prot · GA0932 · 1986-12-31 00:00:00 — Det kan också gälla individuellt. Sedan till ; Det gäller då framför alltanhörigvården, och i det sammanhanget är det ju fråga om en prioritering. Omdet skall göras satsningar på anhörigvård måste de knytas samman medmöjligheterna att få ersättning man är ledig för att vårda enanhörig. I annat fall blir det ett slag i luften, och då finns det ingenanledning att ställa sig bakom det förslaget. Tjänstledighet för anhörigvård är möjlig attfå ut utan att vi i lägger oss i det. Om det skall finnas enlagstiftning om ledighet måsteockså ersättningsfrågan tas upp, och den är inte löst. När det gäller ledighet för biståndsarbete har staten ochkommunerna gett ut rekommendationer om hur det skall hanteras, och det finnsmöjlighet till tjänstledighet. Även SAF har gett ut en rekommendation om hursådana frågor bör behandlas. Det finns ingen anledning för oss i att gåin på detta område. Rent allmänt kan jag säga, i anledning av den aktuellamotionen och även andra motioner, att det naturligtvis finns en lång radområden där vi skulle kunna lagstifta om angelägna tjänstledighetsmöjligheter,men det är inte som skall peka ut när människor i livets olika skedenkan behöva tjänstledighet. Det måste finnas en frihet för individerna ochföretagen att komma överens om när tjänstledighet är befogad och i vilka fallarbetet tillåter detta, utan att bestämmer det. Vi skall peka på deangelägna formerna, studieledighet, facklig ledighet, barnledighet m.m., men iövrigt skall vi vara försiktiga med att gå alltför långt med lagstiftning. anförande har jag tidigare kommenterat.Jag vill bara påpeka att han sade att solidaritet över gränserna skulle betalasav företagen. Jag medger att jag hårdrar hans yttrande, men nog kan man visasolidaritet utan att begära att företagen skall betala i alla lägen. 201SIGGE GODIN (fp): tar upp några saker som jag harfrågat om, till att börja med föräldraledigheten. Den är långsiktigt planerad,vilket företagen vet - därför kan de hantera den på ett helt annat sätt. Föräldraledigheten kan förlängas från ett och ett halvt - det finns ju vikarier, och det blir mycket lättare för företagen.Varför kan föräldrarna inte få den möjligheten? Småbarnsföräldrarna har fått rätt . Får de då, , ersättning för de övriga timmarna? Detansågs att detta var så viktigt att föräldrarna borde få denna möjlighet, somen del har utnyttjat, och varför då inte ge dem rätten att vara hemma med sinabarn till dess att de är ? När det gäller möjligheten till ledighet för vård avanhörig säger att inte skall lägga sig i. Nej, detkanske man kan tycka om man är socialdemokrat. Men när samhällets kostnaderdärmed blir mindre än om samhället vårdar den sjuke eller gamle, när anhörigavill göra detta, skall de då inte få den möjligheten? Det är alltså bådehumanitärt och billigare för samhället. frågan om ledighet för arbete när det gällerkatastrofbistånd. Det har ingen anledning att lägga sig i, säger . Jag tycker att det finns all anledning att vi lägger oss i, om vi villnågonting med biståndsarbetet. Jag vidhåller det jag har sagt tidigare, dvs.att socialdemokraterna här visar exakt vad de vill med sitt biståndsarbete.Frivilligorganisationerna, Röda korset. Rädda barnen m. fl., skall alltså intefå möjlighet att, när de har organiserat denna verksamhet, snabbt komma ut tillde ställen i världen där människor behöver ett effektivt stöd. Staten ger juockså bidrag till denna verksamhet. Då säger att det inte finnsnågon anledning att lägga sig i detta. Jag tolkar det som att vi ger demfriheten att inte kunnagöra en biståndsinsats. Detta är raka motsatsen till hur vi borde handskas medde här frågorna,, . Vi borde väl ge dem möjligheten att säga: Jagär villig att resa ut, jag är villig att göra den här insatsen, ge mig enmöjlighet att snabbt bli ledig från arbetet, så att jag får den friheten, intefriheten att tacka nej. 202 , i (c); Visst är det valfrihet för ensmåbarnsförälder som vill stanna hemma, om den har den möjligheten. Men det gårinte , eftersom det inte är lagstadgat på detta område. Jag sade förut i vissa kommuner har denna möjlighet. säger att det är de välsituerade som kan haden här möjligheten. Tror att det bara är de välsituerade som harsådan omsorg om sina barn? Det tror inte jag. Jag tror att alla har det,oavsett om det rör sig om fattiga eller rika. Alla har omsorg om sina barn ochhar tankar på att vilja stanna hemma hos dem. Därför är det så viktigt att vigenomför familjepolitik, som också skulle ge ekonomiskaförutsättningar. Här gäller det tjänstledighet. Jag tycker att kyla mot de småbarnsföräldrar som vill ha de här möjligheterna. Sedan prioriterade : 1. studieledighetslagen,2. facklig verksamhet och 3. föräldraledighet. Sedan blir det något annat,säger han. Detta visar hur ser på dessa frågor. framhölljag attdet rör sig om prioriteringar. Då får,vi se vad det är iledighetslagarna som man kan avstå. Även föräldraledighetslagen är ju enligtSten ett problem för vissa företag. Ja, det kan den vara om detförhåller sig som i det exempel som jag tidigare tog upp: en arbetstagareav-fyra hos en småföretagare skall ha tjänstledighet. Detta innebär att avarbetskraften försvinner. Visst blir det problem i det fallet. Därför är det såviktigt att prioritera det här området. Beträffande, valfrihet i övrigt somtogs upp i något tidigare inlägg är det ju så, att alla i vår värld inte har samma valfrihet som vi här i . Från sida villvi emellertid öka valfriheten genom att ge också småbarnsföräldrarria arihörighetsvårdare, som är riågoritirig mycket viktigt. Anhörighetsvårdarna gören social insats. Det är också samhällsekonomiskt riktigt, om en anhörig vill stanna hemma och vårda en nära släkting. Men även den här möjligheten motsätter sig socialdemokraterna. Socialdemokra terna tycker att så länge man inte får någon ersättning kan man inte heller behöva någon ledighet. Det är otroligt att socialdemokraterna har denna inställning. Människorna skall väl få välja sina möjligheter, eller hur ? 203SONJA REMBO (m): Problemen finns, sorn framhöll,såväl i stora som i små företag. Det är bara det att små företag är ännu merberoende av sina enskilda anställda än stora företag - det är mycket sällan ettstort företag står och faller med en enskild anställd. Det kan däremot varafallet med det lilla företaget. Vi moderater kan inte gå med på att införa nyaledighetsrättigheter. Det är inte möjligt att ytterligare öka den totalafrånvaron från arbetet. Vi har i redan den kortaste arbetstiden ivästvärlden. Vi noterade 1985 rekord i sjukfrånvaro. Jag undrar om intemycket av sjukfrånvaron beror på problem i samband med barnomsorg och anhörigassjukdom. Pressen på människorna blir helt enkelt för stor - de orkar interiktigt med, och det är ofta kvinnor sorii kommer i kläm. Det här aktualiserar, som nämnts tidigare här, givetvisfrågor som gäller familjepolitiken, föräldrars möjligheter att på rimligaekonomiska villkor ta hand om sina egna barn, och det aktualiserar också frågorsom gäller.bättre möjligheter att anpassa den reguljära arbetstiden efter deindividuella önskemålen. Där noterade jag med glädje mycketengagerade inlägg när det gällde friheten att välja - det är precis den som vimoderater arbetar för; vi vill införa system som möjliggör den valfriheten. Det handlar om att se överledighetsrättigheterna. Vi måste få en bättre avvägning när det gäller delsolika ledighetsbehov, dels de berättigade krav både arbetsgivare ocharbetskamrater kan ställa på att arbetet faktiskt skall utföras. Vi skall kommaihåg att frånvaron orsakar problem inte bara för arbetsgivaren utan i myckethög grad också för arbetskamraterna. Även deras intressen i det härsammanhanget är någonting jag tycker man skall slå vakt om. Det finns mycketgoda skäl att genomföra den översyn som de tre borgerliga partierna harreserverat sig för i utskottsbetänkandet. 204 (vpk): En slarvig formulering från min sidaföranledde att dra våldsamma slutsatser. Visst kan vi visasolidaritet utan att behöva bli betalda av företagen - självfallet! Men härhandlar det inte om att bara visa solidaritet, utan det handlar oriisolidaritet i haridlirig och framför allt om facklig solidaritet i haridling.Det kanske inte är så känt för hur det går dl). Jag tar på allvar dét problem somden svenska arbetarrörelsen och arbetarklassen står inför i och méd denoerhörda, ökningen av beroende av de imperialistiska koncerrierria.Jag och vpk har den bestämda uppfattningen att den enda kraft som kan stå emotdenna stora maktanhopning är de fackliga organisationerna. Om vi vill användastatsapparaten dll någonting kan vi väl ändå stifta en lag som tvingar dekoncerner i vårt land som har verksamhet utomlands att betala den fackligaverksamheten över gränserna. Det är väl det minsta vi från arbetarrörelsen kanutnyttja statsapparaten till. 205STEN :(s): Jag skall nu försöka uttrycka mig såförsikdgt att jag inte drar på mig ytterligare repliker. ' säger att jag har sagt att vi inte skall läggaoss i - har jag uttryckt mig så är det i och för sig rätt, men vad jag menar äratt vi inte skall lägga oss i människors tjänstledighetsbehov. Vi kan stiftalag om ledigheter, men då skall vi också se till att i det sammanhanget ta upp ersättningenför ledigheteri - i annat fall är det meningslöst. , mina partivänner och andra kan säkert skrivamotioner dll vårt utskott om alla möjliga skäl för ledighet som i och försig är behjärtansvärdamen som vi inte - på grund av att vi måste prioritera när det gäller denekonomiska ersättningen - har någon anledning att lagstifta om. Det får bli ensak mellan den enskilde och hans arbetsgivare. Jag gjorde ingen prioritering när jag redovisade de olikaledigheterna, i . Jag anser dem vara lika viktiga.Självfallet anser vi att det är lika viktigt att så långt det står i vårekonomiska makt få ledighet för vård av barn som för studier och fackligtarbete. Med detta har jag väl sagt vad jag behöver säga i den här frågan. Jag skall inte ytterligarekommentera den frågan annat än att säga att jag inte riktigt förstår de borgerliganär det gäller deras prioritering. Om man vill utöka möjligheterna till rätttill ledighet -säger att inte vill utöka den - vill mandå totalt sett öka ut rätten till frånvaro från arbetsplatsen? Vill man utökarätten till ledighet för småbarnsföräldrarna, måste man alltså görabegränsningar i rätten till ledighet för fackligt arbete och studier. Det måvara rätt uppfattat att vi inte ställer upp för en sådan lösning. 206 (): Jag måste faktiskt lägga mig i. säger att vi inte skall lägga oss imänniskors behov av tjänstledighet, eftersom vi om vi skall göra det ocksåmåste klara ekonomin. Jag är överens med om att det när det gälleranhöriga som vill värda sina närmaste är fördelaktigt och dessutom ekonomisktför samhället att de ges chans till detta. Skall vi inte ge dem den chansen?Jag tycker att vi i det sammanhanget verkligen skall lägga oss i. Vi skall också lägga oss i när det gäller möjligheten tillrätt till ledighet för att utöva biståndsarbete. Det är väsentligt att vi här iSverige förverkligar möjligheten att få eri lagfäst rätt att delta ikatastrofhjälp. Men socialdemokraterna anser tydligen inte att katastrofhjälpoch biståndsarbete är viktigt. Den rätten får försöka införa, ochdet skall vi också göra. Men, , bör vi inte tillsammans lägga ossi? Det här är viktiga frågor. Det gäller även möjligheten till ledighet för attsköta sina barn och inte behöva överlåta åt samhället att ta hand om dem.Föräldrarna borde ges den valfrihet som vi har talat om. Låt oss även där läggaoss i, . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslutet redovisas efter debattenom arbetsmarknadsutskottets betänkande 7.) 207ANDRE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debatterabetänkande 7 om anställningsskydd. 208 (): Jag är ofta ute och besöker arbetsplatserinom såväl den privata som den offentliga sektorn. Vid sådana tillfällen harallt oftare frågan om brist på kompetent personal tagits upp. Den frågan återkommerockså allt oftare i den allmänna debatten. Det gäller civilingenjörer ochpiloter, datafolk och yrkesarbetare, domstolsjurister och skatteexperter.Listan kan numera göras ganska lång. En annan fråga som kommer upp är svårigheterna att på ettbra sätt ta hand om alla dem som skall placeras på olika former avskattefinansierade arbetsuppgifter. Det handlar om ungdomar och invandrare, omhandikappade och andra arbetslösa. Vad detta bl. a. visar är att vi har en arbetsmarknad iobalans. Det kan också avläsas i arbetsmarknadsstatistiken. Alltsedan slutet av1960-talet har antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder ökat. Vi gårur varje högkonjunktur med ett större antal personer i olika åtgärder än vadsom var fallet högkonjunkturen . AMS oktoberrapport andas en klar oro inför den försvagningav arbetsmarknadsläget som väntas . AMS skriver: "Trots den godakonjunkturen ligger arbetslösheten betydligt högre än vid tidigare motsvarandekonjunkturlägen". Kraven på arbetsmarknadspolitiken kommer att öka så som dehar gjort under . Orsakerna till den här utvecklingen är många. En av dem ärotvivelaktigt den socialdemokratiska och fackliga övertron på välsignelsen medövergripande centrala beslut och en brist på förståelse för de faktorer somskapar tillväxt och arbetstillfällen. Den stora sysselsättningspotentialen i små och medelstoraföretag har inte tagits till vara. Det finns ett motstånd hos många företag motatt anställa folk. Det är inte svårt att härleda detta motstånd till dennegativa attityd till små företag som präglar den socialdemokratiska politiken.Under lång tid har företagen belastats med nya pålagor, en omfattandeuppgiftsskyldighet och skatteadministration, ett groteskt skattesystem, en förlamandekontrollapparat och en arbetsmarknadslagstiftning som försätter mångaföretagare i ett ständigt underläge gentemot fack och myndigheter.Företagaranda och initiativlust förkvävs. Det är mot den här bakgrunden som den arbetsrättsligadebatten måste föras. De regler som gäller på arbetsmarknaden är av väsentligbetydelse för våra fortsatta möjligheter att hävda oss i konkurrensen påvärldsmarknaden och för våra möjligheter att skapa en arbetsmarknad i balans. Lagen om anställningsskydd kom till som en reaktion påeffekterna av strukturrationaliseringen . Många företagslogs ut och de tidigare anställda flyttade i stora skaror till orter där dekunde erbjudas arbete i expanderande industrier. Kvar blev många äldre ochhandikappade, som inte kunde hävda sig eller som av olika skäl inte kundeflytta. Lagen om anställningsskydd skulle förhindra denna utslagning. Det kanstarkt ifrågasättas om lagens syfte har uppnåtts. A nställn ingssky dd visar attantalet äldre som slås ut från arbetsmarknaden stadigt ökar. Likaså ökarproblemen för de arbetshandikappade. i har genomfört en studie avde tidsbegränsade anställningarna. Den visar att ungefär hälften av allalediga anställningar -exkl. korttidsanställningar, provanställningar, rullandevisstidsanställningar, beredskapsarbeten etc. - var tidsbegränsade. En avutredningens slutsatser är att vi har fått en kraftig polarisering mellanstarka och svaga på arbetsmarknaden. De starka har blivit tryggare och de svagahar fått svårare att få fotfäste. Andra kartläggningar visar att lagen om anställningsskyddär ett hinder för framför allt småföretagen att anställa ny personal.Arbetsgivarna är rädda för att anställa någon som de inte är helt övertygade omär lämplig för arbetsuppgifterna och sorn riskerar att inte smälta in iföretagets miljö. 1 étt litet företag är människorna ytterligt beroende avvarandra och omplaceringsmöjligheterna är i allmänhet obefintliga. Också de som redan är anställda har blivit obenägna attflytta till en ny arbetsplats, eftersom de då förlorar den plats de hade iturordningen enligt LAS. Orörligheten på arbetsmarknaden och därmedinlåsningseffekterna har ökat. Det visar bl. a. en utredning som AMS utförde1985, av vilken framgår hur den gynnade ställning som de tillsvidareanställda ikommunerna har till följd av regler, praxis och attityder får konsekvenser iform av bristande anställningstrygghet för andra grupper. Till de regler sommedverkar till denna situation hör turprdningsreglerna i LAS i kombination medolika möjligheter till ledighet. Härigenom försvåras möjligheterna att anpassaverksamheten till nya ekonomiska förhållanden, och vi har fått en kader avständiga vikarier. I Svenska tidning nr 16 iår kunde vi läsa om hur vikarierat på Riksradion . Hon kan inteplanera för framtiden mer än i taget och konstaterar att somvikarie sitter man litet löst. För henne gäller inga trygghetslagar. Hon kan isiri tur inte ta ledigt från jobbet för studier, och skulle hon behöva varamammaledig skulle hon inte ha något arbete att komma tillbaka fill. Sådanaförmåner gäller bara för fast anställda. - Lika otrygg känner sig , som vikarierarsom orderbehandlare på Holmen Hygien . Värst förefaller det att vara i kommuner och landsdng. Sjukvårdspersonali berättar om vikariat sorii rullat på . De vikarierar föranställda som,vikarierar för andra anställda. På sina håll går det tvåanställda på varje tjänst, en som är ledig och en som arbetar som vikarie. Dettycks framför allt vara kvinnor som arbetar i vårdyrken som har dessa anmärkningsvärdaarbetsförhållanderi. Arbetsmarknaden har delats upp i dels en överstabil del,där den enskilde inte vågar byta.arbete därför att tryggheten är beroende avatt han eller hon är kvar på samma plats, dels en instabil del utan trygghet. Men inte heller den till synes stabila delen gei- alltidgarantier för fortsatt anställning. Det kanarbetarnaoch tjänstemännen påvarven, i gruvorna och i stålindustrin bland många andra ge besked om. Sättet attfå arbetsmarknaden att fungera trots lagstiftningen är många. är denstora förekomsten av 58,3-årspensioneringen. Pensionsberedningen sitter nu ochfunderar på ett sätt att lösa det problemet. Regeringens försök att hejdautvecklingen genom att skärpa tillämpningen av regelsystemet och ge AMS enöverprövningsrätt har inte lyckats. Ett annat sätt är anlitandet avvisstidsanställningar och vikariat. har reagerat mot att av nyrekryteringarnai vissa landsting gäller tidsbegränsade anställningar. vill nu halagstiftning om fast anställning arbete under entreårsperiod. Jag kan inte se hur det skall lösa problemet. Resultatet blirförmodligen bara att det kommer att bli svårare att över huvud taget få ettjobb på de arbetsplatser det gäller. fick regeringen ett brev från en lång radnäringslivsorganisationer med begäran om en översyn av den arbetsrättsligalagstiftningen. De framhåller framför allt hur viktigt det är att anpassareglerna för de arbetsförhållanden som gäller i mindre företag. "Utmärkande för småföretagandet är", skriver de,"bland annat den enskildes ambition att utveckla én egen idé och att skapanågot söm han kan uppfatta som sitt eget. Relationerna mellan ägare ochanställda har ofta en mycket personlig och positiv prägel. Den kreativitet ochvilja att underkasta sig risktagande i olika avseenden som är förknippad medsmåföretagandet är av stor betydelse för näringslivets utveckling. Frånsamhällsekonomisk synpunkt är det därför av stor vikt att värna om ochunderstödja småföretagandet." Det är just i de små företagen som framtidensarbetstillfällen skapas. Storindustrins behov av arbetskraft minskar som enföljd av de investeringar som kan göras i en effektivisering av produktionen.Det är de små företagen som leder utvecklingen mot det nya tjänste- ochservicesamhället. Den utveckling som vi står inför ställer stora krav på högomställningsförmåga i näringslivet och på arbetsmarknaden. Även inom denoffentliga sektorn kommer kravet på omprövnirig och omställning att skärpastill följd av finansiella restriktioner i kombination med den tekniska ochadministrativa utvecklingen. Det är nödvändigt att arbetsmarknadspolifiken utformasså att den understödjer och inte motarbetar omställningar. Då är det nödvändigtatt de inlåsningseffekter och den stelberithet och byråkrad som lagen omanställningsskydd har åstadkommit ersätts med regler som sätter arbetsmarknadensfunktionssätt främst; Den trygghet som kan erbjudas i ett lönsamt ochexpariderande företag kan aldrig ersättas av lagstiftning, hur ambitiös ochvälmenande den än är. Herr talman, det är mot den bakgrunden som yi har lagtfram dé förslag som redovisas i reservationerna till arbetsmarknadsutskottetsbetänkande. Vi moderater har inte ställt upp på krav påentotal översyn även om en sådan är motiverad. Vi ariser att det finns en riskför att en sådan översyn kommer att fördröja de förändringar som vi ansernödvändiga att genomföra snabbt. För att möta en ny tids krav på teknisk, administrativ ochorganisatorisk anpassning anser vi det nödvändigt att den kategori arbetstagaresom är undantagna från lagen måste vidgas att också omfatta olika slag avspecialister. Det bör då också kunna övervägas om inte undantag bör kunna medgesfrån lagen i sin helhet under förutsättning att särskilt avtal träffas mellankontrahenterna. Arbetstagarbegreppet behöver redas ut. Det måste t. ex.klargöras att flera företagare kan samarbeta i ett företag utan att någon avdem har arbetstagarstatus. Det är en typ av företagande som blir allt vanligareoch som bör få en chans att utvecklas. Ett företag som börjar sin verksamhet pådet sättet kan under gynnsamma omständigheter utvecklas till flera blomstrandeföretag. En sådan utveckling skall inte få hindras enbart på den grunden att enfacklig organisation har en annan uppfattning och kräveranställningsförhållande och kollektivavtal, kanske under hot om blockad. Hit hör också hela problemet med frivilliga insatser på enmängd olika områden. Turordningsreglerna vid uppsägningar är en gammaltvistefråga. Lagen utgår från att det går att åstadkomma någon sorts matematiskrättvisa. Utvecklingen har närmast övertydligt visat att det inte är praktisktgenomförbart . Här måste ges större utrymme för att väga in de motiverade kravsom en arbetsgivare har att kunna driva en fungerande verksamhet efter enpersonalreduktion. Det gäller inom såväl den privata som den offentligasektorn. Vi måste se verkligheten sådan den är. Det gäller också frågan om provanställningar, där vimoderater anser att generösare möjligheter till provanställningar skulle ge demsom har svårt att få in en fot på arbetsmarknaden en bättre möjlighet attvisa att de duger. Likaså vill vi ta bort den helt onödiga begränsningen avmöjligheterna att återkomma till samma arbetsplats i rad för attarbeta under tillfälliga arbetsanhopningar. Från moderat håll har vi också upprepat vårt krav på attde tidigare reglerna vid permittering skall återinföras. De nya reglerna harallvarligt försvårat möjligheterna för många små företag inom byggbranchen attbedriva sin verksamhet. Det är också betänkligt ur rättssäkerhetssynpunkt attbeslutet, som baserades på ett avtal mellan två parter på arbetsmarknaden,direkt riktade sig mot en tredje part som inte omfattades av kollektivavtaloch medförde långtgående ekonomiska konsekvenser för denne. För att fåtillgodogöra sig den permitteringslöneersättning som beslutade om vardet nämligen nödvändigt att ansluta sig till det privata arbetsmarknadsförsäkringssystemet.Om detta var inte ens informerad då beslutet fattades. I övrigt avvaktar vi i fråga om permitteringsreglerna denutvärdering som regeringen väntas presentera . I den promemoria om arbetsmarknadspolitikensroll, inriktning och omfattning som lades fram skriver arbetsmarknadsdepartementetatt det sannolikt är så att den viktigaste komparativa fördelen för ett litetindustriland är dess förmåga till omställning och anpassning. Jag delar denuppfattningen. Därför är det nödvändigt att det fortsatta översyns-ochutvecklingsarbetet inom arbetsrätten inriktas på att förbättra arbetsmarknadensfunktion och samspelet mellan olika lagar och andra regler på arbetsmarknaden.Vi måste undvika byråkratisering och centralstyrning. Reglerna måste utformasså klart och entydigt att arbetstagarna, deras