prot · GA0923 · 1986-12-31 00:00:00 — Eftersom vi i nu inteeftersträvar en situation med kraftig lönespridning, skall vi nog inte sneglapå andra länder utäri se på hur situatiorien är för dem som studerar ochhur den kommer att vara när de är färdiga. Den frågan måste vara angelägen bådeför och för mig. Det är därför berättigat att säga att studiestödssystemetär i kris. Det finns naturligtvis studerande som klarar sig bra, men det ärtillräckligt många som har stora svårigheter. Det gäller framför allt dem somhar försörjningsbörda - det är mycket vanligt att studerande gifter sigoch sätter barn till världen. Det måste vara möjligt för studerande att giftasig och sätta barn dll världen utan att råka i en svår ekonomisk situation.Studiemedelssystemet skall dllåtä ett normalt familjeliv också förhögskolestuderande. Det är litet vilseledande att försöka förringaakademikernas skuldkris genom att hänvisa till de avgifter som betalas,dessutom att ange ett genomsnitt. I det genomsnittet ingår naturiigtvis ganskamånga som studerade för rätt länge sedan, och för dem är den nominella skuldenförhållandevis låg och därmed medelavgiften låg. Det som är intressant är vilkaskulder de har som slutar högskolan - och jag vågar påstå att de beloppsom jag nämnde är relevanta. Vilka skulder kommer de som funderar på attbörja på t. ex. sjuksköterskeskolan att ha när de är färdiga? De som vill blisjuksköterskor jämför.naturligtvis sin ekonomi efter en färdig utbildning medden ekonomi som ,de får om de ställer sig i en snabbköpskassa eller liknande.Det är den situationen som vi måste diskutera. Om regionstyrelserna för högskolan samthögskolestyrelserna Det är en märklig situation, när utbildningsministernhåller benhårt på att studiemedelssystemet inte får kosta mer än men intevet vad det kostar -det framgick av vad han sade. Överläggningen var härmed avslutad. 5 §Svar på interpellationerna 1986/87:58 och 60 om regionstyrelserna för högskolansamt högskolestyrelserna har ställt fem frågor till migrörande eventuella förändringar av regionstyrelserna för högskolan ochhögskolestyrelserna. har vidare ställt en serie frågor till migom högskolestyrelserna, deras sammansättning och uppgifter. Interpellationernaberör i sak samma problem. Jag ber därför att få besvara dem . Redan för sedan, , besvarade jag eninterpellation av som rörde högskolans administration. Jag gavdå svar på en del av de frågor som har ställts. Därför kan jag nu fatta migkort. På frågorna om regeringen avser att vidta förändringar somberör regionstyrelsernä och högskolestyrelserna vill jag hänvisa till vad jagtidigare har sagt om att dessa frågor bereds inomutbildningsdepartementet. Som ett led i den diskussion om en ytterligaredecentralisering av beslutsbefogenheter, söm harförts med olika företrädare för verksamheten inorri högskolan, har jag bl. a.vid ett möte med högskolans rektorer diskuterat olika tänkbara förändringar avsåväl regionstyrelserna som högskolestyrelserna. Jag har ännu inte tagitslutlig ställning i dessa frågor, utan avser att föreslå regeringen att i denkommande budgetpropositionen behandla dessa frågor. Jag har därför inte nu anledning att gä in på PärGranstedts följdfråga om länsstyrelsernas möjligheter att till viss del övertaregionstyrelsernas uppgifter, om högskolestyrelsernas sammansättning eller omarbetsuppgifterna för UHÄ eller följdfrågor omhögskolestyrelserna. Jag utgår emellertid från att och jag ärhelt ense om vikten av att högskoleenheterna har styrelser som kan ta ansvaretför högskoleenheternas ekonomi och långsikdga planering och värna omverksamhetens självständighet. har också frågat mig om fördelarna med attföra över arbetsuppgifter från förvaltningschefen till rektor. Jag vill därförpåminna om att arbetsfördelningen mellan högskolestyrelsen, rektor ochförvaltningschefen har setts över, efter anmälan dll ipropositionen 1983/84:52. Nuvarande regler för ansvarsfördelningen mellanrektor och förvaltningscheferna bör i huvudsak kunna bibehållas. 13 (): Jag ber att få tacka utbildningsministernockså för svaret på denna interpellation, även om det kanske inte var så mycketsom blev besvarat. Bakgrunden till interpellationen var det tal somutbildningsministern höll inför en grupp rektorer ochförvaltningschefer på högskolorna. Utbildningsministern framkastade där en deltankar som var ganska uppseendeväckande. Dit hörde att regionstyrelserna skulleavskaffas, att regionstyrelsernas planeringsuppgifter skulle läggas över pålänsstyrelserna, att man i högskolestyrelserna kraftigt skulle bantarepresentationen för de verksamma på högskolan och att rektorn inte längreskulle vara ordförande utan föredragande, vilket nu normalt förvaltningschefenär. Detta har väckt en ganska intensiv debatt och det var därför jag undrade omdetta är allvarligt menat från regeringens sida. Man brukar räkna med att när enutbildningsminister i ett så kvalificerat forum för fram sådana tankar berordet på att regeringen åtminstone överväger att genomföra dessa ideér. hoppades jag att utbildningsministern skulle vara likaöppenhjärtig inför om vad regeringen egentligen tänker sig som införrektorer och förvaltningschefer. Men det svar vi har fått är i stort sett baraett jaså. Den debatt som utbildningsministern ville föra den gången villutbildningsministern tydligen inte föra längre. Jag vet inte om man skall tolkadet som att utbildningsministern är på reträtt från de här funderingarna, attde är på väg dll papperskorgen. Det vore i så fall ganska bra. Jag vill gärna säga att tanken att avskaffaregionstyrelserna och föra över deras planeringsfunkdoner på länsstyrelsernaverkar väldigt illa grundad. Exemplet från det mycket framgångsrika arbetet medBergslagens tekniska högskola, som framför allt iUppsalaregionen har varit inblandad i, visar värdet av att ha dessa regioner.Om vi vill ha en intim samverkan mellan de stora universiteten och de småhögskolorna, är det naturligtvis viktigt att slå vakt om regionstyrelserna ochden möjlighet de har att vara en ram för sådan samverkan. Om vi vill se enkvalitativ uppbyggnad av de mindre högskolorna tror jag att det är viktigt attfrämja denna samverkan mellan universitet och högskola i en region. Det ärsvårt att se hur det skulle kunna ske utan regionstyrelsernas hjälp eller medhjälp av något annat Hknande organ. Att slå sönder dessa funktioner och föraöver en del på . länsstyrelserna tror jag skulle vara en i det närmaste odugliglösning. En annan sak är att man kanske skall se över en del.avregionstyrelsernas anslagsfördelande uppgifter. Vi har fört fram tankar i denriktningen i våra motioner. Dessutom kanske man kan tillföra regionstyrelsernaarbetsuppgifter från UHÄ och även en del nya ansvarsuppgifter när det gällerfortbildning och vuxenutbildning inom deras resp. områden. Den tanke somutbildningsministern har skulle såvitt jag kan bedöma i hög grad leda till encentralisering av beslutsfattandet genom att UHÄ och kanske även departementetfick ta på sig en del av de samordningsuppgifter som nu kariutföra. Det vore inte heller särskilt lyckat att förändrahögskolestyrelsernas sammansättning så, att representationen för dem som ärverksamma på högskolan numerärt sett försvagas. Det är viktigt att olikagrupper av verksamma finns företrädda i högskolestyrelsen på ungefär det sättsom nu sker, så att synpunkter kan kanaliseras till styrelsen. Statsrådet säger beträffande frågan om rektors resp.förvaltningschefs roll som föredragande i högskolestyrelsen att nuvarandeförhållande i princip Prot.1986/87:23-11 november 1986 Om regionstyrelsernä för högskolan sann, högskolestyrelserna 2 protokoll 1986/87:23 -28 Om regionstyrelsernä för högskolan samthögskolestyrelserna Jag vet inte om detta är ett svar på min fråga. Innebär det somstatsrådet säger att han har skrinlagt tankarna på att göra rektor dllföredragande i högskolestyrelsen i stället för förvaltningschefen, som nuvanligen är fallet? Det är i så fall bra. Om så nu är fallet kunde välutbildningsministern säga detta rent ut. Om det inte är detta han menar,förstår jag inte riktigt vad som avses i det sista avsnittet av interpellationssvaret. Det är synd att utbildningsministern inte vill delta i dendebatt som han själv har initierat genom sitt anförande inför rektorerna ochförvaltningscheferna. Kanske kan vi hoppas på en litet större öppenhjärtigheti den replikväxling som jag antar nu kommer att följa. 14 (): Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på min interpellation, även om samtliga frågetecken tyvärr kvarstår. Utbildningsministerns förslag har väcktstor uppmärksamhet och debatt. Han har fått både ros och ris för sina tankar.Rosor kanske främst när det gäller förslaget att avskaffa regionstyrelserna.Riset har väl framför allt gällt politikermajoriteten i högskolestyrelserna.Möjligen befinner sig utbildningsministern i ett dilemma. Han har ju bl. a.utsatts för stark kritik från ordföranden i i ,partikollegan . Jag vet inte om kommer att fortsätta attutveckla sina tankar här i sitt inlägg . Men uppenbarligen finns det enviss splittring inom socialdemokratin. Statssekreteraren ila till hjälp i under utbildningsministerns utlandsresa. Avskaffa gärna regionstyrelserna. Vi moderater har varjeår föreslagit att regionstyrelserna skall avskaffas. Jag kan utlovautbildningsministern allt stöd i dessa strävanden. Att de enskilda ämnena får sina anslag frånregionstyrelsen - det gäller det s.k. LIE-anslaget - är ju en källa till storirritation. Det försvårar planeringen vid våra högskolor. Det hotar också attutarma ämnena. De skulle i dagens läge knappast klara sig om man inte med litetfiffel lyckades överföra en del pengar från linjerna. Det vore rimligt atthögskolorna själva fick ta över beslutanderätten när det gällerdetaljplaneringen och detaljfrågorna. Jag måste i detta sammanhang också säga att jag inteförstår och faiblesse för den byråkratiskaöverorganisa-don som regionstyrelserna utgör. De har egentligen inte någonvettig funktion att fylla. Jag är övertygad om att länsstyrelserna kanske likagärna skulle kunna utföra de eventuella plarieririgsåtgärder som behövs isammanhanget. När det gäller frågan om polidkermajoritet i universitets-och högskolestyrelserna, kan jag inte vara lika positiv. Utbildningsministernhar föreslagit en nedskärning till elva ledamöter, varav majoriteten, sexledamöter, skulle utgöras av politiker eller s. k. allmänföreträdare. De tvåverksamhetsföreträdarna skulle väljas av facket. Dessutom skulle det finnastvå studeranderepresentanter plus rektor. Ettliknande förslag avsågades så sent som /84. Jag ärvisserligen ense med utbildningsministern om behovet av starka högskolestyrelser,som kan ta ansvar för ekonomin och den långsiktiga planeringen och värna omverksamhetens självständighet. Men är en politiker alltid störst, bäst ochstarkast? Vackrast ärde förvisso inte. Delar utbildningsministern minuppfattning att universiteten skall vara fria och självständiga centra somaktivt kan delta i samhällsdebatten? Om han gör det, måste jag fråga honom ytterligare: Vilken inverkan tror han då att en politikermajoritet ihögskolestyrelserna får just på denna"självständiga ställning? Kan vi dåinte i stället befara att självständigheten går förlorad eller i varje fallnaggas avsevärt i kanterna? Och på vilket sätt skulle besluten bli bättre förden högre utbildningen och forskningen, om politikerna skulle få majoritet iuniversitets- och högskolestyrelserna? I själva verket har politiker inflytande över alltförmycket i vårt samhälle. Är för resten högskolestyrelserna så svaga ochodugliga? Statssekreterare påstod i DagensNyheter att det finns en risk för att, som han säger, de svagaoch blandade styrelserna ger efter för ekonomiska påtryckningar. Är det verkligenpå det sättet? Var har då de här tankarna om politikermajoritet kommit ifrån?Enligt statssekreterare ' skulle denna idé vara hämtad delvisfrån . Det där med "delvis" är en nog så viktig distinktion. Detfinns ingen federal lag i som säger att universitetsstyrelsernaskall ha politikermajoritet. I är det inte regeringen somutser de bästa tänkbara personerna i styrelserna, som det. ville ge regionstyrelserna nyauppgifter. ville han lägga ned dem. sedanövervägdes tanken på polidkermajoritet i högskole- och universitetsstyrelserna.Sedan remissinstanserna hade sagt nej, sågades det förslaget bort. Den 15 oktoberville ha politikermajoritet. Vilken är utbildningsministernsinställning och vilken kommer den att vara ? Prot.1986/87:23 M Om regionstyrelserna för högskolan samthögskolestyrelserna 15ARNE GADD (s): Enligt uttalanden från statssekreteraren iutbildningsdepartementet och från utbildningsministern överväger regeringen endel åtgärder för att förenkla administrationen inom högskolan. Självfallet är alltid åtgärder för att förenklaadministration och minska krångel värda all uppmuntran. Får man tro pressreferaten skulle utbildningsmiriisterri umgås med tarikar som innebure dels att regionstyrelserna avskaffades, delsatt ansvaret för att högskolan skall spela en aktiv och skapande roll iregionalpolidken läggs på länsstyrelserna, dels att styrelserna för de olikahögskoleenheterna görs mindre och att de får en majoritet av allmänföreträdare. Beröm för de framförda tankarna har inte lådt vänta på sigfrån de kretsar som alltid varit högskolereformens motståndare. Låt mig här göra ett par kommentarer så där på vägen framtill ett beslut av regeringen. Jag väljer då att ta upp frågan om krånglet ochfrågan om länsstyrelsernas inflytande. Regionstyrelsernakom till som en politisk kompromiss. Prot.1986/87:23 1-986 Om regionstyrelserna för högskolan samthögskolestyrelserna I ett utredningsskede var tanken att alla högskoleenheterskulle ges en majoritet av allmänföreträdare. och socialdemokraterna gjorde en överenskommelse,och den innebar att allmänintresset fick majoritet i styrelsen för sexkonstruerade högskoleregioner. Främst genom att fördela medlen från anslagen till lokalalinjer, till individuella linjer och till enstaka kurser gavs dessaregionstyrelser ett medel att påverka utvecklingen av högskolorna i vårt land.Detta kallas alltfort av reformens motståndare för krångel och onödigadministration. Låt oss då se på verkligheten. Jag hämtar uppgifterna frånmin erfarenhet i . Vid i arbetar nio personer. Den 16december 1985 var enligt universitets verksamhetsberättelse 632tjänster vid betecknade som tjänster för administrativ personal.52 av dessa tjänster finansierades av externa medel. 580 tjänster finansieradesgenom direkta anslag av för arbeten kring grundläggande utbildningoch forskning/forskarutbildning. Enligt uppgift fanns dessutom 164 tjänsterinom administrationen vid de övriga enheterna inom högskoleregion. Man behöver inte gå särskilt mycket djupare i materien föratt fastslå att man inte uppnår någon intressant statsfinansiell besparinggenom att lägga ned regionstyrelserna. 632 plus 164 blir 796. De nio tjänsternavid utgör av de resurser som redan avdelats iövrigt för administration inom högskoleregion. Sannolikt motsvararrelationerna i andra högskoleregioner de i . Bara någon enstaka veckass.k. naturlig avgång inom administrationen vid de olika högskoleenheterna gersamma statsfinansiella effekt - eller förmodligen en större sådan. Innebär då verksamheten vid regionstyrelserna andra slagav ineffektivitet och ökat krångel? Jag hävdar motsatsen och vill illustreradet med ytterligare ett exempel från högskoleregion. Sent tog i upptanken på att göra en insats för att förbättra möjligheterna att i framtidensysselsätta befolkningen i genom ett samarbete mellan regionens femenheter och högskolan i . Vi har valt att kalla detta planeradesamarbete för . Verksamheten startade knappt tvåår efter det att planeringsarbetet satts i gång, och studerar drygt 100studenter inom ramen för . Fullt utbyggd kommer utbildningen att omfatta närmare 1 000 studerande påhögskolenivå. är ett faktum. Den harkunnat förverkligas genom att inom högskoleregionkunnat lita till ett litet och effektivt arbetande kansli. Den har kunnatförverkligas genom ett entusiastiskt och positivt stöd från enheterna inomregionen, från fackliga organisationer, från näringsliv samt från kommuner ochlandsting. Finansiellt har projektet varit möjligt att genomföra med hjälp avindustridepartementets resurser inom ramen för det s. k. Bergslagspaketet. Hur skulle statsrådet ha behövt för attåstadkomma samma sak om han skulle ha litat till den traditionellahögskoleadministrationen, alltifrån UHÄ och dess planeringsberedningar tillrektorsämbeten vid Svaret på den frågan borde ge statsrådet ett tips om var de verkligastatsfinansiella besparingarna står att vinna när man är på krigsstigen motonödig administration och onödigt krångel. Är för övrigt länsstyrelserna lämpade att ta över ansvaretför planeringen av högskolans regionala utveckling? Jag tar ytterligare ettexempel från högskoleregion. Om statsrådet skulle förverkliga sin modell frånSaltsjöbaden skulle i få ta ansvaret för Uppsalauniversitet, där man för /85 hade en omslutning på , alltså närmare en miljard. skulle enligt BodströmsSaltsjöbadsmodell länsstyrelserna i och fådela på högskoleenheten i /som omsluter 36.5 milj. kr. eller3',av vad i skulle ha tillgång till. Man skullevisserligen kunna tänka sig ett samarbete mellan de olika länsstyrelserna-alltså mellan sju olika landshövdingar och sju länsstyrelser. Jag tror,, att en sådan reform inte vore praktisk. Då är det mycket bättre att följa den socialdemokratiskapartikongressens beslut som innebar att regionstyrelserna skulle användassom viktiga instrument i de för landet alltmer avgörande regionalpolitiskafrågorna.. Sedan lär behovet av organisatoriska förändringar och administrativaförenklingar ge sig självt. Prot.1986/87:23 llnovember 1986 Om regionstyrelserna för högskolan samt högskolestyrelserna Anf.16 (): Skiljelinjen i debatten om regionstyrelserna ochutbildningsbesluten på regional nivå har gått mellan å ena sidansocialdemokraterna och samt å andra sidan och folkpartiet.Det är och som har krävt regionstyrelsernasavskaffande, medan och socialdemokraterna har slagit vakt om detregionala beslutsfattandet. Detta ligger också i linje med hur partierna ser påfrågan om en över hela landet balanserad utveckling. Vi har här frånsocialdemokraternas sida ett med gemensamt intresse, och jag tyckeratt denna politiska intressegemenskap även i fortsättningen bör bibehållas. Utbildningsministern har informellt tagit upp frågan omeventuella alternativ dll regionstyrelserna, och han har sagt sig ha vissasympatier för en lösning som skulle innebära att de 24 länsstyrelserna skulleta över de sex regionstyrelsernas planerings- och beslutsansvar påutbildningsområdet. Utbildningsministern säger nu i sitt interpellationssvaratt han ännu inte tagit ställning i frågan utan eventuellt återkommer ibudgetpropositionen. Jag tycker mot den bakgrunden att det är viktigt attutbildningsministern får några ord att ta med sig under sitt fortsattafunderande. För egen del vill jag säga att alternativet att de 24länsstyrelserna skulle ta över det här ansvaret tyvärr är orealistiskt. Länenär och förblir alltför små enheter när det gäller beslut om högskolekurser ochhögskolelinjer. All statistik visar att upptagningsområdet för olikahögskolelinjer är väsentligt mycket större än ett enskilt län. Vi som verkar pådet här området ute i regionerna känner också mycket väl till detta. Det är ettförhållande som vi i stort sett möter. Jag lederför närvarande en arbetsgrupp som har till uppgift att utforma en Prot.1986/87:23 llnovember 1986 Otn regionstyrelserna för högskolan samt högskolestyrelserna utökad.högskoleutbildningi , och ett av våra stora problem är samordningen över länsgränsernamed näraliggande högskolor, dvs. avvägningen mellan utbildningen i Blekingeoch utbildningen vid högskolorna i och i . Detta samordningsbehovvisar att man inte kan ha länet som planeringsenhet, än mindre som beslutsenheti detta sammanhang; Skulle man gå vidare med tanken om länet som beslutsenhet,skulle antingen de starka länen slå ut de svaga eller en total överdimensionering av högskoleutbildningen bli följden. Detta skulle dock innebära ett slöseri som vi knappast har råd med i med budgetunderskott osv. Något sådant kommer naturligtvis statsmakterna aldrig att acceptera, utan vi kommer i stället helt enkelt att få en centralisering av planeringen ochbeslutsfattandet till den centrala byråkratin i . Det är måhända bra för och för UHÄ:s tjänstemän, men vi som bor ute i landet och är politiskt verksamma där vill faktiskt inte ha en ytterligare centralisering på det här området. Därför, herr talman, vill jag föreslå attutbildningsministern i sitt fortsatta tänkande snarare inriktar sig på hur manskall utveckla det regionala beslutsfattandet än på att man skall avskaffaregionstyrelserna. 17LARS (): skildring av varskiljelinjen har gått i debatten om regionstyrelserna är väl snarasten beskrivning av var skiljelinjen har gått i den partipolitiska debatten. Manskall dock inte glömma bort att - och det är den mycket tydliga bild som jaghar av stämningen på högskoleområdet - en stark majoritet av de inom högskolanverksamma som har yttrat sig i den här frågan, har varit negativtill regionstyrelserna. Jag tror att detta beror på att även de som ser behovetav en samordning inom de hittillsvarande högskoleregionerna finnerregion-styrelserna utgöra en onödig instans och menar att denna samordningskulle kunna åstadkommas på enklare sätt. sade att den statsfinansiella effekten ärförsumbar, men jag vill nämna att det ändå handlar om 12 milj. kr. Jag har denuppfattningen att dessa 12 milj. kr. utan nackdel skulle kunna tas bort. Detskulle innebära fördelar med tanke på verksamheten, pengarna skulle kunnaanvändas för bättre ändamål. Därför är jag för en ändring. Jag tror inte att den här debatten har sin upprinnelse iolika syn -på önskemålet om en balanserad regional utveckling, vilket antyddesav . ser - och det har jag tidigare deklarerat idenna talarstol - positivt på existensen av mindre högskolor runt om i landet.Vi tror att de kan spela en viktig roll för regionernas utveckling, men vi trorinte att högskolan behöver många beslutsnivåer. Som statskontoret påpekade isin rapport vore det mycket önskvärt, om man finge färre beslutsnivåernär det gäller högskolan. Detta skulle i sig ha en positiv effekt, påverksamheten. Länsstyrelserna ägnar ju högskolan ettbetydande intresse. När länsplaneringen görs kommer man ofta in på frågor somhar med högskolan att göra. Man skall ha klart för sig att detta är fulltnaturligt och värdefullt. Däremot tror jag, vilket också framhållits här idebatten, att det är svårt att ge länsstyrelsennågon beslutsrätt inom högskolan, men självfallet är länsstyrelsernassynpunkter viktiga i beslutsunderlaget. För min del tror jag att den samordningsom kan behövas inom de hittillsvarande högskoleregionerna kan på ettganska informellt sätt med universiteten som bas. Därmed minskar manbyråkratin, och resurser som används för onödig administration kan istället gå till den egentliga verksamheten. 0/71 regionstyrelserna för högskolan samt.högskolestyrelserna var jag avuniversitetskanslern inbjuden att medverka vid en överläggning som han hade medsamtliga universitets- och högskolerektorer, förvaltningschefer ochregionalstyrelsernas kanslichefer. Man ville höra vad jag tyckte om högskolan och dessorganisation. Jag gav en framställning av mina iakttagelser sedan ett årtillbaka; Till all lycka hade vi en bandspelare på, och utskriften hardistribuerats till deltagarna. Det var synd att vissa deltagare tidigt hadespritt så egendomliga uppgifter till pressen. Men är i alla fall det helautklarat. Jag skall gärna lämna en utskrift till dem som deltar i den härdebatten, om det inte redan finns en utskrift. Jag talade t. ex. inte om att det skulle bli enpolitikermajoritet i högskolestyrelserna.