prot · GA09122 · 1986-12-31 00:00:00 — Utskottet har mycket riktigt avvisatmotionärernas förslag om en särskild högtidlighet för dem som blivit svenskamedborgare, men i har ändå funnit anledning att på egenhand driva frågan vidare i en reservation. Det är ca 10 000 som beviljas medborgarskap ilandet, och det är ett mycket stort antal. Det är lätt att förstå att det ärförenat med stora kostnader och en rad praktiska problem att anordna enceremoni av det slag som mofionärerna har tänkt sig. Vid behandlingen iutskottet av frågan har vi alltså kommit fram till att övervägande skäl talar motett bifall. Jag vill också säga att vi har uppfattat motionärerna pådet sättet att det inte skall råda något tvång utan att det naturligtvis skallvara frivilligt att delta. Detta har vi tagit hänsyn till vidutskottsbehandlingen, men det har alltså inte förändrat vårt ställningstagande. Med dettavill jag yrka bifall till utskottets hemställan. 120 i (m); vill jag bara betona att jag i den motion vi har skrivit understryker vikten av att varje kommun ochvarje enskild ny svensk medborgare själva skall besluta, om de vill arrangeraresp. delta i den här verksamheten eller ej. Att stå här och rabbla upp att såmånga som 9 00010 000 nya svenska medborgare tillkommer är ganskaointressant. Till skillnad från de många andra propåer som kommer frånriksdagen , som ålägger kommunerna direktiv som kostar pengar, är i dethär fallet varje enskild kommun självständig och suverän att själv bestämma omden vill arrangera en sådan här högtidlighet eller ej, och vi vill inte hellertvinga någon nybliven svensk medborgare att delta i en sådan högtidlighet omhan eller hon finner att detta är fel. För att inte förlänga debatten skall jagnästa år begära att få återkomma med en ny motion, där vi kanske på ett bättresätt kan klargöra de Rutiner vid ansökan om svenskt medborgarskap Prot.1986/87:122 förutsättningar för verksamheten som vi menar borde finnas ärivad som har framgått i den här debatten. Nordiskt dubbelbeskattningsavtal m. m. Än en gångvill jag yrka bifall till reservationen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 17 § Föredrogs . 1986/87:43 omdubbelbeskattningsavtal mellan , , , och , m.m. (prop. 1986/87:94). Nordisktdubbelbeskattningsavtal m. m. 121VIOLA (vpk): Av en tillfällighet fick vi se en passus iden finstilta texten i det nordiska dubbelbeskattningsavtalet som är skriven såatt den helt enkelt förutsätter att det redan har fattats ett beslut om attbygga en . Så är tack och lov inte fallet, och som bekant har vpkagerat både här i och på annat sätt för att opinionen skall blitillräckligt stark för att en inte skall byggas. Gång på gång har den här frågan bordlagts i kammaren. Tidenhar inte varit mogen, och och har inte kunnat komma överens omhuruvida de fasta förbindelserna över huvud taget skall komma till stånd och omdet skall handla om en bro, en tunnel eller någon annan lösning. Så sent som vid trafikutskottets senaste sammanträde dennavecka bordlades frågan om fasta förbindelser, en bro, över ännu engång-för femtioelfte gången, skulle jag vilja säga. Det är väl ingen hemlighet att socialdemokraterna underdet har haft det ganska besvärligt. Det gäller då interna problemoch ett beslut vid en konferens i , där en majoritet av socialdemokraternafaktiskt var emot byggandet av en . När man sedan ser en avtalstextsom är skriven på ett sådant sätt att det kan framstå som självklart att ettsådant brobygge skall komma till stånd, reagerar man naturligtvis kraftigt. Vii vpk har därför skrivit en reservation, där vi påtalar både det odemokratiskai ett sådant tillvägagångssätt och det i sak felaktiga med att fatta ett besluti en fråga som ännu inte har behandlats i . Jag tror faktiskt inte att det endast ärfråga om ett olycksfall i arbetet. Jag tycker att det hela i mycket hög gradpåminner om den fyrkantighet som ofta gör sig gällande i sädana här sammanhang.Från de övriga partiernas sida tror man helt enkelt att ett beslut om enÖresundsbro kommer att fattas här i . Man är t. o. m. mycket säker påsin sak. Det kan vi i vpk inte acceptera och därför har vi också väckt enmotion. Dessutom har vi, som jag sagt, också avgett en reservation, vilkenåterfinns i detta betänkande. Om mangranskar texten i betänkandet, finner man att den är litet märklig. Det påståsnämligen där att , om vår motionstext skrevs in i avtalet i fråga,därmed skulle ha bundit sig för en broförbindelse. Men det överensstämmer intealls med vad vi har sagt. Jag skulle bli väldigt glad om erkände att detfaktiskt rör sig om en ren felskrivning i sakfrågan när det gäller texten ibetänkandet. Vad vi vänder oss emot är den avtalstext som finns och det beslutsom alltså fattas, innan vi i över huvud taget har diskuterat ochfattat beslut i Öresundsfrågan. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till vpk:sreservation som är fogad till detta betänkande. Nordiskt dubbelbeskattningsavtal m. m. 122SVERRE (): betänkande nr 43 som vi nubehandlar gäller ett nytt nordiskt dubbelbeskattningsavtal mellan ,, , och . Det tillhör inte vanligheterna attdubbelbeskattningsavtalen debatteras i . Således är detta avtalspecifikt i det avseendet. Även i övrigt är avtalet specifikt till sinutformning, beroende på att det är multilateralt. Vidare kan tilläggas att detnordiska dubbelbeskattningsavtalet är det avtal som berör de flestaskattskyldiga och som tillämpas mest frekvent. Behandlingen i skatteutskottet har medfört att enreservation har fogats till betänkandet. Det finns därför anledning att rentallmänt något belysa detta dubbelbeskattningsavtal. Utbytet av arbetskraft mellan de nordiska länderna harsedan lång tid tillbaka varit omfattande och utgör ett väsentligt inslag i detnordiska samarbetet. Vi kan se detta avtal som ett led i ett fortsatt gottsamarbete inom , för en utveckling av en gemensam arbetsmarknad medsocial trygghet. Som jag sagt är avtalet gemensamt för denordiska länderna. Det är också det avtal som tillämpas mest frekvent. Avtaletersätter det nu gällande avtalet och skall tillämpas i sinahuvudsakliga delar från . Bland de förändringar och tilläggsom föreslås kan nämnas justeringar i bestämmelserna som rör begreppet fastdriftställe, beskattning av realisationsvinst samt viss verksamhet utanför enstats kust. Beskattning av inkomst av enskild tjänst skall, liksomhittills, som regel ske i den stat där arbetet utförts. I och med dettadubbelbeskattningsavtal kommer samtliga nordiska stater att tillämpaundantagandemetoden för ifrågavarande slag av arbetsinkomst. Detta innebär t.ex. att svenskar som arbetar i som regel skall undantas från beskattningi . Genom övergång till undantagandemetoden har man också löst deproblem som utgjorts av att den norska folketrygdeavgiften inte kunnat avräknasfullt ut från den svenska skatten med den hittillsvarande avräkningsmetoden.Denna lösning har kunnat ske, eftersom skattereglerna i numera ärtämligen lika. Vidare råder det inte någon större skillnad i det samladeskatte- och avgiftsuttaget länderna emellan. Beträffande gränsgångare sker ingaförändringar mot nu gällande avtal. I förhållandet förutsättsöverenskommelsen av , som gäller , gälla fram till den 9 protokoll 1986/87:122 Nordiskt dubbelbeskattningsavtal tn. Från skall detavtal vi nu diskuterar gälla även för gränsgångare mellan och Danmark.Till skillnad från tidigare kommer de nya reglerna mellan och Danmarkockså att omfatta inkomst av offentlig tjänst. Avtalet berör även en specifik grupp, nämligen de personersom uppbär ersättning enligt finsk sociallagstiftning. De betalar inte skatt iFinland för denna inkomst på grund av ersättningens speciella karaktär. Utskottet ställer sig bakom föredragande statsråds förslagatt dessa ersättningar ej heller skall beskattas här. Utskottet instämmer ocksåi förslaget att pensioner, oavsett art, som inte beskattas här skall slippaprogressionsuppräkning. Utskottet finner det angeläget att de som får sådana pensioner,dvs. finska invandrare i som har finsk arbetspension, informeras omdessa ställningstaganden av . Detta bör kunna ske via denutbetalande finska myndigheten. Beträffande den till betänkandet fogade reservationen avvpk vill jag anföra följande. Den bestämmelse som vpk motsätter sig var redan med i 1983års avtal. I utskottsbehandlingen har såväl från föredraganden som frånutskottsmajoritetens sida klargjorts att bestämmelsen under punkt III inteutgör något ställningstagande i Öresundsbrofrågan. Jag yrkar avslag på reservationen. Avslutningsvis vill jag framhålla att det nu föreslagnadubbelbeskattningsavtalet väsentligt kommer att minska skattemyndigheternasadministrativa arbete, samfidigt som komplicerade utredningar beträffandetillämpningen av avtalet bortfaller. En viktig synpunkt är också att det nyaavtalet är lättare att förstå för de skattskyldiga. Jag yrkar bifall till hemställan iskatteutskottets betänkande nr 43. 123 (vpk): Det var en mycket informativ föredragning somSverre gjorde. Jag fick reda på saker som jag inte kände till förut, ochdet kanske var bra att vpk hade väckt en motion och skrivit en reservation såatt vi fick en föredragning över huvud taget. Vi har inte påstått att man i propositionen eller ibetänkandetexten har tagit ställning för - det är inte det vivänder oss mot. Självfallet vänder vi oss inte heller mot att det finns ettdubbelbeskattningsavtal, som är gemensamt för de nordiska länderna och sominnebär social trygghet - det är naturligtvis en riktig väg att gå. Men, , att det 1983fanns en bestämmelse inskriven i avtal som rörde Öresundsbrofrågan gör ju intesaken bättre . 1 principfrågan anser vi i vpk nämligen fortfarande att detär helt felaktigt att tala om i ett avtali en så kontroversiellfråga, där ännu inte har tagit ställning. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1986/87:26om anslag till Rättshjälp m.m. (prop. 1986/87:100 delvis). Tredje vice talmannen meddelade attdebatten skulle vara gemensam för samtliga punkter. Rättshjälp m. in. 124GÖRAN (): När det gäller justitieutskottets betänkandenr 26 har kammaren att besluta i frågan om rättshjälpen. Det kan synas vara ensekundär fråga i kammarens arbete, men här finns en annan dimension somegentligen avgör rättsstatens styrka visavi den enskilde medborgaren. 1984 gäller nya regler beträffanderätten att få offentlig försvarare förordnad. Denna reform ledde till attandelen tilltalade med offentlig försvarare minskade kraftigt. Motiven förreformen var att från samhällets sida ransonera de kostnader som staten hadeför offentligt försvar och att mål av enklare beskaffenhet skulle kunna avgörasutan att den tilltalade hade biträde av offentlig försvarare. Tanken var inteorimlig, den säg tvärtom logisk och riktig ut. Men verkligheten blev som vanligt inte den som vi tänktoss - den blev sämre. Den blev inte sämre för staten, utan sämre för dentilltalade. Vi kan nu notera att antalet personer som dömts tillfängelsestraff utan att ha haft möjlighet till biträde av offentlig försvararehar ökat. Vi kan också notera - vilket styrker mitt påstående - att andelentilltalade personer som anlitat privat försvarare ökat från tidigare tillnu . I en enkät som har genomförts av blandadvokater framgår att man genomgående upplever att rättssäkerheten försämrats. I rättsstaten skall samma rätt gälla såvälför den svage som för den starke. Det är en av de mest fundamentala principernaför rättsstatens uppbyggnad. Det skall alltså inte vara så att den tilltaladesekonomiska, sociala eller andrå-förutsättningar avgör om han eller hon får denena eller den andra påföljden. Även den allra svagaste skall enligt moderatasamlingspartiets rättssyn få möjlighet till det försvar som också tillkommerden starke. Det är enligt vår mening ovärdigt rättsstaten att människor dömstill frihetspåföljd utan att de haft möjlighet att få biträde av offentligförsvarare. I fråga om rättegångsbiträde i förvaltningsprocessengäller enligt vår, och mening samma sak. Vi pekar i reservation 2 på det faktum att processenframför allt i taxeringsmål, men också i sociala mål och körkortsmål alltmerfått karaktären av ett kontradiktoriskt förfarande. Den enskilde har smä elleringa möjligheter att värja sig mot motparten, vilken i alla sammanhang ärexpert pä området. Vi menar att det är tveksamt om domstolen i dessa mål alltidförmår att tillvarata den enskildes intressen, trots sin skyldighet i dettaavseende. Återigen står vi inför en rättsstridig obalans, där denenskilde är utlämnad och inte förmår föra sin talan gentemot en överväldigexpertis? I reservation 3 föreslår moderata samlingspartiet och Prot.1986/87:122 att medel anslås för att påbörja en process somåterger den Rättshjälp m. m. enskilde hans möjlighet till en rättighet som varjemedborgare skall ha, nämligen att få biträde av försvarare när han eller honriskerar frihetsstraff. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 2och 3 i justitieutskottets betänkande 26. 125LARS (): När vi behandlade rättshjälpen ikammaren fanns det till justitieutskottets betänkande fogat ett särskiltyttrande från folkpartisterna i utskottet. De menade att alla tecken tydde påatt de nya reglerna från om förordnande av offentligaförsvarare fått en alltför restriktiv praxis i domstolarna och att detta gåttut över rättssäkerheten. Men i väntan på den utvärdering av reformen somdomstolsverket på regeringens uppdrag då höll på med nöjde vi oss med ettsärskilt yttrande. I en fråga till justitieministern undrade jag omhan tänkte föreslå någon ändring i de gällande bestämmelserna i fråga omoffentlig försvarare. Han svarade att det då var för tidigt att säga något ombehovet av lagändringar. Han hade då fått . Vi kani dag konstatera att han och majoriteten i utskottet inte heller , trots rapporten,är beredda att utöka möjligheterna för brottsmisstänkta att få biträde avoffentlig försvarare. Och det är allvarligt, herr talman! Det är allvarligt avflera skäl. Det allvarligaste är, att rapporten visar att över en tredjedel avdem som döms till fängelse i står utan försvarare i rätten,vilket är en klar ökning. Det är en siffra som enligt vår mening inte kantolereras i ett rättssamhälle. Det är också allvarligt urrättssäkerhetssynpunkt att den geografiska olikheten i tillämpningen har ökat.Det är lättare att få advokat i Nedre hovrättsområde än t. ex. iVästra . Det kan naturligtvis bero på att målen ser annorlunda ut iglesbygd än i tätorter. Men skillnaderna är ändå för stora - och de har ökat -för att utan vidare kunna godtas. Av framgår också att allaadvokater, en tredjedel av de tingsrätter som tillfrågats och även en delåklagare menar, att rättssäkerheten har klart försämrats av lagändringen sedan1984. Och nog måste väl socialdemokraterna vara oroade över utvecklingen att detilltalade i högre grad än tidigare vänder sig till privata försvarare. Hur hardet då, herr talman, gått med likheten inför lagen? De som har råd att skaffaadvokat gör det, de mindre bemedlade kan det inte; de har helt enkelt inte råd.Det är oacceptabelt ur socialliberal synpunkt, och man kan tycka att det ocksåborde vara det ur socialdemokratisk. Riktmärket för möjligheterna att erhålla offentligförsvarare skall enligt vår mening vara, att den som riskerar att dömas tillfängelse skall få biträde av offentlig försvarare. Det kommer naturiigtvis attkosta pengar, mer pengar än vad socialdemokraterna är villiga att anslå tillrättshjälpskostnader. Vi vill därför under den punkten räkna upp anslaget med 5milj. Rättssäkerhet måste nämligen få kosta pengar. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 3i betänkandet. Reservation 2, som jag också yrkar bifall till, gällerrättegångskostnader i skatteprocéssen. Det är en borgerlig trepartireservation.Jag kan nöja mig med attkonstatera att den enskilde, när han vinner en sådan process som det Prot.1986/87:122 är fråga om, enligt vår mening skall ha ovillkorlig rätt att fåskälig ersättning för sina rättegångskostnader. 126 (): Från sida har vi under fleraår drivit kravet att kvinnor som har utsatts för sexuella övergrepp skall harätt till juridiskt biträde. finns det ett förslag från rättshjälpskommitténi denna fråga. Ett enigt utskott förutsätter att det relativt snart skall kommaett förslag till . Därför har centerledamöterna i utskottet inte lagtnågon reservation. Däremot har vi ett särskilt yttrande som rör vår syn påutformningen av kommande lagförslag. När det gäller övergrepp mot kvinnor vet vi att det mångagånger är en kombination av misshandel och sexuella övergrepp. Det kanexempelvis börja med misshandel och övergå till våldtäkt. I det enskilda falletär det inte sällan svårt att avgöra om det skall rubriceras som misshandeleller sexuellt övergrepp. Vi menar att kvinnans behov av stöd och juridisktbiträde är lika stort vid alla former av sexuella övergrepp. Även i de fallbrottsrubriceringen formellt är misshandel men sexuella övergrepp i realiteteningår, bör kvinnan tillerkännas rätt till biträde. En annan fråga som behandlas i detta betänkande rörrättegångskostnader i skatteprocessen. Enligt förvaltningsprocesslagen har våraförvaltningsdomstolar ett ansvar för att målen blir så utredda som derasbeskaffenhet kräver. Ofta har dock den enskilde behov av att anlita juridisktbiträde eller annan sakkunnig. Bestämmelser om skatter och avgifter ärkrångliga och svåröverskådliga. Rättens utredningsansvar kan inte ersätta denhjälp som ett biträde kan lämna. Från sida anser vi att det ärnaturligt att den som vinner en tvist i en domstol skall hållas skadeslös. Detbör finnas en ovillkorlig rätt att få skälig ersättning för sinarättegångskostnader, främst kostnader för ombud och för bevisning. Vi anser attregeringen skyndsamt bör lägga fram förslag till lagändringar som tillgodoserdetta krav. Med detta vill jagyrka bifall till reservation 2 och i övrigt till utskottets hemställan. 127NILS (vpk): I jusfifieutskottets betänkande behandlasolika frågor som rör enskildas möjligheter att inför domstol hävda sinaintressen. Jag skall ta upp ett par frågeställningar som berörs i vpk-motioner, I motion Ju629 har vpk föreslagit en rad åtgärder motkvinnomisshandel, I motionen tecknas en bild av läget och visas på behovet aven serie åtgärder, I justitieutskottets betänkande behandlas ett av fyrayrkanden, nämligen det om rätt för misshandlade kvinnor att få eget juridisktbiträde i samband med förundersökning, rättegång m, m. Man måste ställa sig tveksam till den skiljelinje somrättshjälpskommittén dragit upp mellan kvinnomisshandel och sexualbrott. Oftafinns det ett samband mellan dessa typer av brott. Kommittén vill jämställakvinnomisshandel med misshandelsbrott i allmänhet. Detta är ett formelltjuridiskt betraktelsesätt, som leder fel i den verklighet som råder. Prot.1986/87:122 - Rättshjälp m. m. Bedömningen att sexualbrottsmålen är ett område där,behoven av målsägarbiträde är störst kan godtas, men detta står inte imotsättning till ett förstärkt stöd för misshandlade kvinnor. Vi kan instämma i utskottets uttalade tillfredsställelseöver att det föreligger ett konkret förslag om juridiskt biträde åt personersom har utsatts för sexuella övergrepp. Utskottet refererar till tidigareställningstaganden om att en ny reglering kan omfatta även andra våldsbrott änsexualbrott. Utskottet menar att överväganden i den riktning sommotionärerna - det finns tre motioner utöver vpk-motionen - önskar pågår iregeringskansliet och att förslag snart kan väntas. Därför anser man att riksdageninte nu bör ta något initiativ i frågan. Även om ett arbete pågår i , bör nogriksdagen ta initiativ i frågan. Det hade varit önskvärt att utskottet angiviten klar viljeinriktning för de överväganden man hänvisar till. sker inte detta. Jag yrkar, herr talman, bifall till motion Ju629 i den delsom behandlas i detta betänkande. Den andra fråga jag vill ta upp gäller rättegångskostnaderi brottmål där enbart målsägande för talan, dvs, i mål om enskilt åtal, I motion Ju709 har jag tillsammans med Bo Hammaraktualiserat frågan om översyn av reglerna om rättegångskostnader i brottmål där enbart målsägande för talan, i syfte att möjliggöra att kostnader i vissa fall betalasav statsverket, - De ekonomiska konsekvenserna vid enskilt åtal kom tydligti dagen i samband med det s, k. Johanmålet, Målsägandena ålades att utgeersättning till den tilltalades försvarare med . Attregeringen genom ett särskilt beslut befriade målsägandena frånbetalningsskyldigheten i detta fall innebär inte att problemet som sådant ärlöst. Vi kan inte dela utskottets uppfattning att nuvaranderegler är motiverade av att ha en återhållande inverkan på kärandesidansprocessvillighet-. Visst fyller de den funktionen, men de kan också ha avskräckandeeffekt i fall där det kan vara motiverat att få en fråga domstolsprövad genomenskilt åtal. I det åberopade fallet kom tingsrätt och hovrätt tillolika beslut,.vilket visar de svåra gränsdragningsproblem som kan finnas. Att iett sådant fall motverka att enskilt åtal kan väckas, beroende på ekonomiskakonsekvenser, kan inte vara tillfredsställande ur rättssynpunkt. Utskottet anser att det råder en rimlig avvägning mellanolika intressen. Men man är dess bättre inte mer tvärsäker än att frågorna omrättegångskostnader i mål om enskilt åtal kan förtjäna mer ingåendeöverväganden. Detta anser utskottet lämpligen skulle kunna ske inom ramen fördet utredningsarbete som pågår beträffande bl. a. frågor omrättegångskostnader i brottmål. Jag är, herr talman, något osäker på hur utskottetsställningstagande skall tolkas. Menar utskottet att avvägningen är rimlig,eller skall frågorna bli föremål för ingående överväganden? Skall utskottetsuttalande tolkas som att pågående utredningsarbete skall uppmärksamma dettaproblem, eller får utredarna själva göra som de vill med den saken? Det är, herr talman, viktigt att få höra utskottetstalesman tolka dessa frågor. Svaret har nämligen betydelse för om utskottetsställningstagande skall accepteras eller om bifall skall yrkas till motionen. 128SVEN-OLOF (): Samhällets kostnader för offentlig försvararehar stigit kraftigt, speciellt före den gjorda lagändringen 1984.Utskottet anförde betänkande att det, inte minst av statsfinansiellaskäl, var nödvändigt att inskrida mot den dittillsvarande utvecklingen. Det kankonstateras att kostnadsökningen klart minskat lagändring. Riktmärket för lagändringen var att åstadkomma enrättstillämpning som stämde överens med vad som ursprungligen avsetts i frågaom offentlig försvarare. I årets betänkande vill dock utskottet understryka attfrågan om den misstänktes rätt till offentlig försvarare gäller ett mycketviktigt samhällsintresse. Det kan inte accepteras att den som är i verkligtbehov av offentlig försvarare inte skall erhålla denna förmån. De mer preciserade reglerna om rätten till offentligförsvarare som infördes syftade till att förordnandet endast skulle skeom verkligt behov fanns. Grundtanken måste vara att rättsväsendets begränsaderesurser skall användas där de bäst behövs. I den gemensamma motionen frän och moderaternahävdar man att rättssäkerheten har försämrats och att allt fler personer dömstill fängelsestraff utan att offentlig försvarare har förordnats. Man pekar pädomstolsverkets utvärdering av de nya reglerna. Enligt har en viss nedgång skett iförsvararförord-nanden för fängelsedömda, men denna nedgång hänföres i förstahand till gruppen rattfylleriåtalade. Om rattfyllerimålen räknas bort, stigerandelen försvararförordnanden mycket kraftigt, enligt . Den nu föreliggande utvärderingen visar, enligt utskottetsmening, att de nya reglerna haft avsedd effekt. Vidare ger inte utvärderingennågot underlag för att rättssäkerheten minskat genom de nya bestämmelserna. Utskottet vill dock framhålla att, i mål där det ärtveksamt vilken mer ingripande påföljd som skall väljas, det är synnerligenviktigt att den tilltalade biträds av offentlig försvarare. Om det inteföreligger någon tvekan i påföljdsfrågan bör däremot inte offentlig försvarareförordnas, såvitt inte andra skäl föreligger.