prot · GA09109 · 1986-12-31 00:00:00 — Han säger också attsvensk industri och därmed skall som en avskolans viktigaste kunder ställa stora krav på utbildningens kapacitet,kvalitet och det sätt på vilket skolan arbetar. Kraven skall framföras tillföretagets, skolans, ägare och styrelse. En ganska vanligen förekommande negativ skolbeskrivningger alltså motiv för en företagsledare att ohöljt ställa ut ettantihumanistiskt skolideal, där skolan inte ses som någonting annat änleverantör av produkter. Jag tycker inte att man skall genera unga människor genomatt beteckna dem som produkter, delleveranser till svenska industriföretag somdessa skall använda i sin vidareförädling. Jag tycker att det är ett cynisktsätt att betrakta människor. Det är ett uttryck för en klar antihumanism, ochden reagerar jag emot. Därför finns det anledning för oss att mycket starkthävda skolans rätt till självständighet, frihet och oberoende i förhållandetill både näringsliv och samhällsinstitutioner utanför skolan. Bara densjälvständiga skolan förmår möjliggöra för sina elever att utvecklas tillsjälvständiga individer. Debatten om budgeten har också i sin inriktning givitintryck av att skolans alla problem löses med ökade resurser. Var och en tordeinse att det inte är så enkelt. Faktum är ju att skolan under hela efterkrigstidenständigt har fått ökade resurser, t. o.m, som i budgetpropositionernahar kunnat betecknas som nedskärningsår. Kostnaden per elev har oavbrutet ökat.Huvuddelen av de nedskärningar som skett i den statliga budgeten har irealiteten inte varit annat än förändrade relationer i kostnadsåtagandenamellan stat och kommun. När man i tidningsartiklar dramatiskt redovisar ennedskärning på 2 miljarder för den svenska skolan, är i själva verket 1,8miljarder överföringar till ett kommunalt kostnadsansvar, vilket naturligtvisför kommuner kan ha sina problem - det medger jag. Men man bör faktiskt varakorrekt i sifferredovisningarna. Vi behöver diskutera på vilket sätt vi väljer att användaskolans resurser. Lärartätheten har ökat kraftigt - till 8,7 lärare per 100elever, låt vara inkl, hemspråkslärare. Den har bara ökat från 7,6 till 8,4lärare per 100 elever, om man räknar bort hemspråkslärarna. Men även det är juöver ökning . Om nu många lärare säger alt de inte märkernågonting av det, måste vi ta de lärarna på allvar. Om de inte märker attlärartätheten har ökat, måste vi fråga oss hur vi utnyttjar de ytterligarelärare som faktiskt ställts till förfogande i det svenska skolsystemet. Motbakgrund av det blir den parlamentariska beredningen om styrningen av skolansärskilt betydelsefull. Låt mig göra ytterligare en kommentar till budgetdebatten.Att skoldebatten inte alltid förs av debattörer som har de renaste av syftenhar jag kunnat notera. Regeringens budgetförslag utsätts för en massiv kritik,framför allt på den punkt där vi av tekniska skäl har valt en post där stateninte har ansvaret - m. m. m. m. jag syftarpå anslagen för särskilda åtgärder på skolområdet. Regeringen får kritik, ochdet sägs att det är en attack mot dem som bäst behöver stöd. Jag upptäcker närjag läser utbildningsutskottets betänkande alt två av de partier som hårdastattackerat regeringen på denna punkt reserverar sig till förmån för vadregeringen har föreslagit, har mycket effektivt utrett detta.Ylva fortsätter t. o.m. kritiken här, som om denna reservation inteexisterade. Det är litet fantastiskt. Att gör det har jag efter ettreplikskifte med en viss förståelse för. Där sadehon ordagrant om förslag till nytt statsbidragssystem: "Detfinns alltså inte från sida någon som helst beräkning bakomdetta". Därför har jag en viss förståelse för att det inte fanns bakgrundför det man sade. föreslår att skolan skall befrias frånnedskärningar, men tar i sin ekonomiska politik i övrigt inte något som helstansvar för budgetutfallet utan överlämnar i realiteten åt dagens skolelever attsom morgondagens löntagare med en hög inflation betala de pengar man villförbruka . Socialdemokratin som har ambitionen att ha ett stort ochövergripande samhällsekonomiskt ansvar kan inte ägna sig åt sådana budgetäraläitsin-nigheter. Genom det beslut som fattar kommer densvenska att också få väsentligt ökade resurser tillförfogande. Det är då viktigt att vi för en fördjupad allmän debatt om skolansuppgifter och innehåll. När jag hävdar skolans behov av självständighet innebärdet inte att några mål för undervisningen så som de anges i läroplanenåsidosätts. Tvärtom: Genom att betona skolans självständiga pedagogiska ansvarkan vi också kräva ätt den tillämpar läroplanens riktlinjer och anpassar sinundervisning till elevernas skilda förutsättningar, 1 ett avseende tror jag att vi har anledning att draslutsatser av vad som har hänt . Jag tror att det är olyckligtatt skolklassen i så hög grad upphört att fungera både som undervisningsgruppoch som social gemenskap. Det är viktigt att den sammanhållna klassen - inteden genom stadierna sammanhållna klassen utan den under läsåret sammanhållnaklassen -Uppmärksammas bättre . Det kan finnas flera skäl till att man har minskatbetoningen av detta . Man har många val på högstadiet, man villvariera arbetsformerna, Och i skolor med många invandrarelever harhemspråksundervisningen splittrat schemat. Förskolarbetet har det i längastycken varit olyckligt. Det finns klasser där samtliga elever aldrigeller nästan aldrig träffas på en gång, och det finns klasser därklassföreståndaren inte undervisar sina elever en enda timme. Lärare kan inteplanera en meningsfull undervisning om de inte har garantier för att de underen planeringsperiod har möjlighet all möta hela elevgruppen. Jag tror alltså att vi i fortsättningen starkare änhittills måste betona skolklassen som inlärningsgrupp och, som social gemenskap.Den sammanhållna klassen kan medverka både till alt skapa lugna och harmoniskaförhållanden på en skola och till att ge flera elever mera kunskaper. 158BJÖRN (vpk) replik: Statsrådet säger att exempel på brister inomskolan har getts i debatten enbart från det kommunala ansvarsområdet. Ja,kommunernas möjligheter att uppfylla sitt ansvar förbättras ju inte avnedskärningar inom skolan. Från vpk;s sida är vi av den uppfattningen, att omvi beslutar om reformer, t. ex. lärarutbildningsreformer, är det ocksåintressant, kanske t.o. m. från rent ekonomisk synpunkt, att skapa sådanamöjligheter också ute i kommunerna att den kompetens vi får genom olikareformbeslut också kan tas till vara. Vi vet att nedskärningar inom skolansområde kompenseras av nedskärningar inom skolans kommunalakompetensområde. Det gläder mig att statsrådet också välkomnar endiskussion om skolans innehåll så att vi kan se vad skolan egentligen handlarom, nämligen människan. Låt mig avslutningsvis säga att den utredning som hartillsatts om styrfunktionerna i skolan är välbehövlig föratt man skall kunnautröna hur de resurser som vi ger skolan bäst skall utnyttjas. I med diarienummer 1985:280kan man på s. 41 läsa: "Det ekonomiska läget i kommunerna har varierat menockså kunskaperna om resursutnyttjandet i . I flertalet av kommunernahar man haft bristfälliga kunskaper om genomförandel och utfallet avbesparingarna. Resursutnyttjandet i rektorsområdena har i stor utsträckningöverlämnats till rektorerna. Styrningen av har inriktats påtilldelningen av resurser och inte på vad dessa resurser användstill eller vadde ger för resultat." Det är dags att skolpolitiker, utbildningspolitiker, blirpolitiker rakt öyer hela fältet. m. m. 159LARZ () replik: Problemen löses inte med ökade resurser,säger , På något sätt låter det välbekant. När jag 1979 kom tillriksdagen och till utbildningsutskottet var det ständiga argumentnär hon försvarade sina besparingar. Ni skall inte tro att skolan blir bättrebara därför att den får mer pengar, sade hon. Det är möjligt att del är sant.Men om vi är överens om att det finns vissa problem som behöver lösas är detväl ändå, , inte så att det blir lättare att lösa dem om man fårmindre resurser, och framför allt mindre av de resurser som är avsedda just föratt lösa problem för elever med svårigheter, handikapp osv,? Det går naturligtvis att med en viss sifferexercis hävdaatt det förhåller sig som säger med lärartätheten. Men bara detförhållandet att vi har ett vikande elevunderlag innebär att det uppstår en hellång rad problem, trots att vi har relativt gott om lärare, räknat perhundratal elever. Vi har många fler små skolor där elevantalet är lågt och därdet med det här sättet att räkna blir många lärare per elev. Men i alla deklasser där man har mer än 30'elever är man inte ett dugg hjälpt med detbeskedet - man har de problem man har i alla fall. Driver vi den här besparingspoliliken för långt och på ettsådant här konsekvent sätt leder det bara till att vi slår ut de små skolornaoch ser till att de storaklasserna blir större. Så fungerar statsbidraget med sitt system medbasresurser. Det fungerade bra när det konstruerades och när vi hade ett ökandeelevunderlag. Det fungerade något så när hyggligt när elevunderlagetstagnerade. Men med ett vikande elevunderlag får man de här effekterna - detgår inte att komma ifrån. Sedan måste jag be förtydliga vad hanmenar när han talar om förslag för att freda skolan frånbesparingar. Morgondagens elever kommer att få betala dagens inflationsdrivandepolitik, sade . Vad är det, mer bestämt, som dåavser? Är det vårt ursprungliga budgetförslag, eller är det möjligen vårtförslag att finansiera de borttagna besparingarna med ökad skatt pä tobak,-vinoch sprit? Vidare har inte med ett ord kommenteratden fråga jag ställde, nämligen om vi nu får en bättre skola, omdel nu blir bättre för eleverna. 160 () replik: Skolministern tycker att det är tråkigt attvi så mycket uppehåller oss vid de problem som finns i skolan. Tyvärr är del säatt skall man lösa problem måste man ta upp dem i ljuset, titta närmare på democh föreslå åtgärder. kan det då verka som om det bara fannsproblem i skolan. Det är faktiskt sä att det går ut ett stort antal elever frånskolan som inte kan läsa och skriva tillräckligt för att klara sig i detsamhälle som de skall verka i och försörja sig i. ställs ungefär 100000 lektioner in på grund av att man inte har vikarier, eller inte tillsättervikarier. Det är eleverna som drabbas. En mängd lektioner saboteras av eleversom tar sig friheten att förstöra sina kamraters möjligheter att lära sig någotoch lärarnas möjligheter att sköta sitt arbete. Vi måste naturligtvis göra något åtdetta. Vi sparar inte på , . Men vi lägger pengarnapå de ställen där kommunerna bäst kan genomföra de program för bättre kvaliteti skolan som jag har redovisat. Det gäller att kunna tillsätta fastavikarier, bilda flexibla undervisningsgrupper, bättre tillgodose de elever somstör lektionerna och alt ge ökade valmöjligheter på olika sätt. Jag tycker attdet är viktigt att peka på de problem som finns, men också att föreslååtgärder. Del är del som gör i sin partimotion. 161BIRGITTA RYDLE (m) replik; Eftersom i sitt anförandeanvände delarav sin artikel i dagens , vill jag använda andra delar avden artikeln. Han säger i artikeln att "genom att betona skolanssjälvständiga pedagogiska ansvar kan vi också kräva av den att den tillämparläroplanens riktlinjer och anpassar undervisningen efter elevernas skildaförutsättningar". Han framhåller vidare betydelsen av att den underårskursen sammanhållna klassen åter blir regel och inte undantag. Jag har frågat skolministern hur han kan fådetta att gå ihop, men jag har aldrig fått ett tillfredsställande svar. Jagförstår all del helt enkelt är så att det inte går ihop. Den som har varje barns speciella svårigheter ochutvecklingsmöjligheter för ögonen väljer praktiska organisatoriska lösningarsom ger skolan möjlighet att ta hänsyn till den enskilde eleven. Det tycker vimoderater att skolan skall göra. Här framkommer skillnaden mellan oss ochsocialdemokraterna när det gäller synen på skolan. Vi ser barnen som individersom har rätt att kräva att få utvecklas maximalt under sin skoltid. Nisocialdemokrater ser eleverna som ett kollektiv i en sammanhållen klass, därundervisningen skall anpassas till en medelelev som inte finns. Det blir enklass där alla skall göra samma saker på precis lika . Jag tycker att det inte finns någon bättre illustrationtill detta än ett referat ifrån en undersökning av 137 elever i årskurs 9 iGöteborg, som berättar hur de har det i skolan: "Det är ungdomar söm varsvaga i matte och svenska i sjuan. Här finns hjärtskärande repliker: 'Aldrig varitbra.' 'Ofta ledsen i skolan.' 'Alla hackar på mig." 'Hur skall jag klaramig i livet?' År inte detta ett nödrop från just sådana elever som hargått i en sammanhållen klass där de aldrig har fått möjlighet all få den hjälpsom de behöver? Nej, , det är den socialdemokratiskalikformade, sammanhållna skolan som har skapat utslagningen av elever-ochframförallt av de elever som ni säger er särskilt slå vakt om. Grxindskolan t/i. i/i. avslutar sin replik med ettresonemang om skolans styrning. Han exemplifierar det mycket centrala ochviktiga att man, med det styrsystem vi har, fixerats vid att beskrivapengaströmmarnas vandringar och har hoppats att man därmed har fått en effektvid slutpunkten ute i skolorna. Jag tror - och jag nämnde det vid en debatt här tidigare iår - att det finns anledning att mera uppmärksamma ledandet av skolan änbestämmandet över skolan. Vi är ofta så fixerade vid att få bestämma. Detvikliga är att vi har en mycket effektiv skolledning ute i våra skolor. En aktiv pedagogisk ledning är ett sätt att göra skolanbättre. Det är också ett svar på den fråga som ställer. Det ärklart att har rätt, gillar all något fritt citera vad jagsäger. Jag sade att debatten om budgeten har gett intryck av att skolans allaproblem löses med ökade resurser. Men alla problem löser man faktiskt inte medökade resurser. Ett exempel som jag har tagit upp är den ökadeklasspliltring som delvis har möjliggjorts av alt skolan fätl ökade resurser.Man har möjlighet alt lyfta ut störande elever , , fyratimmar. Genom att det har skapats möjlighet att få fler specialfunktionärer harman i hög grad splittrat den arbetsgemenskap som den sammanhållna klassen är.Jag skall återkomma till det. Klasserna är på många håll stora men icke överallt. Även ien Stockholmsförort kan man i en nionde årskurs använda resurserna så all manpå två klasser med femtio elever genomgående sätter tre lärare isamhällsorienterande ämnen, vilket innebär att man också i den gruppenupphäver del som 7 proiokoll 1986/87:109 t/x. skullekunna vara den socialt kontrollerande gemenskap som skolklassen är. Också detär faktiskt ett exempel på hur man med hjälp av arbetsgruppen klassen kan få enbättre -fungerande skola. Sedan sade jag inte att morgondagens elever skulle betala.Jag sade all dagens elever kommer som morgondagens löntagare att få betala. Jagbegär naturligtvis inte att skall hålla med mig i fråga om deanalyser som regeringen har gjort av samlade budgetförslag. Jagtalar då inte om mycket energiska och förtjänstfulla insatserför skolans vidkommande, för dem har jag all anledningatt respektera, ulan jagtalar om samlade budgetpolitik, som leder till. ett försämratbudgetläge, ett ökat budgetunderskott. Jag tror alltså, , att vi med koncentration,förstärkning av skolledarinsatserna. uppmuntran av skolledarna att faktisktleda den pedagogiska verksamheten, förstärkning av undervisningen i svenska,matematik osv. och ökad uppmärksamhet av den sammanhållna klassen kan göra densvenska skolan bättre. upprepar nu en sifferuppgift som hon harfått någonslans ifrån, att 100 000 lektioner ställs in . Tror YlvaAnnerstedt all den uppgiften är korrekt? Det är faktiskt inte mer än en lektionper lärare och år. Den siffran måste vara fel. Det måste vara fler lektioner än100 000 som ställs in. Om man är road av siffror och matematik, vilket jag är,upptäcker man bums att den här siffran är galen. Då kom jag fram till attantagligen är det någon som har utgått från en redovisning av skillnaden mellanantalet kortvikarietimmar och frånvarotimmar för lärare en viss given mälvecka,och då kommer man till siffran 94 000. Del är bara det att i den mäiveckan ingår enbartkorivikarier, som är anställda på en myckel kon lid. Det innebär au lektionerdå undervisningen har skötts av alla fasta lärarvikarier. som är så förtjänta,blir redovisade som lärarlösa eller inställda lektioner, eftersom de ingår i de94 500 lektionerna som inte ersätts med korttidsvikarier. En lösning pä det problem som lar upp medsin siffra vore att avskaffa alla fasta lärarvikarier och tvinga demall la korttidsanställning. Då skulle vi genast få en snyggare statistik, menskolan skulle inte bli bättre av del. Jag tycker att vi, när vi ser alla de siffror som snurraromkring, emellanåt skall våga ha det kritiska perspektiv och den distans tillsifferuppgifter som vi hoppas all våra barn skall ha när de går ut från dennioåriga . den sammanhållna klassen igen!Varför talar jag för den? Jag ser inte den sammanhållna klassen som ett kolli,ulan jag ser skolklassen som en väl fungerande gemenskap avunga människor somkänner varandra. Jag tror alt del är bra att barn som går i skolan tillsammanskänner varandra. Del är bra att de kan utöva en social kontroll sinsemellan.Jag tror det är bra om en elev i en klass säger; skulle vara här. varförär han inte del? Del är bättre än att man när,fröken eller magistern, frågar;Varför är inte här? svarar; Vet inte. han är nog på det eller del -vilket faktiskt inträffar . Vi har inte en fungerande social kontroll iskolan. I ett avSiéwerl Öholnis TV-program intervjuade man elever på Rudebeckskagymnasiet i , som av många anses vara en myckel bra Prot 1986/87'109 skola. Jag noterade att elever på frågan; Varför är denna skola så bra? 23aDril 1987 svarade; Vi håller ihop i klassen och undervisas i klassen. Det slog mig att del kanske ligger en poäng i det. Delkanske är bra alt man - /n. inte ideligen splittrar upp klassenoch plockar ut eleverna kors och tvärs, ulan försöker ha en kärna av gemensamundervisning i vissa ämnen. I del sammanhanget uppstår faktiskt en spänning somär pedagogiskt fruktbar. Jag tycker att vi har anledning all på allvar funderaöver om jnte del förhållandel att skolklassen i så hög grad har upphört allfinnas till har medverkat till all skolan i vissa stycken blivit sämre. Jag blir förfärad över alt man numera kan varaklassföreståndare i en klass utan alt ha en enda limmes undervisning medklassen. Jag har träffat en mamma till en pojke som går i 7:an.,på Järvafällelson-i sade: Jag frågade klassföreståndaren, men hon sade alt hon träffar barnenbara en gäng , sä hon vet inte hur.del fungerar och hur de har det. Delär ingen bra situation. Jag har mött en lärare i en Stockholmsförort som säger allhan vid ett enda tillfälle kan möta hela sin klass, en fjärdeårskurs, de av ett 60-minuters pass en sen efterii-iiddag. Iövrigt är alllid några elever på gång någon annanslans. Jag menar all vi måste återupprätta skolklassen somfungerande och identifierbar arbetsgemenskap. Då tror jag all vi har chans allfaen bra skola. Sedan skall vi på högstadiet självfallet ha möjlighet tillfria val. Vi kan diskutera hur omfattande dessa skall vara. Det har vianledning all föra en niycket avspänd diskussion om. Men vi behöver ha en kärnaav gemensam undervisning, där läraren dels blir identifierbar för sina elever,dels vet all han faktiskt har sina eleverpä plats under undervisningen. Vi begär av våra lärare att de skall kunna planeraundervisningen och vara goda pedagoger. Men hur skall de kunnaplanera, om de inte vet var de har eleverna? Vi måste i del stycket, tror jag,la frågan om skolklassen som arbetsgemenskap på allvar. 163 (vpk) replik: Jag delar statsrådets uppfattning om allledarfrågan är viktig. Hur långt vi kan dela den uppfattningen återstår att se.Enligt vår mening är del dä viktigt att andemeningen i de politiska beslutenkommer ut i praktiken. Delta kräver åtminstone fyra åtgärder. För del första bör skolans och elevernas verklighet lyftasin i debatten här i kammaren, För detandra bör vi-inte kommunalisera skolledarna. För del tredje bör de politiska besluten förankras också ilänsskolnämnderna, så all länsskoleinspekiören inte fungerar som någon sortslibero i sammanhanget. För det fjärde bör frågan om en parlamentariskskoldelegalion prövas efter del all siyrutredningen är gjord, eller börålniinsipne SÖ i del här avseendet reakiiveras och alla riksdagspartier gesmöjlighet all delta i dess arbete. 164LARZ () replik: Debatten har kommit att handla väldigtmycket om skolans ekonomi, och jag måste fortsätta på det området. Jag skullegärna vilja tala mer om innehållet i utbildningen, men vi får säkert fler tillfällentill det. budgetpolitik leder inte till ett störrebudgetunderskott, hävdar vi alldeles bestämt. hävdar motsatsen.Det får man väl ha respekt för. När han med sin argumentering vill visa att detblir ett större budgetunderskott tar han som exempel att vi har föreslagit attvissa statliga företag skulle börsintroduceras. Jag skulle i det sammanhangetvilja påminna om börsintroduktionen av , att staten harförsålt , att Asea-Atom har överlåtits till ASEA, att Svenska Petroleumhar sålts och att statens aktier i har överlåtits. Jag vill påminnaom och Eiser, om att börsintroduktion av förbereds och attProcordia, f. d. Statsföretag, har sålt ett mycket stort antal företag. Jag hartre A4-sidor med exempel på sådana företag. De argumenten kanske vi kan avståfrån att hänvisa till i fortsättningen. Om vi nu har respekt för varandras uppfattning när detgäller finansieringen, vill jag än en gång upprepa det som vi har framfört isamband med överläggningarna om skolan tidigare, och som jag har nämnti debatten. Om vi återigen säger att vi är beredda att betala alla de häruteblivna besparingarna kontant, genom en liten höjning av tobaksskatten ochvin- och spritskatten, menar fortfarande att det är bättre attskolan får vara utan den halva miljarden, så att rökarna kan få sina cigaretterfem öre billigare? 165YLVA () replik: Skolministern talar sig varm för att i störreutsträckning återgå till den sammanhållna klassen. Det låter beslickande. Menvid närmare betraktande upptäcker man att det ändå är ett steg tillbaka. Om vihar en sammanhållen klass med 30 elever kan läraren inte ens ägna en och enhalv minut var åt sina elever. Vi kan sedan titta på vad det är för slags elever somfinns i klasserna . I en vanlig klass finns det normalpresterande elever,det finns svagpresterande elever, som tidigare undervisades i hjälpklass, detfinns högpresterande elever och det finns mycket störande elever. Man kan inteheller blunda för det faktum att man också faktiskt kan ha kriminellaungdomar i sina klasser. Att alla dessa i en sammanhållen klass skulle kunnages individualiserad undervisning är en fullständig omöjlighet. Vi måste nogse till att de elever som bäst behöver det skall få hjälp på olika sätt. Olikaelever behöver skilda insatser och olika mycket hjälp. Det är skolans uppgiftall ge den hjälpen. Vad gäller frågan om antalet inställda lektioner måstesådana för skolan vara ett stort misslyckande, oavsett hur många lektioner detär som måste ställas in. För eleverna är de en stor förlust. 166BIRGITTA RYDLE (m) replik: Jag hörde också, , debatten iTV-programmet från . Det var inte första gången jag sågprogrammet. och jag hade en debatt kring ett tidigare Svardirekt-program. refererade elever i och talade om vilken fin gemenskap de har och hur eleverna tyckte attdet var fint. gymnasium är en fristående skola, somsocialdemokraterna nu vill rasera. Det var beklämmande att i det TV-programmethöra hur så okänsligt svarade nej pä elevernas fråga om deinte kunde få behålla sitt statsbidrag. Gemenskapen är viktig, . Men det ärdefinitivt inte bra om gemenskapen anses vara det viktigaste resultatet avskolarbetet. Gemenskapen måste kombineras med att elevernas egeninlärningstakt och elevernas egna förutsättningar också tas i beaktande. Jagtycker faktiskt att det är väl sä viktigt som klassgemenskapen.