prot · GA0947 · 1986-12-31 00:00:00 — Här flödar exportentusiasmenutan att man söker analysera de långsiktiga verkningarna av en långt drivenspecialisering och ett höggradigt politiskt och teknologiskt beroende. Man ser inte att frihandel-och jag talar nu om verkligfrihandel-i form av ett sunt och rättvist utbyte av varor och tjänster kangöras positiv bara om den kombineras med en breddning av de nationellaekonomierna och en löneutveckling i det egna landet som håller takten medproduktiviteten. När lönerna hålls tillbaka för att exporten skall gynnas, blireffekten i det långa loppet bara att ekonomisk integration mellan länder tarformen av en sorts export av massarbetslöshet. Det har inte varit såmånga arbetslösa inom EG som . , som har en öppen ekonomi och som exporterar 45 %.av sin bruttonationalprodukt, har en fullständigt katastrofal arbetslöshet. Detheriiska med det politiska och sociala klimatet i detta land, som ju styrs avdessa förhållanden och dessa beroenden, är att man inte ens diskuterar dennaarbetslöshet - ellérförsöker göra någonting åt den. Nedbrytandet av handelshinder, som under andra betingelser-det skall man uppriktigt erkänna - kunde ha varit positivt, blir nu i ställetett sätt att sprida arbetslöshet, länderna emellan. Detta borde regeringen häriSverige också fundera över, innan den börjar förverkliga sina planer påintimare relationer med den västeuropeiska gemenskapen. Man borde också fundera över vad en anpassning till EGbetyder för andra sidor av politik. En viktig fråga är här livsmedels-och jordbrukspolitiken. I utvecklas nu en politisk medvetenhet ute blandfolk om att det är en fördel att kunna politiskt styralivsrriedelsproduktionens former. Det är en förutsättning för att gradvis kunnaövergå till étt ekologiskt och kvalitetsmässigt anpassat jordbruk..Mot dettastår nu EG:s trängande behov att trycka ut sina jordbruksöverskott på erividare marknad. I EG-ledningen är man helt cynisk i fråga om kemikalieroch ekologi - det är produkter av ett kemikaliserat jordbruk nian vill prackapå . Det är därför man något höjer på ögonbrynen när en ledande person iGATT uttrycker stor förväntan över att blivitjordbruk.sminister. Det är tydligt - det sägs öppet - att man av honom väntaren avreglering av svenskt jordbruk och en öppning för stor import av livsmedelfrån andra länder. Vad blir följden för regionalpolitiken av en starkt ökadekonomisk integrering av ? Allt tydligare hävdas att en sådanintegrering och ökat exportberoende förutsätter en koncentration av ekonomiskaverk- samhetertill ett par regioner i landet. De yttre regionerna, landsortslänen,skogslänen, , glesbygden, måste få sina positioner försvagade eller sedem falla. Hur långt skall detta drivas? Vilka politiska reträtterskall regeringen här vara beredd till i frihandelns namn? Och hur långt skall man acceptera att få sina egna styrningsmekanismer klassade som protektionism av länder som själva tillåter sig omfattande protektionism mot både och andra länder? ' Vägen ur dessa problem kan aldrig vara att ge upp denekonomiska och politiska självständigheten. Det är egentligen först, när manhar en sådan ekonomisk och politisk självständighet och en bredd i dennationella industrialiseringen, som man kan utnyttja frihandeln på ett positivtsätt. Det är bara mellan länder som har denna nationella styrkeposition och ärvarandra någorlunda jämlika som ett positivt frihandelsutbyte kan utvecklas. En linje som skulle innebära att man försvagar denekonomiska och politiska självständigheten är i längden oförenlig medneutralitet och alliansfrihet. Den är framför allt oförenlig med en effektivkamp mot arbetslöshet, så som det ser ut ute i . Den är oförenligmed regional balans och med en socialt stark position för löntagarna. Den är,kan jag säga med hänvisning till den debatt som föregick denna handelsdebatt, ilängden också oförenlig med varje form av politisk och ideologisk moral iutrikes- och säkerhetspolitiken. Våra ställningstaganden i - detinser t. o. m. ett barn - styrs inte av huruvida är en diktatur elleren demokrati, utan av det faktum att de svenska kapitalinvesteringarna iTurkiet har stegrats kraftigt . Där har vi det som styr vårapolitiska ställningstaganden. Med den typen av starka beroenden skall vi inteheller räkna med att det finns någonting som heter politisk moral. Då gällerdet att sälja vapen och kärnkraftsteknologi - allt blir kommers, och självamoralen blir kommersiell. Om man skulle formuleraen paradox skulle man kunna sägasom så, att i själva verket är nationell självständighet och en rimlig grad avprotektionism ett villkor för att frihandeln skall fungera. Först en sådanmodifierad frihandel blir fördelaktig för folkflertalet i en nation och föralla nationer. Det är också så, som jag nämnde, att frihandel blir positiv, närden kombineras med en stark och bred nationell marknad, med en godlöneutveckling och med en relativt mångsidig, jcke alltför specialiseradnationell produktion. Det är ju nämligen handelsutbytets absoluta omfång som ärdet viktiga, inte dess ständigt stigande andel av BNP - det senare är baratecken på att det internationaliserade kapitalets makt i ekonomin ökar. Låt oss därför lämna den ytliga och hycklande diskussionenom frihandelns teoretiska välsignelser. Låt oss vända ryggen åt akademiskaprofeter som pratar frihandel, som de är beredda att tillämpaprotektionism mot varje svagare part. Låt oss inse att frihandel ochprotektionism inte nödvändigtvis behöver vara motsatser utan kan bilda, och imånga praktiska lägen i världen faktiskt också bildar en kombinationsorn, använd på ett progressivt sätt, dllsammans kan balansera förhållandetmellan länder och hjälpa till att lösa sociala problem. Det är nämligen intekapitalets geografiska rörlighet över världen som leder till höjande av folkens 1986/87:47 ' levnadsförhållanden.Det är i stället ekonomins förmåga att bilda underlag för lösandet av varjelands sociala och ekologiska problem. Med dessa kommentarer, herr talman, ber jag att få yrkabifall till vpk-reservationerna i detta betänkandet. AnL 271 (): Jag skall inleda detta anförande med attåterge ett par uttalanden. Först ett uttalande av : haragerat i första ledet för att utvidga frihandeln. Sedan ett uttalande av HädarCars: När det gäller synen på frihandeln finns det ett betydande mått avsamstämmighet här i riksdag. Dessa båda uttalanden kan, såvitt jag förstår, markerajust det faktum att det inte förekommer någon större kritik från i varje fallde borgerliga partiernas sida mot den socialdemokratiska handelspolitiken. Manmenar att det finns mer som förenar än som skiljer - och det kan vara viktigtatt notera -, men trots det har 17 reservationer fogats till detta betänkande.Jag passar på att yrka bifall till utskottets hemställan i betänkandet. Allareservationer är inte skrivna av kommunisterna, som redovisar enmera avvisande syn på frihandeln som handelspolitisk princip ochhandelspolitiskt regelverk. Det finns faktiskt vissa skillnader mellan de borgerligapartierna. Men i allt väsentligt kan man nog bunta ihop ochfolkpartiet, utom i den fråga som gäller huruvida vi kan gå in i EG sommedlemmar eller inte. I det avseendet finns det en spricka. stårensamma, och det är bra att kunna göra den noteringen. När det gäller innehåller åtminstone dereservationer som jag har tagit del av kritik mot socialdemokratin för attdenna intar en alltför frihandelsvänlig hållning. och folkpartietsreservationer däremot går åt andra hållet. Jag kan således inte se något annatän att det på detta område finns en klyfta inom borgerligheten - ett problemsom man väl successivt får arbeta sig igenom. Någon fullständig enighetföreligger alltså på intet sätt inom borgerligheten när det gäller handelsfrågorna. Visst finns det en mängd problemmed frihandeln som denna nu ser ut. Sannolikt är det med den som det är meddemokratin, den är således på intet sätt perfekt. Men ändå måste man nogkonstatera att det sannolikt inte finns något bättre system. Det gäller bådedemokratin och frihandeln. Frihandeln innebär ju att man skapar, eller försökerskapa, fasta spelregler som gäller för både svaga och mäktiga nationer. Även omman sedan inte lyckas få stormakter och andra nationer att hålla sig i skinnet,finns det vissa restriktioner i fråga om deras agerande. Därför är det systemsom har byggts upp med som garant ändå betydelsefullt, i varje fall försådana länder som - dvs. rika, utvecklade länder med små marknader. Vimåste helt enkelt kunna sälja utomlands för att vi skall kunna ha det välståndoch den sysselsättning som vi uppnått. När trycket ökar på grund av ekonomiskt dåligakonjunkturer och mycket annat, blir naturligtvis frestelsen stor för de starkaatt ta för sig, att på olika sätt sätta upp spärrar för vår export - liksom viibland frestas att sätta upp spärrar när det kärvar till sig. Men då finns dehär spelreglerna, frihandelsav- Dåfinns klausul om mest gynnade nation osv. Detta innebär hämskor påmaktens agerande i dessa sammanhang. Makten agerar på väldigt många sätt ochskördar framgångar på många sätt - men det frihandelssystem som vi byggt uppinnebär ändå begränsningar i dess agerande. Det intressanta är att frihandeln egentligen endast är isin början när det gäller kategorier. Vad som har diskuterats har varitmöjligheten att gå vidare på jordbruksområdet och dessutom att man skall börjata vissa liberaliserande steg när det gäller tjänstehandeln. Här ligger vi sålångt tillbaka att vi åtminstone ur svensk synpunkt ser större fördelar ännackdelar med att ställa upp spelregler också på detta område inom ramen förGATT. Därmed är på intet sätt sagt att det finns ett nationellt svensktintresse av att löpa hela linan ut. Man kommer naturligtvis - därknyter jag återigen något an till anförande - till en punkt därden internationella arbetsfördelningen gått så långt och där ekonomierna tenderaratt fläta in sig i varandra så till den grad att andra för människorna i ettland viktiga värden kan riskera att gå förlorade. Jag menar att vi på intet sätt har kommit till den punktenännu. De farhågor som målar upp ser jag mer som en skräckvision förframtiden - som vi kan riskera att få förverkligad under förutsättning att viinte känner en bredare identitet som gör att vi kan samarbeta utifrån andrautgångspunkter. Men jag vill mycket klart understryka att jag tror attSverige har fördelar av att gå vidare när det gäller frihandeln, också på nyaområden - i varje fall inledningsvis. Den svenska socialdemokratiska regeringenföreslår naturligtvis inte dessa åtgärder för att gynna kapitalet utan för attgynna medborgarna, löntagarna. Vi vet att vårt välstånd och vår sysselsättningberor på detta agerande. Det är naturligtvis inte möjligt att idka något slags ä lacarte-politik, att bara välja de goda bitarna i frihandelssystemet, det somgynnar oss, men sätta stopp för det som vi upplever som problem och nackdelar.Därför har vi vissa anpassningssvårigheter, exempelvis strukturförändringen.Det är utan tvivel så att strukturproblemen påskyndas av den internationellahandeln, frihandeln och arbetsfördelningen. Detta innebär påfrestningar för oss: För löntagarna, fördet svenska samhället, för medborgare i olika regioner. Men har vi bara fillräckliga maktmedel kvar för att klaraav att stödja strukturförändringen tjänar vi på den. Om det har gått därhän attvi känner att vi inte längre har medlen, dåärdetgivetvis vikfigt att ställafrågan: Harvi inte gått för långt? Men frän socialdemokratiskt håll har vi våruppfattning klar. Vi har ännu mycket att vinna på en utvidgad frihandel. Vi har börjat få en diskussion om livskvalitetsfrågorna isamband med att EG går in i ett andra varv när det gäller att integrera sinamarknader. Jag syftar på EG:s inre marknad, där vissa åtgärder skall havidtagits fram . Det finns ett svenskt intresse av att vara med i dessasammanhang, dvs. att samordna och arbeta med samma typ av spelregler som dekommer fram till. Detta innebär otvivelaktigt vissa ytterligare problem föross, men det innebär ocksåökade möjligheter aft exportera, att öka sysselsättningen i , att ökavårt välstånd, att få mera pengar över till vår sociala välfärd osv. Det ärdock klart att vi binder upp oss ytterligare, t. ex. när det gällermiljöfrågorna, där vi kanske vill ha en särlagstiftning. När det gälleravgasreglerna för bilar fick vi slåss hårt mot EG som gick in för sämre regler.Där tog vi strid. Vi ansåg att vi kunde göra det eftersom det förelåg oenighetinom EG. Vi införde strängare normer, ungefär som de amerikanska avgasnormerna. Men det kan finnas andra områden där vi inte kan skyddalivskvaliteten fullt ut därför att vi binds upp av ett samarbete med EG. Detfinns ingen anledning att sticka under stol med det. Det kan bli så, och i detläget får vi väga fördelar och nackdelar totalt sett. Vi har näriiligen vissa fördelar på miljöområdet isamarbetet med EG. Det är i de fall när föroreningar och annat kommer utifrån.Är vi inne i ett miljösamarbete, ett handelssamarbete och över huvud taget ettnära samarbete med EG, har vi större möjligheter att påverka EG att justerasina normer i en mera ambitiös riktning, t. ex. när det gäller svavelutsläppellér vattenföroreningar, som också påverkar oss. Det kommer att bli enbesvärlig utveckling i vissa fall, men totalt sett skall man finna att än sålänge är fördelarna med all sannolikhet väsentligt mycket större ännackdelarna. Efter detta principiellt betonade inledningsresonemang serjag att jag inte har så många minuter kvar av rriin anmälda taletid, men jagtror ändå att det var riktigt att markera hur vi från socialdemokratiskt hållser på frihandels-samarbetet när det nu förs en diskussion om en fortsattutveckling av det. Jag vill nu säga några ord om reservationerna. En frågasom tagits upp i reservationerna med olika utgångspunkter är hur det nuvarandehandelssystemet slår mot . Gynnas de eller förtrycks de? Situationenär väl likadan som när det gäller det allmänna resonemanget, nämligen att détär svårt att hitta något annat system än GATT-reglerna som bas för handelssamarbetetmellan rika och fattiga länder. Dessa spelregler innebär ju att u-ländérna,även bm de är politiskt svaga, kan göra vissa rättigheter gällande gentemot länderna. Ta t. ex. tekoexporten, som gärna vill satsa på. Därhar till och med ett land som lagt vissa restriktioner, men vi kan integå hur långt som helst. har förhandlats fram inom ramen förGATT, och vi har gjort ganska betydande åtaganden. Tekoimporten uppgår nu till80 % av vad vi köper. Dessutom arbetar man inom med att ge u-ländernavissa preferenser. Man skall inte fråga sig om är tillräckligtgynnade. Man skall snarare fråga sig om det finns något annat system som ärbättre för . Det är inte självklart att man kan svara ja på denfrågan. Därför vill vi också avvisa reservationerna 4 och 5 som har fogats tillbetänkandet. Till slut bara några synpunkter på detta meden social- och miljöklausul. Finris det möjligheter att införa en sådan klausulinom ramen, för GATT-samarbetet? vill inte ha någon sådan. Viförsöker ta upp diskussionen, därför att vi tror att den kan vara viktig. Meneftersom , de som skulle ha nytta av den. inte vill ha den. är detmeningslöst att går fram kategoriskt. Vi säger att regeringenfortfarande har uppdraget att agera när förutsättningarna finns. Med detta ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan i näringsutskottets betänkande 9. AnL 272HÄDAR (): erinrade, liksom jag, omätt det inte rådde en fullständig samsyn mellan de borgerliga partierna i synenpå frihandel. Det är, såvitt jag förstår, en helt korrekt bedömning. Jag villgärna understryka, efter att ha hört de inlägg som gjordes från densocialistiska sidan, att det föreföll som om det inte heller rådde ensamstämmig uppfattning mellan vpk och socialdemokraterna, dvs. mellan desocialistiska partierna här i , när det gällde synen på frihandel. Även om så riktigt sade att jag i mittförsta inlägg hade uttryckt mig på étt sådant sätt att jag markerade att detfanns en samstämmighet bland många partier - jag sade en bred uppslutning kringden principiella frihandeln - vill jag framhålla att det också finns betydandenyansskillnader mellan de partier som är klart och oreserverat positiva och desom, liksom socialdemokraterna, tar ett steg bakåt, två steg framåt, ett stegtill höger och ett till vänster, och på litet vingliga vägar ändåutyecklar frihandeln. 'Vi är glada för att ni gör det. Men det är. inte någon konsekventoch målmedveten politik som förs i de avseendena fråri socialdemokratins sida. Med detta, herr talmari, ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 1, 4, 11, 12 och 16. AnL 273NIC (): Upphetsningen mellan debattörerria har intestigit nämnvärt trots försök från olika debattörers sida. Jag kan emellertidinte underlåta att i en kort replik beröra något av det som sagts. Jag tror att jag skall varna för alltför stortilltro till de teorier som ligger bakom påståendet att skulle kunnaservera tillräckliga amorteringar och räntebetalningar om vi finge en frijordbrukshandel. Den fria jordbrukshandel som vi talar om är nämligen enjordbrukshandel som vilar på priser som etableras på en världsmarknad där detotvivelaktigt förekommer överproduktion. Den prisbildningen är inte den som dekalkyler sagesman vilade sin bedömning på: Jag tror att vi måsteförutse oerhörda problem när det gäller att finna världsmarknadspriser som göratt jordbruksvaror kan produceras till den prisnivå som talade om,nämligen någorlunda i närheten av jordbrukskostnaderna. Vägen dit kommer attbetyda att fattiga bönder på , i inland och överallt i -inte minst i - kommer att få uppge sin näring till förmån för andraländers jordbruksproduktion. En kulturell revolution skulle jag vilja kalla detför. Det är långt dit, innan kan betala sina skulder. I fortsättningen på denna korta replik skulle jag viljauttala ett tack till för att han orkar angripafrihandelsproblematiken utifrån en intellektuell diskiissiori. Det är synd får så många att diskutera med. Egentligen skulle det räcka med tvädebattörer, så att man skulle kunna få vända ut och in på Svenssonsteorier. Vad han egentligen säger är ju att han vill utsträcka detplanhushållande systemet till att omfatta hela världsekonomin. Frihandelnsföreträdare däremot säger att det genom en fri handel, som fördelar arbetetmellan världens nationer, uppkommer ett integrerat ekonomiskt system som bindernationer samman och pä det sättet faktiskt kommer attutgöra grundvalen för en fredlig utveckling på vår jord. DetplanhusHållningssystem som ideologi förespråkar är ju ett systemsorn inte precis har visat sig mäktigt att gynna vare sig de fattiga folkensutveckling eller än mindre världsfreden, medan frihandelsnationerna verkligenhar gjort uppoffringar för att bidra till den sammanlänkning av nationerna somjag talar om. Det är intressant att notera, , att de 47 nationersom undertecknade utgångsdokumentet för Uruguay-rundan och som samlades iGeneve till en allt dominerande del utgjordes av fattigau-länder. Dessa länder arbetade där förtroendefullt samman med ett par av defrämsta i-länderna, och inte minst med . Det är också intressant att noteraatt den sista ronden i Punta del gick mellan den mäktigastehandelsnationen, , och en av de största u-landsnationer-na, . Dessaländer kunde förenas i en gemensam bedömning om det angelägna i attvärldshandeln finge utökas också med tjänstesektorn. Är inte just detta, JörnSvensson, ändå ett tecken på att de länder som är under utveckling verkligenvill ha del av världsmarknadens rikedom såsom handelsbas? vill jag redogöra för vår syn på den Europeiskagemenskapen. Jag kan därvid faktiskt använda bildspråk, som skullekunna tjäna mina syften alldeles utmärkt. sade att man inte genastmåste gå över alla broar. Nej, det behöver man inte göra. Men vi tycker att detär tid att börja konstruera dessa broar, så att de är färdiga när vi skall gåöver floden. AnL 274JÖRN (vpk): Det var min förhoppning att medinledningsanförandet i någon mån dämpa de allra värsta och mestverklighetsfrämmande idealistiska skrönorna beträffande frihandeln. Jag märkeratt detta har varit bortkastad möda. Jag vet inte vad det är för verklighetsbild som NicGrönvall har, men nog förstår ju var och en som har läst de senaste 100 årenshistoria att det inte finns någonting som har vållat så många krig och som harvarit en så verksam drivkraft bakom de två stora världskrigen som just kampenom marknader och kampen för att lägga sig till med andras resurser, kampen omhandelsmakt. Detta system har t.o.m. sedan det slutproducerat 120 krig, och därför skall man inte prata om att systemet leder tillfred. beror detta naturligtvis inte bara på frihandeln och frihandelsteorin,det vill jag inte påstå, men det är alltså vad systemet har genererat. Någonfredsbevarande faktor är det sannerligen inte. Låt oss se det internationella handelssystemet som vad detär. Vad jag försöker trumma in är att frihandeln inte lämpar sig för någraidealistiska haranger. Den är varken fredsbevarande eller jämlikhetsskapande. Ivissa dimensioner, och i vissa former och tillämpad på ett visst sätt och medmodifikationer kan den vara en positiv faktor som ger positivt resultat. Mendet beror också på att den är kombinerad med ett system av, kan man säga.dämpande protektionistiska åtgärder. Låt oss därför se det internationellahandelssystemet sådant det är och sådant det troligtvis måste vara. Låt oss ävenförsöka leva med det och - så mycket som vi som liten nation kan - göra någotvettigt av det. Vi måste inse att systemet är och förblir en kombination av frihandel och protektionism. Man får som sagt leva med det, och man får jämka och lämpaoch inte tro sig kunna riva ned barriärer kring varje produktområde, eftersomdetta skulle leda till sociala och ekonomiska katastrofer, för vilka prisetvore mycket högre än den skenbara vinst man skulle göra genom en anslutningtill världsmarknadspriser. Problemet är mycket mer komplicerat än vad de härfrihandelsprofeterna vill göra det till. är kostnaden för frihandelnstörre än kostnaden för protektionismen på en del områden, men motsatsen kanockså inträffa, att kostnaden för protektionism kan bli orimlig och att istället kostnaden för ett friare utbyte av varor och tjänster, en störrerörlighet, kan vara den mindre kostnaden och ge fördelar. Låt mig emellertid ställa én fråga till ochfolkpartiets debattörer här. Vi vet att det råder en växande konflikt mellankommersiella integrationsintressen å ena sidan och viktiga miljö- ochlivsmedelspolifiska och ekologiska målsättningar å den andra. Detta har ocksåtagit sig uttryck i en motsättning som kommer att växa här i . Det är enmotsättning som berör även sådana ting som arbetarskydd och konsumentskydd. Jagvill fråga: Vilken sida kommer ni att prioritera - den kommersiella eller denicke-kommersiella? AnL 275IVAR (): gjorde sig skyldig till engeneralisering och en förenkling av stora mått när han här försökte framställacenterns handelspolitik som en strävan till att minska frihandeln eller i varjefall att vara mindre positiv till frihandeln. Det är tvärtom så, om vi försökersätta in detta i dess sammanhang, att det finns både för- och nackdelar. Detfinns i verkligheten en rad begränsningar som man måste ta hänsyn till om manskall få ut det positiva ur frihandeln. Ingen av oss kan ha glömt de bekymmer vi hade med ettmycket omfattande oljeberoende vid den första och även vid den andraoljekrisen. Det är uppenbart att vi fick betala ett ganska högt pris på grundav att vi inte hade skapat oss en viss grad av oberoende. Det är ändå så attfrihet, som de flesta av oss talar vitt och brett om i de flesta sammanhang,kräver ett mått av oberoende, och då kan det också krävas av oss att vi bortserfrån just stundens eventuella tillskott till kassan för att försöka blicka runthörnet och se vad som är vettigt, ur svenska folkets synpunkt, i vårt handlandemed vår omvärld. Vi hävdar också allesammans alliansfrihet och neutralitet.Det borde i det sammanhanget vara lika naturligt att vi anser att svenskafolket skall kunna försörja sig vid en avspärrning.