prot · GA0946 · 1986-12-31 00:00:00 — Ett tillkännagivande från i denna fråga hadevarit ett behövligt markerande av den vikt utskottet fäster vid behovet avkvalitet i denna viktiga utbildning. Linjen skall efter årskurs 1 ge elevenkompetens att arbeta som vårdbiträde i öppen vård, och efter årskurs 2 skalleleven ha deri teoretiska grunderi för tjänst som gruppledare eller förstevårdbiträde. Det är, fru talman, ett utomordentligt viktigt ochgrannlaga arbete att bistå äldre, handikappade och barn, som alla är iberoendeställning. Det måste därför framstå som nödvändigt att skolan förvissarsig om att de som söker dennautbildning har de förutsättningar och kvaliteter som de kommandearbetsuppgifterna kommer att kräva av dem. Jag yrkar med detta bifall till reservation 2 i betänkandet. Den andra fråga som jag tänker ta upp gäller yrkandet i enmoderat konimittémotion om krav på. förkunskaper för gymnasieskolans olikautbildningar. Utskottet hänvisar med anledning av motionsyrkandet till vad mantidigare sagt i betänkandet UbU' 1983/84:29. nämligen att förslaget är mycketlångtgående och inte är möjligt att tillgodose med mindre än att riksdagensbeslut om en ny läroplan för frångås. Vi är medvetna omdetta, fru talman, och det är därför vi vill att skall pröva frågan. Utskottet anför vidare att skall få framträdasom en skola utformad efter sina egna villkor och inte vara beroende avefterföljande skolformers inträdeskrav och konstruktion. Eleverna skall fåvälja olika ämnen, kurser och aktiviteter i utan attdetta påverkar deras senare studiemöjligheter. På detta sätt, sägerutskottsmajoriteten, knyts i sin helhet samman med gymnasieskolan. Med dessa motiveringar avslår utskottet motionsyrkandet.Grundskolans utformning skall alltså helt styra gymnasieskolansutbildningsinnehåll. Detta är enligt moderat uppfattning inte rimligt.Gymnasieskolan skall inte vara en förlängning av , som mednödvändighet måste ge en relativt allmän utbildning. Gymnasieskolans uppgift är att förbereda eleverna föryrkesarbete, fortsatt yrkesutbildning eller fortsatta studier. Dess möjligheteratt fullgöra denna uppgift måste förbättras. Gymnasieskolan skall ge elevernaen bättre yrkesutbildning, som kan ge dem fotfäste på arbetsmarknaden. Merteoretiskt inriktade elever skall stimuleras till en gymnasieutbildning; somger nödvändiga kunskaper för universitets- eller högskolestudier. Ett medel att uppnå detta i en skola som sätterkunskapsmålet främst är att olika utbildningars krav på förkunskaper i vadgäller både bredd och djup klart anges. Bestämda förkunskapskrav bör uppställasför gymnasieskolans olika linjer. Det ger eleven rätt information om linjenskaraktärsämnen och om vad som krävs för att denne skall ha en rimlig möjlighetatt klara studierna. Vi bedömer det som särskilt viktigt att sådanaförkunskapskrav ställs när gymnasieskolan öppnas för alla elever. De elever somav ett eller flera skäl behöver komplettera sina kunskaper före inträdet igymnasieskolan skall erbjudas en möjlighet till detta. Kompletteringsstudiernaskulle underlättas, om skolstarten skedde redan . Fru talman!.Med det anförda yrkar jag bifall också tillreservation 3 i utbildningsutskottets betänkande 1986/87:3. AnL 124 (): Motionerna i detta betänkande uppvisar mängaoförenliga krav, men de är också bevis på goda kunskaper hos motionärerna. I vissa av motionerna tas det upp frågor som kommer attbehandlas i propositionen - vilket också framhålls i betänkandet - om översynav den yrkesinriktade utbildningen i gymnasieskolan. Därför avstår jag från attkommentera dessa frågor. Prot.1986/87:46 10decenberl986 Det finns emellertid ett område som tilldrar sig ett alltstörre intresse - från högskolor, universitet, liksom från näringslivet -nämligen unga människors språkkunskaper, eller rättare sagt deras bristandespråkkunskaper. Högskolorna klagar över att studenterna inte klarar av attläsa den enklaste kurslitteratur på utländska språk och näringslivet över attengelska är näst intill det enda främmande språk som unga människor kanhjälpligt , 1 takt med att avstånden i världen krymper ökar ocksåkraven på bättre språkkunskaper hos oss svenskar, som tillhör ett litet språkområde.Språkkunskaper är en förutsättning för internationalisering, som vi talar såvarmt om i olika sammanhang. Det gäller att skapa förutsättningar för bättrekontakt mellan människor, ökad förståelse för andra folkgrupper, kulturer,religioner och ökad solidaritet mellan andra länder och folk. Det gäller attlägga grunden till en världsmedborgarkänsla, I en debattskrift, utgiven av för lärarna imoderna språk i samarbete med , , ochExportrådet, framhålls, förutom det allmänna motiv som jag har redovisat, attdet för en bättre språkutbildning tillkommer ett arbetsmarknadsmotiv. Ettökande antal människor kommer att arbeta i företag, organisationeroch myndigheter med internationella kontakter. Allt fler anställda inomserviceyrkena, detaljhandeln och turistnäringen kommer i kontakt med människorfrån andra länder. exporterar och importerar för sammanlagt 500miljarder kronor . Ungefär två tredjedelar av den samlade produktionensäljs utomlands. Goda språkkunskaper är en förutsättning för kontakterna medkunder och utländska myndigheter. Personliga kontakter blir också alltviktigare ju längre bort marknaden ligger. Det blir allt vanligare att montörer och verkstadsteknikerdeltar i installationsarbetena utomlands och också medverkar vid utbildning avpersonalen hos köparen. I allt större utsträckning kommer svenska företag ochmyndigheter i kontakt med språkområden som hitintills inte varit så vanliga - iarabvärlden, i eller i . I motion Ub813 från framgår hur inan vidvissa gymnasieskolor med riksintagning skulle kunna erbjuda språkundervisningi andra moderna språk än de västeuropeiska. Jag tycker att det är en bramotion. Jag yrkar bifall till reservation 1 och iövrigt till hemställan i utskottsbetänkandet. AnL 125LARZ (): Jag kan instämma i mycket av det som YlvaAnnerstedt har sagt. Vi kan notera att nu också instämmer icenterreservationen, som är likalydande med den som vi skrev . Menvid den tidpunkten var vi, såvitt jag minns, ensamma om den åsikt som framförsi reservationen. Utskottet är mycket välvilligt inställt till våra förslagoch skriver att detta i många stycken kan lösas praktiskt genom att den lokalaskolhuvudmännen tillsammans med den statliga skoladministrationen träffar enöverenskommelse om att också högskolans lärare skall kunna medverka i dennatyp av undervisning. Trots allt finns det vissa praktiska problem, och vitycker att det borde ha funnits anledning för utskottet att klart säga ifrånatt detta är något som man borde främja med mer aktiva åtgärder. detta somvi vill trycka på i detta sammanhang. Mot denna bakgrund vill jag yrka bifalltill reservation 1. Sedan tänkte jag säga några ord om reservation 4, somberör ett ärende som togs upp också . I reservationen pekar vi på attdet för en del elever kan vara besvärande att delta i vissa djurförsök, somförekommer i framför allt gymnasieundervisningen. Även i fråga om dennareservation delar utskottet i sak vår uppfattning, men man säger att detta kanlösas genom att läraren är observant på om det är några elever som känner sigbesvärade eller far illa av att delta i denna typ av undervisning. Läraren kandå medge att dessa elever befrias från denna undervisning. Vi tycker att det vore rakare att gå den motsatta vägenoch klart konstatera att de elever som känner besvär inför sådana djurförsökfrån början klart kan säga ifrån att de inte önskar delta och att läraren dåhar möjlighet att befria dem från undervisningen. har vi inte kommit överens om detta i utskottet, men jagtror att vi i sak har ungefär samma uppfattning. Det är mer en fråga om vilkametoder man väljer. Med detta ber jag att få yrka bifall tillreservation 4 i utskottsbetänkandet. Vissa gymnasieskolfrågor m. m. AnL 126INGVAR (): Som framgått av de tidigare talarna behandlasi betänkandet en rad motionsyrkanden från den allmänna motionstiden. Det harockså framgått att utskottet är överens om skrivningarna så när som i fyrafrågor där det har avgivits reservationer. Innan jag går över till att redogöra förutskottsmajoritetens ställningstaganden där dessa går emot reservationerna,vill jag påminna om beslut , där den bärande tanken var enstegvis reformering av gymnasieskolan. Som ett resultat av detta beslut pågårnu en mycket omfattande utvecklings- och försöksverksamhet i gymnasieskolan.Vidare har arbetsgruppen för översyn av den gymnasiala yrkesutbildningen, ÖGY,överlämnat sina förslag, vilka också har varit ute på remiss. Jag nämner dettadärför att ganska många av motionerna avstyrks just med hänvisning tillförsöksverksamheten och i avvaktan på förslag från ÖGY. Beträffande reservationerna vill jag först vad gällerfolkpartiets och reservation påpeka att utskottet är överens om attdet är av stort värde för vårt land med ökade kunskaper i utomeuropeiska språk.Det är också enligt gällande allmänna bestämmelser om timplaner för gymnasieskolanmöjligt att på tre- eller fyraåriga linjer anordna utbildning i annat moderntspråk än tyska, franska, ryska eller spanska såsom C-språk. Dessa möjligheterbegränsas dock. som sagts, av tillgången på kompetenta lärare. Påvissa större orter borde det vara möjligt att utnyttja de kvalificerade läraresom finns inom högskolan för att bredda språkutbudet. Då syftet i motionärernasyrkande kan tillgodoses utan något uttalande från , yrkar jag avslagpå reservation 1. I reservation 2 föreslår ett uttalandebeträffande bestämmelserna om tillträde till sociala servicelinjen. Somframgår av utskottets skrivning har SÖ uppmärksammat frågan, och det harframgått att vissa Prot.1986/87:46 10 decemberl986 problemförekommer i utbildningen. Utskottet erinrar om att det är en övergripandemålsättning att låta gymnasieskolans grundskoleanknutna studievägar vara öppnaför allasom söker till gymnasieskolan direkt från . Men utskottet ärinte främmande för tanken att sökandes fallenhet och lämplighet bör komma ifråga vid beslut om intagning till viss studieväg. Utskottet anser inte attnågot uttalande, från är erforderligt utan menar att det i förstahand är SÖ:s uppgift att föranstalta om åtgärder som kan anses erforderliga.Jag yrkar därför avslag på reservationen. Vidare har en reservation angåendeförkunskapskrav för gymnasieskolan. Här har utskottet funnit skäl att hänvisatill tidigare ställningstagaride i anslutning till beslutet om Lgr 80 ochsenare. Enligt dessa ställningstaganden skulle grundskolari få framträda som enskola utformad utifrån sina egna-villkor, inte beroende av efterföljandeskolformers inträdeskrav och konstruktion. Vidare skulle eleverna få väljaolika ämnen, kurser och aktiviteter i utan att dettapåverkade deras senare studiemöjligheter. Då jag menar att vi har all anledningatt slå vakt om , yrkar jag avslag på även reservation 3. beträffande reservation angåendedjurförsök i skolundervisningen vill jag med skärpa betona vad utskottetskriver om gällande bestämmelser. Dessa bestämmelser är så utformade attobehagliga upplevelser för eleverna inte skall.behöva äga rum. Vidare utgårutskottet från att lärarens förmåga att bedöma elevens reaktion i en visssituation inte skall leda till att elever mot sin vilja tvingas bevittna någotsom de finner stötande. Då området är noga reglerat i bestämmelser ochanvisningar från SÖ, behövs inget särskilt uttalande från , varför jagyrkar avslag även på reservation nr 4. Slutligen vill jag yrka bifall till hemställani betänkandet i dess helhet. AnL 127LARZ () replik: fortsätteratt tala väl förmöjligheterna att i gymnasieskolan ge undervisning i utomeuropeiska språk. Detär naturligtvis bra, men låt oss se litet mera konkret på frågan. Menar IngvarJohnsson att det är fullt möjligt för vilken gymnasieskola som helst sombefinner sig i närheten av en högskoleort att starta denna typ avgymnasieutbildning med riksintag? Om det nu på den finnsledig lärarkapacitet och elever i gymnasieskolan som vill läsa utomeuropeiskaspråk, måste det -måste vara medveten orn det - uppstå en delpraktiska bekymmer, t. ex. de betydande löneskillnader som kan gälla för deolika lärarkategorierna. Gymnasieskolan har inte möjlighet att betala delärarlö-ner som gäller på högskolan. I andra sammanhang, t. ex. på den tekniskasektorn, har vi gett gymnasieskolan en större frihet att ta in lärarkrafterexempelvis från industrin och betala en mera marknadsmässig lön för att överhuvud taget kunna fä kompetenta lärare. Det är den typen av åtgärder som vi reservanter efterlyserföratt allt det vackra talet skall kunna omsättas i praktisk handling. Det vore bra om kiinde bekräfta ellerdementera det jag har påstått. AnL 128 ()-replik: Först beträffande den sociala servicelinjen:Ingvar säger att det föreligger problem i fråga om den linjen, men trotsatt det rör sig om arbeten som är av mycket grannlaga art- vilket jag påvisadei mitt inledningsanförande - är man tydligen ändå inte beredd att ifrånutskottsmajoritetens sida ta fasta på detta allvarliga och komma med etttillkännagivande som onekligen skulle betyda mycket, inte minst om SÖ senareskall ta hänsyn till kommande utformning av eventuella tillträdesbestämmelser. Våra krav på förkunskaper vid inträde till gymnasieskolahar diskuterats, tidigare. Det enda söm utskottsmajoriteten hänger upp det helapå är att måste få leva sitt eget liv. Men som jag sade i mittinledningsanförande kommer man - när man så stelbent håller fast vid detta - istället att prägla gymnasieskolan, så att den blir fullständigt uppbunden avvad har att erbjuda. Jag kan förstå kraven på att skall ha ettegenvärde - den skall ge den allmänna, medborgerliga utbildningen: Det möteringet hinder att den gör det och utformas så som vi har föreslagit,så att man också kan ställa förkunskapskrav för gymnasieskolan. Utbildningen igymnasieskolan, inte minst på de yrkesinriktade linjerna men även på deteoretiska linjerna, fungerar ju inte.helt tillfredsställande.Skall vi få én gymnasieskola med kvalitet i utbildningen måste man också - dettycker jag är ganska rimligt när det gällerinte minst elevernas möjligheter attpå ett hyggligt sätt klara den utbildning som de söker till - få veta vad somkommer att krävas av en. Tycker - jag måste ställa den frågan - attdet är rimligt att gymnasieskolan i sin utformning skall inrätta sig helt eftergrundskolan? Det är de facto vad ni säger. AnL 129 () replik: Jag vill börja med att säga att när jaglyssnar till och inlägg slås jag av vilken starkvilja ni tycks ha beträffande att skall föreskriva alltmer i detaljoch att ingenting kan lösas utan att'gör så. Visst finns detpraktiska bekymmer när det gäller att klara undervisningen i de utomeuropeiskaspråken. Men vi tror ändå att skolorna tillsammans med den statligaskoladministrationen kan ta de initiativ som erfordras och att del inte behövsnågra centralistiska pekpinnar för att lösa de problemen. Till vill jag säga beträffande den socialaservicelinjen: Det framgår helt solklart av utskottsbetänkandet att vi intenonchalerar problemen. Det framgår också att noggrant följerutvecklingen, bl.a. genom en utvärdering tillsammans med länsskolnämnderna. Vivet att och också har uppmärksammat problematiken. beträffande de förkunskapskrav som upp: Jag tycker det är ganska klart att er reservation innebär en bristandevilja att slå Prot.1986/87:46 vakt om och dess läroplan. Visst skulle förslagen ier reservation 10december 1986 komma att leda till att eleverna alltför tidigt styrs in iolika intressefållor och , i till ett minskatintresse för att satsa på bredare kunskaper. Jag kan inte inse att det som vi sägerpa något sätt skulle vara negativt för , , ,, . , , « - . gymnasieskolaneller att gymnasieskolan pa något negativt satt skulle styras AnL 130 () replik: Nej, , vi vill inte alls skall föreskriva i detalj. Det jag talar om är tvärtom att man skall gegymnasieskolan en större frihet. Jag frågade nämligen, för att nu upprepa defrågeställningar som sorgfälligt undvek: Är det möjligt förgymnasieskolan att engagera lärare från högskolan och att betala den lön som dåkrävs, dvs. att betala mer än vad gymnasieskolan har tillåtelse att göra?Den friheten har vi gett den tekniska sektorn inom gymnasieskolan, och den frågajag ställer till och till utskottsmajoriteten är: Finns denmöjligheten också när det gäller de utoriieuropeiska språken? Om inte, är niberedda att ge gymnasieskolan denna möjlighet? Detta ärinte att föreskriva i detalj. Det är att ge en större frihet. Den andra frågan som jag ställde och som jag inte hellerfick besvarad löd: Är det, med hänvisning till att utskottsmajoriteten sägeratt gymnasieskolan klarar alla praktiska problem i samråd med den statligaskoladministrationen, möjligt för en gymnasieskola som i övrigt kan klara denhär uppgiften att anordna riksintag när det gäller undervisning iutomeuropeiska språk? Det här är två klara frågeställningar, som svara ja eller nej på. AnL 131 () replik: Jag vill i likhet medLarz säga att det inte alls är fråga om något försök från vår sidaatt få att detaljreglera saker och ting. Men de frågor som vi tar uppstår faktiskt inte i överensstämmelse med ett beslut som harfattat - det håller jag med om - nämligen att skall leva sitt egetliv utan hänsynstagande till vad som kommer efter. I och med att harfattat ett sådant beslut måste vi givetvis, om vi vill ändra pä dennainriktning, ställa också det nya förslaget under prövning. Det ärdetta vi gör. AnL 132INGVAR () replik: Först till : Naturligtvis kan manse vissa fördelar med att bättre förbereda elever i för vissalinjer i gymnasieskolan. Men detta måste, menar jag, vägas emot allt detnegativa som det innebär att alltför tidigt styra eleverna mot en vissintresseinriktning. Jag tyckte det var intressant att höra taavstånd från vad som sagts tidigare, när vi fastställde läroplanen förgrundskolan. Det är ganska vanligt att inte vill stå fast vidläroplanen. Det innebär att de talar för en skola som inte skulle bli bättreutan sämre. mig om en rad detaljer rörande möjligheter att anställahögskolelärare i gymnasieskolan och om vad som exakt skulle gälla i sådanafall. Jagvill då upprepa att jag tror att man i en diskussion mellan denstatliga skoladministrationen och gymnasieskolorna och högskolorna kan hittalösningar i de fall som blir aktuella. Första vice talmannen anmälde attGöran Allmér anhållit att till protokollet få antecknat alt han inte ägde rätttill ytterligare replik. AnL 133 (): Jag skall helt koncentrera mitt inlägg tillfrågan om den sociala servicelinjen, som tagits upp i den moderatareservationen nr 2. Det är utomordentligt viktigt att all personal inomvårdyrkena är välutbildad och lämplig för ett arbete med människor. Det trorjag att vi är helt överens om. Jag har själv i olika sammanhang framhållitvikten av en god utbildning när det gäller vårdutbildningen i stort. Jag vill påstå att kraven på personlig lämplighet ochmognad är särskilt viktiga när det gäller den sociala servicelinjen. Dessa kravkommer att öka med tanke på den ökade satsningen på hemtjänst ochvård i hemmet. Gårdagens hemsamarit var ofta en litet äldre kvinna, somhade stor livserfarenhet. Hon hade skött egna barn, och hon sökte sig ut påarbetsmarknaden för att hjälpa till i andra hem när hennes arbetsinsatser i detegna hemmet inte längre behövdes i samma utsträckning. Jag vill påstå att denhär kvinnan - det var kvinnor- var väldigt väl skickad för ettarbete bland gamla, handikappade och sjuka. Det finns alla skäl i världen attuttrycka uppskattning över det fantastiska arbete som har utförts ochfortfarande utförs i våra hem, ett tungt och ganska uppoffrande arbete bland äldre,handikappade och sjuka, ett arbete som ofta också har betalats ganska dåligt -som många andra kvinnoyrken. Morgondagens vårdbiträden och vårdarinnor i hemmen kommeratt bli de ungdomar som söker sig till servicelinjen. Detär dessa unga människor -- fortfarande ofta unga kvinnor - som skall vårda våraanhöriga och oss själva, när vi blir äldre och sjuka. Med den bakgrund jag har av vårdarbete vågarjag påstå att det är mycket stora krav som ställs på dessa unga vårdare. Deskall vara husmödrar som skall planera inköp, de skall kunna laga mat, städa,vårda och dela ut mediciner. Och framför allt skall de kunna ge hjälp, vård ochtröst när människor är ensamma, har ont, är trötta, ledsna och förtvivlade. Dehar med andra ord kuratorsuppgifter av mycket kvalificerad art. Dessa ungaflickor skall vara medmänniskor i ordets bästa bemärkelse. Med tanke på de stora krav som över huvud taget ställs påpersonal inom äldre- och handikappomsorg delar jag motionärernas ochreservanternas uppfattning att någon form av lämplighetsprövning borde införasnär det gäller utbildning på den sociala servicelinjen. Man skulle kunna gåtill väga som man gjorde när jag själv skulle bli sjuksköterskeelev: man kundeha en provelevtid. Det var alldeles utmärkt att fä känna sig för och notera om man själv passade för jobbet, och från sjukvårdens sidahade man under den tiden möjlighet att bedöma en blivande elev. Man kanförlänga utbildningen, och man kan naturligtvis ifrågasätta om man irite Vissa gymnasieskolfrågor m. m. skullehöja ålderskraven något för den här utbildningen. Problemen är utan tvivelstora både när det gäller elevernas lämplighet och när det gäller möjlighetenatt rekrytera elever till yrket. Denna personalgrupp har mycket länge variteftersatt, och jag tror att det delvis är det som har gjort att man harsvårt att rekrytera personal. Denna personal har varit en bortglömd grupp.Först har man över huvud taget börjat forska kringarbetsuppgifter inom den sociala servicen. Om vi skall kunna rekrytera fler till den socialaservicelinjen måste kraven höjas - inte tvärtom. har ju, precis somutskottets talesman sade, även den sociala servicelinjen diskuterats iÖGY-utredningen. Man föreslår att utbildningen även i fortsättningen skallkvarstå som en självständig utbildningslinje men kanske med en viisförlängning. har tillstyrkt en fortsatt utbildning men harockså föreslagit en viss försöksverksamhet med en gemensam grundutbildning förhälso- och sjukvårdslinjen och den sociala servicelinjen, något som kanske ärvärt att pröva med tanke på att den sociala och sjukvården i hemmetofta går hand i hand. Men en sådan försöksutbildning måste naturligtvis följasmed mycket stor uppmärksamhet så att det blir en utbildning med kvalitet. Utskottsmajoriteten sätter tydligen sin tillit helt tillSÖ:s utvärdering. Jag tror att det är en miss. Jag tror att det voreutomordentligt värdefullt att gjorde ett tillkännagivande. Det ärvärdefullt att vi tar fram problemen i ljuset och talar om var vi står. Om vigör så, gagnar vi bäst de äldres och sjukas intressen och icke minst den härpersonalgruppens framtid. Vi skall inte blunda för problemen , vi skall iden här församlingen ta fram dem i ljuset och ställa krav både på de sökandeoch på deras utbildning. ' Jag ber att få yrka bifall till denmoderata reservationen nr 2. AnL 134INGELA (): I betänkandet diskuterar utskottet en motionsom rör bestämmelserna för tillträde till sociala servicelinjen. Utskottetavstyrker rnotionen men säger : "Utskottet är emellertid intefrämmande för tanken att en viss bedömning av de sökandes fallenhet ochlämplighet bör kunna komma i fråga vid beslut om intagning till vissstudieväg." Denna formulering är enligt min mening oroande. I denutbildningspolitiska debatten har förts fram tankar om att detborde gå att göra en bedömning av elevernas lämplighet för olika utbildningar.Och tanken låter ju bestickande. Vem vill inte ha rätt person på rätt plats?Men frågan är om man väljer rätt metod. En del förslag i den här.debatten tar sikte på att gesådana elever som inte har tillräckliga betyg en chans att ändå komma in på enattraktiv yrkesinriktad linje. I andra fall förs sådana förslag fram när manhar konstaterat att det uppstår problem i arbetslivet med människor som ansesolämpliga i sitt yrke. Det har då vanligen handlat om olika vårdyrken.