prot · GA091 · 1986-12-31 00:00:00 — Det råder delade meningar om huruvida antalet våldsbrottverkligen har ökat , däremot tyder samstämmiga uppgifter frånpolisen på att våldsbrotten blivit råare eftersom våldsmännen allt oftare användertillhyggen eller sparkar sitt offer. Det torde också råda full politisk enighetom att vi måste göra allt vi kan för att minska det omfattande våldet isamhället. Det får antas vara i avsikten att förändra unga människorsattityd som statsministern tillsatt en grupp av s. k. kändisar som skallpropagera mot våldet. Justitieministern har också gjort uttalanden som läggerdelar av ansvaret på föräldrar, lärare och arbetskamrater. Det finns ingenting att invända mot statsministerns ochjustitieministerns ambitioner att förändra attityderna till våldet. Mensamfidigt är det nödvändigt att påpeka att den som verkligen vill nå resultatinte får enbart hänvisa till opinionsbildning. Tvärtom behövs också konkretareformer. Det är för övrigt ofta just genom lagstiftning som man förändrarattityder. 1 debatten om hur samhället skall reagera mer konkret harmånga förslag förts fram alltifrån straffskärpning till arbetsläger, frånjourdomstolar till utegångsförbud efter visst klockslag för ungdomar. realistiska,andra kanske inte så väl genomtänkta. När justitieministern själv hänvisar till föräldrarnasmedansvar för ungdomsvåldet torde de flesta kunna instämma. Men vi vetsamtidigt att föräldrar ofta inte har en aning om sina barns förehavanden, ochnågon absolut skyldighet för polisen att ta kontakt med en ungbrottslings föräldrar finns inte. All pedagogisk erfarenhet har lärt oss att den som skalltillrättavisa ett barn måste göra det . Det är helt meningslöst attkomma med en tillrättavisning av ett barns ofog eller veckor efterhändelsen. På samma sätt måste samhället reagera snabbare mot ungabrottslingar. Mål mot ungdomar - i den mån det över huvud taget blir tal omnågon påföljd -skall därför också behandlas med förtur. Trots detta dröjer detalltid många månader efter gärningen innan en ung brottsling ställs inför rättaoch får sitt straff. kan han eller hon ha hunnit med fleraåterfall. som debatten om ökande eller råare våld förts ipressen har man i åtminstone en storstad kunnat vara framgångsrik i kampen motgatuvåldet. I har polisen, genom en särskild organisation där ett antalcivilklädda poliser patrullerat på de värst utsatta gatorna och lärt kännaungdomarna, kunnat hejda de värsta bråkstakarna. Det är alltså ingen brist på olika idéer om hur vi konkretskall kunna dämpa våldet. har föreslagit att normalstraffet förmisshandel skall sänkas från fängelse till böter. Med tanke på attlagstiftningen påverkar attityder skulle synen på våldsbrott därigenom riskeraatt mildras, vilket får anses olyckligt. Justitieministern synes dock ha tagitavstånd från förslaget. Medhänvisning till det anförda vill jag fråga justitieministern: Ärjustitieministern beredd att överväga en lagändring i syfte att ge polisenskyldighet att underrätta föräldrarna när en omyndig ertappas medbrott? Ärjustitieministern beredd att se över reglerna om åtalseftergift och förkortafristerna för handläggningen av mål mot ungdomar ytterligare? Stårjustitieministern fast vid sitt uttalande att straffen för våldsbrott inte börmildras? Harjustitieministern några planer på att förstärka skyddet för den som ingriperför att hjälpa ett offer mot våldsverkan? 1986/87:10av () till justitieministern om rekryteringen av domare: Under hela fördesframför allt i domarkåren och bland intresserade politiker en intensiv debattom rättsskipningens organisation. 1 den del debatten rörde ett eventuelltsammanförande av allmänna domstolar och allmänna förvaltningsdomstolar får denanses avslutad i och med att enhälligt tagit avstånd från den tanken.Vi har alltså att även räkna med åtminstone två i huvudsak åtskildadomarbanor. Det räcker emellertid inte att slagit vakt omdetta domstolssystem som sådant. Det är än viktigare att våra domstolar kanrekrytera och behålla dugliga krafter inom domarbanan. beroendeav lagstiftningens kvalitet utan också av kompetensen hos dem som skall dömaefter lagen. Vår domarkår har av ålder gott anseende, och har hittillstillfredsställande fullgjort sina uppgifter. Det gäller trots att uppgiften ärsvår i vårt genomreglerade samhälle, där inte ens jurister alltid kanöverblicka och behärska den väldiga av lagar. Domarbanan har också dragit till sig goda krafter. Undersenare år har dock allvarliga orostecken framträtt. De unga juristerna hopparav i en allt stridare ström och söker sig då främst till den enskildamarknaden. Tendensen sprider sig till äldre grupper. Den goda praktiska utbildning något eller arbetei hovrätt eller kammarrätt ger medför att näringslivet är berett att betalamycket högre löner och ge bättre arbetsvillkor i övrigt än domstolarna kanerbjuda. har vid sin granskning av anslagen tilldomstolsväsendet liksom föregående år uttalat sin oro överarbetsförhållandena vid domstolarna. Också i pressdebatten har liknande synpunkter förts fram.Främst tre orsaker till de många avhoppen från domarkarriären har då nämnts,nämligen de låga lönerna, den långa väntetiden för att få adjunktion och denökade arbetsbördan. Medhänvisning till det anförda vill jag fråga justitieministern: Delar justitieministern denuppfattning om arbetsförhållandena vid domstolarna som debatten skildrar? Om svaret är ja, är regeringen beredd att vidta någrakonkreta åtgärder för att stoppa avhoppen från domarbanan? 1986/87:11av () till utrikesministern om iakttagande i avkonventionen om mänskliga rättigheter, m. m.: Mer än har gått sedanmilitärjuntan under ledning av dåvarande generalen och nuvarande presidentenKennan Evren grep makten i genom en statskupp. Trots den långa tid somförflutit har ännu inte uppfyllt kraven på att införa endemokratisk ordning som stadga och om demänskliga rättigheterna förpliktar landet till. Det råder alltjämtundantagstillstånd i vissa delar av . Det löser inte problemen i Turkietutan hindrar en demokratisk utveckling med full respekt för de mänskligarättigheterna. Det är hög tid att upphäver undantagstillståndet i helalandet. Det är riktigt att debatten i press och parlament är meröppen och att kritik mot regeringen kan framföras. Men pressen är fortfarandekontrollerad genom en blandning av censur och självcensur. Förre statsministern har åtalatsdärför att han uttalat sitt stöd till det demokratiska , som allavet står bakom hans demokratiskt socialistiska idéer. Det borde vara ensjälvklarhet att de politiska restriktioner som militären infört mot bl. a.Ecevit och den tidigare konservative statsministern upphävs och atträttegången mot nedläggs..fann ett lagrum som säger att alla måste rösta i valet och menade därför också måste kunna tala om vilket parti man röstar på. Han blev friadi rätten. Men trots domen kvarstår de politiska restriktionerna mot honom. De politiska rättegångarna i fortsätter vidmilitärdomstolar, bl. a. mot 1 500 företrädare för den turkiskalandsorganisationen och ett trettiotal företrädare för det turkiskafredsförbundet. Det är orimligt att militärtribunaler handlägger åtal förpolitisk aktivitet som är-tillåten i alla andra länder anslutna tillEuroparådet. Den fackliga friheten är fortfarande starkt beskuren iTurkiet. TUrk-is, den tillåtna fackliga landsorganisationen, kritiserarvisserligen regeringens lönepolitik men har i praktiken ingen reell möjlighetatt påverka den. i och har protesterat mot det faktum att inte respekterarfackliga fri- och rättigheter och därmed bryter mot . Över huvud taget måste organisations-, mötes- ochdemonstrationsfrihet säkras i lag och tillämpning. Paragraferna 141 och 142 istrafflagen är inte acceptabla ur demokratisk synpunkt då de öppnar vägen förrenodlade politiska och antifackliga rättegångar. Så sent som på första maj arresterades 400 personerbara i i samband med förstamajfirandet. Den turkiska inrikesministern uttalade att "vi aldriglåter dem (arbetarna) fira första maj i . Det är förbjudet att fira detsom en arbetarnas dag i enlighet med turkisk grundlag." Så står det till med den turkiska demokratin som även harförsvarare i den svenska . redovisadenyligen i en tidningsartikel att den konservativa Europarådsgruppen underledning av vid ett möte i inte hade några invändningarmot den turkiska demokratin,, och Tarschys tillade: Alltsedanmilitärdiktaturens dagar har de konservativa i konsekvent tagitregimen i försvar. Den linjen fullföljdes också vid s. k.mini-session denna sommar i . Inget annat land i avkunnar så många dödsdomar somTurkiet. dömdes 19 vänsterradikaler till döden vid en massrättegång i Adanai sydöstra . dömdes fyra medlemmar av en vänsterorganisation tilldöden, för att nu ta några exempel: Många har väntat på beslut i frågaom verkställighet av dödsdomen. Det är en viktig humanitär åtgärd att det blirett stopp på dödsdomarna och allt verkställande av dem. Någon allmän amnesti för politiska fångar har ännu intekommit till stånd trots att vissa löften har getts. Visserligen är tortyrförbjuden i , men de åtgärder som vidtagits för att förebygga och beivratortyren är fortfarande helt otillräckliga. Kurderna är som folkgrupp diskriminerade i . Detillåts inte tala sitt eget språk. Tidningar och böcker kan inte publiceras påkurdiska. Kurderna får över huvud taget inte utöva sin egen kultur. Sitt eget språkhar en kurd bara möjlighet att tala om han eller hon ställs inför domstol.Kurderna hör efter militärkuppen till de mest förföljda grupperna i landet. Denkurdiska befolkningen i de östra provinserna måste få någon form avsjälvstyrelse eller autonomiom de starka motsättningarna och konfrontationerna skall kunna biläggas. Det är inte godtagbart att det inom ram finnsen dubbelstan dard i fråga om kravet på parlamentarisk demokrati och de mänskliga rättigheterna. har ett ansvar för att stadga och konvention om mänskliga rättigheter efterlevs i alla medlemsländer. Den uppgörelse som-träffades med inom Europarå dets ram är inte tillfredsställande. Den turkiska regeringen har inte uppfyllt överenskommelsen, som medförde att och fyra andra medlemsstater i återkallade sin.anmälan mot för brott mot mänskliga rättigheter. bör tillsammans med andra länder skärpa trycketmot den turkiska regimen för att förmå den att genomföra åtgärder som säkrar endemokratisk utveckling och respekt för de mänskliga rättigheterna. kan nå detta mål. Den demokratiska oppositionen iTurkiet har kraft att återställa demokratin i om den får ett verksamtinternationellt stöd. Ianledning härav får jag ställa följande frågor till utrikesministern: Har någrademokratiska framsteg gjorts efter det att och andra länder återkalladeanmälan mot i ? I vilkaavseenden bryter mot om de mänskliga rättigheterna? Vilka åtgärderkommer regeringen att vidta för att skall uppfylla stadgaoch om mänskliga rättigheter? 1986/87:12 av () till statsrådet om åtgärder för att stödja frontstaterna i södra : Läget för frontstaterna i södraAfrika har skärpts på ett mycket oroande sätt. Sydafrikasreaktion på sanktioner och förslag till sanktionsåtgärder tar sikte på attytterligare försvåra tillvaron för frontstaterna och deras befolkningar. Sanktionsåtgärder från sida skall självfalletåtföljas av ökat stöd från till frontstaterna i södra . Detta ärså mycket mer angeläget som de dessutom drabbats av torka och, t. ex. vadgäller Mogambique, ren hungersnöd. Flyktingproblemen har också ökat. Mot dennabakgrund vill jag fråga biståndsministern: Vilka åtgärder har regeringenfattat beslut om eller planerat för att ytterligare stödja frontstaterna isödra ? 1986/87:13av () till jordbruksministern om information om allemansrättentill besökare från andra länder: Allemansrätten är en av de storatillgångarna i vårt land. I ett internationellt perspektiv är uniktmed denna rättighet som grund för friluftsliv och- rekreation. På många hållhar även allemansrätten stor ekonomisk betydelse för bygden och för dessmänniskor. Enligt min mening förutsätter allemansrätten ocksåskyldigheter för den enskilde och krav på allmänt folkvett. Tyvärr synes det nuallt vanligare att skyldigheterna åsidosätts. Inte sällan är det människor frånandra länder som hos oss endast ser till allemansrättens fördelar och inte tilldess skyldigheter. Särskilt allvarligt blir detta när svenskar systematisktutnyttjar allemansrättens fördelar genom att invitera utländska medborgare.Människor som kommer hit från andra länder kan rimligen inte handla annat än igod tro, då de inte informerats om de skyldigheter som allemansrätten innebär.Många svenskar blir irriterade över detta förhållande. En åtgärd för att komma till rätta med detta vore attinföra en skyldighet för den som från andra länder organiserar exempelvis bärplockarresortill att informera om både rättigheter och skyldigheter kopplade tillden svenska allemansrätten. Medhänvisning till det ovan anförda vill jag fråga: Är jordbruksministern bereddmedverka till sådana bestämmelser att informationen om allemansrätten på ettallsidigt sätt når de människor som från andra länder söker sig till vårt land? 1986/87:14 av i (m) tillförsvarsministern om beredskapsplaneringen för hälso- och sjukvården i krig: har tillregeringen avlämnat en programplan för hälso- och sjukvården, socialtjänstensamt hälsoskyddet i krig avseende . Planen redovisarutomordentligt allvarliga brister och svagheter och dessutom ensuccessivt ökande försvagning av insatsmöjligheter och effekter till följd avden ramkonstruktion som anvisats. Jag har tidigare upprepade gånger av försvars- ochbiträdande socialministrar i olika regeringar begärt ett ökat engagemang ochställningstagande för denna viktiga sektor av vår beredskap inför konflikteroch krigshot inom vår del av . I en på direkta militära anslagsfrågorinriktad beredskapsplanering kan det befaras att sjukvårdsproblemen får ensekundär roll. Med hänsyn härtill anhåller jag attförsvarsministern i anslutning till nyssnämnda programplan ville införriksdagen redogöra för sin bedömning av läget på detta område och så konkretsom möjligt redovisa sina ambitioner att möjligt reparera bristerna pådetta område. 1986/87:15av () till finansministern om de samhällsekonomiskaeffekterna av regional obalans: Den regionala obalansen harförvärrats . Befolkningskoncentrationen till ett fåtalstorstadsregioner är på väg att få samma omfattning som . Detskapar problem för både inflyttnings- och utflyttningsregioner och medför storabelastningar på samhällsekonomin. Enligt tillgänglig statistik har folkmängd ökatmed 41 470 personer till den 30 juni 1986.Folkökningen är dock inte jämnt fördelad mellan olika län och regioner. Av landets 24 län har inte mindre än 15 län fått vidkännaskraftig utflyttning . Den totala befolkningsminskningen idessa 15 län uppgår till ca 31 500 personer. I genomsnitt är detta en minskningmed 25 personer per dag. Medan t. ex. befolkning ökat med drygt 40000 personer har skogslänens folkmängd minskat med nästan 18 000 personer.Bergslagen, sydöstra och har också blivit storaavfolkningsområden. Regeringen har inte förmått utnyttja de senaste årenshögkonjunktur för att skapa en positiv utveckling i glesbygdsregioner.Näringslivet i de mer expansiva regionerna har i stället dragit störstafördelen av regeringens politik; den s.k. tredje vägens politik. Koncentrationspolitik med ökad inflyttning till ett fåtalstorstadsregioner och därmed allt lägre befolkningstal i glesbygdsområdeninnebär påfrestningar på såväl människor och miljö som samhällsekonomin.Priset för de senaste årens folkomflyttning är mycket högt, men detta tycksfinansministern och regeringen bortse från. Finansministern, följd av andra statsråd, har underriksdagsuppehållet gjort uttalanden med hotfulla inslag avseende denregionala balansen och utvecklingen. I en intervju i tidningen sadefinansministern bl. a. följande: "Studier som vi gjort här i statsrådsberedningenvisar att det visst går att bedriva framgångsrik regionalpolitik, om viundviker att gapa efter för mycket och accepterar att den regionala utbyggnadenmåste koncentreras till kommunersom redan är ganska stora. Om vi däremot strävar efter att behållabefolkningen exakt var den bor , kommer det att dra på oss ruinerandekostnader och därtill allmänt försämra ekonomins vitalitet." Underförstått tycks finansministern anse att glesbygdensavfolkning måste påskyndas att ske i ännu större omfattning och att glesbygderär tärande på samhällsekonomin. Finansministerns tankegångar verkar genomsyra helaregeringens politik, vilket har skapat oro i ornråden som de senaste årenutsatts för avfolkning. I ett s. k. arbetspapper från statsrådsberedningensframtidsgrupp heter det på s. 29: "Det är osannolikt attstatsmakterna kan ta ansvar för alla de små orter som omger demellanstora." Regeringens politik tycks således syfta till ökade klyftormellan olika regioner och bygder. Därmed ökar ojämlikheten mellan människor ochsamhällsgrupper. Enligt min uppfattning innebär regional obalans ochfolkomflyttning stora påfrestningar på samhällsekonomin, medan ett medregional balans ger positiva effekter. Priset för de senaste årens folkomflyttning kan mätas påolika sätt. T. ex. har flyttningsbidragen ökat i snabb takt. Detta innebärsamtidigt att belastningen på statsbudgeten ökar. /83 uppgick statens kostnader förflyttningsbidrag till ca 145 milj. kr. Senaste budgetåret, 1985/86, hadekostnaderna ökat till drygt 390 milj. kr, en ökning ! Prot.1986/87:1 Belastningen på samhällsekonominuppstår också på annat sätt. 7 oktober1986 flyttningens spår framtvingasnyinvesteringar i infrastruktur i inflyttningsom- råden,medan utflyttningsområdena har infrastruktur som inte utnyttjas i denomfattning som vore möjlig. Inte minst har vi investerat i ett stortsamhällskapital runt om i landet i bostäder, vägar, skolor, butiker och samhälleligoch privat service. Genom omfattande bostadsbyggande och utveckling av denoffentliga sektorn är det också "ungt" kapital som inte kommertill användning, när avfolkningen äv glesbygdsregionerna pågår. Det behövs ett skärpt intresse och engagemang frånregeringen för att beräkna också sociala kostnader och miljökostnader somföljer i spåren av befolkningskoncentrationen till några storstadsområden ochavfolkningen av glesbygdsområden. En analys av kostnadsutvecklingen för sjukförsäkringen ochantalet sjukdagar över visar att det kan finnas ett sambandmellan befolkningens ohälsa och befolkningsomflyttningen. Efter att ha uppvisat ett överskott på 3 miljarder kronori visar sjukförsäkringen nu ett underskott 1985 på 3,4miljarder kronor. Anledningen är den stora ökningen ay antalet sjukdagar samtökade kostnader för läkarvård, läkemedel, resor och behandling. Antalet ersattasjukdagar ökade med.12 miljoner dagar . För att klara både samhällsekonomin och deregionalpolitiska målen behövs en ny regionalpolitik, men även rätt resurser pårätt ställe - i stället för fel resurser på fel ställe. Folkomflyttning, ökadekostnader för flyttningsbidrag och infrastruktur i inflyttningsområden synesvara mer belastande på samhällsekonomin än en utveckling som leder tillregional balans. Med hänvisning till vad som ovan anförts vill jag tillfinansministern ställa följande frågor:. Vilka konkreta åtgärder som vidtagits för en balanserad regional utveckling är"ruinerande" för samhällsekonomin? Kommer regionalbalans att vara ett övergripande mål för regeringens ekonomiska politik? Vilkaåtgärder.avser finansministern vidta för att täcka underskottet isjukförsäkringen? 9 § Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1986/87:1 av () till statsrådet öm de partiellt arbetsföras möjligheter till arbete i stället fördeltidspension: Vid en konferens i den.2 september 1986, anordnad av länsarbetsnämnden/, diskuterades svårigheterna för dehandikappade I stället tvingas många bli förtidspensionerade utan chans att få prövaett arbete. Från såväl LO:s som SAF:s representanter uttrycktesönskemål om att borde bli försökslän i vad,gällde nya idéer och mindrestelbenta regler i vad gällde partiellt arbetsföras möjligheter att få ettarbete i stället för förtidspension.- Det vore viktigt att bl. a. pröva nyaregler för lönebidragen -inte minst inom den öppna marknaden. Är statsrådet beredd attvidta åtgärder för att skall bli försökslän i vad gäller handikappadesmöjligheter till arbete i stället för förtidspension? 1986/87:2 av () till finansministern omomsättningsskatten på aktiehandeln: . Sedan omsättningsskatten påaktiehandeln fördubblades har utländska investerare i storutsträckning sålt tillbaka svenska aktier. Svenska fondkommissionsföretagbörjar också flytta verksamhet utomlands. Avser finansministern med anledninghärav föreslå några åtgärder när det gäller omsättningsskatten på aktiehandeln? 1986/87:3 av () till justitieministernom rättssäkerheten i skattebrottsärenden: anhölls en företagare isydöstra misstänkt för grovt skattebedrägeri. Husundersökning gjordes i bostaden, i fritidshus och på firman. Hans egendom belades med kvarstad. lade länsåklagaren ner förundersökningen, dåföretagaren icke längre var misstänkt för något brott. De olika myndigheternas ingripanden spolierade företagarenshela livsverk. Tyvärr är detta inte en engångsföreteelse! Företagaren har stämt svenskastaten med krav på ersättning om drygt 2,6 milj. kr. för vad han förlorat genomsamhällets obefogade ingripanden mot honom. Stämningen har väckt stor uppmärksamheti massmedia. Ämnar statsrådet vidta några åtgärder för att stärka den enskildeföretagarens rättssäkerhet mot obefogade ingripanden från myndigheternas .sida? 1986/87:4av () till industriministern om vissa finskägda företagi : Det finska företaget ägersedan juni 1986 Metallverken och Wirsbo bruk. Båda företagen är belägna iFinspång med tillsammans ca 330 anställda. Prot.1986/87:1 Dessa två f. d. svenska företag ägsoch drivs av . Regeringen beslutade , trots kommerskollegiums avstyr- ~r, TT, ', T'' kan, att frångå kravet påatt minst hälften av styrelseledamöterna i ett svenskt Meddelande om frågor ' " aktiebolagskall vara bosatta i och att tillåta att styrelsen för har en majoritet av i bosatta ledamöter. Motivet för Outokumpus satsning i är möjlighetentill samordnings- och rationaliseringsvinster, inte minst för bolagets finskaföretag. Det är därför naturligt att de anställda i Metallverken och Wirsbobruk känner oro för den framtida utvecklingen. Med anledningav ovanstående önskar jag fråga industriministern: Vilka åtgärder avser regeringen attvidta för att trygga fortlevnaden för i med hänsyntill att majoriteten av bolagets styrelseledamöter bor och verkar i ? 1986/87:5 av andre vice talman ()till finansministern om mervärdeskatten vid grusleveranser: 1 massmedia har redovisats attolikheter förekommer mellan länen när det gäller momsuttag vid grusleveranser. Ett exempel på att man på olika sidor om länsgränsentolkar förordningen olika erbjuder länsmyndigheterna i och Värmlandslän. I anses förbättring av väg genom tippning avgrus från lastbil vara entreprenadverksamhet. I anses samma typav tjänst vara varuleverans. Detta innebär att kunder till åkare med adress iÄlvsborgs län får betala moms, medan kunder i det fall leverans sker avåkare med adress i får betala . Genomdetta skapas en helt oacceptabel konkurrenssituation. Jag villmed hänvisning till det anförda fråga finansministern: Är finansministern beredd föreslåförtydligande av gällande bestämmelser för momsuttag så att ingatolkningsproblem kan uppstå? 1986/87:6 av andre vice talman ()till utrikesministern om uttagande av tull på gåvoförsändelser m. m. i vissautvecklingsländer: Hjälp- och missionsorganisafioner iSverige samlar på frivillig väg in en stor mängd material som översänds tillu-länder där missionsverksamhet bedrivs. Det rör sig främst om material sommottagarlandet lider stor brist på och har stort behov av, exempelvis materialför utrustning av sjukhus och skolor, mediciner, sjukvårdsmateriel, glasögon,symaskiner, cyklar m. m. Fr. o. m. tar vissa mottagarländer ut tull pådessa bistånds sändningar. Denna tull är i vissa fall hög. Så är fallet med bl.