prot · GA0965 · 1986-12-31 00:00:00 — Som vi har framhållit blir enmarginalskaftereform till viss del självfinansierad - detta är egentligenskälet till att vi föreslår en sådan. Likväl menar vi att reformenbudgefmässigt bör betalas fullt ut när den genomförs. Jag skall försöka ge enförklaring till varför. En finansiering genom besparingar i offentliga utgifterskulle innebära ytteriigare påfrestningar på solidariteten genom aff viktigavälfärdssystem berövades resurser samfidigt med omläggningen. Detta skullegivetvis försvåra genomförandet. Av de skäl som jag här har framfört anser vidärför att reformen bör betalas genom omfördelningar inom skattesystemets ram.Det står klart att basen för inkomstskatten vid en sådan finansiering måstebreddas. Beträffande def nollsummespel som man från olika håll talat om villjag säga att skillnaden mellan att som vi föreslår finansiera reformen fullt utoch att göra det genom besparingar eller skattesänkningar helt enkelt är att vimed vårt förslag så att säga kommer in i bilden litet senare, dvs, att vifördelar skaftesänkningarna när möjligheter härtill faktiskt har uppstått. Vi menar vidare i förenklingssyfte att schablonavdragetbör bibehållas. Vid en sänkning av den högsta marginalskatfesatsen till 50 %enligt vårt förslag bortfaller i stort sett motiven för avdragsbegränsningen,vilken alltså bör avskaffas. Även detta innebär en efterlängtad förenkling. Målsättningen för reformen bör vara att den inte skallmedföra skattehöjning för någon heltidsarbetande. Härav följer att omläggningenmåste omfatta även andra avsnitt än inkomstbeskattningen. Skälen fill detta ärbetydande. Såväl företagsbeskattningen som kapitalvinstbeskattningen uppvisari dag sådana avgöraride svagheter att även områden som dessa måste omfattas. Denuvarande reglerna för beskattning av kapitalinkomster och kapitalvinster ärextremt snedvridande. Skatteeffekterna blir helt olika för olika slag avtillgångar och olika belåningsgrader. Det totala utfallet av beskattningen ärvidare negativt, dvs, avdragen överstiger inkomsterna från skatten. En skattereform av det slag som jag här har försökt skissera bör enligtfolkparfiets mening kombineras med genomförandet av en långtgående förbättringav familjestödet i enlighet med vad vi har föreslagit i vår familjepolitiska,motion. Om nian gör så blir den samlade effekten av marginalskatfereformen ochdef reformerade familjestödet en betydande standardhöjning för barnfamiljerna,vilket understryker den solidariska uppläggning av genomförandet somfolkpartiet menar bör prägla en reform på skatteområdet. Det är nu viktigt att tiden inte får fortsättaatt rinna i väg utan att någonting görs. Regeringen bör därför utan dröjsmåltillsätta en parlamentarisk utredning med uppgift aft lägga fram förslag tillett nytt skattesystem. Det förhållandet att sfatsrådsbänkarna gapar tomma här hoppas jag inte skall omöjliggöra detta. 26STIG JOSEFSON (c): Under mina år i har aldrigskattesystemets utformning diskuterats så mycket som under det senastehalvåret. Vi måste ha ett nytt skattesystem - det är ett krav som framkastasfrån alla håll. Men hur detta nya system skall se ut är mera oklart.Utgångspunkten för debatten är väl närmast def amerikanska skattesystem somantogs . Vad är då utgångspunkten, och vad är målet? Ja, såvitt jag kanse är det att förenkla själva uftagsreglerna och att minska uttaget, /SR presenterade sitt förslag, som i vissutsträckning skulle efterlikna det amerikanska. Genomgående för dessa bådaförslag är att man sänker skatten betydligt för dem som har höga inkomster. Manförenklar systemet så fill vida att det endast har två procentsatser föruttaget. Men det finns en mycket stor skillnad mellan /SR-förslaget och detamerikanska, nämligen den aft det i det amerikanska förslaget finns ett vältilltaget skattefritt belopp i botten - det s, k, grundavdraget - medan mandäremot i /SR-förslaget tar ut skatt från första början. Problemet är då,vilket också framgår av /SR-förslaget, att de lägre inkomsttagarna drabbasav en skatteskärpning. Enligt förslaget skulle alla med , iårsinkomst få en skatteskärpning. Försvaret härför brukar vara att man intevill "subventionera deltidsarbete". Detta förutsätter dock attdeltidsarbetet är frivilligt och kan utökas. Ofta finns inte den möjligheten.Nära hälften av alla deltidsarbetande kvinnor mellan vill men kaninte på grund av arbetsmarknadssituationen arbeta fler timmar, Samma sak gällerockså nära 40.% av antalet deltidsarbetande män och av det totala antaletdeltidsarbetande. Vidare kan många inte utöka sin deltid, eftersom de har annaticke avlönat arbete vid sidan om såsom studier, vård av barn eller anhörig. Enhöjning av skatten för dessa grupper skulle öka socialbidragsfa-gandet,studiebidragen och trycket på barnomsorgen och vårdapparaten. En ökad rundgångskulle uppstå. Förslaget från /SR är därför, bl, a, från dessa synpunkteroch från fördelningssynpunkf, i föreliggande skick helt oacceptabelt. Även finansministern tycks ha gripits av skälva infördenna skattedebaft, I programskriften ochmed underrubriken verkardet stundom som om finansministern i hög grad påverkats av ovannämndaskatfeförslag. Och visst är def angeläget att bådeförenkla och förbättra skattereglerna. Men jag hoppas aft regeringen inte kommit så långt bortfrån verkligheten att man glömmer bort den del av svenska folket som harinkomster under genomsnittet. Det är ganska allvarligt när man ifrågasättergrundavdraget och helt frankt påstår att kapitalbeskattningen är negativ förstaten. Då kommer jag att tänka på det gamla falesättet "Med statistik kanman bevisa allt". Grundavdraget utgör en viktig del i skattesystemet inteminst från fördelningspolitisk synpunkt. Visst är det sant att inkomsten avkapitalskatten inte inbringar så mycket fill statskassan som den går miste omgenom ränteavdragen. Men jämförelsen halfar ändå. Det är ju inte alls sammapersoner som drabbas, och har man medgivit avdrag för exempelvisvillaräntor, så skulle för många människor framtidsbilden totalt förändras omman slopar avdragsrätfen. Förenklingar är värdefulla, men förenklingar får integå så långt att rättvisa och fördelningspolitik ställs i skymundan. Regeringen har aviserat att man eventuellt kommer aftinbjuda, oppositionspartierna till överläggning om ett framtida skattesystem.Detta är bra, om regeringen verkligen är öppen fören diskussion om utformningenav def framtida skattesystemet. Utgångspunkten hade givetvis varit ännu bättreom socialdemokraterna hade kunnat visa på att man står fast vid en träffadöverenskommelse. har i sin partimotion om skatterna slagit fastvissa punkter, som vi anser måste vara utgångspunkter i ett nytt skattesystemoch för den skattediskussion som jag hoppas skall fortsätta. Vi vill hasänkt skatt på arbete och arbetande kapital. Vi vill ha sänkta marginalskatter för alla, inte bara fördem som har höga inkomster. Vi villåstadkomma en effektiv skatfeutjämning. Vi vill hakvar grundavdragen, som vi anser är en princip som skall bestå. Förändringarna kan finansieras med en breddad skattebas iaktiebolagssektorn. Man kan göra justeringar i energiskatter, och man kanbeskatta problem inom miljön genom miljöavgifter och miljöskatter. Vi vill ha en likvärdig behandling av olika inkomstslagför att minska möjligheterna till skatteflykt. Vi vill också göra det lönsammare för hushållsägande avakfier på bekostnad av institutionellt ägande. över en längre tidsperiod har def svenskaskattesystemet genomgått stora och principiellt viktiga förändringar.Genomförandet har skett i etapper under förhållandevis lång fid, och def hargjort aft åtgärderna inte uppfattats så påtagliga som i en del andra länder.Som exempel på förändringar kan jag nämna att 1980 var det avinkomsttagarna som hade marginalskatt. är det avinkomsttagarna som har marginalskatt. Till detta har i hög grad1981 års skafteöverenskommelse bidragit, trots de negativa ingrepp somsocialdemokraterna har gjort efter maktövertagandet 1982, Sedan skall villigt erkännas att vissa positiva beslut påskaftelagstiftningens område har skett också efter 1982, Särbeskattning avkapitalinkomster är ett. ett annatär den beslutade sänkningen av högsta marginalskatten till , Höjning avgrundavdraget-från 7 500 till 9 000 resp, , ,vilket aktualiserades av under allmänna motionstiden , varockså ett värdefullt beslut inte minst för låginkomsttagarna. När vi nu ser framåt är det för oss angeläget att på siktkunna sänka den statliga inkomstskatten. För oss framstår det som bådeangeläget och självklart aft åstadkomma en marginalskaftesänkning för allainkomsttagare - inte bara för dem som ligger på den övre halvan avinkomstskikfet. För att åstadkomma detta och uppnå den enkelhet somalla påstår sig vilja eftersträva måste det finnas ett rejält fribelopp ibotten. Med ett stort grundavdrag löses många problem. Man undantar en grupphelt från skaft, man löser de fördelningspolifiska problemen för en betydandegrupp låg- och medelinkomsttagare, och det blir sedan betydligt lättare att iskattesystemet begränsa antalet procentsatser, uttagsprocent, och inkomstskikt.Målsättningen borde vara att ha ett basbelopp som skattefrittgrundavdrag för alla. Verkligheten säger oss att vi betydligt mer borde ägnaintresset åt den kommunala delen av skaften. Det är den delen som är störst.För alla inkomsttagare med en årsinkomst , ärkommunalskatten den största skatten. Det är ganska egendomligt att debatten omskattefrågor nära nog helt och hållet rör sig om den statliga skaften.Betydligt mycket mindre intresse ägnas åt den kommunala delen, trots att detsom sagt är den kommunala skatten som är den största för de allra flesta. Riksdagsbeslutet medförde en betydligt förbättradkommunal skatteutjämning. Ser man på de kommuner som omfattas avkommunalskatteutjämningen har skillnaden i skatteuttag minskat till hälften.Beklagligt nog vill socialdemokraterna nu rasera en betydande del i dettasystem. anser att vi i stället borde bygga vidare på och än merförbättra den kommunala skatteutjämningen. Detta kan främst ske genom enomfördelning av statens bidrag fill kommunerna. Som det nu är, utgår den allrastörsta delen som specialdestinerade bidrag, bidrag direkt knutna fill bedrivenverksamhet. Enligt uppfattning skulle bidrag utgå till kommunerna somgenerella bidrag, bygga på faktorer som den enskilda kommunen inte kanpåverka, befolkningstal, åldersfördelning, klimat, avstånd etc, och därmed gealla kommuner samma möjligheter att direkt och själva avgöra hur man bäst skallanvända sina ekonomiska resurser. har samtliga oppositionspartier sagt nej fillregeringens förslag till skatteutjämning, och vi får se vad man kanåstadkomma i utskottet. Min uppfattning och är: Låt alla kommuner fåen rättvis del av de sammanlagda resurserna och låt kommunerna i störreutsträckning själva bestämma hur resurserna skall användas. Krångel ochdetaljregleringar bara fördyrar och försämrar. I debatten om den individuella skaften har samtligaparfier presenterat sina idéer och förslag. Jag skall inte gå in i detalj pådessa. Jag vill dock säga att jag är förvånad över att ett parti på fulltallvar föreslår en statlig inkomstskaft för flertalet på , Om mananser att den statliga inkomstskatten skall reduceras fill denna nivå, kan detdå finnas något skäl aft ha någon skaft kvar? Syftet med den direkta statligainkomstskatten har ju varit attfå eft inslag av progressivifet i skattesystemet. Detta är ju det enda inslagav den arten som finns i vårt skattesystem. Hela vårt lönesystem har byggts upppå förutsättningen av ett inslag av progressiv beskattning. Infe kan vi väl dåutan vidare slopa progressiviteten i skaftesystemet? Gör man det, så kommer detaft ske en betydande övervälfring av skattebördan på låg-ochmedelinkomsttagarna, och en sådan förändring kan vi i inte acceptera. vill ha lägre marginalskatt, men vi anser att allaskall ha del i en sådan skatteomläggning, och för aft det skall vara möjligtfordras ett rejält grundavdrag. Socialdemokraterna tycks ha förlorat intresset för deinkomsttagare som tillhör den lägre halvan. Redan med den skattereform sombeslöts höjdes uttagsprocenten i det lägsta inkomstskikfet med 25 %och dessutom med en grundavgift på , ges signaler om en fortsattliknande utveckling, infe bara på den direkta utan också på den indirektaskattens område. Minskningen av mjölksubventionen, som ju egentligen inte ärnågonfing annat än en återbetalning av momsen, är ett hårt slag mot låginkomsttagareoch barnfamiljer. Anser verkligen regeringen att det är rimligt aff belastabaslivsmedlen med en skaft som i procent är högre än vad jordbrukaren erhållerför den färdigproducerade varan? är momsuttaget minst lika stort som dendel jordbrukaren får för sitt arbete, kostnader för produktionsmedel, frakteroch kapitalkostnader. Subventionerna är inte någon kompensation till jordbrukareufan ett sätt att något begränsa beskattningen av vårt viktigaste livsmedel, IFinland och i flera har man lyckats att begränsa beskattningen av deviktigaste livsmedlen. Jag anser för min del att regeringen borde titta litetnärmare på framför allt de regler man tillämpar i , har socialdemokraterna föreslagit en delåtgärder för att förenkla skatte- och deklarationsreglerna för löntagare. Vorenu inte tiden inne att göra något också för företagare, och då särskilt försmåföretagare? När motioner på defta område behandlas i , hänvisarsocialdemokraterna endast till den s, k, staketmodellen - ettutredningsförslag som i föreliggande skick är behäftat med eft stort antal feloch brister. När det gäller löntagargruppen har socialdemokraterna trotsdiskussionen om eft nytt skaftesystem kunnat vidta en rad åtgärder. Varför intevisa litet förståelse för väl underbyggda och berättigade krav på vissaförändringar av skattereglerna för småföretagarna? en liten sammanfattning av målsättningför ett nytt skattesystem: o skaften på arbete ocharbetande kapital o marginalskatten för alla o En effektiv skatteutjämning o Låt grundavdragen finnas kvar, liksom reseavdrag ochvillaränteavdrag kräver respekt, förståelseoch åtgärder för en rad ändringar av företagsbeskattningen för småföretagare -åtgärder som skulle visa aft regeringen infe har glömt bort ufan värderar denbetydelse de mindre och medelstora företagen har för svensk ekonomi. AnL 27TOMMY (vpk): Framtidens skatter har återigen kommit ifokus. Men som de flesta gånger centreras intresset från flertaletdebattörer fill marginalskatterna. Hur skattesituationen ser uf för en stordel som inte drabbas av s, k, marginalskatter glöms som vanligt bort, trots affdenna grupp är den som har det största behovet av minskade skatter. Dettakanske beror på att de med relativt höga skatter har väsentligt störreförutsättningar och resurser att göra sina röster hörda. De har också deborgerliga partiernas och finansminister öra, I varje fallverkar det så vid en studie av de förslag som lagts fram under en rad år, ochdå räknar jag även in den senaste s, k, idéskissen från socialdemokraterna. Därberörs visserligen även andra problem än marginalskatterna, men dessa ställs pånågot sätt i förgrunden. Däremot blundas för det faktum att mångalåginkomsttagare - även med heltidsarbete - också riskerar attdrabbas av höjd skaft i stället för att få den sänkt. Så har det varit vidvarje tillfälle då justeringar av skatterna gjorts, oavsettom def varit borgerliga eller socialdemokratiska regeringar. Men def finns även intressanta och nödvändiga resonemang iidéskissen. Ett av dem är nödvändigheten av ytterligare begränsningar i underskotfsav-dragen.Här kan det möjligen finnas eft gemensamt intresse för arbetarrörelsen attjustera och återställa skattesystemet sä att det åter får inkomstutjäm-nandeeffekter. De senaste årtiondenas urgröpning av progressivitetengenom underskottsavdragen måste stävjas, Lånefinansierad ekonomi, såsom denstimuleras genom rätten till underskoftsavdrag i inkomstbeskattningen, minskarhushållssparandef väsentligt och fördjupar orättvisorna. Låg- och normalinkomsttagare har infe samma möjlighet,eller samma förtjänst, på lånefinansierad konsumtion som höginkomsttagarna.Därför är def från rättvisesynpunkt som systemet radikalt måste förändras, Underskotfsavdragen tenderar att uppgå till 40 miljarder iår. Detta representerar i sig uppemot 20 miljarder i skattebortfall. Sannoliktskulle, om denna möjlighet till skattesubvention infe fanns, underskotten varalägre; utgjordes omkring två tredjedelar av underskottsavdragenav räntor för egnahemsboende, medan resten var annan typ av låneräntor,däribland antagligen en del för fritidshus. Huvudparten av underskotfsavdragenför egnahem nyttjades av , dvs, ett mindre antal större och dyrarevillor etc, tog en större andel och mer normala egnahem, som är så många gångerfler, endast en mindre del av underskottsavdragen. En av orsakerna till dettaär troligen begränsningen i de statliga lånen och den subventionerade räntan.Kvar står ändock att villor och egnahem av dyrare klass i hög grad belastarjust underskottsavdragen mer än normala hus. Vpk föreslår att underskottsavdragen slopas helt, därföraft det är den bästa vägen att råda bot på de orättvisor som detta sysfemskapar. För egnahemsboendet kan i stället eft samhälleligt bosfadslåneinstitutinrättas eller ett system motsvarande def nuvarande för statliga bostadslån, Iett sådant låneinstitut skall lån för egnahemsboende kunna placeras tillreduce- raderäntor, och genom en halvering av nuvarande räntor skulle den ökandeboendekostnad som slopade underskottsavdrag skulle medföra helt kompenseras.För aft inte vanligt folk som skaffat sig fritidshus skall behöva gå ifråndessa på grund av kostnadsökningen bör även de inrymmas i ett sådantbosfadslånesystem. Härigenom skulle eft bäftre grepp över kostnadsutvecklingenoch förutsättningarna också kunna uppnås än genom nuvarande system medobegränsade ränteavdrag i beskattningen. Den del som dessutom faller utanförboendet i någon form tvingas att bära de verkliga kostnaderna, dvs, samhälletskall inte längre subventionera lyxkonsumtion eller annan lånefinansierad konsumtiongenom minskade skatter, I socialdemokratins idéskiss tas problemet medunderskottsavdragen upp, men där diskuteras förslag som i en förlängning mestkommer att gynna de personer som har större inkomster och förmögenheter.Varför? Jo, genom att realbeskatta kapitalinkomster och kapitalutgifter uppståri praktiken en orättvisa. Arbetare och lägre tjänstemän har som regel ingakapitalinkomster som överstiger sparavdraget och allemanssparandets räntefriainkomster, i varje fall inte i någon större utsträckning. Däremot är det inteovanligt att de har ett större underskott i form av egnahemsränfor. Med enrealbeskaftning skulle de få ökade boendekostnader utan att kunna tillgodogörasig de lättnader som minskad skatt på kapitalinkomster skulle ge. Personer medstörre förmögenheter med avkastninggör däremot en vinst genom förslaget, ävenom de också har underskottsavdrag. Som regel övergår ju tillgångarnaunderskotten. Dessa effekter har också TCO-ekonomerna visat på i en studie avhur förslagen i idéskissen kan komma att slå, Vpk:s förslag skulle innebära en bättre lösning på vanligtfolks problem än det förslag som presenteras i idéskissen. Men def största problemet i beskattningen för de flestaarbetare och tjänstemän ger tyvärr inte skissen någon lösning på. Jag avser härkonimunal-skatternas stora betydelse för dessa gruppers beskattning. En genomsnittlig industriarbetare erlägger 1988 , i statlig skatt, men mer än , i skatt. För enlåginkomsttagare, vanligen en deltidsarbetande kvinna, är kommunalskatten närafem gånger större än den statliga skaften som 1988 för henne ufgör ca 5 600 kr.Om man har en fortsatt inriktning på aft inte vilja göra något åf defta problemblir varje skattereform en höginkomstreform, Def finns för dessa låg- ochmellaninkomstskikt inte mycket utrymme för skattereformer om de enbart hållsinom statsskaftens ram. Det är först vid en beskattningsbar inkomst på 350 000 kr.som den kommunala och statliga skatten kommer upp i samma storleksordning. Detinnebär en höjning av skärningspunkten från ca . fill 350 000 kr.under de senaste fio åren. Det är en avspegling av hur statsskattens betydelseoch roll i utjämningen har minskat . Ett annat sätt att mäta är attse hur statsskatten förhåller sig till hela den offentliga sektornsskatteinkomster. 1975 utgjorde statsskatten nära en tredjedel av denoffentliga sektorns skatteinkomster, medan den inte beräknas till merän en dryg åttondel. För att man skall kunna komma till rätta med orättvisornakrävs åtgärder mot den stora andel som kommunalskatten utgör för vanligamänniskor. har vpklagt fram förslag om att lösa av huvudparten med en skatt i produkfionsledef.Defta skulle möjliggöra rejäla förbättringar för arbetsinkomster i normala ochlåga nivåer. Det skulle kunna bli en utjämning mellan de olikanivåerna på kommunalskatt runt om i landet. Låt mig något beröra ett par andra ämnen somär angelägna. Jag tänker närmast på omsättningsskaften på aktier ochmatskatten. När det gäller aktiebeskattningen har det från borgerligthåll protesterats mot omsättningsskattens införande. Man tog storkapitaletsargument som sina egna och hävdade, mot en samlad arbetarrörelse, aff dettaskulle vara en dödsstöt mot börsverksamheten. Verkligheten har visat aft dettavar helt grundlösa argument. De var endast avsedda aft skapa opinion på falskagrunder mot ett i grunden rättvisande skatfeförslag. Men skatteuttaget är enligt vår mening för lågt. Vi harföreslagit en höjning fill , vilket är mer än förnärvarande. När vi också föreslog i omsättningsskatt för aktie-och värdepappershandel visade börshandeln att detta hade varit ett väl såavvägt förslag. blev tyvärr höjningen infe så stor. Skatten höjdes med 1procentenhet från till , och börshandeln slog ett nytt enaståenderekord. Vi tyckte nog litet till mans aft def var ett stort steg näromsättningen ökade från 1,9 miljarder till 83 miljarder , men förraårets omsättning och värdestegring visar aff nära en fördubbling har ägt rumfrån en redan hög nivå under ett enda år. Omsättningen ökade till 141miljarder, och värdet ökade från 284 miljarder till 487 miljarder enbart underförra året. Det finns, enligt vår mening, gott om utrymme för ökadaktiebeskattning, något som tyvärr helt förtigs i den socialdemokratiskaidéskissen. De indirekta skatterna har år ökat i betydelse förstatskassans inkomster. Så är det även i årets budgetförslag därmervärdesskaften står för en större andel än de samlade inkomsterna av skaft påinkomst, reavinst och rörelse. Eftersom matpriserna har ökat mer änpriserna pä många andra varor och mafprishöjningarna ligger över dengenomsnittliga inflationen innebär det att momsintäkterna från maten har ökatmer än momsen pä varor med annan prisökningstakt. Det betyder en ökadbeskattning av de familjer som har en större andel av sina utgifter liggande pämat. barnfamiljer, låginkomsttagare och pensionärer. Om man gör en återblick på livsmedelssubventionerna underen tioårsperiod visar det sig, att om de skulle hållas på samma realanivå som 1977, skulle de ligga på och alltså utgöraungefär halva momseffekten. uppgick nämligen livsmedelssubvenfionerna tillca . Detta kan jämföras med dagens subvenfionsnivå som liggerpå , och den nivå som kommer aft gälla om regeringentillsammans med ett eller flera borgerliga partier kan tvinga igenomprishöjningar på mjölken - . Vpk anser att matmomsen bör slopas. Det kan ske genomåtgärder i flera etapper för att jämna ut belastningen på budgeten och för attkunna ändra beskattningen, så att andra inkomstkällor täcker statens uteblivnainkomster från matmomsen. Till en början kan subventioner utnyttjas för attminska momseffekten. Det lämpligaste sättet att ta bort momsbelastningen frånmatvarorna är kanske att utveckla subventionsinstrumentet, men slutgiltigt är ändåmålet en klar momsbefrielse. Det är likgiltigt vilken typ av åtgärder somanvänds, bara målet nås.