har blivit utsatt blir ju inte mindreför att man vet om gärningsmannen är HIV-smittad eller inte. Den som harutsatts för gärningen behöver inte vara smittad. Det måste ligga i allas intresseatt låta testa sig för att få besked om man är smittad. Det behöver inte att få det beskedet. 106ALF (): Det fungerar säkert så att våldsoffret låtertesta sig. Våldsoffret begriper självfallet att man för att vara på den säkrasidan måste låta testa barnet i detta sammanhang. O/n åtgärderför att förhindra //xissbruk avsjukförsäkringssystemet Man tycker dock att socialministern skulle instämma i ochförstå alt föräldrarna och pojkarna förväntar sig all samhället är såkraftfullt och resolut i en fråga av detta slag, som har med liv och död altgöra, all man inte väjer för att använda tvång när det gäller denna typ avbrottsulövare, och förförare. Det är den inställning och, hållning manförväntar sig från samhällets sida. Visst går det annars all få reda på etttestresultat. 107 (); Bara ett slutligt konstaterande. Del beskedsom del ansvariga statsrådet ger i en diskussion om en så all varlig sak somspridningen av aids är att den som har aids - och kanske själv vet om del - kanfortsätta med sina våldtäktsräder. Statsrådet tänker inte göra någonting tillförsvar för dem som blir utsatta. Den som är smittad lyder undersmiltskyddslagen med alla bestämmelser som finns där och som jag utgår ifrånatt och känner till. 109 (); Ja, det känner vi till. Men vi vet intevilka som är smittade, och del är det fatala, det ödesdigra. Därför ställs frånmånga håll krav på att hela befolkningen eller stora grupper i befolkningenskall aidstestas. Men tänk, att socialministern vill inte ens en gångaidstesta våldsverkare. Då låter det ju väldigt märkligt att det finns de somkommer sig före att höja rösten och kräva aidstest av hela befolkningen. Överläggningen var härmed avslutad. 28 §Svar på fråga 1986/87:478 om åtgärder för att förhindra missbruk av sjukförsäkringssy stemet har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att kontrollera och förhindra attsjukförsäkringssystemet missbrukas. fråga har förahletts av uppgifter imassmedia om alt massjukskrivningar har använts i situationer där anställdavelat protestera mot vad de anser vara missförhållanden på arbetsplatsen. För rätt till sjukpenning enligt lagen (1962:381) omallmän försäkring krävs alt man fått sin arbetsförmåga nedsatt med minsthälften till följd av sjukdom. Lagen är helt entydig på den punkten. Jag tarklan avstånd från alla försök all använda sjukskrivning som en slridsålgärd vidkonflikter på arbetsmarknaden. Det är och försäkringskassorna som iförsta hand har ansvaret för tillämpningen av den allmänna försäkringen. vad somförekommit planerar en ändring i sin kun- Prot.1986/87:109 görelse om kontroll i sjukförsäkrings- och föräldraförsäkringsärenden. Ändringen syftar till alt göradel möjligt för att begära att arbetsförmågans nedsättningstyrks med läkarintyg så snart detta kan anses '" oatransfusionbehövligt ur bl. a. kontrollsynpunkt. 111KNUT (): Jag skall be att få tacka socialministern försvaret. Jag beklagar att omständigheterna har gjort att svaret dröjt i fyraveckor. Händelserna som orsakade frågan är inte längre lika rykande aktuella. För en månad sedan inträffade som bekant ett par fall avmassjukskrivningar, bl. a. bland flygtekniker och sjukvårdsbiträden. Enligttidningsuppgifter var missnöje med lönen främsta skälet till SAS-teknikernasaktion, medan vårdbiträdena protesterade mot förslaget att deras tjänsterskulle ersättas med undersköterskor och sjuksköterskor. Jag har full förståelse för att enskilda individer i enstressad arbetssituation, under villkor som kan upplevas som orättvisa, kan måså dåligt att sjukskrivning kan vara motiverad. Att däremot 19 av 22flygtekniker och 65 av 90 vårdbiträden blir sjuka på en gång och dessutomfriska i stort sett , bär självfallet inte sannolikhetens prägel. Änmer markant värdet när 600 poliser plötsligt blev sjuka. Det är glädjande att socialministern klart tar avståndfrån detta missbruk av sjukförsäkringssystemet. Efter polisernas sjukskrivninghösten 1985 talade riksåklagaren om bedrägeri, men åklagaren som fick hand omfallet lade ned förundersökningen med hänvisning till bevLssvårigheterna. Detförefaller sålunda svårt att få saken rättsligt prövad. Det är bra att nu får order attskärpa attityden. Jag förutsätter att socialministern följer upp frågan, så attförsäkringskassorna vid behov aktivt tar itu med kontrollproblemen. Det behövsalltså ingen lagändring, men det behövs att socialministern aktivt följer uppdetta, och jag tolkar svaret sä alt det kommer socialministern också att göra. Överläggningen var härmed avslutad.,, 29 § Svar på frågorna 1986/87:491 och 533 omblodtransfusion med eget blod och har frågat migom jag av.ser vidta sådana åtgärder att egenblodgivning blir möjlig och attpatienter kan få transfusioner med eget blod. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. En ordning där det blod man lämnar kan förvaras för attsenare användas för det egna behovet av blod skulle enligt ökad säkerhet för patienterna därför att det inte kan fastställas medhundraprocentig säkerhet alt blod för blodgivning är fritt från HIV-smitta. 0/71 blodtransfusion med eget blod relaterar ett fall där en patient har nekatstransfusion med eget blod vid sin kommande operation. Det föreligger inte något hinder för läkarna när deförbereder en patient för operation all låta patienten lämna blod, som kananvändas under den kommande operationen. Läkarna får avgöra när deltaförfarande kan vara lämpligt, t.ex. när det är fråga om en ovanlig blodgrupp.Vidare måste hänsyn tas till tillgängliga resurser vid sjukhuset. Att patientenlämnar blod innebär emellertid en blodförlust, som tar lid att kompensera och somdärför kan vara olämplig strax före en operation. En bedömning måste göras frånfall till fall. Att däremot vid allmän blodgivning reservera del lämnadeblodet för i första hand blodgivarens behov föranleder en rad praktiskasvårigheter som måste vägas mot nyttan av vad man vill uppnå. Risken alt blismittad av HIV vid en blodtransfusion i är så gott somobefintlig. Mot bakgrunden av det förhållandel anser jag alt del för närvarandeinte föreligger tillräckligt behov av att vidta särskilda åtgärder från statenssida för att åstadkomma egenblodgivning. 113 (): Jag tackar för svaret. Detta gäller kanske enav de svåraste frågorna i hela aidsdebatten. Frågan om blodtransfusion berörpraktiskt taget varenda svensk i livet. Det må vara rikligt som statsrådet säger och som sägs frånexperlhåll; att risken att bli smittad genom blodtransfusion är liten. Detvikliga är alt risken finns och att risken ökar ju fler HIV-smittade vi får ibefolkningen. Därför är det angeläget att vara ute i så god lid som möjligt förall förebygga och motverka den risken. Jag vill också fråga statsrådet beträffande deninformationskampanj om aids som pågår för fullt. I Stegel före virus, en av broschyrerna, slår att smittakan överföras vid blodtransfusion: "är del dock ingen risk alt fäsmitta vid blodtransfusion i . Allt blod kontrolleras." Jag konstaterar, herr talman, alt del är en direktfelaktig upplysning, och jag beklagar att aidsdelegationen ställer sig bakomsådana direkt felaktiga upplysningar, som går ut till hela svenska folkel. Jagvill fråga statsrådet: statsrådet beredd att rätta till den felaktigaupplysningen? Jag är medveten om att det här gäller en balansgång mellana ena sidan all ge en riktig, saklig information och å andra sidan att inteskrämma upp människor i onödan. Men det allra farligaste, som jag ser del. ärall ge en felaktig information, sa att man invaggar svenska folkel i ettogrundat lugn. Man måste vara medveten om risken,även om risken är mycket liten. Och hur liten den är vet vi faktiskt inte.Experter har olika uppfattningar på den punkten. 114LARS (): Herr talman! Jag ber all få tacka statsrådet för svaret. Detär brist på blodgivare, och för stora pengar annonserar sjukvården efterblodgivare. Om intyg o/n HIV-test vid passkontroll Det är också så att alla ingrepp, inte minst blodtransfusioner,är förenade Prot. 1986/87:109 med risker. Då tänker jag inte enbart påaidsrisken. Vi har ju också inte minst allergiska risker. Kan man egentligen få bättre blod än sitt eget friska? Detmåste ju vara bra för dem som utför operationen att veta, att det åtminstoneinte tillstöter några komplikationer, eftersom det är patientens eget blod somanvänds. Oron för aids ökar, och vi har exempel på att människor blivitsmittade just genom blodtransfusioner. Det vore därför naturligt att demänniskor som skulle kunna få transfusioner med eget blod också får tillfälleatt få det. Jag tackar för den positiva delen i svaret, där statsrådet sägeratt det inte föreligger något hinder för läkarna alt förfara på det sätt somjag önskar. Men jag har en alldeles bestämd känsla av att statsrådetmåste göra delta uttalande för sjukvårdens olika huvudmän. Överläggningen var härmed avslutad. 30§ Svar på fråga 1986/87:509 om intyg om HIV-test vid passkontroll har frågat justitieministern omhan är beredd att föreslå sådan ändring i bestämmelserna alt. isamband med kravet på uppvisande av pass vid ankomsten till , intyg ävenbegärs om genomgängen HIV-test, visande att personen i fråga inte är bärare avHIV. Arbetet inom regeringen är så fördelat alt det är jag somskall svara pä frågan. Jag delar självfallet uppfattningen att allt som kan görasockså måste göras för att hindra spridningen av aids. Jag anser emellertid attdel i detta avseende är mindre ändamålsenligt att vid inresa till krävaatt den besökande med intyg visar att han inte är bärare av HIV. Ett expertmöteinom har behandlat riskerna för attHIV-smitta sprids genom internationellt resande. Mötets slutsats var bl.a. attHIV-kontroll av internationella resenärer inte är någon framkomlig väg althejda smittans spridning. Eftersom HIV/aids sprids på samma sätt i hela världenbör i stället resurser satsas på upplysning om hur man undviker smitta såvälnär man reser utomlands som när man vistas i det egna landet. Finns det anledning att anta alt en person som vistas iriket bär på HIV-infektion, skall vederbörande i enlighet med vår smiltskyddslagstift-ningunderkasta sig den undersökning och behandling som behövs. Vederbörande skallfölja givna föreskrifter, som har till syfte all förhindra att smittan försvidare. Att informera om beteenden som innebär risk för smitta,att använda smittskydd.slagstiftningens möjligheter på ett förnuftigt vis ochatt underlätta frivilliga Hl V-tesler är enligt min mening de meständamålsenliga åtgärderna för att skydda landet mot smittspridningen. Jag är således inte beredd att föreslå sådana ändringar ibestämmelserna som har efterlyst. Prot.1986/87:109 Anf. 116 (); 23 april1987 Herr talman! Jag lackar statsrådetför det utförliga svaret. Trots att del är ,,,,, negativt tackar jag ändå för statsrådets försök attförklara sin negativa Om intygom HIV-test 6 j & & , k I 11 ' inställning. Jag tycker att detta är en upprepning avde diskussioner vi haft , eftersom svaret visar regeringens passivitet. göramycket litet i stället för att vara aktiv och vidta alla tänkbara åtgärder i syfte atthindra spridningen av HlV-vimset. Man har lusen ursäkter för att man integör någonting och för att man måste skjuta på saker och ting. Det vore väl mycket enkelt att begära all främlingar somkommer till och vid inresan måste visa upp sitt pass också visar uppett intyg om att de genomgått aidstest och inte bär på HIV-smitta. Om man resertill måste man visa upp intyg på all man är vaccinerad mot tyfus, motmalaria och mot gula febern. Det är ingen som ifrågasätter det. och då ärdet idessa fall inte fråga om smittsamma sjukdomar på samma sätt som aids är det, IFrankrike, för att ta ett annat exempel, införde man över bestämmelsenatt svenskar för att få komma in i måste ha visum. Denna bestämmelseinfördes därför att man i ville hejda terrorismen. Terrorismenkommer ändå att skörda betydligt färre offer än vad en spridning av aids kommeratt göra. Jag förstår inte varför statsrådet är sä negativ.Statsrådet hänvisar till att man pä ett expertmöte inomVärldshälsoorganisationen behandlat frågan om riskerna för att HIV-smittasprids genom internationellt resande och därvid uttalat att resurser främst börsatsas på upplysning. Delta tyder på att man inom ärlika likgiltig som statsrådet förefaller att vara när del gäller altgöra någonting aktivt. Att HIV-smittan inte sprids på samma sätt i hela världenär ju inget argument för att resurser i stället bör satsas på upplysning om hurman undviker smittan. Det är någonting som man dessutom bör göra. Det är juinte något alternativ. Eller anser statsrådet verkligen att ett alternativ tillall man försöker hejda strömmen av aidssmittade är att man sprider upplysning?Är statsrådet lika negativt inställd till alla andra intyg som måste visas uppav svenskar när de reser utomlands eller av främlingar när de kommer tillSverige? Jag förslår inte statsrådets myckel negativa inställning, somavspeglade sig även i de svar som hon har lämnat, till attverkligen göra någonting aktivt när det gäller att hejda spridningen av aids; Jag tycker mig i dagens debatter omaidsfrågan ha kunnat förmärka en mycket stor okunnighet hos den moderatariksdagsgruppen om vad som egentligen görs när det gäller alt hindrasmittspridningen. Jag tror att jag får be att för sinapartikolleger redogöra för aidsdelegationens arbete, som sannerligen intepräglas av passivitet eller likgiltighet. Inget landhar enligt WHO infört sådan gränskontroll som efterlyser.En del länder gör kontroller efter del all de resande kommit in i Vigör också HIV-tester på invandrare och andra som kommer till Detta är den ståndpunkt som man intagit inom WHO, ' som sannerligen inte heller präglasav någon likgiltighet för dessa frågor. Det är väl ändå så, , att man bör användasina resurser på ett sådant sätt att de ger det bästa möjliga resultatet. Manhar alltså kommit fram till att den väg förordar inte är den mestfördelaktiga. Det är självklart att man skall använda sinaresurser på ett sådant sätt att de ger det bästa resultatet. Men för det förstaanser jag inte att regeringen gör det.