prot · GA09137 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:137 1 § Justerades protokollet för . 2 § Upplästes och lades fill hartdlingarna följande frånvalprövningsrtämri-dert inkomna Berättelse om granskning av bevis för riksdagsledamot ochersättare för riksdagsledamöter Till valprövningsnämnden har från riksskatteverketinkommit bevis om att (), , utsetts fill ny ledamot avriksdagert fr.o.m. dcrt sedan (), , avsagtsig sitt uppdrag som riksdagsledamot. Till ersättare för riksdagsledamöter harutsetts Per , , , , , , Öla Mårtssort, Solrta, , Sollenturta, och RuneDavidsson, (alla m). ' Valprövnirtgsrtämndcrt har vid sammartträde dertrta daggrartskat bevisert och därvid furtnit att de blivit utfärdade i enlighet med 15kap. 1 § vallagen. den 4 juui 1987 3 § Upplästes följartde irtkbmrta skrivelse: Härmed begär jag fortsatt tjärtstledighet frårt mittuppdrag som riksdagsledamot frårt dcrt fill valperiodens slutför att fullgöi"a uppgiften som statssekreterare i socialdepartementet.Stockholm den 3 jurti 1987 Dertrta framställrting bifölls av kammarert. Talmannert ärtmälde att Sven-ÅkeNygårds (s) ävert uuder skulle tjänstgöra som ersättare för MonicaAndersson: Den ekonomiska politiken m. m. 4 §Föredrogs och hänvisades Proposition och skrivelse 1986/87:166 fillskaffcutskoftet /87:169 fill utrikesutskottet 5 § Föredrogs och hänvisades 1986/87;Skl76och Skl77 fill skatteutskottet 1986/87:30om de allmänna riktlinjerna för den ekortomiska politikert och för budgcfrcglcrirtgcrt m.m. (prop. 1986/87:150 delvis och 1986/87:100 Den ekonomiska politiken m. m. 1 (): Vi svenskar är vana vid att vara rikast i världen. Men detstämmer inte jängrc. Med bruffortatiortalprodukfcrt per invånare som mått påvälstånd har vi fallit tillbaka från den topplacering vibrukade inta tillsammans med , så att vi nu har åtskilliga länder före oss,blartd dem det rtärbelägrta och det mer exotiska Japart. utveckling till ledande industrination hade singrund i marknadsekonomin. Inom dess ram fick de välståndsbildande krafterrtaarbete, sparande och företagande ett betydande spelrum. Efter hand har dock den offerttliga sektorrts srtabbae.xpartsion, högskattepolitiken samt regleringar och cenfralstyrnirtgframkallat ert fortskridartde förkalkrting, som sätter rtcd produkfivkraffcrt.Gcrtomsrtiftssvenskens materiella standard är därmed inte längre särskilt hög.Utvecklingert har vänt. håller på att förlora sin tätposifiort somvälfärdslartd. Den svenske industriarbetarert fjärtar rtu mirtdre ärtsirta kolleger i , , , och . Mätt på detta sätthamnar svenskcrt först på sjätte plats. Ärt sämre utfaller jämförelsert, pm mart ser tillirtkomsfcrt efter skatt. Vi sjurtker då rtcr till crt elfteplacering och harendast och Hollartd bakom oss bland viktigare . positiort försämras stadigt som ert följd av dertlångsamma produkfionsökrtirtgcrt. blev vi jumbo i dcrtirtternationella fillväxtligan, och ävcrt väntas vi tillhörabottenskikfef. Dcrtna lärtgsiktigt mörka bakgrurtdsbild lättas tyvärrinfe upp av några ljusglimtar i de konjuukfurtcrtdenser som är avläsbara.Jämfört med förvärttningarrta irtför 1987 kart dcrt ekonomiska utvecklingenhittills sammanfattas med det crtda ordet; sämre! Det gäller såvälintcrnatiortellt som här hemma. Den ekonomiska poli-tikenm. Världsekortomirt präglas av dé stora externa obalanser sområder mellart å Prot. 1986/87:137 erta sidart , å andra sidan ochTyskland, Det ställs ofta krav på de båda senare länderna atfde skall stimulera sina ekortomier, Mert dert avmattrting som där ägt rum berorinte så mycket på låg inhemsk efterfrågan, I stället är det minskad export fillföljd av de berörda valutornas appreciering som lett till lägre tillväxttal änväntat, Def grundläggande problemet är i stället def storaunderskottet i ;s federala budget. Tyvärr talar rent statsrättsliga skäl föratt detta blir bestående. Det kan vara svårt att förstå för oss européer, somär vaua vid parlamerttariska statsskick, aft den amerikanska förfaffnirtgeninte artvisar någOrt utväg ur en situation, där presidentert irtte vill höjaskatterrta och kortgressen inte vill sänka utgifterna tillräckligt mycket föratf återställa balansen. Därför firtns det alla skäl aft räkna med en fortsattpress uppåt på både räntan och inflationstakten i , En sådan utveckling kommer att ytterligare förvärra densedan flera år pågående internationella skuldkrisen. Vissalatinamerikanska,länders vägran att fullgöra sina betalningar tillsammans medamerikanska storbankers beslut aft göra betydande riskreserveringar i sinabokslut är tydliga tecken på att detta problem är mer svårhanterligt ännågonsirt tidigare, Obalanserrta mellan de ekonomiska stormakterrta i förcrtirtgmed skuldkri-sert medför att världshartdelrt utvecklas låugsammare än vad somtidigare förutsetts. När sedan också tillväxten i våra nordiska grannländer harkommit av sig, är det inte konstigt att exportprognosen måste revideras rtedför del. Trots dert tillfälliga förbättrirtg som neddragningen avoljelagren medför räknar vi i den gemertsamma borgeriiga reservatiortCrt medatt bytesbalansen mycket väl kan hamna på mirtus redau , Ävert i artdra avseenden talar sannolikheten för en sämreutveckling än den regeringen förutser. Ekonomiska bedömare är i allmänhetbetydligt mer pessimistiska beträffande årets investerirtgsökrtirtg, och nästaår väntas den upphöra helt. Dessa aktuella tcrtdcrtsér urtderstryker ytterligaremisslyckartdct med dcrt tredje vägcrts politik. Den exportledda utbyggnad avnäringslivet som kom i gång fill följd av de stora devalveringarna och en radgynnsamma irtterrtafionella faktorer men sedan avstanrtadeverkar irtte kunna återupptas. Tvärtom blir det även i fortsättningenkonsumtionen som bär upp den svaga tillväxt som kart komma fill stånd. Den del av dcrt privata konsumfionsökningen 1987 som berorpå att de disponibla inkomsterna stiger är inte oroande. Däremot är detallvarligt att hushållen mirtskar sitt sparartde, så att sparkvotert numera ärklart negativ. Likaså är det betänkligt atf regeringens förhopprtirtgar om attkuuna begränsa den offerttliga konsumtionens ökningstakt gång på gång kommer påskam. Ännu trodde finartsministern att den statliga kortsumtiortcrtUrtder föregåertde år t. o. m. skulle ha miuskaf rtågot, Mert sedart deslutliga siffrorna väl kommit in, visade det sig att det i stället blev enökning , dvs, snabbare ärt hela produktiortsökrtingert i ekonomin. Den av regeringen påbjudna överföringcrt av resurser frårtkortsumtiort till investeringar och nettoexporf vägrar alltså atf irtfirtnasig. Den tredje vägen förvandlas snabbt till en otrampad och igenväxt stig. Den ekonomiska politiken m. m. Def finns naturligtvis flera orsaker, herr talman, tillattden ekortomiska utvecklirtgen tagit ert artrtart kurs ärt dcrt avsedda..Mert viktigast är regerirtgens oförmåga atf få bukt-med deu alltför srtabbakosfrtadsstegrirtgen i vårt lartd. Försökcrt att méd upprepade prisstoppåtmirtstortc dölja symptomen på inflationssjukan är fåfänga och som viborgerliga reservanter så framhållit t. o. m.. skadliga. Den rtu aktuella priskorttrollen har rtaturligtvis tjänatsom en uppmaning till konsumertterna att skyrtda sig att köpa kapitalvaror,inrtart regleringen åter måste tas bort. När sedan finansministern långt iförväg anmäler sin avsikt att höja bilpriserna med hjälp av értskärpt accis, verkar det yftcrligarc uppdrivande på deu privata konsumtionen.Och eftersom de svenska tillverkarna inte har tillräckligt med bilar på lager,blir effektert av irtgreppet ävcrt ökad import. Hur käurts det att skjuta sigsjälv i foten, ? Nyckelproblemet i ekonomi är utan tvivel denjämfört med våra konkurrentländer alltför snabba ökningen av lönekostnaderrta.På senare fid har flera recept skrivits ut.,Brookingsrapporterts författarerekommenderade i uppgivenhetens tecken atf den redan i praktiken tillämpadeordningen med successiva devalveringar skulle upphöjas filt norm: De anrtars såförsiktiga OECD-ekonomerna angav ganska tydligt i sin Sverige-analys en ökningav arbetslösheten som ofrånkomlig. Regeringens långtidsutredning pekade påstatlig inkomstpolitik som en möjlighet att komma ner fill ertlönekostnadsstegring på och sedan stanrta dar framöver,en nivå som man betecknade som nödvändig för att återställa, balanscrt. I alldeles ovanligt hög grad gäller om denna siffra, ,från långtidsutredningen att den inte'får uppfattas som en progrtos.Förutsättrtirtgarna att radikalt begränsa lörtcökrtingsfakten är långt ifrångynnsamma. Redan i utgångsläget föreligger betydartde spärtningar mellart olikalöntagargrupper, särskilt inom dert offentliga sektorn. Def är alldelesorealistiskt att såväl ävfalscrtliga lörtcökningar som löneglidning skullerymmas inom en ram av under rtästa. år, som till på köpet är ett valår. Till råga på allt har regeringen dessutom tagit i anspråknästan halva det filltänkta utrymmet genom.atf höja olika löneskatter. Ikompletfcringspro-posifiortcrt medger firtansmirtisterrt att detta kartskeirtte är så klokt och ställer i utsikt en motsvarande nedsättning av denallmärtrta löneskatten. Förutsätt-rtirtgcrt är att det över helaarbetsmarkrtadert sluts avtal som ger ert mycket måttlig total ökrtirtg avlöncrtivån, inkl. lörtcglidning, . Lårtgt ifrån att skapa klarhet kommer det beskedet attkomplicera nästa års lönerörelse. Vad som blir den totala lörtcökrtingcn kan juirtgert veta, förrärt löneglidningen kan avläsas i statistiken en bra bit in pådet följande året, dvs. Jag arttar att syftet är aft stärkaarbetsgivarrtas motståndskraft mot lönehöjningar. Men för de fackligaorganisationerna innebär det att om de är beskedliga och låter motparten kommartågot så när billigt undan, får denrte dessutom i efterhand en skaffesärtkningsom kan'gå till ökad vinst. Tankegårtgcrt tycks vara aft öm kosfnadssfegringen hållsrtcre, kart regeringen tänka sig atf sänka den ytterligare, trots att detegentligen inte behövs, om man bara ser till konkurrenskraftert. vartlighefcrt stiger försnabbt, skall regeringert irite göra rtågot för att Prot. 1986/87:137 motverka dcrt försvagning av konkurrenskraften som blir följden, 5 juni1987 Den ekonomiska politiken m.m. Resonemangetförefaller ju alldeles bakvärtt. Irtte blir det lätt att fastställa ert löneramunder sådana förutsättrtirtgar, Riskert är uppcrtbar aft det blir som medregeringens utfästelse om en skatterabatt på . till lörttagarna för någraår sedan. Pengarrta räkrtädes srtabbt irt i det tillgärtgliga utrymmet, ochsedan förhandlade parterna fram ett alldeles för dyrt avtal. Regeringert kändesig ändå tvingad aft ett valår infria sitt löfte. Istället är ju den enda rimliga ordningert att regeringen inte inlåter sig på försök till irtkomstpolifisk styrning utan ser till att i förväg skapa sådana förutsättningar för avtalsrörelsen att lörtfagarrta kan få sinköpkraftsförbätt- rirtg irtom ramert för låga nomirtella lörtchöjrtingar. Det främsta medlet blir då naturligtvis skattesärtkrtingar, Regeringert bör redart rtu klargöra att höjrtirtgcrt på löneskattesidan kommer att återfås före ingången av 1988 och att marginalskatterna då skall sänkas ytterligare, såsom vi moderater föreslår, : Vadregeringen anför i den reviderade finansplanen om de statliga förhandlingarnahar av statsfjänstemärtrtcns orgartisafioner beteckrtafs som ett irtgrepp i denfria förhandlingsrätten. Jag kan dock inte se det så. Finartsministern försökerhär lämna sitt bidrag till formuleringert av ert genomtärtktarbetsgivarståndpunkt. Det är ju inte mera märkvärdigt än att en företagsledaresäger att vi har råd att betala si och så mycket i löneökningar, sedan måstedet bli inskränkningar i driften. Menäven här blir det litet bakvänt. Budskapet fill motparten tycks vara att omdenne driver upp lönerna för mycket, måste krav ställas på ökad effektivitet,men vid en större återhållsamhet behövs inte det. Självfallet -inte minst motbakgrund av den senaste tidens rapporter om negafiv produktivitetsutvecklinginom den offentliga sektorn - behövs.det rafiortali-serirtg ocheffektiviserirtg alldeles oavsett hur löneförhandlarna uppträder. Attutforma välfungerande cash limits är heller inte alldeles lätt. Den främstakomplikationen är förstås att löncstrukturcrt i utgårtgsläget uppvisar storaskevheter, vilka brukar gå under betecknirtgert den dubbla obalansen. Omanslagstaket skall gälla hela myndigheten, finns det en klar risk aft en alltstörre andel av medlen går till löner och att det blir allt mindre över förverksamhet och service till medborgarna. Med en begränsrting fill enbartlöneanslaget blir beslutssituationert klarare - myndigheten får då frihet attsatsa på färre men bättre betalda anställda. Men det finns en skillnad mellanverksamhet som endast staten kan utföra och sådan som lika gärna kan anförtrosnågori anrtart. Mycket talar för att man bör vänta med t. ex, militär och polisoch börja med statlig verksamhet som kan utsättas för kortkurrerts. Men dåkrävs det oCkså att regeringen är villig att bryta de offentliga monopolert ochöpprta möjligheter till privata alternafiv. I finartsplan efter finansplan säger sig regeringen föra en stramfinanspolitik. När budgetförslaget presenterades , betecknadevi moderater det dock som alltför svagt. Vi lade fram ett motförslag, somskulle minska budgeturtderskottet med 8 miljarder krortor. Viföriitsade också att finansmirtisterrt skulle tvingas presentera ett sedvanligtåtgärdspaket, innan det rtya budgetåret ens startat, alltså nu i vår. Den ekonomiska politiken m. m. Meneftersom värdefull fid då skulle ha hurtnit gå förlorad kunde åtstramningeninte ske gcrtom besparingar på utgiftssidan. Därför måste man räkna med att defi stället skulle bli nya förslag fill skattehöjningar. Kompletteringspropositionen gav oss rätt i våraförutsägelser. Det ingav dock inga lyckokänslor på vår kant. Eftersomsocialdemokraterna har så svårt atf förmå sig till besparingar inom denomhuldade offerttliga sektorrt, blir det alltid skattehöjrtirtgarrtär det krtiper. Trots allt tal om att skattetrycket irtte kan och inte fårhöjas, räkrtar mart i kompletterirtgspropositionen med atf det stigertill rekordsiffrart . Med Crt så stor skattebörda måste med rtödvärtdighef rtyaskärpningar riktas mot medborgare i vanliga inkomsflägcrt. Det är beteckrtartdeaft regerirtgerts förslag till åtstramrtirtg tog sikte på att höja kostrtadernaför sådana nödvärtdighetsvaror som bostäder och bilar. Svcrtska folket har allartledrtirtg till tacksamhet över aft socialdemokraterna tvingades fillreträtt. blev det irtte crts ert kompromiss,utau regeringsparfiet anslöt sig till den borgerliga ståndpunkten att de nyataxeringsvärdena inte bör föranleda högre boendekostnader. försök aft förklara och försvaraomsvängningen är rena undartflykfer. Vi moderater har ingalunda accepteratfastighetsskatten som princip utau föreslår aft den successivt skall avvecklas.Och talet om att fyllnadsbetalningarna blev oväntat stora i vår har inte medsaken att göra -fastighetsskatten skulle ju ha börjat verka först nästabudgetår för att sedan slå igenom med full kraft först .1989. Den höjdabilacciscrt kuude regerirtgert visserligen genomföra med hjälp av vpk, men ävenhär har mart fått göra eftergifter och avdela ert del av merirtkomstcrt tillnya statsutgifter, varför åtstramningen blir avsevärt mindre än planerat. Den svaga finanspolitiken lägger en tung börda på penningpolitiken.Vi har trots långsam tillväxt en fendcrts till stigande räntor i ,vilket naturligtvis höjer kosfnadsrtivårt och motverkar de investeringar som viså väl behöver för framtiden. På den borgerliga sidart råder det enighet om attett verksamt medel för att få ned rärttårt - vid sidart av skattesärtkrtirtgar- är atf ge valutautlärtrtirtgar möjligheter att förvärva svenskastatsobligationer. Finansministern har änrtu inte kunnat visa på vad sätt detskulle vara mera riskabelt att låta utlärtrtirtgar direkt köpa svcrtskastatspapper ärt att med en hög inhemsk räntenivå förmå svenska företag att lånautomlartds och sedau placcrapcrtgar i den svenska statsskuldert. Varken finansministern eller finansutskottetssocialistiska majoritet har heller kunnat tillbakavisa vår kritik mot den fördavalutapolitiken. Trots de förebråelser som i tidigare debatter riktats mot ossmoderater för atf vi talar klarspråk om den pågåertde smygdcvalvcringen har jagnoterat aft numera även statistiska certtralbyrårt i officiella sammanhanganvänder sig av denna benämning. Def kan ju irtte bestridas atf medvalutakorgens konstruktion medför en sjunkande dollarkurs ett extra utrymme förlönchöjrtirtgar i de stora exportföretagert som sedan spiller över i en alltförsrtabb lörtckosfnads-ökning över hela fältet. Jag skulle vilja ställa frågandirekt till finansmirtisterrt: Hur skall lörtchöjrtingarna kunnabegränsas till t. ex. , som långtidsutredningen har sagt, närvalutapolitiken bäddar för mycket större påslag än så inom denkonkurrensutsatta sektorn? Dcrt ekonomiska politikert måste ytterstsyfta till att öka den enskildes frihet och välfärd. Första förutsättnirtgen ärgod ekonomisk tillväxt. Vi måste bryta oss ur den förstelnirtg och förkalkrtingsom utmärker den socialdemokratiska modellen och som lett till vårjumboplaccring i den interrtatiortella tillväxfligart. Dert första åtgärdcrt blir då att rulla tillbakagrärtserrta för den offentliga verksamheten och vidga den enskilda sektorn.Rapporterna om negativ produktivitetsutveckling i den offerttliga sektorrtvisar hur artgeläget det är att vi bryter upp offentliga monopol och öpprtarför ert konkurrens med enskilda alternativ. Detta leder direkt över till den artdra typert avnödvändiga åtgärder, nämligert avreglering: Det gäller atf åter få skildanyckelmarknader för t, ex, arbetsliv och boende att fungera smidigt.Framgångarna med den avreglering som skett på kreditmarknaden och som påbörjatsinom valutaområdet manar till efterföljd. Den tredje och kanske viktigaste åtgärden är att sänkaskatterna. Det motverkar inflation samt främjar arbete, sparande ochinvesterirtgar. Med aktuella strömrtingar på skatteområdet utomlands är detalldeles nödvändigt aft snabbt slår in på en kurs mot sänktskattetryck. De stora skafteutredningar som är på väg aft tillsättasbetraktar vi moderater med blandade känslor. Det har redan dröjt alltför längemed de angelägna förärtdrirtgarna, och risken är stor att det dröjerytterligare på etf sätt som är svårt att godta. Vi moderater har lagt framkonkreta förslag som sammantag-rta skulle irtnebära en gcrtomgripartdeskattereform. Vi vet alltså vad vi vill och känner inget större behov av ettmångårigt utredningsarbete. Men om detta är rtödvändigt för att andra partierskall inse vad situatiortert kräver, är vi naturligtvis beredda atf medverka. Det har sagts att det inte finns något utrymme förskattesärtkrtirtgar i . Men de senaste årens utveckling på denofferttliga utgiftssidan är etf klart vittnesbörd om motsatsen. När vi nu nåttbalans i den totala offentliga sektorn, gäller frågan om de resurser somtillväxten skapar skall användas för nya utgiftsåtaganden alternafivt en ökningav det offentliga sparandet, sorn socialdemokraterna sikfar fill, eller omsparandet i enlighet med borgerlig uppfattnirtg skall ske hos företag ochhushåll och resursökrtingen tillfalla den enskilda sektorn gcrtomskattesärtkrtingar, som gcrtom att stimulera arbetslust och företagsamhetytterligare driver på tillväxten. För oss moderater är svaret givet. Höga skatter ochfortsatta skattehöjningar slår hårt inte minst mot lägre inkomsttagare. Därförhjälper det inte mycket att särtka marginalskatterna i toppen, om artdraskatter höjs i motsvarartde grad. Skall vi få bukt med den alltför snabbakosfrtadsstegrirtgen, skall vi bädda fören lugn lönerörelse och skallvi få upp tillväxten till åtminstone det internationella genomsnittet, måste viomedelbart börja sänka vårt rekordhårda skattetryck. Vi moderater förordar attdet sker i ert takt av 10 miljarder krortor och att detta finansierasmed besparingar till den del def inte kan ske inom ramen för den ekonomiskatillväxten. På denna avgörande punkt föreligger en grundläggandeskillnad i synsätt mellan socialdemokrater och oss moderater. Vi är beredda aftmyndigförklara vuxna medborgare gcrtom aft låta dem själva bestämmaöver crt Den ekonomiska politiken m.m. Den ekonomiska politiken m. m. betydligtstörre del av ersättrtingen för sitt arbete. För oss är uttrycket "Mauskall kurtrta leva på sirt lört" ert bjudaude paroll. Mert regeringspartiet söker tvärtom hindra vanligamänniskor från aft vidga sirt valfrihet och sitt oberocrtde. Det förefaller somom irtdividuella förmåner av olika slag kan tillåtas ertdast så lärtge deåtnjuts av ett fåtal. Men rtär samma chanser öppnas för folk i allmänhet, dåstörtar socialdemokraterna fram med skattehöjningar eller rentav förbud. Så länge möjligheten fill frivilligapensiortsförsäkrirtgar utnyttjades av endast crt lifcrt grupp välbeställdatoppmän i närirtgslivet, fick det passera. Men rtär fler började spara för sirtålderdom på detta sätt och det t.o.m. blev föremål för kollektivavtal, då slogregerirtgert till med crt pcrtsiortsskaff. Rätten att på förmånliga villkor teckna aktier i det egnabolaget var länge förbehållen de högsta direktörerna. Men när vinstandelssystemför alla anställda blev populära, då blev det också aktuellt med en särskildvinstandelsskatt. Nästa steg i utvecklingert blev att systemet med kortvertiblerspreds till löntagare utanför chefsskiktet. Helt följdriktigt har socialdemokraternai skatteutskottet begärt en skatteskärprtirtg. När det blev populärt i alla samhällsskikt att bo ismåhus, höjdes också kostnaderrta successivt med allehanda pålagor, blartdvilka dcrt tilltänkta ändringen av fastighetsskatten endast var en i raden och- om socialdemokraterna får sitta kvar- säkert infe den sista. Allt flermänniskor efterfrågar bostadsrätter, och många hyresgäster vill friköpa sinalägenheter. Men fick vi veta aft jusf de som bor hos allmännyttan ipraktiken skall utestängas frårt rättert aft förvärva lägenheten som sin egert. Det har lyckats socialdémokraterrta rätt lärtge att pådetta sätt spela på den svenska avundsjukan, att sätta förstelnande likriktningframför självförverkligande och variationsrikedom, att i stället för att drivapå den svertska välståndsöknirtgert försvaga dess drivkrafter. Vi moderater kommer att använda som återstårtill nästa val för att påvisa dessa konsekvertser av socialdemokratisk polifik.Vi skall klargöra vad ett byte. av regering skulle betyda för mänrtiskorsfrigörelse frårt förmyrtderi och styrrting uppifråu. Med det artförda, herr talmart, yrkar jag bifall fill dereservafioner i firtansutskottets betärtkartde rtr 30 som har moderater blartdsirta urtderteck-rtare. Anf.2 (); Herr,falman! Den ekortomiska debatten har kommit atthandla mycket om fillväxt. Nästan alla säger sig vilja ha högre fillväxt. Mendet finns de som hävdar atf ert hög BNP-ökrtirtg bara leder till sämre välfärdgertom sämre miljö, mera stress, ökade regiortala problem öch likrtaride. Jagartser att ett sådartt synsätt är felaktigt. Snabbare tillväxt kart mycket välförenas med kraven på bättre miljö och ett märtskligare arbetsliv. Tekniskairtrtovafioner som renar luft och vatten eller ökar utbytet av råvaror kartskapa både ekortomisk tillväxt och crt bättre miljö. Det är i själva verket såatt en polifik som motverkar fillväxt kommer aft försvåra kampen för en bättremiljö, genom att de ekortomiska resurscrua för miljöskydd blir heltofillräckliga. På likrtande sätt förhåller det sig med den påståddamotsäffrtingen mellan hög fillväxt och regiortal balarts. Ävcrt i detta fallskapas mer resurser för aft sprida fillväxtcrts resultat till hela lartdet justgcrtom ert hög ekonomisk tillväxt. Utan fillväxt finns ingen resursökning attsprida eller fördela. Det firtrts också en och annan som anser att vi här def såbra i att vi kanske infe behöver mer. Men de flesta vanligamänniskor tycker inte så ~ och det med rätta. De vill ha mera. De som ärarbetslösa vill ha jobb. De som har jobb vill ha högre lört.