prot · GA0974 · 1986-12-31 00:00:00 — Om en narkoman går till en läkare, kan han med fulltförtroende framföra sina bekymmer till denna läkare eller tillsjukvårdspersonalen över huvud taget. Beträffandeden motion som jag har väckt om rena sprutor till sprutnarkomaner vill jag framhållaatt sprutorna skulle delas ut av läkare som det ges läkarvård.Svårare än så är det faktiskt inte, , även om det går att låta hurindignerad som helst och ta till de största brösttoner. Håller vi oss tillrealiteter förenklas kanske verkligheten på ett för märkligtsätt. Anf.17 (vpk): i erkänner nu själv att han är ute för attförenkla verkligheten. är verkligheten inte så enkel. Jag har förebrått erjust detta att ni förenklar verkligheten. Ni är rättare sagt blinda för mycketväsentliga och avgörande sidor av den. Detlåter sig sägas att en patient alltid skall kunna ha förtroende för sin läkare,men vi vet att det inte fungerar så när det gäller aidsproblematiken. Många avde HIV-smittade har inte det förtroendet. Det har med anonymitetsfrågan, somju i och för sig har drivit, och med andra frågor att göra. Härfinns det en misstro mot myndigheter av olika slag. Man känner sig inte säker,och man vet att man efterspanas och kan straffbeläggas för missbruket somsådant. Detta måste rimligtvis ha en återhållande verkan på en människasbenägenhet att söka sig till olika samhälleliga instanser för vård ochbehandling. Så förhåller det sig obestridligen. Sedan kan man hur mycket somhelst försäkra personerna i fråga om anonymitet och förtroende. Människornareagerar på detta sätt när det i bakgrunden finns ett hot och ettstrafftänkande, som kan omsättas i handling, pm de blir avslöjade. Men detta ärju en detalj i det hela. känner jag somen seriös riksdagsman och därför tycker jag att han hellre borde ha svarat pådet som för honom ändå måste vara den centrala frågan: Hur hanterar vi demänniskor som vi nu inte kan ta hand om i frivilligvården? Skall dessamänniskor när de ger sig till känna löpa risken att utsättas för repressalieroch straff? Tror på allvar att de då i någon större utsträckningkommer att ge sig till känna? Det är denna fråga som jag tycker att just HansPetersson skall besvara. Det är en fråga om politisk logik, om insikt omsociala problem och sociala funktioner. Det är också en fråga om politiskmoral. Överläggningen i dettaärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efterdebatten om kulturutskottets betänkande 8.) Kammaren övergick till att debattera lagutskottetsbetänkande 11 om upphovsrätt och tryckfrihet. Anf.18 (): betänkande 11 handlar om förhållandet mellan upphovsrättoch tryckfrihet. Bakom denna måhända kryptiska rubrik döljer sig fleragrundläggande fri- och rättighetsfrågor. Den något svårfång-ade problematikenaktualiserades av det s. k. manifestmålet i . Enteaterregissör hade upprättat ett förslag till konstnärlig målsättning förteatern. Detta förslag spreds i form av ett manifest inom, men inte utom,teatern. Sedermera infördes manifestet i en dagstidning utan upphovsmannenstillstånd. Vid en rättslig bedömning fastslog högsta domstolen sliitligen attupphovsrättsintrång förelåg och dömde både till straff och till skadestånd. Ianledning häraV framfördes från många håll stark kritik. Vissa kritiker påstodt. o. m. att man trampat på den kanske mest grundläggande rättigheten i endemokrati - yttrandefriheten. I motion L245 av och begärs en särskild utredning för att klarlägga förhållandet mellanupphovsrätt och tryckfrihet. Utgångspunktenför en sådan utredning måste vara de grundläggande principerna om yttranderättoch informationsfrihet. Föreliggande begränsningar genom upphovsrätt ochhandlingssekretess synes alltför vittgående. I vissa fall skyddas produktertrots att de får anses ha ett förhållandevis ringa skyddsbehov. Gällandereferaträtt och offentlighetsprincip har också visat sig vara otillräckliga.Andra möjligheter bör därför förutsättningslöst prövas. Företrädet förupphovsrätten kan minskas. Offentlighetsprincipen kan utvidgas till att omfattaupphovsrättsliga verk inom och delvis även utanför myndigheterna. Den s. k.tryckfrihetsinstruktionen kan breddas för att mera beakta yttrandefriheten. Vidtvist bör frågan prövas av en jury. Inriktningenbör vara att ett upphovsrättsintrång kan vara straffritt i sådana fall där detföreligger ett påtagligt intresse av information och debatt. Inom regeringenpågår ett arbete med en proposition om yttrandefrihet. Men det kan inteförutsättas att man i detta sammanhang annat än marginellt kan lösa de problemfråii yttrande- och informationsfrihetssynpunkt som aktualiserats i motionen.Därför är det motiverat att särskilt utreda förhållandet mellan detupphovsrättsliga och det tryckfrihetsrättsliga regelsystemet. Mot denna bakgrund yrkar jag bifall till reservation ibetänkandet. 19 INGA-BRITTJOHANSSON (s): Som sade var det med anledning av högsta domstolensutslag i det s.k. manifestmålet som ledamöter från och folkpartietunder förra årets allmänna motionstid motionerade om förändringar i denupphovsrättsliga och tryckfrihetsrättsliga lagstiftningen. harfullföljt sin uppfattning i en reservation, där man vill ha etttillkännagivande till regeringen. Jagskall ge min version av bakgrunden, även om den finns beskriven i betänkandet. Isamband med diskussionen om den konstnärliga inriktningen vid Göteborgsstadsteater blev en utomstående regissör inbjuden att komrna till för att diskuteraeventuell anställning vid teatern. Under resan dit skrev han ned ett antalpunkter som han skulle ha som utgångspunkt för diskussioner med personalen.Hans avsikt var att formulera ett slags gemensam överenskommelsemed personalen om hur arbetet skulle bedrivas. Han kallade sittutkast manifest. Tankarnaredovisades för olika grupper av personalen vid detta och senare tillfällen,och några av personalens representanterfick kopior av anteckningarna för attkunna informera vidare. Därvid poängterades att förslaget inte var färdigt ochatt det inte fick spridas vidare eller publiceras. fickmuntlig information om diskussionerna men ingen skriftlig, med samma motiveringsom jag sagt. Teatern fick alltså aldrig någon förfoganderätt övermanifestet. Däremotfick fatt på ett exemplar, och trots teaterchefens protesterpublicerades manifestet på dess ledarsida. Chefredaktören och kuhurredaktörenåtalades vid för brott mot upphovsrättslagen. De frikändesi tingsrätten, men domen ändrades sedan av hovrätten till fällande. Högstadomstolen har också slutligen fastställt hovrättens dom. Domenhar upprört , och kan naturligtvis inte accepteraatt dess husorgan kan begå ett misstag. Motionärerna menar i sin motion att detinte är tillfredsställande att man inte kan publicera en handling om det finnsett påtagligt intresse av information och offentlig debatt. Anta, skriver de,att ett politiskt parti, kanske med omstörtande verksamhet på sitt program; äri färd med att utarbeta ett mer preciserat handlingsprogram för en bestämd tidoch att en tidning påträffar ett skriftligt utkast till programmet och låter publiceradet. Rättsläget, skriver motionärerna, låter anta att tidningen även i detfallet skulle begå ett brott. Motionärernager ytterligare ett exempel; "Anta att en tidning lyckas spåra enhyllningsdikt som en svensk diplomat har författat och tillägnat diktatorn idet land där diplomaten tjänstgör." Även i det fallet skulle en tidningsom publicerar dikten kunna dömas till både straff och skadestånd, framhållerde - det är ganska fantastiska jämförelser med anledning av det lilla manifestsom det gäller. Högstadomstolen påpekar att det kan uppstå situationer där yttrandefrihetsintressetgör sig gällande med sådan styrka att domstolarna rimligen måste ta ansvar fören friande dom, men att det i manifestmålet inte rör sig om ett fall därintresset av yttrandefrihet står i sådan bjärt motsättning till skyddet förupphovsrätten som det då måste vara fråga om. Tidningensintresse av att ge allmänheten information hade kunnat fyllas genom ett referatav idéer och faktauppgifter i manifestet ;som inte inkräktade på PeterOskarssons ensamrätt till verket. HD påpekar också att man iiite kan bortsefrån hans uttryckliga önskan om att han inte ville ha någon offentlig spridningav utkastet, eftersom det inte var färdigformulerat. Konstitutionsutskottethar yttrat sig över motionerna och anser inte att några åtgärder frånriksdagens sida är påkallade med anledning av utfallet i det här målet. Lagutskottetsmajoritet har samma uppfattning. Den ordning som motionärerna åsyftar skulleinnebära en kraftig urholkning av upphovsmännens privaträttsligaskydd, och med hänsyn till den betydelse som upphovsrätten har kan utskottetinte ställa sig bakom en sådan ordning. Den är inte heller förenlig med deförpliktelser som har enligt . Utskottetavstyrker alltså bifall till motionerna. Herr talman!-Jag yrkar bifall till hemställan ilagutskottets betänkande nr 11 och avslag på reservationen. 20 (): Det här ärendet handlar inte direkt elleruteslutande om Göteborgsmanifestet. Det är därför litet tråkigt att vi här fårhöra från majoritetens representant att inställning närmast skullebero på att är ett husorgan för . Jag villpoängtera att det här gäller en principiell angelägenhet, som rör mycketviktiga yttrandefrihets- och informationsfrihetsfrågor. Låt oss hålla oss pådetta seriösa och principiella plan. Det är en självklarhet - jag trodde inte ens att jagskulle behöva säga det -att med sin motion och sin reservation intepå något sätt önskar att svensk lagstiftning skall komma i konflikt medBernkonventionen. Slutligen vill jag också poängtera att man om man förstärkeryttrandefriheten får en motsvarande urholkning av upphovsrätten. Det är med naturnödvändighet på det sättet. Menverkligheten är inte så enkel att man bara kan satsa på det ena eller på detandra. Det är därför som man enligt mening måste göra en avvägningmellan yttrandefrihet å ena sidan och upphovsrätt å den andra. Den avvägningenkan inte här och fångas i en exakt laglig formulering, men vi har krävt -och det tycker vi är rimligt - att en särskild utredning tar fram ett underlag,som gör det möjligt att åstadkomma denna för en demokrati så utomordentligtviktiga balans. 21INGA-BRITT (): använder manifestmålet somutgångspunkt både för sin motion och för sin reservation. Det var därför jagläste det som uttalades i högsta domstolens dom om behovet av avvägning mellanyttrandefrihet och upphovsrätt. Jag vill upprepa att högsta domstolen påpekaratt det.kan uppstå situationer, där yttrandefrihetsintresset gör sig gällandemed sådan styrka att domstolarna rimligen måste ta ansvar för en friande dom,men att yttrandefrihetsintresset i det här målet inte har den styrkan. Man hadekunnat tillgodose det informationsintresse som ansågs föreligga på annat sätt. Eftersom vi inte har något annat exempel som anknyter tillpåståendet att det skulle vara fel på den nuvarande avvägningen, måste vigörabedömningen att manifestmålet i sig inte ger skäl för någrauttalanden till regeringen. 22 (): Det är riktigt att vi använder manifestmåletsom en utgångspunkt för denna viktiga principdiskussion. Men jag vill poängteraatt man vid en synnerligen omsorgsfull läsning av högsta domstolens dom närmastfår fram att högsta domstolen anser att det finns ett visst behov av enlagändring eller att det i varje fall är lämpligt att diskutera en sådan. 23 (): Vad man talar om i domen äroffentlighetsprincipen när det gäller exempelvis kommunala bolag och liknande.Men inte heller det är tillämpligt i det här fallet, eftersom var anställd på och icke hade överlämnat materialet tillstadsteatern. Materialet var alltså inte i ägo vid det härtillfället. 24 (): Det är viktiga påpekanden som görs här. Detvisar just hur komplicerad problematiken är. Det enda som begär -och vi tycker att detta är ganska modest - är att man går igenom dessa viktigapunkter i en särskild utredning. Vi anser inte att det är för mycket begärt.Jag kan inte förstå varför man är så rädd för att utreda de här frågorna. Jag vill än en gång poängtera hur oerhört betydelsefull engenerös yttrandefrihet är i en demokrati. 25 (): Om man skall tillsätta utredningar måste detfinnas skäl för att göra det. Majoriteten anser inte att det i det läge somärendet befinner sig i finns några skäl för en utredning. Vi kan ju intetillsätta utredningar för utredningarnas egen skull.. 26 (): tycker att det finns skäl för ensådan utredning. Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om kulturutskottetsbetänkande 8.) Kammaren övergick till attdebattera kulturutskottets betänkande 8 om tjänstebostäder för präster m. m. Tjänstebostäderför präster m. m. 27 (): . betänkande1986/87:8 behandlar proposition 1986/87:13 om tjänstebostäder för präster ochom förvaltningen av kyrklig jord. Det är således två skilda kyrkliga frågor somtas upp i propositionen och i betänkandet. I den ena frågan - om prästernastjänstebostäder - tillstyrker utskottet enhälligt propositionen, så när som påatt ikraftträdandet föreslås framflyttat . I den andra däremot - omavskaffandet av boställsnämnderna - har en borgerlig-kommunistisk majoritetbildats, som föreslår avslag på propositionen. Vi socialdemokrater föreslår ivåra reservationer bifall till propositionens förslag, och jag yrkar bifalltill reservationerna. När det gäller prästernas tjänstebostäder kan jaginskränka mig till att konstatera att två principer ligger bakom förslaget.Torgny kommer senare att utveckla vår syn i den frågan. Principerna ärdels avskaffande från statens sida av tjänstebostadstvånget även för dennakategori anställda, dels överförande till kyrkans egna organ att avgöra ävendessa frågor. Jag yrkar bifall till utskottets förslag under de moment somavser tjänstebostadsfrågan. Så till den del som handlar om förvaltning av kyrkligjord. Den specialreglerade kyrkliga egendomens förvaltning är omgärdad avkomplicerade rättsliga förhållanden. Grundläggande regler finns i lagen omförvaltning av kyrklig jord (1970:939) och lagen om kyrkliga kostnader(1970:940). Mer detaljerade regler finns i förordningen om förvaltning avkyrklig jord (1971:860). Stiftsnämnderna är förvaltningsorgan för en del av denspecialreglerade egendomen. Under stiftsnämnden fullgörs vissa förvaltnings-och tillsynsuppgifter av särskilda boställsnämnder med en mera lokalsakkunskap i fråga om jordbruk. Boställsnämnderna tillkom 1925. De hade iuppgift att för statens räkning bevaka att avkastningen av den kyrkliga jordenvar hög och jämn. , när det nya systemet för skatte- och kostnadsutjämningmellan de kyrkliga kommunerna infördes, kvarstår inte detta behov.Boställsnämnderna skulle vidare främja strukturåtgärder inorti den kyrkligajorden. Den uppgiften fullgörs numera av lantbruksnämnderna för kyrklig såvälsom för övrig jordbruksmark. har kritik i olika hänseenden förts frammot förvaltningen av kyrklig jord från såväl representanter för kyrkansjordbruksarrendato-rer som företrädare för stiftsnämnder och pastorat. Ävenkammarkollegiet har lagt fram förslag till förändringar. Mot bakgrund av denna kritik har förslaget i propositionenutarbetats. Det innebär att de särskilda boställsnämnderna avskaffas.Beslutsrätten i arrendefrågor flyttas ut till pastoraten - dvs. förvaltarna avjorden, de som närmast berörs och har det direkta intresset för hur den användsoch vad den avkastar skall också få besluta. Syftet med förslagen ipropositionen kan alltså sägas vara dels en förenkling av regler och byråkrati,dels en decentralisering av beslutanderätten. Ansvar och befogenheter läggs ut,och beslutsvägar kortas. Förslagen i propositionen har föregåtts av en utredning,vars förslag har remissbehandlats. Nästan samtliga rertiissinstansertillstyrker förslaget att avskaffa boställsnämnderna. a.Boställsledamöternas riksförbund tillstyrker att nämnderna avskaffas. Enligtden särskilda ordning som gäller för beslut om vissa kyrkliga angelägenheterhar regeringens förslag varit föremål för kyrkomötets behandling i augusti1986. Kyrkomötet har enhälligt ställt sig bakom de förslag som återfinns ipropositionen. Mot denna kortfattade bakgrund till förslagetatt avskaffa boställsnämnderna - omfattande kritik mot dagens ordning,utredning och tillstyrkan av remissinstanser, åsyftad förenkling ochdecentralisering, samt ett enigt kyrkomöte - trodde vi väl alla att detta varen proposition som kulturutskottet inte skulle behöva ägna särskild möda åt.Den borde rakt av kunna tillstyrkas. Så haremellertid inte blivit fallet. En ohelig allians - eller är den kanske helig med hänsyn tillfrågans kyrkliga anknytning? - har uppstått i utskottet. Såvitt jag kan bedömafrån fyra helt skilda utgångspunkter har de borgerliga partierna ochkommunisterna enat sig. Den enda gemensamma faktorn tycks ha varit frestelsenatt få avslå en proposition. Detargument för ett avslag som anförs av utskottsmajoriteten är av formellt slag.Man vill skjuta på ställningstagandet . Det är på sittsätt symtomatiskt - man bekänner sig gärna till krav på förenkling,avbyråkratisering och decentralisering, men när förslag kommer hittar manalltid något skäl emot eller vill åtminstone skjuta upp genomförandet. De käckaparollerna visar sig vara mest munväder. Vadkan ha för invändningar mot att den statliga förvaltningsmyndighetenboställsnämnden avskaffas och att den fria marknaden får gälla även för kyrkansmarkupplåtelse? Vadhar emot att statlig styrning och reglering ersätts av lokaltbeslutsfattande i pastorat och församlingar? Folkpartietsagerande i frågan är värt en egen mässa. har en partimotion omavskaffande av statskyrkan. En konsekvens av en sådan inställning borde varaatt man stöder en inriktning mot att alltmer beslutsfattande flyttas tillinomkyrkliga organ utan statlig inblandning. Propositionen är verkligen uttryckför en sådan inställning. I sin kommittémotion till den aktuella propositionenhar också levt upp till dessa sina principer. Man tillstyrker propositionen,I yttrande bildar fp-ledarhöterna majoritet medsocialdemokraterna för att tillstyrka propositionen i denna del. Men så har envilseförd folkpartist - som för övrigt även återfinns i kommittémotionen -råkat skriva på även en flerpartimotion för uppskov. Och si, då uppstårfrestelsen att bilda majoritet med vpk mot ett regeringsförslag - och då falleralla högstämda principer om en fri folkkyrka och frihet från statliginblandning. Folkpartietbrukar kallas vindflöjel. Att vara liberal är att vara kluven, har en av alladeras f. d. partiledare sagt. I detta ärende, herr talman, har folkpartietuppträtt som en kluven vindflöjel! Hurhar då vpk kunnat hamna i borgarburen i denna fråga? Det är sannerligensvårbegripligt. Den enda teori jag kan lansera är att det är ett stortmissförstånd. Vpk kanske tror att boställsnämnderna är ett skyddsorgan förstackars utsugna jordproletärer på den svenska landsbygden. Det är i så fallett missförstånd. Landets ca 2 000 prästgårdsarrendatorer befinner sig nogbland den bättre ställda halvan av landets jordbrukare. De har definitivt likagoda möjligheter att hävda sin rätt som andra arrendatorer har. De behöver intedet extra skyddsnät som boställsnämnderna måhända utgör. Som vi påpekar i vårreservation har ju alla jordägare och arrendatorer arrendenämnderna att vändasig till vid oenighet och tvister. Motargumentet att skjuta upp ställningstagandet vill jag slutligen citera vadkyrkomötets kyrkolagsutskott i sitt av kyrkomötet enhälligt godkända betänkandeanförde: "Utskottetkonstaterar till en början att förslaget om att avskaffa boställsnämnderna ochatt låta endast en myndighet på stiftsplanet ha hand om vissa förvaltnings- ochtillsynsuppgifter helt ligger i linje med kyrkokommittés förslag idess slutbetänkande. Att redan nu avskaffa boställsnämndernainnebär inte bara en förenkling av den nuvarande förvaltningen, utan även enförenkling av genomförandet av kyrkokommitténs förslag i denna del." Så säger alltså de som arbetar med dessa frågor ochrimligtvis bäst känner till förhållandena. Bifall än en gång till reservationen! 28KARL (): En av de frågor som innefattas i förevarandeutskottsbetänkande har en stark kyrklig tradition och ett stort kulturhistorisktintresse. Det gäller frågan om prästernas skyldighet att bebo anvisad bostad iprästgård. Det här systemet har funnits av hävd, men det har också mer och merfrångåtts, inte minst i tätortspastorat och i områden med en sådan hyresmarknadsom anses vara en förutsättning för att man skall kunna släppa det systemet. är bostad för präst i prästgård en vanligboendeform i många landsortspastorat. Det har både en praktisk bakgrund - föratt man skall ha tillgång till bostad åt en präst - och det är självfalletockså viktigt att prästen om möjligt bor i närheten av församlingsinvånarna. Förändrade familjeförhållanden för prästerna och därmedsammanhängande individuella önskemål har gjort att en omprövning avtjänstebostadstvånget har kommit i diskussionens centrum. kandispens erhållas från tjänstebostadstvånget om särskilda skäl föreligger och omdet finns en hyresmarknad i området. Personalorganisationerna har gjort mångaframställningar om att frågan bör tas upp till prövning och atttjänstebostadstvånget bör avvecklas. I den proposition som vi nu behandlar föreslås atttjänstebostadstvånget fortfarande skall finnas kvar men att besluten skallflyttas ned till pastoraten. För vår del har vi velat pröva huruvidatjänstebostadstvånget inte skulle kunna avvecklas helt och ersättas medskyldighet för pastoraten att tillhandahålla bostad åt präst i prästgård, isynnerhet om den ligger i anslutning till församlingskyrkan. Efter samprövning i utskottet har vi enhälligt kommit framtill att ställa oss bakom propositionen i denna del. Utskottet har dockframhållit att det ur kyrklig synpunkt är naturligt att präst erbjuds bostad iprästgård och att detta särskilt gäller landsbygdspastorat, där prästgårdenligger i anslutning till församlingskyrka. Utskottet förutsätter att pastoratenbeaktar denna aspekt när det gäller församlingsprästernas bostadsfråga.Prästgårdarna och miljön i anslutning till dem representerar i många fallbetydande kulturhistoriska värden. Det är ytterst angeläget att man inte låterdessa värden gå till spillo vid en förändring av tjänstebostadstvånget. - Ipropositionen understryks också detta. Det är viktigt att referera till att det nu har gjorts eninventering av kyrkor av kulturhistoriskt värde. Utskottet understryker ocksåbetydelsen av att de statliga kulturvårdande myndigheterna i fortsättningen taransvaret -självfallet också det ekonomiska - för att inte dessakulturhistoriskt viktiga byggnader skall försvinna och förfalla. En fråga somsärskilt har diskuterats i anslutning till tjänstebostadstvånget ärbeskattningen av förmånerna att bo i prästgård. har framförtkravet att den här frågan skall regleras i skattelagstiftningen.Skatteutskottet har yttrat sig och gör en utföriig redovisning. Skatteutskottetreferar också att det 1983 träffades ett avtal, som gäller just reglering avförmånen att bo i prästgård. Man kom fram till att förmånerna aldrig skulleuppskattas till mer än 100 m bostadsyta. ställer också fråganhur det skall bli när det införs ett nytt system beträffande tjänstebostadstvånget.Skatteutskottet säger att tidigare rekommendation följs ochgör sedan en väsentlig skrivning; "Utskottet förutsätter dock att dennaregel i normalfallet kommer att gälla även i fortsättningen för prästgårdar sominte är tjänstebostäder. Utskottet utgår från att verket kommer attvidta lämpliga åtgärder för att i möjligaste mån kunna få en likformigbedömning av de nya frågeställningar som kan uppkomma i det nya systemet ochatt verket noga kommer att följa utvecklingen på detta område." Detta är ett mycket viktigt uttalande frånskatteutskottets sida, och kulturutskottet ställer sig helt bakom det.Kulturutskottet anför vidare att det kan finnas starka behov av att beaktadetta i lägen då en tjänsteinnehavare inte behöver nyttja så mycket av enprästgård som 100 m och givetvis även då det gäller förmånen i skatteavseende.Den lokala skattemyndigheten bör självfallet ta hänsyn till detta vid sinbedömning.