prot · GA09128 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag tror att det vore bra om vi diskuterade om fakta istället för om den fantasivärld i vilken industriministern tycks befinrta sig. 1986/87:128 21 maj 1987- har tvä eller sagtmig att jag inte är beredd att åka till och , Jag kaninformera honom om att jag kommit överens med de två kommunerna att besöka demden . Jag skulle inte ha någonting emot att också vardär då, så att jag får iaktta hur hart ser kommunalmännen och fackrepresentanternai ögonen och hur de ser på den riksdagsman i som sade nejtill anslag för att förbättra situafionen i Bergslagen, Jag kan förstås inte utfärda en irtbjudan. Det får resp,kommuner göra, om de vill ha honom som gäst den gången. Men jag är alltsånyfiken på reakfionen hos kommurtalfolket när skall förklara sittagerande i ,. Jag menar att fortsätter att leva i en drömvärld-. där allt löses med sänktamarginalskatter och sänkta arbetsgivaravgifter. Det är deras universalmedel ipolitiken. Jagtror inte höga marginalskatter är de största problemen i skogslänen. Det finnskommuner i , t, ex. och , som växer snabbttrots att skattetrycket är lika högt som i många Norrlandskommuner som harproblem. Eninternationell utblick visar dessutom att de regionala obalanserna i länder medlägre marginalskatter inte är mindre än hos oss, snarare tvärtom, Istället är det så att om samhällets inkomster minskas försvåras naturligtvismöjligheterna att balansera de krafter som verkar i koncentrerande riktning.Den insikten har ännu inte fått. Jaghar väntat, fru talman, i den här debatten på att någon skulle säga ett ord omnäringslivets ansvar för den regionala utvecklingen. Det hade varit intressantatt höra säga något om detta, eller kanske är det så att hanavstår från det med tanke på sina försiktiga relationer till näringslivet. Dåkan jag själv göra en kommentar. Denprivata storindustrin måste ta ett ökat ansvar för sysselsättningen i regionersom under lång fid bidragit till att bygga upp företagen och näringslivet, saknas inte möjligheter för svensk privatindustri att göra insatser, baraviljan finns. Jagmenar att näringslivet har ett ansvar för den regionala utvecklingen. Det finnsexempel på att de privata företagen sluter upp på ett bra sätt, men detta ärinte tillräckligt: Jag vet att det också finns exempel på motsatsen. De utsattaorterna och regionerna och människorna där måste i ökad utsträckning tas med iberäkningen när nya utvecklingsplaner görs upp i storföretagen . Jag ärbesviken över att detta inte sker i tillräcklig utsträckning . Jag hadehoppats att få en deklaration i denna riktning från någon av de borgerligaföreträdarna under dagens regionalpolitiska debatt, men den har uteblivit.Några krav på det privata näringslivet brukar de borgerhga som bekant aldrigställa. Förstevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 35 (); såg det ut som om de regionala obalanserna var på väg attminska. Vi kunde t.o.m. iaktta en viss utflyttning från destora tätorterna. Regioner som tidigare hade avfolkats växte på nytt. Men nuhar utvecklingen vänt igen, och det ställer förstås krav på en bättre ocheffektivare regionalpolifik. Jagtycker man kan säga att det finns klara likheter mellan dagens situation och1960-talets urbaniseringsvåg, men problemen är på många punkter annorlunda.Drivkrafterna bakom storstadstillväxten är andra än de var för 20 årsedan. Det är naturligtvis nödvändigt att ta hänsyn till detta när man sökerlösningar. Tidigarevar inflyttningen fill tätorterna i stor utsträckning ett resultat avindustrins expansion och rationaliseringarna inom jordbruket. Denregional-pohtik vi har bygger på de styrmedel som behövdes för att mötaden situationen.I hög grad handlar det därför om medel som syftar till att sänka företagenskostnader och att göra det billigare att etablera sig utanför de expansivaregionerna. Vi fick lokaliseringsstöd, investeringsstöd, offertstöd osv. är vi en god bit inne i det som kallastjänstesamhället, och vi har en ekonomi som är extremt beroende avhögteknologiska produkter, av teknisk utveckling och av informationsöverföring.Det är värt att notera att alla de orter som är stadda i snabb expansion harstörre högskolor och goda kommunikationer till övriga delar av vårt land ochtill utlandet. Kunskap, närhet och personkontakter är de etableringsvillkor sompräglar dagens expansiva regioner och branscher. Mot denna bakgrund är det uppenbart att regionalpolitikenmåste förstärkas och förändras. I talar vi om att steget måste tasfrån lokaliseringspolifik till mobiliseringspolitik. I stället för en politiksom bygger på att man beslutar om enheter som kan flyttas måste vi föra enpolifik som sfimulerar lokal mobilisering och som stimulerar de enskildamänniskornas inifiafivkraft, skaparförmåga och kreativitet. Detta är bakgrundentill den nya utredning som föreslagit och som dess bättre alla iutskottet har enats om att begära. lade en utredning fram ett betänkandesom pekade på nya utvecklingstendcrtser, men det måste sägas att förslagsdelenvar skäligen mager. Betänkandet innehöll få förslag för att möta en ny situation.Det är därför viktigt att en ny utredning får möjlighet att tänka fritt ochstort och att direktiven blir vida. Den stora och svåra uppgift som åläggs regionalpolitikenär att skapa förutsättningar för kreativa miljöer utanför storstäderna. Fråncentral nivå kan inte nya idéer, risktagande och vilja att satsa kommenderasfram. Men skaparvilja och förmåga kan stimuleras. Det måste ske genom enkombina-fion av förändringar och insatser, av vilka bara en del är traditionellregionalpolifik. Jag vill också för min del peka på något som redan har tagitsupp här , nämligen behovet av kraftigt sänkta marginalskatter som ettmedel att stimulera kreativitet och risktagande. Det stärker den ekonomiskatillväxten. Ekonomisk tillväxt ger bättre förutsättningar för en framgångsrikregionalpolitik. Men även det kulturella utbudet och fillgången till socialservice har naturiigtvis stor betydelse för en regions attraktionskraft ochstabilitet. Till utbildningens centrala roll skall jag strax återkomma. Därutöver kommer det naturligtvis även framöver att finnasbehov av ett regionalpolitiskt stödsystem. Det systemet måste anpassas till dekrav ambitionen om en lokal mobilisering ställer. I partimotionrefererar vi några principer som vi anser skall läggas till grund för ettsådant framtida regionalpolitiskt stödsystem. För det första, menar vi, måste en större del av beslutenfattas decentraliserat. Lokal utveckling och mobilisering måste bygga påetablering och drift av små och medelstora företag och på enskilda människorsansvarstagande. Utvecklingen måste bygga på de lokala förhållandena och utgåfrån de resurser som är specifika för en viss ort eller region. Det är viktigtatt besluten kan fattas så nära dem som berörs som möjligt för att dessa hänsynskall kunna tas. Prot.1986/87:128 Det är så ätt säga den ideologiska bakgrunden till vårt kravpå att 21 maj1987 länsanslagen skall förstärkas. Pålänsnivå finns insiktert om de speciella T ', ', T7, förhållanden som råder i en region.Där har man förutsättningarna att anpassainriktningen till de lokala behoven och idéerna. somutskottets majoritet nu föreslår av länsartslagert överensstämmer också i stort settmed vad vi från sida har yrkat på. För det andra skall, anser vi, centralt givet stöd varamer generellt. Det är bakgrundert till att vi föreslår att det mest selektivaav alla irtslag, nämligen offertstödet, skall avvecklas. Det är ocksåbakgrunden till att vi kräver att arbetsgivaravgifterna i större utsträckningskall användas som ett regionalpolitiskt instrument. Sänktaarbetsgivaravgifter i de hårdast drabbade delarna av landet, dvs. stödområde A,skulle ge en varaktig hjälp till utveckling i dessa regioner. För det tredje vill vi att stöd skall kunna ges till flernäringar. En stor del av de regionalpolitiska stöden är inriktade påtraditionell industriell verksamhet, helt i enlighet med den problembild somman hade . är det andra delar av ekonomin som expanderar.Då är det viktigt att stödsystemet kan innefatta andra typer av investeringar.Det är ofta vad som kan kallas mjuka investeringar. Från statens industriverkhar man fört fram förslag om hur en sådan förändring skulle kunna se ut. Jagskulle vilja anmoda industriministern att verkligen ta fasta på de synpunkternaoch uppslagen. Men kan man- göra en hel del för att skapa ettflexiblare stödsystem. Från sida föreslår vi att nedsättningen avarbetsgivaravgifterna skall gälla all icke-offentlig verksamhet, och vi villatt persontransportstödet skall gälla även egenföretagare. Jag skulle, fru talman, i det sammanhanget också viljafästa uppmärksamheten vid turismerts betydelse för dert ekonomiskaverksamheten och expansionen i vårt land över huvud taget och inte minst iregioner med svag sysselsättnirtg. Jag fick i min hand ett papper, som visarpå turismens stora betydelse för hela vår nations ekonomi. Bytesbalansen harunder 1986 försämrats med till följd av ökningenav resevalutan, som varit . Jag missunnar verkligen ingen svensk att resatill sol och värme, men jag skulle unna många människor i artdra länder att fåuppleva våra fjäll, våra fiskevatten, våra djupa skogar och glittrande sjöar. Turismen har länge setts över axeln som näring. Det vorevärt att verkligen betrakta turismen som en fullgod och mogen näring blandandra. Det skulle betyda mycket för bygder med svag sysselsättning, och detskulle betyda mycket för hela vår nation om vi kunde förstärka bytesbalansenmed , vilket är fullt möjligt med en satsning och enexpansion av de förutsättningar har som turistland. har frågorna om turism knoppats av till ett särskiltstatsråd. Det är möjligt att industriministern därför skjuter hela ansvaret ifrån sig. Men jag skulle ändå vilja uppmana industriministern att ägna turismeu som näring större intresse och större uppmärksamhet. Jag tror att det där finns en betydande potential när det gäller regional mobilisering och möjligheter att bygga på de regionala förutsättningarna. Men det är också där - det vill jag '2 säga som en reaktion på ett inläggi industriministerns senaste anförande - som vi harskäl att ställa krav på de stora svenska företagen. Jag tror, att om det skall bli någon riktig volym i turismen som näring, bör också det som brukar kallas storkapitalet ägna sig åt denna näring. Det finns en outnyttjad marknad, och industriministern kanske kunde vara den som samordnar och initierar sådana satsningar. ' Vad gäller sy/ien på de regionala problemens omfattningoch karaktär, uppfattar jag att det finns vissa beröringsptirikter mellan folkparfiet och regeringen. Men vi tycks skilja oss åt rörande medlen: Vilka som skall användas och hur de skall användas. Budgetpropositionen innebar, att länsartslaget skulle ligga stilla i nominella tal. I reala termer betyder dét naturligtvis en sänkning. Offertstödet däremot skulle ökas. Till detta ville regeringen lägga 300 milj. kr. i engångssumma, som skulle kunna användas helt fritt av industriministern och stå till regeringens disposition. Budgetpro positionen var mycket knapphändig när det gällde att beskriva användnings områden för dessa pengar. och utskottets majoritet har föreslagit, attdessa 300 miljoner för "infrastrukturen utveckling" inte skäll utgå,och mycket av debatten har gällt detta. Vi föreslår inte det för att viär motståndare till att utveckla infrastrukturen. Tvärtom ser vi en sådanutveckling som en av de viktigaste delarna av en ny regionalpolitik: Men fråganär hur stödet för att utveckla en slagkraftig infrastruktur bör utformas. Vihar vänt oss emot att det, enligt vad som föreslagits, skulle ske genomcentralt fattade beslut - och därtill efter statsrådets eller regeringensgottfinnande. Det är viktigt att investeringar i t. ex. utbildning ellerkommunikationer sker efter öppen debatt här i . Det är nödvändigt atthävda den principen även och även för de investeringar somindustrimirtistern tänkte sig att använda de 300 miljonerna till. Investeringar i infrastruktur och teknikspridning kan skeäven med hjälp av länsanslaget, som vi alltså vill räkna upp kraftigt. Sådanainvesterirtgar bör kunna styra länsanslagens fördelning och inriktning. Vihoppas att ert sådan fördelning också blir resultatet av det beslut fattari dag. De ändringar som utskottet vill göra ogillas justarkt avindustriministern -det är kanske understatement att framställa det så.Det tär uppenbarligen mycket hårt på industriministerns prestige att utskottetnänris ändra i hans proposition. Men detta tillhör, herr statsråd,mirtoritetsregeran-dets villkor. Om prövningen här i skall vara tillnågon nytta och ha någon mening, måste det kunna hända att man ärtdrar i anslagoch i skrivningar. tror industrimirtistern att den här ändringen hardikterats av nöjet att slå honom på fingrarna. Med allrespekt, herr statsråd;Så betydelsefull är inte industriministern att vi bestämmer vär politik eftervad som passar eller inte passar . . Huruvida man skall höja länsanslaget och säga nej tilldert särskilda certtrala pott som irtdustrimirtistern vill hä att dela ut ur ären ideologisk fråga. Från socialdemokratiska utgångspunkter ter det sigsäkerligen naturligt att centralisera planering och beslut och att selektivtavgöra vem oCh vad som skall stödjas, men från liberala utgångspunkter är detnaturligt att decentralisera beslutsfattandet och skapa likvärdiga villkor föralla företag Därför villvi höja länsanslagen och motsätter oss den centrala pott som industriministernvill ha. Dethär är viktiga ideologiska skillnader. I stället för att ta upp dem till sakligoch intressant diskussion har industriministern här medverkat till politiskbuskis. Jag beklagar att debatten förs på det viset. Jagvill, fru talman, slutligen understryka de regionala högskolornas betydelse iansträngningen att skapa kreafiva och robusta regioner utanför storstäderna. Deregionala högskolorna bör kunna fungera som kraftcentra för sina resp,regioner. Som jag inledningsvis framhöll är dét värt att notera att det i deregioner som expanderar och som har god sysselsättning också finns enhögskola. Viär från sida relativt nöjda med de förslag som föreläggsriksdagen. Debatten kretsar framför allt kring fyra punkter. För det förstaskall länsanslaget höjas, vilket är i enlighet med folkparfiets förslag. Fördet andra skall en utredning se över den framtida regionalpolitiken. Ett enigtutskott står bakom detta krav, som framförts från . För det tredjegäller det ett tillbakavisande av de infrastrukturmedel som industriministernbegär. Vi föreslår med instämmande från utskottsmajoriteten att regeringen fåråterkomma med förslag som klargör vad pengarna skall användas till. Fördet fjärde handlar det om sysselsättningsstödet. På den punkten är vi intenöjda. Socialdemokraterna har där fått igenom sin vilja, dess värre fillsammansmed . Det betyder att möjligheterna att i Bergslagskommunerstimulera sysselsättningen försämras. Lägeti dag kan sammanfattas på följande sätt. På de punkter där vi har kunnat ändraregeringens polifik har regionalpolitiken förbättrats. På den punkt där viuppenbarligen får ge oss i omröstningen försämras regionalpolifiken. Jag vill gärna tacka för ett i stort sett lugnt ochsakligt anförande och bemöta honom på en punkt där han har missförstått dethela. Jag menar att i stor utsträckning har anslutit sig till denregionalpolitik som den socialdemokratiska regeringen bedrivit och bedriversedan 1982. Jag har också med intresse noterat hur både han ochfolkpartiledaren vid sina resor ute i landet åberopar deframsteg och den förnyelse inom regionalpolitikens område som har ägt rum sedan1982. Jag tycker också att jag i hans inlägg fick ett starkt medhåll då detgäller att satsningar på utbildning, forskning och utveckling, kommunikafioneroch övrig infrastruktur är vikfiga och att dessa satsningar förordas avfolkpartiet. Det ligger därmed i linje med den socialdemokratiska regeringensförslag i budgetpropositionen. Jag kan således inte dra någon annan slutsats änatt sluter upp bakom den socialdemokratiska regeringensregionalpolitik. Jagbeklagar emellertid att folkparfiet, mot bakgrund av att dessa saker är viktigai infrastrukturen, har gått emot det av regeringen föreslagna anslaget föruppbyggnad av infrastrukturen. Det här är ett viktigt inslag i arbetet attförbättra olika regioners förutsättningar att själva få i gång en utveckling.När nu anser att det är viktigt att öka regionernasattraktionskraft och konkurrenskraft hadedet logiska varit att verkligen hade varit med och gett regionernapengar för att genomföra allt detta. Påen punkt vill jag rätta , eftersom han har missförstått mig.Jag menar att de som förlorar på de borgerligas och vpk;s agerande när detgäller regionalpolifiken inte i första hand är regeringen eller industriministern,utan förlorare nummer ett är regionalpolitiken och de utsatta regionerna. Detär detta jag har velat markera. Jag tycker inte att det är fråga om någonöverargumentation eller, som i hastigheten littryckte det,"politisk buskis i ". Jagförbehåller mig faktiskt rätten att i påpeka att det är regionernaoch de människor som bor i de utsatta regionerna som inte får den hjälp somregeringen hade kunnat ge dem om anslaget hade beviljats. Ert agerande iarbetsmarknadsutskottet och när det gäller de regionalpolifiska frågornakommer att bli till förfång för regionalpolifiken. Jag förstår om IngemarEliasson, de övriga borgerliga och vpk tycker att det är både besvärande ochpinsamt att få lyssna till detta påpekande. Möjligenkan hjälpa till på en punkt. Jag vet nämligen inte för vilkengång i ordningen det är som jag vädjar till de borgerliga att följa upp sinaord med handling. Ni har ju möjlighet att i kraft av er riksdagsmajoritet i dagbevilja pengarna till regionalpolitiken. Om nu regionalpolifiskaambitioner är så seriösa som sade, och jag tror honom på denpunkten, varför minskar ni då. de regionalpolitiska anslagen med 100 milj. ?Varför vill ni minska de regionalpolitiska anslagen när ni har möjlighetatt t. o. m. höja dem? Det är den ekvafionen som jag har litet svårt att få attgå ihop. Jag tror att även människorna ute i skogslänen och i glesbygderna harsvårt att förstå att kontentan av de borgerligas och kommunisternas samladeuppträdande är att det blir mindre pengar till regionalpolitiken. Jag trornämligen inte att handskas lika lättvindigt med siffror somBörje gör när han hävdar att 200 miljoner är mer än 300 miljoner.Faktum är att ni minskar de regionalpolitiska anslagen, vilket betyder att niinte är beredda att ge regionerna och människorna ute i skogslänen demöjligheter som jag menar att de är berättigade fill. 37 () replik; Det finns en liten trist tradition när det gäller det socialdemokratiskasättet att argumentera, nämligen att om man på en punkt råkar vara överens såär det alltid socialdemokratin som har hegemoni på idén och politiken. Det ärallfid anslutning från ett annat parti. Nukommer emellertid regeringen på.åtminstone tre punkter, industriministern,inte att få igenom sin polifik. På dessa tre punkter ansluter beslutet fill vadfolkpartiet har föreslagit, och på dessa tre punkter förbättrasregionalpolitiken. Det var skälet till att jag var nöjd. På åtminstone en avpunkterna instämmer socialdemokraterna i utskottet, nämligen att det behövs enny regionalpolitisk utredning. Och jag hoppas att industriministern skriverbra direktiv som ger möjlighet till nytänkande och förändring avregionalpolifiken. Industriministern är klartirriterad över att inte få dessa 300 miljoner att fördela.Jag kan på sätt och vis förstå det, eftersom det naturligtvis är trevligt attkunna fördela pengar när man reser ut i bygderna. Men en annan sak vägertyngre, nämligen att vi tror att de beslut som kan fattas ute i länen och iregionerna blir bättre om vi fördelar pengarna dit. Det finns beslut därutöver som kan behöva fattas centralt.Vi begär därför, och det är detta som industriministern tydligen inte riktigtförstår, att dessa förslag skall presenteras för fiksdagen. Om det nu finns -och det finns säkert - många goda.skäl aft använda X milj. kr. så var så god och beskriv för riksdagenhur dessa pengar skall användas! Kom inte och säg att vi skall bereda.dennafråga under middagspausen! Jag har för stor respekt: för regionalpolitikert föratt hantera en fråga på detta sätt. Det är regerirtgen som har skyldighet attbereda frågorna innart de kommer till . Det är kanshhuset som harresurserna för ett sådant beredningsarbete. inte en så nonchalant attitydsom att säga till oss att vi väl kan skriva ihopdétta undermiddagspausen.-Frågorna är viktigare än så. Industriministern, följ ett gott råd. Svälj förtreten!Knyt näven i byxfickan och sätt i gång ett beredningsarbete om hurinvesteringar i infrastrukturen borde gå till föratt man från centralthållskall kunna hjälpa de regioner som är illa ute och kom tillbaka tillriksdagen'med ett sådant förslag! 38 Industriminister ; . Detär väl ändå inte så enkelt att ni bara kan bortförklara detta genom att sägaatt ni bara har middagspausen på er för detta. Ni har ju haft flera.veckor påer. Ni har ju haft utskottsbehandling, och har ni haft flera veckorpå er. Jag förstår inte varför inga försök har gjorts för att i så fallåstadkomma en skrivning för att få fram pengarna. Varför har inte en enda litenfolkpartist, som ju ändå brukar vara ingenjörer då det gäller att åstadkommauppgörelser över gränserna, lyckats klara av denna fråga? Ni har ju haft ochhar riksdagsmajoriteten bakom er. Jag har fått lyssna till inlägg efter inlägg, ochalla anser att man skall satsa mer pengar. Då borde.väl den logiska slutsatsenav det vara att man i stället ökade dé regionalpolitiska anslagen. Men IngemarEliasson, det är ju inte så. Ni säger att ni vill ha större anslag förinfrastrukturella åtgärder; eftersom de föreslagna inte är nog. Vad gör ni då?Jo, ni minskar de 300 miljonerna till O, dvs. ni tar bort hela anslaget-. Detär väl inte trovärdigt om ni då går ut och säger till människorna i glesbygdenoch skogslänen att ni vill ha mera pengar och att ni vill göra stora satsningardå ni. i ett enda pennstreck plockar bort hela anslaget. När ni nu säger att ni vill ha mera pengar och harmöjlighet att få det i kraft av en riksdagsmajoritet, varför ser. ni inte tillatt få det? Det är ingen nonchalans från min eller regeringens sidamot . Jag har bara påtalat att de borgerliga och kommunisterna visarnonchalans mot glesbygden,'Skogslänen och de utsatta regionerna. Det är dettafrågart gäller. Det har verkligen inte förstått. Med eraåtgärder minskar ni möjligheterna att angripa de regionala obalanserna. Dettahar jag påtalat. Ingen i denna sal kommer att få hindra mig somindustriminister att påtala när oppositionen föreslår åtgärder som minskarmöjligheterna att åstadkomma regional balans och rättvisa. I stället för nifram förslag som innebär att de regionalpolitiskäanslagenminskar med 100 miljoner. 1986/87:128 väl inte säga att denna tolkning är fel. 39 () replik: - Regionalpolitiken Jag tror att industriministern behöver tänkaigenom arbetsfördelningen mellan rik"sdagen och regeringen. Regeringerthar faktiskt beredningsansvaret och ansvaret för att lägga fram genomtänktaoch färdigt bearbetade förslag till . Det kan inte industriministernskjuta över vare sig på ett utskottskansli eller på oppositionen. Industriministern har haft hela sedanpropositionen lades fram och snärt en hel dags debatt på sig för att tala omvad han skall ha dessa 300 miljoner till. har för avsikt, såvitt jagförstår, att avslå denna framställning därför att den är dåligt beredd.Industriministern kunde åtminstone ta tillfället i akt nu och beskriva på vilketsätt dessa pengar skulle användas för ätt komma de utsatta regionerna till del.Dessutom anslår , om man följer utskottsmajoritetens förslag, 200miljouer ytterligare till länsanslagen. Det är sannolikt att en del av dessapengar kommer att användas för just den typ av investeringar och projekt somindustriministern hade tänkt att få besluta om själv.