prot · GA0931 · 1986-12-31 00:00:00 — 92 Därför vore det tryggast förkonsumenterna med ett system som tvingar importörenatt lämna garantier. Kan inte jordbruksministern tänka sig att verka för att vifår sådana garantier? Överläggningen var härmed avslutad. Om åtgärder mot miljöfarliga utsläpp 38 §Svar på fråga 1986/87:124 om åtgärder mot miljöfarliga utsläpp har frågat mig vilka åtgärderregeringen ämnar vidta för att t. ex. miljöfarliga utsläpp skall kunna åtgärdassnabbt och företagen skall tvingas ta ansvar för en bra miljö. Frågan harställts med. anledning av vad som kom fram om utsläppen till luftenfrån i . Den typ av omfattande industriella verksamheter som nämnsi frågan har regelmässigt varit föremål för tillståndsprövning enligtmiljöskyddslagen. I ett tillstånd skall noga anges vad företaget har att iakttaför att störningarna dll omgivningen skall bh så små som möjligt.Tillsynsmyndigheter enligt miljöskyddslagen är normalt statens naturvårdsverkoch länsstyrelserna. Om ett företag åsidosätter ett villkor i etttillståndsbeslut och företaget inte självmant rättar dll felet kandllsynsmyndigheten agera på olika sätt. Den kan meddela vitesföreläggande omrättelse men kan också själv gå in och rätta till felet på företagetsbekostnad. Som en sista utväg kan i allvarligare fall även stoppaverksamheten. är även skyldig att verka för att enöverträdelse åtalsprövas. Vad gäller de i frågan berörda utsläppen i visarde mätningar som företogs dels att utsläppen av stoft avallt att döma överskrider fastställt värde, dels att det förekommit oförutseddautsläpp, av bl.a. bly och olika klorföreningar. Jag ser allvarligt på det inträffade och utgår ifrån attbolaget och berörda myndigheter med all kraft verkar för en lösning av deproblem som uppkommit. Regeringen har tillsatt en utredning med uppgiftatt göra en översyn av miljövårdsorganisationen. Tillsynsfrågorna skall därvidsärskilt tas upp. Utgångspunkten för översynen är nödvändigheten av att desamlade resurserna för miljövård kan utnyttjas så effektivt som möjligt för attlösa viktiga miljöproblem. Det är också fnin avsikt att ta upp vissafrågor av betydelse i sammanhanget i en proposidon om ändringar imiljöskyddslagen. 155 (vpk): Jag tackar för svaret på frågan. Jag tolkardet så att regeringen ser allvarligt på den typ av händelser som förekommit iBorlänge. Det får jag tacka för. Av vilken orsak myndigheterna agerar som degör låter jag vara osagt, men för allmänheten, som drabbas av miljöproblemet,ser de inte ut att kunna ta det på allvar - den saken är fullständigt klar. Ettföretag säger att man skall lägga ned verksamheten om myndigheterna kräver denallra minsta investering, trots att liknande företag gjort liknandeinvesteringar. Prot.1986/87:31 20 november.1986 Otn åtgärder mot miljöfarliga utsläpp myndigheternahandlar inte så kraftfullt som människorna skulle kunna kräva. Det är ett stortproblem, och det-är därför jag har ställt frågan. säger nu att man skall göra vissa ändringari miljöskyddslagen. Men är det ändringar som verkligen gör att myndigheternakan framtvinga ordentliga miljöåtgärder av företagen? 1 det här fallet är det fråga om en lång historia;miljöintresset har här länge stått tillbaka och fått mycket stryk i opinionen.Kanske har miljöintresset i samhällets mening inte ens kunnat tränga sig framoch göra sig hört, vilket jag tycker är oerhört beklagligt. Dessutom är det kanske inte, som det framställs i svaret,fråga om oförutsedda utsläpp av bly och klorföreningar. De är förutsedda. Tungmetallutsläppenhar ökat , och det har påpekats av bl. a.miljöorganisationer - de är inte oförutsedda! Klorföreningarna påvisades ocksåav , som påpekade att erfarenheter från t. ex. visar påsådana. Utsläppen är alltså inte oförutsedda - det är snarare så att man frånföretagets sida har vetat om dem. Myndigheterna borde här, tycker jagi ha ettmycket större ansvar för att gripa in. Det var naturligtvis inte av en slump som jagvalde att i mitt svar dels påpeka vilka skyldigheter som både företag ochmyndigheter har, dels säga att regeringen ser med stort allvar på frågor av denhär karaktären. Vi har ännu inte sett slutet.på detta ärende. Jag tyckeratt vi skall ge alla inblandade en chans att reda ut det på det sätt sommiljöskyddslagen och och regeringens beslut förutsätter. Det ärsjälvfallet utgångspunkten för mitt, myndigheternas och - utgår jag ifrån -också företagets handlande. Jag tycker att också skall ge denkommande lagstiftningen och omorganisationen chansen att bli någonting bra -det är nämligen min ambition att så skall bli fallet. 157 (vpk): Jag ger alltid någon en chans. Men i dettasammanhang har ju företaget fått så många chanser. Man kände till utsläppenredan 1982. Företaget begärde, och fick, uppskov med kravet att klara av détföre 1985. skriver vi , och man klarar det icke. Företaget har varnats för tungmetallutsläppen ochutsläppen i samband med skrotförvärmningen. Men trots detta fortsätter man. Vadjag kan förstå är man fortfarande ovillig att vidta den mest effektiva åtgärdennär det gäller att minska stoft- och tungmetallutsläppen. Man skall inte bara hålla sig till gränsvärdena, utan detligger också i vårt gemensamma intresse att företagen skall hålla sig långtunder de fastställda gränsvärdena. Något gränsvärde är inte fastställt förtungmetaller, vilket är mycket anmärkningsvärt. Jag tycker att myndigheternasnabbt måste uppmärksamma detta förhållande. Jag hoppas att naturvårdsverkethar råg i ryggen och verkligen ser till att vi framöver får en ordentlig domnär det gäller stålverken, så att utsläppen av tungmetaller försviriner. Jag vill understryka att det, efter vad jaghar inhämtat, pågår ett intensivt arbete hos tillsynsmyndigheterna - jag hållermig självfallet noga underrättad i detta viktiga ärende. Jag vill påstå attdetta arbete har lett till en ökad intensitet också hos företaget. Det tillkommer inte mig att på det här stadiet blanda migin i myndigheternas hantering, särskilt som det kan tänkas att regeringen isista hand får ta ställning till ärendet. Jag hoppas naturligtvis på att man såfort som möjligt skall hitta en lösning som innebär att de miljökrav vi har sattupp inte åsidosätts. Självfallet gäller regeln att bästa möjliga resultat skalleftersträvas. Om åtgärder för att förhindra upparbetning av svensktkärnkraftsavfall 159 (vpk): Eftersom jag har nära kontakt med dem man härhar att göra med är jag kanske litet skeptisk till vad som kan åstadkommas. Menblir det ett bra resultat, så är det bättre sent än aldrig. Det har tagit långtid att nå ett gott resultat, och vi är inte där . Vi kan emellertid se attdet ändå finns en chans. Jag uppfattar besked här som en starkpåtryckning på utvecklingen inte bara när det gäller myndigheter och företagutan även de utanförstående opinionsbildare som ibland kan sätta käppar ihjulet. Överläggningen var härmed avslutad. 39 § Svar på fråga 1986/87:135 om åtgärder för attförhindra upparbetning av svenskt kärnkraftsavfall 160 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag medgeratt i frånvaro tär emot svaret. har frågat mig vilka åtgärderregeringen är beredd att vidta för att förhindra vidare upparbetning av svensktkärnkraftsavfall. Låt mig först slå fast att regeringens politik är attsvenskt använt kärnbränsle inte skall upparbetas utan direktdeponeras iSverige. Några fler upparbetningsavtal kommer inte att godkännas. Inom ramenför ingångna avtal skall strävan vara att så långt som möjligt frigöra oss frånde bindningar till upparbetning som gjorts tidigare. Avtalet mellan () ochBNFL tecknades då vi inte hade den stränga lagregleringsom vi nu har. Sammanlagt är det använt kärnbränsle som skeppats överdll vid olika dllfällen . Det använda svenska kärnbränsle som förvaras iSellafield är underkastat den kontroll för fredlig användning som bedrivs avFN:s atomenergiorgan lAEA. Därutöver har en särskild överenskommelse mellanSverige och träffats för det använda bränslet somförvaras där. Om åtgärder för att förhindra upparbetning av svenskt kärnkraftsavfall MedStorbritannien har också ett övergripande avtal om fredlig användningav kärnenergi som träffades . Det plutonium som utvinns vid en eventuellupparbetning får inte disponeras utan regeringens tillstånd. 162 (): Jag tackar miljö- och energiministern försvaret. Jag tycker att det är bra att vi nu har klarat ut begreppen vad gälleravtalstidpunkter och liknande, så att vi därmed kan lämna diskussionen kringvillkorslagar och sådant och var och en på sitt håll ta fulla ansvaret för densituation som vi nu har. Statsrådet säger att inom ramen för ingångna avtal skallsträvan vara att så långt som möjligt frigöra oss från de bindningar tillupparbetning som gjorts fidigare. Jag vet att statsrådet i andrasammanhang har uttryckt sig ungefär på det sättet att det är osannolikt att detöver huvud taget kommer till stånd någon upparbetning, eftersom engelsmännentroligen inte kommer att klara de villkor som vi har rätt att ställa enligt detövergripande avtal vi har med dem. Låt oss anta att det inte går att åstadkomma en hemtagningvia det övergripande avtalet utan det kan bli fråga om att på något sätt ageramera aktivt och eventuellt med vissa kostnader. Får jag tolka statsrådets svarså att regeringen anser att det är så pass mycket säkrare och värdefullare attse fill att vi inte får materialet upparbetat än att bara förlita sig tillavtalet, att regeringen kommer att kraftfullt agera även i den situationen? Låt mig först klargöra att avtalet slöts 1969,då alla hade en annan syn på de här frågorna än den vi numera tillämpar.Utförsel har skett , och av de 140 tonnen har 135 förts utgenom tre utförselbeslut efter regeringsskiftet . När det sedan gäller hur vi skall hantera frågan inuvarande situafion, vill jag klargöra att det icke är så som det har angivitsi debatten på senare dd, att det över huvud taget är möjligt för enkraftverksinnehavare att själv bestämma att göra t. ex. MOX-bränsle eller påannat sätt förfoga över plutoniet som uppstår vid en eventuell upparbetning.Regeringen måste ge sitt tillstånd, och det är alltså intemöjligt för ett enskilt kraftföretag att planera för en sådan verksamhet.Vilket problem som än skulle uppstå, är det en fråga som regeringen skallavgöra. 164 (): Just det förhållandet att det är regeringensom har makten här gör det intressant att få svar på hur regeringen avser attagera. MOX-bränslet är ju en främmande fågel som medför ökade risker. Jag förstår att statsrådet inte kan binda kommanderegeringar, för här handlar det om någonting som kan ligga ett tag fram itiden. Men jag tror att svenska folket ändå, om det nu är.möjligt, skulleuppskatta att få en klar deklaration på den här punkten, vilket beslutstatsrådet skulle föreslå regeringen att fatta. Det föreslår mig skulle stridabåde mot grundlagen och mot våra möjligheter att på ett framgångsrikt sätt föradetta svåra arbete vidare. Och vet att jag inte kan stå här och iförväg tala om beslut i ett enskilt ärende. En av de första saker jag gjorde som energiminister varatt för både det franska och det engelska avtalet sätta i gång ett arbete somsyftade till att frigöra oss från bindningar till upparbetning och att försäkraoss om garantier mot alla risker för oansvarig hantering av det material somhade förts ut ur . Ett sådant arbete pågår för det avfall det här gäller påsamma sätt - fast med litet olika metoder beroende på frågornas olika karaktär- som när det gäller det avfall som förts ut till . Det är inte ägnat att främja en framgångsrik fortsättningpå det arbetet att här stå och diskutera det inför offentligheten. Det hoppasjag respekterar. Om åtgärder för att förhindra upparbetning av svensktkärnkraftsavfall 166 (): Självfallet är vi underställda de spelreglersom gäller i , och jag skall inte försöka pressa statsrådet tillbesked som inte går att lämna. Jag tolkar ändå de uttalanden som gjorts här så att vi äröverens om att det är viktigt att på allt sätt motverka att detta avfallupparbetas och att förhindra så långt det är möjligt att vi får ett nyttbränsle, som ytterligare komplicerar den situation vi har då det gällerkärnkraften. Överläggningen var härmed avslutad. 40 § Anf. 167 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Eftersom statsrådet och justitieministerSten inte har tillfälle att närvara i kammaren efter middagsuppehålletkommer frågorna 139, 142, 159, 105 och 170 inte att besvaras vid dagenssamnian-träde. Då förhandlingarna återupptas fortsätts den avbrutna debatten om arbetsmarknadsutskottets betänkande 5om jämställdhet. 41 § Anmäldesoch bordlades Motionerna 1986/S7:N124av 1986/87:N125 av m. fl. 1986/87:N126 av ErikHovhammar m.fl. 1986/87:A101 av m. fl. 1986/87: A102 avKari-Gösta Förslag om tilläggsbudget 1 dllstatsbudgeten för /87 (prop. 1986/87:25) 7 protokoll 1986/87:31 -32 1986/87:N127av ay internationella 1986/87:41) kakaoavtal, m.m. (prop. 1986/87:Bol06av,och 1986/87:Bol07av och 1986/87:Bol08av och 1986/87:Boll0av och 1986/87:Bolllav Eriing m. fl. 1986/87:Boll2av m. fl. 1986/87:Boll3av i och 1986/87:Boll4avIrene Vestlund m.fl. 1986/87:Boll5av m.fl. 1986/87;Boll6av m. fl. 1986/87:Boll8av m. fl. 1986/87:Boll9av m. fl. 1986/87:Bol20av m.fl. 1986/87:Bol21av Elvirig och 1986/87:Bol22av m.fl. 1986/87:Skl23av m. fl. 1986/87:Skl24av fil. Bostadspolitiken(prop. 1986/87:48) 1986/87:JolOl av 1986/87:Jol02av m.fl. 1986/87:Jol03av m. fl. 1986/87:Jol04av i m. fl. 1986/87:Jol05av m. fl. Åtgärdermot miljöfarliga batterier (prop. 1986/87:55) 1986/87:Jol06 av 1986/87:Jol07 av LeifOlsson och 1986/87:Jol08 av m.fl. 1986/87:Jol09av m. fl. 1986/87:JollO av m.fl. 1986/87:Jolll avArne Aridersson i m.fl. 1986/87:Jol 12 av m.fl.Bilavgaslag (prop. 1986/87:56) 1986/87:Sol07 av m.fl. Tidsbegränsning av anställning somassistenttandläkare inom folktandvården (prop. 1986/87:60) 42 §Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1986/87:99 av förste vice talman ()till bostadsministern om vinstdelningsskattens betydelse för olikafastighetsägarkategorier: Redan i förslaget tillvinstdelningsskatt uppmärksammades den bristande konkurrensneutralitetenmellan fastighetsbolag som skall betala vinstdelningsskatt och allmännyttigabostadsföretag som är befriade från denna skatt. Man anförde därvid att detborde "ankomma på den bostadspolitiska kommittén att i sitt arbete beaktaatt inte samtliga bostadsföretag omfattas av vinstdelningen". Värt att nötera är att det endast var av praktiska skälsom schablontaxerade fastigheter, dvs. allmännyttan, undantogs frånvinstdelningsskatt. Med den teknik som används för att beräkna den realavinsten skulle allmännytti-, ga bostadsföretag få betala åtskilliga hundramiljoner i vinstdelningsskatt, om de omfattades av skatten. I proposition 1986/87:42 om ändringar ivinstdelningsskatten m. m. berörs inte de allvarliga orättvisor som alltjämtfinns i fråga om fastigheter som omfattas resp. inte omfattas avvinstdelningsskatten. I propositionen föreslås visserligen attanläggningstillgångar, t. ex. fastigheter, skall få skrivas upp och attuppskrivningsbeloppet skall få användas för att täcka förluster. Genomredovisningstekniska åtgärder skall fastighetsföretag som redovisar förlustert. ex. på grund av vinstdelningsskatten alltså få täcka förlusten. Menvinstdelningsskatt skall fortfarande utgå, så förslaget har inte någon somhelst betydelse i praktiken. Till detta kommer att också regeringens förslagtill höjd fastighetsskatt gravt missgynnar enskilt fastighetsägande. Jag önskardärför ställa följande frågor till bostadsministern: Anser bostadsministern fortfarandeatt neutralitet och likformighet är angelägna mål för bostadspolitiken? Anser bostadsministern det i så fall vara acceptabelt ännu tre efter förslaget till vinstdelnirigsskatt irite rättat tillderi bristande neutraliteten mellan olika fastighetsägarkategorier? Om ej, vad avser bostadsministern att vidta för åtgärderför att åstadkom ma neutralitet och rättvisa? ' 1986/87:100 av () fill socialministernom användningen av psykofarmaka: På grund av att en interpellationställdes strax efter min fråga gällande missbruk av psykofarmaka föll enligtriksdagens nuvarande regler min fråga bort. Med anledning av detta anhåller jagnu att få ställa frågan som en interpellation. En dryg miljon svenskar kommer att få recept påpreparat som är ångestdämpande och sömngivände medel. Psykofarmaka klassas som narkotika. Det är i själva verketvårt största drogproblem efter alkoholen. Den överväldigande mängdenpsykofarmaka skrivs ut som läkemedel i den öppna vården. En viktig anledningtill den stora användningen kan vara att läkarna inte alltid är medvetna om attpatienten kan bli beroende också vid låga doser. Mot bakgrund av denna mycket oroande utveckling ber jagatt få ställa följande fråga: Är regeringen beredd vidta åtgärderför att reducera bruket/missbruket av psykofarmaka? 1986/87:101av Margö (vpk) till socialministern om den framtidaförlossningsvården: tillsatte socialstyrelsenen expertgrupp för att undersöka skillnaden i säkerhet på större och mindreBB-enheter. Rapporten från expertgruppen som presenterats har intekunnat påvisa någon väsentlig skillnad i perinatal dödlighet, dvs.barnadödligheten under förlossningen och tiden närmast före och efter, mellande olika enheterna. och har förlossningsvårdenalltmer centraliserats. Små BB-enheter har lagts ner, ofta med argumentet attsäkerheten för barnen och mammorna är större på sjukhus med tillgång till barn-och kvinnoklinik. Avsikten med den nämnda rapporten har varit att den skallingå som underlag för planeringen av den framtida förlossningsvården. Rapportenär ännu inte remissbehandlad, men har redan riktat kritikmot att många aspekter på förlossningsvården saknas i den. Några företrädareför barnmorskorna har inte inbjudits att delta i arbetet om den framtidaförlossningsvården. Med anledning av och de krav påförändringar i förlossningsvården som förs fram dels av den verksammapersonalen inom området, dels av föräldrar finns det enligt vpk:s mening skälatt tillsätta en bred utredning om den framtida förlossningsvården. Jag frågardärför socialministern: Kommer regeringen att föreslå en sådan utredning? 1986/87:102 av () tillkommunikationsministern om motorvägsprojektet , m.m.: Enligt uttalanden avkommunikationsministern som refererats i massmedia är det nu regeringensuppfattning att de framtida väginvesteringarna inte skall koncentreras till detre storstäderna eller huvudvägarna mellan dem. Inga statliga pengar skallsåledes gå till att bygga ut någon motorvägstriangel eller ScanLink. Enligt kommunikationsministern finns det en rad angelägnaprojekt över hela landet, där det gäller att i ett mycket stort antal fall fåbort flaskhalsar och knutar i det nuvarande vägsystemet. Det är till sådant somväganslagen skall användas i första hand. Med det uttalandet har kommunikationsministern närmat sigen uppfattning som vi från länge hävdat. Det är i och för sigtillfredsställande. Men fråganär vad ett sådant uttalande egentligen är värt. Enligt referatet är regeringen vidare beredd att genomföradet mycket kostsamma alternadvet med motorväg till . Vidare har ettarbete startats i med uppdateringen av underlag förbyggande av fasta förbindelser över . Skall dessa projekt genomföras,finns uppenbar risk att den av kommunikationsministern åsyftade jämnarefördelningen av väganslagen över landet äventyras. Enligt intentioner pågår nu en långsiktigplanering som har som mål att just fullfölja tanken med ScanLink ochmotorvägstriangeln. I av beslutad inriktning av väghållningen mot år2000 har plannivåerna beträffande väganslagens fördelning fastställts. Deinriktningsdirektiv som getts till de olika länen rymmer en koriceritratiori avvägarislageri till de här angivna stora motorvägsprojekten och ett s. k.stamvägnät. Det innebär t. ex. för län att anslagen för en kommandetioårsperiod halverats i förhållande till tidigare. På myndighetssidan pågårsåledes nu en planering som går i diametralt motsatt riktning mot vadkommunikationsministern uttalat. Med hänvisningtill ovanstående vill jag fråga kommunikationsministern: Är det regeringens uppfattning attinga statliga pengar skall gå till motorvägstriangeln och ScanLink? På vilket sätt avser regeringen genomföramotorvägsprojektet till och en fast broförbindelse över utanatt det inkräktar på andra angelägna vägprojekt över landet? Vilka åtgärder avser regeringen vidta för att åstadkommadenna förändrade inriktning av vägplaneringen som kommunikationsministern nuuttalat sig för? 1986/87:103av () till kommunikationsministern om rekryteringen av civilapiloter; Rekrytering av piloter tilllinjefart och charterflyg har huvudsakligen skett bland flygvapnetspiloter. kunde med hänsyn till tillgång och behov av piloter en sådanrekrytering ske utan större olägenheter för försvaret. Anledningen till att rekryteringen av piloter till dencivila luftfarten i så hög grad inriktats på flygvapnets personal är dels attifrågavarande personal har utvalts efter särskild lärnplighetsprövning ochbesitter betydande flygerfarenhet, dels att det i saknats ensammanhållen och heltäckande civil utbildning av trafikflygare. Kostnaderna för att utbilda militära piloter har under desenare åren ökat mycket kraftigt. En färdigutbildad flygvapenförare kostar mellan 10 och 20 milj. kr. Flygvapnet har därför intekapacitet och ekonomiska möjligheter att rekrytera och utbilda fler piloter änvad som krävs för att täcka krigsorganisationens behov. Det totala rekryteringsbehovet av piloter i civil luftfarthar kommit att överstiga det antal piloter som flygvapnet utbildar. Behovet harvarit känt , då det främst förorsakas av ökande, storapensionsavgångar bland de civila piloterna. ytteriigareaccentuerat en bristsituation, som kommer att bli ytterst akut om något ellernågra år. Pilotutbildningsfrågan har behandlats av två statligautredningar och i propositionen 1980/81:6 om "Utbildning av piloter förden civila luftfarten m.m." föreslog den dåvarande regeringen inrättandeav en statlig, civil pilotutbildning. antog 1981 regeringens förslag. Flygbolagen har genom sin rekryteringsinriktning motflygvapnet varit vana vid att få kvalificerad, yälutbildad och flygerfarenpersonal. För att den unge piloten från TFHS (Trafikflygarhögskolan) skallvara- garanterat tillräckligt utbildad och därmed också ett attraktivt alternativtill en pilot från flygvapnet, har utbildningen utöver de formella kraven förtrafikflygarcertifi-kat tillförts ett antal utbildningsmoment (flygtid,ledarskapsutbildning, språk) med speciell knytning till främst SAS verksamhet. I såväl utredningar som under förberedelserna för TFHS harsamarbete och samordning med flygbolagen ansetts som grundläggandeförutsättningar för att skapa den utbildningsnivå flygbolagen önskar se hossina piloter. Som en följd härav har flygbolagen (SAS och ) med varierande intensitetdeltagit i skolans uppbyggnad och verksamhet. En aktiv medverkan har ocksåansetts vara ett lämpligt sätt för flygbolagen att få insikt i och kunnapåverka skolans och utbildningens utveckling. Då SAS är den störste avnämaren slöts med staten ett avtalom samarbete avseende trafikflygarutbildningen (22/3 1983). De ekonomiskarelationerna mellan SAS och flygvapnet har också reglerats i avtal. SAS fullföljer inte sin del av avtalet och därmed ärlärarsituationen på skolän sådan att det finns resurser att ta emot åttanio elever . Avtalet säger minst femtori elever. Samfidigt pågåruttagningarna till utbildningen för fullt. I den här omgången finns 883sökande, 687 män och 196 kvinnor. Genom att trafikflygarhögskolans kapacitet inte utnyttjastill fullo fortsätter pilotflykten från flygvapnet till de privata bolagen.Denna utveckling kan inte få fortsätta, då yi snart inte har några piloter tillvårt flygvapen. Med hänvisning dll vad som anförts ovan vill jag ställaföljande frågor till kommunikationsministern: Avser kommunikationsministern attvidta några åtgärder med anledning av att det civila flyget tar färdigutbildadepiloter från försvaret?