prot · GA0921 · 1986-12-31 00:00:00 — Anta att blir vittne till ett angrepp från Bertilpå och rycker in till försvar för att avvärja allvarliga skador.Anders är då inte den som den brottsliga gärningen har riktats mot, detegentliga brottsoffret, men han riskerar faktiskt att bli skadad. vara så att han blir skadad inte av slag, utan av det slag somKalle utdelat till sitt försvar. I sådant fall tycks det råda stor osäkerhet omAnders har möjlighet att få ersättning för t. ex. glasögon, kläder eller annat.Min fråga blir: Är justitieministern beredd att här i kammaren klart säga ifrånom hjälparen redan med gällande lag har rätt till ersättning? Jag tror detinte! Om så inte är fallet, är justitieministern då beredd att förtydligalagstiftningen i sådant syfte och i så fall när? Om åtgärder mot våldsbrotten 68ELVING ():. har vi väldigt oftafått rapporter om nya våldsdåd på gator och torg. Vi får aldrig accepteravåldet, utan motåtgärder på en mängd olika områden måste sättas in. pågår en diskussion om huruvida våldet har ökateller inte. Detta är en mer eller mindre akademisk diskussion, som inte fårpåverka samhällets reaktioner, för oavsett hur det förhåller sig tror jag attvi kan vara överens om att vi har alldeles för mycket våld. Jag vill ocksåpåstå att våldet delvis ändrat karaktär till att bli råare ochhänsynslösare. Det har också ändrat karaktär så till vida att oprovocerat våldmot okända tilltagit i omfattning liksom att det blir allt vanligare att vapenoch tillhyggen av olika slag används. Orsakernabakom denna utvecklingstendens måste med kraft angripas. Om åtgärder mot våldsbrotten och dåbehövs insatser på många olika samhällsområden, inte bara det kriminalpolitiska. Justitieministern hänvisar i sitt svar till . a. till en skrivelse som överlämnats till för kännedom. Idenna skrivelse pekar justitieministern på den snabba och kraftigabefolkningskoncentrationen till storstäderna som en viktig orsak till detökande våldet. Jag delar uppfattningen att detta är en viktig orsak. Menjustitieministern drar inte i sin skrivelse några som helst slutsatser av dettaorsakssamband. Här har vi alltså ytterligare ett exempel på den destruktivaverkan som den havererade socialdemokratiska regionalpolitiken lett till. Jagtycker att det hade varit naturligt att justitieministern kommit fram till denslutsatsen att en mycket viktig åtgärd för att minska eller i varje fall hejdabrottsligheten och brottslighetsutvecklingen skulle vara att regeringen börjatbedriva en aktiv regionalpolitik och inte bara en passiv flyttlasspolitik. Även på det kulturpolitiska området måste åtgärder vidtas.Det s. k. underhållningsvåldet, som nästan en hel ungdomsgeneration växt uppmed, förmedlar ju konsekvent att det bästa och effektivaste sättet att lösakonflikter är just med våld. Vi behöver ett annat underhållningsutbud, ochframför allt behöver den s. k. videomarknaden saneras. I många videofilmer finnsmycket grovt och sadistiskt våld, som måste rensas ut från marknaden. Dennuvarande lagstiftningen mot videovåld är alldeles för verkningslös. Det behövsen ordentlig skärpning med bl. a. regler om förhandsgranskning. Självfallet behöver åtgärder vidtas även på detkriminalpolitiska området. Det måste vara en självklarhet att alla skall kunnavistas på gator och torg utan att känna rädsla och otrygghet. Den pågåendenedbantningen av poliskåren får därför inte lov att fortsätta. Intagningen avaspiranter till måste ökas, så att den motsvarar de förväntadeavgångarna inom kåren. Dessutom får det inte ske ytterligare omprioriteringarav polisens resurser som går ut över den ordningsskapande verksamheten. Samhället måste på olika sätt mycket klart visa att våldoch annan kriminalitet inte tolereras. Det måste vara en snabb och bestämdreaktion från samhällets sida. Just snabbheten tror jag är mycket viktigframför allt när det gäller unga lagöverträdare, och därför kan det behövas ettsystem med jourdomstolar. Det behövs också ett mer variationsrikt påföljdssystem.Det nuvarande påföljdssystemet är alltför stelbent. Nya påföljder som börinföras är kontraktsvård och samhällstjänst. Låt mig avslutningsvis säga att jaguppskattar justitieministerns klara besked i svaret till om attstraffen för våldsbrott inte bör mildras. Till vill jag säga att denefteriysta departementspromemorian remitteras . Skälet till attjag använde "torde" i mitt interpellationssvar när det gäller rättentill viss ersättning är att rättsläget inte är helt klart. Därför har jag getten särskild utredningsman uppdraget att se över brottsskadelagen med syfte bl.a, att den skall bli tydligare, I förlängningen av den utredningen kan dethända att vi får gåin också i den allmänna skadeståndslagstiftningen, om utredningsmannen finneratt där finns sådana brister att det är motiverat. Jag är, , inte beredd att i dettasammanhang gå in i en regionalpolitisk debatt, även om det vore intressant attställa regionalpolitik mot kriminalpolitik. Ramen för dennainterpellationsdebatt medger inte detta. Ingen har grälat på mig för vårt kriminalpolitiska programsom vi redovisar i en skrivelse till , och det är jag glad för. Jagvädjar därför om en så bred uppslutning som möjligt till programmet. Jag villändå inte underlåta att i den här debatten snabbt räkna upp huvudpunkterna iskrivelsen: Snabbare,tydligare och konsekventare åtgärder mot unga lagöverträdare Bättremöjlighet att se till att ungdom gör rätt för sig efter ett brott Nyabestämmelser om straffmätning och påföljdsval Skärptabrottsrubriceringar vid misshandel och inbrott Studier av hurlångtidsdömda behandlas Störremöjligheter att beslagta knivar och andra farliga gatustridsvapen Förbud motvåldsporr - hit hör också den pågående utredningen om videovåldet Detta är åtgärder som grundats påen kriminalpolitisk helhetssyn. Det är en bred helhetssyn som man på andra hålli svensk politik enligt min uppfattning saknar. Man talar gärna i första handom antalet poliser och om längden av straff, talade om antalet poliser och jag kommernärmare in på det senare i ett annat interpellationssvar. Jag vill här barasäga att jag upplever den diskussionen som en smula överdriven, dvs, å enasidan betydelsen av antalet poliser och å andra sidan effekten av debrottsförebyggande åtgärderna. Jag delar uppfattning att det nu blandmänniskorna finns ett engagemang och ett intresse av att motverka våldet. Vimåste ta fasta på det engagemanget. Det betyder bl. a. att vi själva somenskilda medborgare måste i hemmet, i skolorna, på arbetsplatserna, ibostadsområdena verka för att fördöma och tränga tillbaka våldstendenser. Vimåste påverka inte minst våra unga. Vi har här ett personligt ansvar, och detär en styrka för den fortsatta utvecklingen på detta område, om vi så enigt ochtydligt som möjligt driver den attitydpåverkande verksamheten. Ett fint exempel på vad som sker är den folkrörelse motvåldet som tämligen spontant har vuxit fram och som arbetar för fullt i dessadagar. 70 (): Det är säkert bra med en folkrörelse motvåld, men sanningen är den, och det vet justitieministern, att riktiga reformerfår man inte bara genom attitydförändringar. För att få riktiga reformer måsteman också vara beredd att lagstifta. Det är det vi framför allt skall diskuterahär i kammaren. 1986/87:217 november 1986 Om åtgärder mot våldsbrotten Om åtgärder mot våldsbrotten Jag är ense med justitieministern om vad "torde"betyder i detta sammanhang. Jag tycker att det är bra om läggerfram ett lagförslag som ändrar på det hela. Det vore ännu bättre, som jag harsagt i detta sammanhang, orri lagförslag också innehåller enskyldighet för polis och åklagare att upplysa den som blivit drabbad om att detfinns ersättning att få. Någon sådan skyldighet finns inte heller . Detvar det ena jag ville beröra; Sedan säger justitieministern att han är glad för att viinte har grälat om skrivelsen till . Jag vill erinra om att jag redani mitt inledningsanförande sade att jag tycker att det är bättre om visamtalar seriöst i dessa frågor. skall jag kanske flagga för justitieministernatt vi från nog inte kommer att ställa upp på alla förslag somfinns i den skrivelsen. Vi har nämligen klart för oss att vi till varje prisvill skydda yttrandefriheten. 71 ELVINGANDERSSON (c): Justitieministern vill inte ta enregionalpolitisk debatt. Det kan i och för sig vara förståndigt. Jag ville inteheller dra i gång en sådan. Jag pekade bara på en bristande konsekvens i denskrivelse som justitieministern har överlämnat till för kännedom ochsom rör olika planerade åtgärder för att möta våldsutvecklingen, I skrivelsen redovisar justitieministern ett antal orsakeroch försöker beskriva bakgrunden till den situation vi nu har. På s, 7skriver justitieministern: "En faktor som uppenbarligen är av stor betydelse ärden tilltagande koncentrationen av befolkningen till städer och andra tätorter.Jag har redan tidigare berört de stora skillnaderna i brottsnivån mellanstorstadsområdena och övriga i landet här i , - Med störrebefolkningskoncentrationer följer också regelmässigt en högre brottsnivå," Jag delar den uppfattningen. Jag tror också att detta ären viktig orsak till dagens situation. Så långt beskrivningen av verkligheten. - När man sedankommer till den del där justitieministern tar upp åtgärder för att mötautvecklingen kan man konstatera att det inte finns några som helst förslag tillåtgärder på just detta område som skulle kunna bryta utvecklingen. Låt mig sedan när det gäller antalet poliser understrykaatt det inte endast handlar om det. Jag betonade i mitt första inlägg att detbehövs åtgärder på ett mycket vitt samhällsområde för att möta utvecklingen.Men polisen har utan tvivel en mycket stor roll när det gäller att upprätthållaordningen på gator och torg. De politiska beslut som vi fattar här i riksdagennär det gäller dimensionering och annat är naturligtvis mycket viktiga i detsammanhanget. konstaterar i sin budgetframställningför /87 att polisens fot- och bilpatrullerande verksamhet måstebegränsas med motsvarande 250 helårsarbetskrafter under kommande budgetår.Redan tidigare har polisens ordningsskapande arbete fått inskränkningar medmotsvarande 200 årsarbetare. Det är fullt klart att en sådan utveckling naturligtvisfår konsekvenser när det gäller polisens möjligheter att fungeraordningsskapande på gator och torg. Låt oss inte negligera den delen, herrjustitieminister. Jag beklagar att inte haruppmärksammat att man mycket snabbt på en signal från hartagit fram ett informationsmaterial hos bl. a. polisen om brottsskadelagen ochde möjligheter som brottsoffer har att få ersättning för sina skador. Sedantar vi upp informationsfrågan i ett bredare perspektiv i dendepartementspromemoria som jag har talat om . Till vill jag säga attrikspolisstyrelsens uttalande gjordes i en budgetframställning. Denna skallnaturligtvis nu behandlas i sedvanlig ordning och med sedvanlig noggrannhet ibudgetarbetet. Om rekryteringen av domare Överläggningen var härmed avslutad. 15§ Svar på interpellation 1986/87:10 om rekryteringen av domare har frågat mig om jag delar denuppfattning om arbetsförhållandena vid domstolarna som har kommit till uttrycki pressdebatten och, om svaret är ja, frågat mig om regeringen är beredd attvidta några konkreta åtgärder för att stoppa de s.k. avhoppen från domarbanan. I sin interpellation har anfört att det ipressdebatten kommit fram en allt större oro över arbetsförhållandena idomstolarna och att då har nämnts främst tre orsaker till avhoppen fråndomarkarriären, nämligen lönerna, väntetiderna för adjunktion i överrätfocharbetsbördan. Först vill jag framhålla att vi har en hög kvalitet på rättsskipningeni vårt land och en skicklig och plikttrogen domarkåf. Det är viktigt att vi kanfortsätta att rekrytera duktiga jurister till domarbanan och att vi får behålladem. I är det av tradition så att många jurister börjarsin yrkesverksamhet med en kortare eller längre tids tjänstgöring i domstol,innan de går ut till viktiga befattningar i näringslivet och på andrahåll isamhället. Detta är inte något negativt, tvärtom. Men det får naturligtvis intebli så att alltför många unga jurister lämnar domarbanan för annan verksamhet. De här frågorna är aktualiserade inom' bådejustitiedepartementet och . Inom pågår en analys av omfattningen av ochorsakerna till avhoppen och därmed sammanhängande frågor. En referensgrupp harknutits till detta projekt. I referensgruppen ingår representanter för hovrätternaoch kammarrätterna (bl. a. en hovrättspresident och en kammarrättspresident)samt företrädare för arbetstagarorganisationerna och domareförbund.Arbetet bedrivs skyndsamt och skall i princip vara klart till årsskiftet1986-1987: De direktiv som ligger till grund för domstolsverketsarbete innebär i korthet följande. För att kartlägga omfattningen av avgångarna fråndomarbanan och rekryteringsutvecklingen skaffar man in statistiska uppgifterfrån hovrätter- Om rekryteringen av domare Dessutom besöks samtliga överrätter för intervjuer och samtal. Intervjuerutförs vidare med bl. a. aspiranter och fiskaler som lämnat domarbanan. Ävensådana som är kvar på banan liksom tingsnotarier intervjuas. Faktorer somlöneutveckling och tid från börjedag i överrätt till ordinarie domartjänstundersöks. Jämförelser görs med den övriga statsförvaltningen. Om det visarsig att det finns behov av åtgärder för att minska antalet avgångar eller föratt underlätta rekryteringen kommer verket att lägga fram förslag om detta. Jag vill tillägga att problemen med långa väntetider tilladjunktion och till ordinarie domartjänst har lett till att regeringen redanfr. o. m. skärpte bl. a. reglerna om tjänstledighet förfiskaler och assessorer. Som framgått av min redogörelse har alltså dels regeringenredan vidtagit åtgärder för att förbättra förhållandena på domarbanan i sådanaavseenden som efterlyser, dels inlett enomfattande och djuplodande undersökning av frågorna. Jag vill avslutningsvis nämna att jag avser att låtautreda också frågan om domarbanans utformning på . 74 (): I en rättsstat krävs det inte bara klaralagregler. Det krävs goda domstolar och förvaltningsmyndigheter som skalltillämpa lagen. Och för att rättsskipningen skall fungera är det viktigt att vihar tillräckligt antal domare och att det är hög kvalitet på de jurister somsöker sig till domarbanan - samt att de trivs med sitt arbete så att de villstanna där. Jag vill då i anslutning till justitieministerns svarockså själv anmäla att vi tycks vara ense om att vi än så länge har en skickligoch plikttrogen domarkår. Vi tycks också vara ense om att det "är viktigtatt vi kan fortsätta att rekrytera duktiga jurister till domarbanan och att vifår behålla dem". Men, herr talman, det är just i oro för att domarbananinte längre tycks vara så attraktiv och för att vi inte längre får behålladuktiga domare som jag har väckt den här interpellationen. Jag nämnde som en av tre orsaker till avhoppen lönerna ochställde avsiktligt ingen fråga på det området, eftersom formalia skulle hindrajustitieministern att svara ifall han är beredd att arbeta för bättrelöneförhållanden. Men, herr talman, låt mig ändå här inte fråga, utan barauppmuntra justitieministern att kanske börja gräla, som vi talade om i denförra debatten, och tuffa till sig vid de samtal som väl ändå förs vidregeringsbordet om löneläget för olika kategorier i statstjänst. Försök, herrjustitieminister, att med skärpa förklara för löneministern och finansministernatt ett effektivt domstolsväsende är en av rättsstatens hörnstenar. Vårdomarkår må vara aldrig så skicklig och plikttrogen, men om näringslivetständigt lockar med nästan dubbelt så höga löner och arbetsförhållandena ocksåi övrigt bara blir sämre, så kan rättsstaten komma i fara. Det är därför statenmåste vara beredd att se över domarlönerna. Jag tror att jag med säkerhet kanlova att om justitieministern lyckas förhandla sig till högre anslag tilldomstolsväsendet, så kommer hela justitieutskottet att utan vidare biträdabudgetpropositionen i den delen. Det är naturligtvis bra att har fått det , uppdrag som justitieministernrefererar till - även om det tog innan uppdraget gavs. Men ärjustitieministern verkligen säker på att det blir klart ? Såvittjag vet har en enkät som skall skickas ut till yngre jurister inte kommit utän. säger statsrådet också att om det visar sig att det finns behov avåtgärder för att minska antalet avgångar, så kommer verket att lägga framförslag om detta. Låt mig återge några avsnitt ur domstolsverketsanslagsframställning. Där heter det att verket vill rikta uppmärksamheten påförhållanden som på olika sätt försämrar arbetsbetingelserna. Det framhållsallt oftare, skriver , att personalen känner minskad trivsel medarbetet. med att arbetsbördan ökat menar man attanställningsvillkoren försämras och detta i synnerhet vid en jämförelse medförhållandena på den privata sektorn. - Det är det ena. Sedan står det att antalet avhopp tyder på att domarbananförlorat sin dragningskraft i takt med att klyftan ökat mellan villkoren på denstatliga och den privata sidan. Det är oroande, fortsätter , attjurister som är mycket väl lämpade för domaryrket och dessutom är intresseradeav arbetsuppgifterna som sådana likväl av ekonomiska skäl anser sig nödsakadeatt gå över till enskild tjänst. Situationen är i hög grad oroande, skriverdomstolsverket. Dessauttalanden kommer åter på sida efter sida, i stycke efter stycke; Som jag tyder en sådan skrivning från hardomstolsverket redan i årets anslagsframställning sagt ifrån att det finnsbehov av åtgärder. Härtill kommer att ett enigt justitieutskott liksorntidigare har uttalat sin oro över arbetsförhållandena vid domstolarna. Ärjustitieministern alltså beredd att ta hänsyn till de uttalandena vid åretsbudgetarbete? I svaret nämnde statsrådet att det skall bli en nyutredning om domarbanans utformning på . Detta föranleder mig attfråga: Kanjustitieministern garantera att de utformas så att de inte ökar oron inomdomstolarna? Kan justitieministern lova att de inte bara innehåller en massaprat om bättre service? Alla de pisksnärtar motstatstjänstemän som delats ut från visst annat håll i regeringen harsannerligen inte gjort arbetsförhållandena i statsförvaltningen trivsammare.Det är nämligen, herr justitieminister, morötter som behövs för rekryteringen,inte piskor. Prot.1986/87:21 7 novemberl986 Om rekryteringen av domare 75ALLAN (): Det är en viktig interpellation som KarinAhriand framställt. Skickliga, kunniga, kvalificerade, självständiga, oräddadomare är vad vi behöver - och härom är vi alla helt ense. Domarkårens kvalitetär egentligen ett bra mått på standarden i ett rättssamhälle. Det är med andraord en gemensam angelägenhet att upprätthålla och värna om domarkårens anseende. Hur få de rätta juristerna att skriva in sig vidhovrätterna och sedan stanna kvar där? Högre löner, snabbare befordran ochstörsta möjliga intellektuella stimulans i arbetet - det måste bli detsammanfattande svaret. 7 protokoll 1986/87:21 Om rekryteringen av domare allmännainte bjuder till rejält, konkurrerar den privata sektorn ut domstolarna. Redanhar ju alltför många yngre domare hoppat av. I det privata näringslivet tordeden unge domaren redan från början, enligt vad jag inhämtat, kunna påräkna en löneförbättringmed . Löneökningar på ända . Det borde vara en uppgift att se till attkvaliteten hålls hög inom domarkåren - detta med hänsyn till den dömande maktensbetydelse för vårt statsskick och vårt rättssamhälle. Domstolarna är ju på sättoch vis den yttersta garantin för rättsstaten. Hur ser då de yngre domarna själva på sin situation? Dethar de redovisat i två framställningar till , som jag harhär i kopia. Själv vill jag säga att mitt hjärta klappar speciellt för Sveahovrätt - en gemensam nämnare för statsrådet och mig. I ärsituationen särskilt bekymmersam, vilket beror på nya regler för tjänstledighetför fiskaler. Enligt dessa regler, döpta till "klosterreglerna",beviljas inte tjänstledighet för uppdrag utom domstolarna. I en promemoria av från yngreföreningarnavid hovrätten uttalas: "Vid har de yngsta fiskalernas möjlighetatt komma ut däremot redan påverkats negativt. Risken är att.de inte finner det tillräckligtstimulerande att år föredra mål i hovrätten i väntan på tingsfiskals- tjänstgöringutan istället hoppar ay från domarbanan. sitta på'sparlåga' för att sedan efter assessorsförordnandet helt plötsligt anta nya utmanande arbetsuppgifter vid en ålder då man inom den privata sektorn normalt närmar sig sin 'topposition' i karriären, är nog inte vad en ung ambitiös fiskal förväntat sig av domarkarriären. Följden kan bli att hela årskullar av duktiga jurister går förlorade för domarbanan med framtida rekryteringsproblem till inte minst de högre domartjänsterna. Slutligen får inte bortses från risken att domaryrket iframtiden kan bli ett kvinnoyrke. Även om det lättat något ,har dock kvinnliga fiskaler fortfarande svårare att få arbete på den privatasektorn än sina manliga kollegor. Och 'den öppnare domarbanan' måste väl omfattaäven en könsmässigt väl fördelad domarekår." Bättre anställningsvillkor är alltså medicinen. Och detbrådskar med hänsyn till den pågående åderlåtningen. Jag betonaratt det ytterstbör vara en uppgift för den lagstiftande församlingen att slå vakt om kvalitet,duglighet och självständighet hos domarkåren. Statsrådet svar till gör mig någotbesviken. Han känner ingen synbar oro utan är till freds med att regeringeninfört de s. k. klosterreglerna och att inlett en omfattande ochdjuplodande undersökning av frågorna. Medan gräset växer dör kon. Jag upprepar att vårjustitieminister har särskilda skyldigheter - och även rättigheter - då detgäller att värna om domstolsväsendet, och jag hemställer att han genast tar itumed frågan. Lyssna till hovrättspresidenten och till alla de ungahovrättskolleger som hoppat av! Desärskilda löneförhandlingarna för bl. a. domarkåren står nu för dörren. Här harsålunda ett oväntat tillfälle infuunit sig för rättsvårdens främsterepresentant, tillika tidigare hovrättsdomare, att göra en rejäl, synlig insatsför domarkåren. Missa inte den chansen! Det kan vara en bra början isträvandena att stoppa avhoppen och att upprätthålla en kompetent domarkår. Jag önskar verkligen statsrådet lycka till ochhoppas i likhet med att han blir framgångsrik. får gärna för mig föralönefrågan på tal. Jag avslöjar också gärna i det sammanhanget att jag inomregeringen självfallet för sådana lönepolitiska diskussioner som . Men, och , ddmarkårensattraktionskraft beror naturligtvis inte bara på lön och avancemangsmöjligheter.Den arbetstillfredsställelse och de möjligheter till personlig utveckling somyrket erbjuder har också den allra största betydelse. Dessa faktorerunderskattas ofta kraftigt i debatten, när lönefrågorna får ett övertag. Jagvet av egen erfarenhet att yrket kan erbjuda mycket positiva moment. Enförutsättning för att det skall vara så är att man i domstolarna ägnar de härfrågorna ett aktivt intresse. Här ligger ett stort ansvar på domstolens chefoch på andra i arbetsledandé ställning, men naturligtvis även på andrakolleger. kan genom sin utbildningsverksamhet och på annat sättmedverka till bättre arbetstillfredsställelse och personlig utveckling. Det härär saker som kan göras nu och utan särskilda insatser från regering ochriksdag. På är det av stor vikt att domarbanan får en utformningsom ger den så stor attraktionskraft som möjligt på duktiga domare. Denutredning som jag-har förutskickat skall' ha en sådan inriktning. Jag är inteberedd att gå närmare in på de direktiv som den skall få eller exakt närden skall tillsättas: vet ingenting om min oro för situationen.Jag ger inte uttryck för den.