prot · GA0936 · 1986-12-31 00:00:00 — Det är ett tecken på att den ordning som i högtidligasammanhang brukar kallas biandekonomi i själva verket ofta fungerar som enosund mygel- och förhandlingsekonomi. Regeringens och utskottsmajoritetensförkärlek för att ha prisregléringslagen i kontinuerlig tillämpning innebär attvi hamnar i en gråzon mellan marknadsekonomi och regleringsekonomi. Detta betyder att det beslut som skall fattas inte baraär onödigt utan också skadligt. Regering och riksdag sänder med dagens beslut -som tydligen med de nya reglerna om votering i kammaren skall bli morgondagens- en signal till aktörerna på marknaden, som inte gärna kan tolkas på annatsätt än att ett prisstopp kan komma att bli aktuellt . Det är ju inte bara så att prisstopp i sig är av ondogenom att störa marknadsprisbildningen. Förväntningar om att ett prisstopp kanvara i faggorna frestar till större och snabbare prishöjningar än vad somannars skulle behöva förekomma. Detta konstaterande för mig över till de manipulationersom förekommit för att förhindra att inflationstaket ilöneavtalen på bryts igenom. Det förefaller som om regeringen i ställetför att bekämpa inflationen ägnar sig åt att omfördela den i tiden. förutspådde finansministern i den revideradefinansplanen att inflationen under loppet av 1986 skulle bli . Vi har nukommit så långt fram att vi kan konstatera att det som vanligt blirungefär dubbelt upp mot det mål som regeringen angivit. hadepriserna stigit , och inflationstakten var på årsbasis.Det är naturligtvis förhållandevis låga siffror, men praktiskt taget helaförklaringen - och jag såg att LO-chefen var inne på att förklaradetta Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen Förlängd tillämpning av allmännapi-isregle-ringslagen häromdagen- ligger i internationella företeelser som oljeprisfallet, den sänktadollarkursen och den lägre internationella räntenivån. Den underliggandeinhemska inflationstakten är fortfarande , vilket är avsevärtmer än i våra viktigare konkurrentländer. kan vi inte räkna med motsvarande positivapåverkan från den internationella prisutvecklingen. På den inhemska scenenoroar den snabba kostnadsstegring som blir följden av årets löneavtal iförening med den pågående smygdevalveringen av kronan. Konjunkturinstitutetförutsåg i sin höstrapport att arbetskraftskostnaderna stiger med 6 %och produktiviteten med . Mycket talar för en kostnadsstegring påminst . Dessutom har ju regeringen medvetet skjutit beslut påframtiden som kommer att förorsaka prishöjningar. Det börjar medatt oljeskatten höjs , och vi skall snart här i kammarenbehandla förslag om att höja alkohol- och tobaksskatterna från början av nästaår. Aktuella tendenser vad beträffar den privata konsumtionenger också anledning till farhågor för en överhettning med åtföljandeinflationstryck. Inflationen är således ingalunda besegrad.Självfallet kommer man inte åt den genom att sätta prisregleringslagen itillämpning. Det har inte hjälpt under de föregående 14 åren, och det kommerinte heller att hjälpa . Tvärtom gör man ont värre genom attframkalla spekulafioner om att den vändning uppåt av inflationstakten som nutycks ha inträffat skall utlösa prisreglerande åtgärder i någon form, t. ex.ett prisstopp. Jag avslutade förra årets debatt i den här frågan med ettföi-slag till att utskottets socialdemokrater skulle framföratill regeringen att man ville slippa en omöjlig debatt och därför önskade attregeringen inte upprepade sitt traditionella förslag om en föriängning avprisregleringslagens tillämpning. Så har inte skett eller åtminstone har niutskottsledamöter inte blivit tillgodosedda. Den enda rimliga tolkningen avdetta är att regeringen även vill försäkra sig om att för den händelse detskulle bli aktuellt med ett prisstopp den inte skall behöva komma hit tillriksdagen och motivera denna, åtgärd, som man ju själv vet inte kan få någonlångsiktigt tillbakahållande effekt på prisstegringen. Jag yrkar, herr talman, bifall till den borgerligareservationen till finansutskottets betänkande nr 6. AnL 92ANNE (): Debatten om förlängd tillämpning avprisregleringslagen sker med nästan sövande regelbundenhet här i kammaren engång . Detta är femtonde gången, som påpekade. Man skullekunna tro att det inte finns mycket nytt att tillföra. Att döma av majoritetensutlåtande i finansutskottets betänkande 6 är så också fallet. Partierna hargrupperat sig på sedvanligt sätt med en majoritet bestående av socialdemokrateroch kommunister och en minoritet bestående av de tre borgerliga partierna.Varken utskottets majoritetsutlåtande eller reservationen innehåller särskiltmånga nya synpunkter. Detta ärinte heller förvånande. Tilltron till, resp. misstron mot regleringar som inslag i en ekonomisk polifik är i hög grad enideologisk fråga. Motsättningarna hänger starkt samman med olika uppfattningarom marknadsekonomin och prissystemet och dessas förmåga att lösa olikaekonomiska problem. Det är därför inte så förvånande att socialistiska partieri denna fråga har én annan uppfattning än borgerliga. Icke desto mindre vill jag ta mig friheten att bemötanågra av de argument som majoriteten anför för sin ståndpunkt. I det nu aktuella betänkandet skriver utskottsmajoritetenatt "regeringen med den förda politiken lyckats pressa nedinflationen". Om det ändå vore så väl! Fakta är emellertid att inflationeni har sjunkit på grund av händelser utomlands. Detta framgår mycket klart av t. ex. den tidskrift som ger ut, som heter Aktuell Ekonomi. iår har man beräknat att oljeprisfallet har dämpat den svenskaprisstegringstakten , dollarkursens nedgång med 0,7procentenheter och räntesänkningarna . Utan prisfallen pådessa tre områden hade således inflationstakten blivit istället för de 3-3,som verkar sannolika. Av en inhemsk ekonomisk politiksom leder till ett sådant inhemskt inflationstryck anser jag inte att man kandra slutsatsen att regeringen har lyckats pressa ned inflationen. Tvärtom ärdet uppenbart att regeringen har misslyckats med just denna viktiga uppgift. En liten ljuspunkt finns faktiskt i det aktuellabetänkandet. Majoriteten har efter 14 gånger blivit, övertygad om att en"ensidig användning av prisregleringar aldrig kan hejda eninflationsutveckling" och att "ett långvarigt prisstopp bidrar medstor sannolikhet till ett mindre effektivt utnyttjande av våra produktionsresurser". Detta verkar möjligen lovande för framtiden. Men tyvärrtar man i nästa mening tillbaka detta konstaterande. Där sägs nämligen attprisregleringar i kombination med andra stabiliseringspolitiska medel kan varabåde nödvändiga och effektiva. Detta kan vara riktigt i en extrem krissituation, men detgäller inte . Det är ju också, som påpekade, så att i ensådan situation finns precis samma möjligheter att införa prisstopp vare siglagen har satts i tillämpning eller inte. Den utveckling vi haft i motsäger i allra högsta grad påståendet att prisregleringar i kombinationmed andra stabiliseringspolitiska åtgärder skulle vara effektiva ellernödvändiga för att få ned inflationstakten. Inflationen i har faktisktvarit mycket högre än i omvärlden under hela den gångna fyraårsperioden, ochdet finns mycket klara tecken på att stabiliseringspolitiken inte har lyckatssärskilt bra, speciellt inte om man anser att man borde haft hjälp av denprisreglering som funnits . Jag har litet siffror för prisutvecklingen i iförhållande till omvärlden, och jag skall faktiskt besvära kammaren med attlyssna till några uppgifter som vi fick redovisade för oss i utskottethäromdagen. De går tillbaka till långtidsutredningen , som beskrev ettbalansalternativ. Enligt detta krävdes att inflationen i Sverige sjönk från 6,6till . I verkligheten har utfallet blivit en sänkning från8,0 till 4,1 - det Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen senasteenligt regeringens egen prognos . Detta ser ju bra ut vid en ytligbetraktelse. Denna väg skulle leda till balans under vissa förutsättningar. Enav dem var att inflationen i utlandet - man kan exemplifiera med siffror förhela - låg på 5,för vartdera av dessa tre nämnda år. Poängen medsiffrorna i långtidsutredningen var att skulle åstadkomma en utvecklingsom innebär lägre inflationstakt i vårt land än i , faktiskt förinnevarande år lägre för att få denna utveckling. Men utvecklingenutomlands har som alla vet blivit en helt annan. Inflationen har sjunkit mer iutlandet, från 1984 till i en prognos . Jämfört med OECDligger alltså inte bättre, utan tvärtom 2procentenheter sämre. Det skulle vara intressant att höra utskottets talesmanförklara hur dessa siffror stämmer med påståendet att regeringen har lyckatspressa ned inflationen. För egen del drar jag slutsatsen att de visar ett stortmisslyckande. Det tyder i varje fall inte på att prisreglerande åtgärder ikombination med annan stabiliseringspolitik är "både nödvändiga ocheffektiva" som utskottet påstår. Utskottet anför också som skäl att ha kvar tillämpningenav prisregleringslagen att den prisövervakning som statens pris- ochkartellnämnd utför "får större tyngd" om SPK kan "aktualiserafrågan om direkta ingripanden". tog upp också dettapåpekande. Detta kan inte tolkas som annat än ett förtäckt hot att ominte företagen gör som SPK säger så är det risk för införande av direktaregleringar. Hur kan man påstå att ett sådant resonemang skulle bidra till att"skapa stabila förutsättningar och öka tilltron till den ekonomiskapolitiken"? Majoritetens resonemang i detta betänkande ärutomordentligt bristfälligt på alla punkter. Jag vill avslutningsvis frågautskottets talesman om hon har läst prisregleringskommitténs betänkande, ellermöjligen en bok av , , företagen och förhandlingsekonomin.Om hon inte gjort det hoppas jag att hon vill göra det och gärna vidarebefordradessa skrifter till regeringen, så att vi slipper ha denna diskussion . Jag villyrka bifall till den gemensamma borgerliga reservationen. AnL 93 (): Jag tycker inte alls att var sövande, tvärtom. Jagar imponerad av det engagemang som herrTobisson visade i sin argumentation om en lag som han anser vara så onödig somden vi nu talar om. I proposition 28 begär regeringen att skallbesluta att förlänga tillämpningen av allmänna prisregleringslagen ännu ett år,t.o.m. Det är, som det mycket riktigt sagts här, en begäran somåterkommer vid .. Utskottets majoritet tycker att det ärriktigt att även ger regeringen fullmakten. Det gäller enberedskapslag, vilket också har framgått av vad som sagts tidigare. Det är enlag som endast kan utnyttjas om speciella skäl föreligger. Lagen innebärsåledes att regeringen skall använda den med stor restriktivitet och urskill- ning, ochdet tycker utskottets majoritet att regeringen har gjort.Utskottsmajoriteten känner också förtroende för regeringen i denna fråga införframtiden. En gemensam reservafion av moderata samlingspartiet,och är fogad till betänkandet. I den sägs attinförandet av en prisreglering utgör ett allvarligt ingrepp, som kan fåbetydande negativa effekter på samhällsekonomin. Men om lagen används så är syftetnaturligtvis att det skall bli positiva effekter på samhällsekonomin, annarsfinns det ingen anledning att tillämpa lagen. Vad som är positivt och vad somär negativt ur samhällsekonomisk synpunkt lär vi väl inte kunna enas omförmodar jag. I reservationen används ordet"slentrianmässigt". Vad som talar emot att regeringenslentrianmässigt skulle föreslå en förlängning av tillämpningen av lagen är atten utredning ser över dessa frågor. Enligt propositionen kommerett betänkande att lämnas , och det är om ungefär enoch en halv månad. I avvaktan på att arbetet med utredningen slutförs och attdet slutliga resultatet presenteras finns det ingen anledning att ändra påprinciperna angående den allmänna prisregleringslagen. Reservanterna anser att detta är ett egendomligt motiv.Jag vill påstå att det är ett mycket vanligt sätt att arbeta när man villförändra något. Man tar reda på hur det ser ut och utröner konsekvensernavid en eventuell förändring. Jag yrkar bifall till finansutskottetshemställan i betänkande 6 och avslag på reservationen. Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen AnL 94LARS (): Jag tycker faktiskt litet synd om LisbetCalner. Det är ingen rolig uppgift att försvara en helt omöjlig sak, så jagtycker det var klokt av henne att avkorta sitt anförande, som var anmält attvara , fill halva tiden när hon kom upp i talarstolen. Jag är van vid att i dessa debatteråtminstone få en ny motståndare . Det brukar räcka med att vederbörandeuppträder en gång i denna fråga. Det här var fördeutskottets talan. Får jag hälsa till utskottets ordförande att nuhar gjort sin värnplikt här. Kan ni inte hitta någon annan nybliven suppleantatt skicka upp och träna i den frågan? Jag tror inte det kan bli bättre än såhär. förvånade sig över att jag visade ett sådantengagemang i en sak som jag bedömde som onödig. Ja, jag kan förstå om enskillnad i ideologisk uppfattning leder oss till olika slutsatser och att vidärför förordar olika lösningar i vissa frågor. Det har jag egentligen svårtatt uppbåda en våldsam hetta över. Men hettan kommer faktiskt när jag märkeratt man, av ren dumhet eller möjligen slentrian bara fortsätter på ett vis somär onödigt men - vilket jag framhöll i mitt tidigare anförande - som också ärskadligt. Det är skadligt att skicka iväg en signal om att nu kan ett prisstoppvara i faggorna. Om jag får anknyta till det slentrianmässiga skullebeviset för att det inte rör sig om slentrian vara att man har upptäckt att enutredning snart skall 8 protokoll 1986/87:36 Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen komma medsitt betänkande. Denna utredning tillsattes 1983 och har alltså arbetat rättlänge; Det är ett egendomligt sätt att försöka bevisa att det inte handlar omvanetänkande och vanemässigt handlande att med åberopande av att det pågår enutredning som snart är klar påstå att det skulle råda något slagskrigstillstånd eller allvarligt ekonomiskt kristillstånd i landet.. Det ärfaktiskt det man tar till intäkt för att i förväg sätta lagen i tillämpning. Låt mig förklara varför man inledde denna vana. Undermånga år, även under den borgerliga regeringsperioden, fanns det alltid någon prisregleringsåtgärdsom löpte och som nödvändiggjorde att rriari utan närmare debatt förlängdetillämpningen av lagen. Som jag har påpekat finns det sedan någon tid tillbakainga sådana åtgärder som nödvändiggör en slentriarimässig förlängning, och dåborde ni sluta att uppträda på det här sättet. AnL 95 (): undvek förståndigt nog attsvara på några av de frågor som jag och ställt, och jag skall avvänlighet undvika att upprepa dem. Jag tror att debatten framöver - om vi måsteha denna debatt -skulle vinna på om utskottets majoritet försökte låta bli attanföra några sakskäl eller något slags ekonomisk utveckling i som motivför den eviga förlängningen av prisregleringslagen. Det är en omöjlig debattatt föra för utskottets talesman. Det finns inga sakskäl för att tillämpningenskäll sättas i kraft . sade att lagen skulle tillämpas med storrestriktivitet. Det låter sig för all del sägas, men faktum är att under degångna fyra åren har lagen använts i större eller mindre utsträckning under ettav , alltså under en fjärdedel av tiden. Jag har svårt att se attdetta innebär någon stor restriktivitet. Man kan möjligen hoppas att det blirbättre framöver. sade också att syftet med att sätta lagen itillämpning är att detta skall få positiva effekter på samhällsekonomin. Jagskulle vara glad om hon ville utveckla detta närmare. Det finns nog andra motivtill förlängning av tillämpningen än de som majoriteten anför i betänkandet. Slutligen anfördes som skäl -vilket också tog upp -argumentet att vi nu gör en teknisk översynav lagstiftningen. Men denna översyn är av lagteknisk art, och det finns såvittjag förstår inget som helst samband mellan en sådan utredning och motiven tillatt sätta lagen i tillämpning: Det var synd att utskottets talesman tog uppdetta , eftersom det faktiskt inte finns med som ett skäl i betänkandet. AnL 96LISBET CALNER (s): Jag tackar för omtanken - jag menarmedlidandet, . Jag kanske också borde tacka för att är av den uppfattriirigen att vi i däg har en så stabil ekonomi att viinte skall behöva använda oss av några prisregleringar. Visst kan man resoneraså som och har gjort , meri frågan inställersig onekligen: Varför förde man inte den diskussionen med samma emfas underåren 1976-1982? Då hände det sig ju att kammaren var enig om samma beslut somvi snart skall fatta. Jag har inget mér att tillägga i debatten utan hänvisar till argumentationenför en förlängning av tillämpningen av prisregleringslagen som återfinns såväli propiositionen som i betänkandet. AnL 97 (): Det är riktigt att inte hademycket mer att tillägga i debatten. Det argument som kom fram skulle gå ut påatt jag erkänt att ekonomin nu är stabil eftersom jag menar att man intebehöver förlänga prisregleringslagens tillämpning. Det borde ha framgått av vad jag har anfört attdet är ett sätt att destabilisera ekonomin att göra det som majoriteten nu förordar, nämligen att i onödan begära att lagen sätts i tillämpning just därför att det rimligenav omgivningen måste tolkas så att någonting är på gång, att det mycket väl kan röra sig om ett prisstopp framöver och aft det kan vara klokt att kanske något och kanske litet mer än vad som annars vore motiverat höja sina priser. ' Vad beträffar det som har skett under borgeriigaregeringsårefter och under socialdemokratiska regeringsår kananföras att det var någon form ~ ofta inte kompletta prisstopp - av regleringsåtgärderi kraft vilket gjorde att man, jag medger gärna det, vanemässigt förlängdeprisregleringslagens tillämpning utan debatt. Men vad som hände under denborgerliga regeringstiden var att ekonomiminister tillsatte denutredning som rekommenderade att läsa, nämligenprisregleringskommittén. I dess betänkande belystes mycket väl nackdelarna medatt tillämpa prisreglering. Sedan det betänkandet framlades har vi från mittparti yrkat på att vi just i syfte att uppnå en stabil ekonomi inteskall tillämpa prisreglerande åtgärder. AnL 98 -(); Jag gör samma bedömning som idet här fallet, näriiligen att stabiliteten eller bristen på stabilitet i densvenska ekonomin inte har något sorii helst samband med behovet av tillämpningav prisregleringslagen: Tron att dessa två saker hänger ihop vittnar tyvärr ombristande insikt i mai-knadsekonomins funktion. Jag beklagar att sig till talesman för detta. Jag vill också påpeka att precis det betänkande som jagrekommenderade till läsning - prisregleringskommitténs betänkande - blevfärdigt . inledde den dåvarande folkparti- och centerregeringenen avveckling av prisregleringen, inte hela, det skall jag villigt erkänna, menen. ganska väsentlig del av prisregleringen. Det hade varit till fördel försvensk ekonomi om den regering som efterträdde den borgerliga hade haftförstånd nog att fortsätta denna avreglering i stället för att under en så långperiod öka regleringsinslagen i den svenska ekonomin. Överläggningen var härmed avslutad...(Beslut i ärendet redovisas i prot. Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen Prot.1986/87:36 AnL 99 TREDJE VICE TALMANNEN: Kammarenövergår nu dll att debattera bostadsutskottets betänkande 3 om en lag omhushållning med naturresurser m. m. En lagom hushållning med naturresurser m.m. En lagom hushållning med naturresurser m. m. AnL 100 (): Jag avser att i mitt anförande ta upp delarav bostadsutskottets betänkande 1986/87:3, Naturresurslagen, till behandling. i debatten kommer att beröravattenkraften och begreppet riksintressen ur viss synvinkel. Enigheten är stor om att bevara och skyddanaturen i vårt land. De värden som finns i natur- och kulturmiljöer får inteäventyras eller skadas. Oersättliga tillgångar och värden kan då gå tillspillo. Även om enighet råder om att vi måste skydda vår, naturfinns det olika uppfattningar om hur detta skall gå till. Vilka åtgärder sömbäst leder till det gemensamma målet finns det mellan partierna olikauppfattningar om. Den socialdemokratiska regeringen har valt vägenomfattande lagstiftning. Förslaget till naturresurslag, NRL, visar med fulltydlighet att det är med lagar och bestämmelser som natur skallskyddas. Huruvida det framlagda förslaget i praktiken klarar dennauppgift anser jag dock vara mycket tveksamt. Eftersom NRL skall täcka allatänkbara situationer är den med nödvändighet vag och oprecis. Med hjälp avlagen kan i stort sett varje ingrepp i naturen försvaras eller förhindras. Intemindre än cirka en tredjedel av landets yta får någon sorts restriktion i formav riksintressen. Därtill kommer regionala och kommunala intressen. Detta leder i sin tur till att de verkligt skyddsvärdaområdena inte erhåller det skydd som egentligen var meningen. Om i stort settallt som kan ha något värde förs upp till en hög skyddsnivå är inte mycketvunnet. Nya prioriteringar och avvägningar måste då göras, men på en högrenivå. Men detta tas inte alls upp i lagförslaget. Med NRL:s hjälp kommer säkert många beslut att fattas ochverksarriheter förhiridras, meri om detta irinebär att värdefull uatur skyddasär mycket osäkert. Själva idéri bakom lagförslaget NRL är attriågot värdefullt, redan existerande skall bevaras. Det finns mot denbakgrunden anledning att se tillbaka något. Den naturmiljö eller kulturmiljö som står i centrum förintresset har inte alltidsett utsom dengörnu. Givetvis har den orörda naturen,fjällen, älvarna och vissa andra naturtyper under årtusenden inte nämnvärtförändrats. Däremot har stora delar av vårt land omdanats av människan ochförändrats genom olika ingrepp. Det öppna landskapet och odlingslandskapet harinte tillkommit av sig själva. Är det då kanske någon avlägsen föregångare till NRL ellerandra lagar, eller är det nitiska myndigheter och byråkrater som stakat utgränserna för vad som får och kan accepteras ur skyddssynpunkt, eller är detnågot forntida statligt verk som hardragit upp riktlinjerna för vårt nuvarande öppna kulturlandskap? Inget av alltdetta, såvitt jag vet. Isjälva verket är det den frie, självägande bonden som under århundradensodlarmöda skapat det svenska odlingslandskapet. Genom ett personligt ägande ochpersonligt ansvarstagande har detta skett. Den personliga äganderätten visarhär åter sitt värde. Ansvarstagandet inskränker sig inte till den som vid ettgivet tillfälle är ägare; sambandet mellan generationerna gör att vården,skötseln och ansvaret förs vidare. Vifår dock inte glömma att ständiga förändringar inträffar. Liksom att förändringar har skettmåste vi acceptera att detta inträffar även . Naturen får inte bliett museum. Det som är av särskilt värde måste ändå bevaras. Motdenna bakgrund anser vi moderater det vara angeläget och t. o. m. nödvändigtatt genom viss lagstiftning ställa upp de ramar inom vilka verksamheter skallbedrivas. Denna lagreglering kan inordnas i nuvarande byggnadslagar, somtillsammans med FRP-riktlinjerna skall utgöra ett tillräckligt gott skydd förde mest skyddsvärda områdena. Låtmig, herr talman, ta upp ett annat, men närliggande område, nämligen jord- ochskogsbrukets ställning. Frågan gäller huruvida jord- och skogsbruket skall haställning som riksintresse. Utskottsmajoritetens ställningstagande ärmotsägelsefullt och märkligt. Förvånandeär också proposifionens förslag att en rad verksamheter skall ha ställningensom riksintresse. Rennäringen, yrkesfisket, naturvården, kulturminnesvården ochfriluftslivet är i lagförslaget av riksintresse. Däremot inte jord- ochskogsbruket. Härigenomanses med all rätt att de sistnämnda näringarna fått en svagare ställning än defidigare nämnda. Vad skulle hända om också jord- och skogsbruket fickställningen riksintresse? Troligeninte så mycket. De uppräknade verksamheterna skulle givetvis befinna sig på enhögre nivå, men eftersom alla då befinner sig där har ingen bättre skydd än denandre. Någon reell förändring har i så fall inte inträffat.