prot · GA09108 · 1986-12-31 00:00:00 — Vi mötte de internationellahjälporganisationernas arbetare, de som tagit itu med vad som kommer efterkatastrofhjälpen, dvs. hjälpen till återuppbyggnad och utveckling. I detta land som i andra länder vill vi att den svenskahjälpen med fantasi och flexibilitet använder många kanaler, att vi med kraftsäger ifrån att vi inte medverkar till tvångskollektivisering av bönder ochutarmning av jordbruket, att vi använder Rädda barnen. Röda korset och FN:solika väletablerade organ, att vi använder missionen och givetvis ocksåregeringens kanaler. Vi kan t. o. m. använda svenska skogsföretag för attrestaurera skogen. Det kan dessa företag, och det är kanske detta som det ärmest bråttom med i det efiopiska hjälparbetet. Pengarna skall användas till bistånd enligt de svenskabiståndsmålen. Om detta inte går genom att stelt räkna upp landramar får mansöka andra vägar. Biståndet skall användas för utveckling och frigörelse ochinte lydigt ges fill en terrorregim som vill använda det till något som vi averfarenhet från andra länder vet är förödande. Givetvis kan vi tvista om hur mycket pengar som skallanslås till det och det landet. Vad vi vill plädera för är att vi i det svenskabiståndet först planerar projekt, förutser katastrofbehov, undersöker depraktiska möjligheterna att genomföra det vi vill, kommer överens med resp.lands myndigheter eller med de organ och institutioner som skall utföra detpraktiska arbetet och att vi sedan räknar ut vad detta kommer att kosta och attvi i samarbetet, vågar tala om vad de svenska biståndsmålen står för. Detta kanbetyda stagnation eller t. o. m. neddragning av ett anslag etf år, eller kanskehöjning av ett annat istället, vilket det har talats om i diskussionen omNicaragua. Det kan betyda att man vid ett annat tillfälle bättre kan gå in ochuppfylla målen. Jag skall avsluta mitt anförande med ett citat som helautskottet står bakom, "En viktig uppgift för dialogen med mottagarländernaär att parterna preciserar projektmålen! När så skett bör det vara ett svensktkrav, att det parterna enats om också blir genomfört. De kortsiktiga målenmåste vara realistiska. Långsiktigt bör ha högt ställda mål som ocksåkan innebära krav på förändringar i mottagarlandets politik," Detta tycker jag, herr talman, låter som ett steg på vägenoch en öppenhet för de moderata önskemålen om ökad flexibilitet och ettprojektorienterat bistånd, i stället för alltför stela fixeringar vidlandramarna, och för att vi verkligen skall arbeta för att nå våra biståndsmålockså i samarbete med regimer i de länder där vi arbetar med bistånd. Utifrån mitt anförande yrkar jag bifall speciellt tillreservationerna 3, 9 och 13, Internationellt utvecklingssamarbete m. m. 52STIG ALEMYR (s) replik: Den främsta anledningen till att jagharbegärt replik är kritik av utskottsmajoritetens förslag omett bibehållande av enprocentsmålet. Hon har alla möjliga konstiga'motiveringar för denna kritik, bl, a, att man går fel väg mot närman fattar andra beslut. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Detär beklagligt att man från moderat sida inte förstår vad vi menar med dettaenprocentsmål. Vi menar därmed att vi både för oss själva och för omvärldenskall markera vår vilja till ett omfattande bistånd och sedan under resans loppförsöka utbetala så mycket som möjUgt av detta. Vi beklagar att utbetalningarnahar legat på , ibland kanske under det. är vi på väg att öka dettatal, och målet måste ju vara att slå vakt om av bruttonationalinkomsten ochse till att dessa pengar också används i det prakfiska biståndet. Vi menarockså att detta är ett internationellt föredöme, vilket jag har sagt i mitttidigare inlägg . Det är därför ganska upprörande att man från moderatsida försöker hitta alla möjliga förklaringar för att komma ifrån detta. Sedansäger att socialdemokraterna utgår från att de aldrig kanhålla med och att de aldrig kan instämma i några moderatasynpunkter. Det är synd att inte har upptäckt hur vi i densocialdemokratiska utskottsgruppen vid vartenda utskottssammanträde försökeratt skriva oss samman så långt det är möjligt med andra partier. Men vi kaninte ställa upp på era krav på att minska biståndet. Och vi kan inte ställa upppå det försök ni ständigt gör att misstänkliggöra det svenska biståndet - attdet går till fel länder, att det inte är effektivt, att SIDA inte är bra, etc.Ni försöker ständigt misstänkliggöra biståndet, och det tycker jag ärutomordentligt allvarligt. Ni kan aldrig komma och begära att vi andra skallställa upp på detta. Jagskall inte tala om Efiopien, eftersom en av mina kolleger kommer att göra det.Men när i sitt anförande säger att vi bör ta alla tillfällenatt påverka när det gäller demokratimålet och annat och att påverka ledarna ide länder vi besöker, vill jag erinra om att vi socialdemokrater gjorde det vidett möte med ordföranden , men det passade inte attvara med . 53 () replik: har uppfattat att jag i mitt anförande påtalade vissaproblem som har med ineffektiviteten att göra, och det är alldeles riktigt. Avdet kan man dra två slutsatser. Den ena är att pengarna kan återgå tillstatskassan och att vi därigenom kan minska biståndet. Den andra är att vimåste hitta andra vägar föratt pengarna skall komma till bättre användning.Moderaterna drar den första slutsatsen, drar den andra. Vilkenslutsats man drar beror naturligtvis på hur angeläget man tycker att det är attkomma de behövande till hjälp. tycker inte att det är likaangeläget med ökat bistånd, de har en annan värdering. Däri ligger skillnaden,och den skall man inte hyckla om. Jag beklagar naturligtvis att gördenna avvägning mellan olika behov. Jag tycker att det är obegripUgt attmoderaterna inte ser de behov i världen som kan täckas med den skärv som vi kange från svensk sida, AnitaBråkenhielm tycker sig känna igen vissa avsnitt som gäller demokrafi ocheffekfivitetsresonemang i vår partimotion. Jag önskar att den dag kom då honoch andra moderater också kände igen och instämde i avsnitten som handlar ombehov av ökat bistånd och att den dag kom då hon och skämdes föratt de hyser uppfattningen att biståndet kan minskas. 54ANITA BRÅKENHIELM (m) replik: upprördhet skall jag ursäkta medatt jag lade märke fill att han inte hörde hela mitt anförande. När det gäller att fillstyrka och tillmötesgå våra förslagkan jag peka på tre konkreta förslag som vi har fått tillstyrkta. De gällerramen för stöd till enskilda organisafioner, katastrofbiståndet och de krafttagsom vi nu skall ta för att göra något åt aids genom biståndet. Det tackar viför. Men vad jag försökte tala om var, att även om man inte tycker att mankonkret kan ställa upp på att t, ex. formulera en strategi för demokrati ibiståndet, ställa upp på ett särskilt anslag för detta osv,, går man oss ändåtill mötes i värderingar, och jag tackade för detta och uppskattar det. När det gäller enprocentsmålet är debatten alltid omöjlig.Våra värderingar i partiet skall vi be att få stå för själva, och vi skämsinte för att vårt parfi är det enda parti som inte skäms för att tala om attdet viktiga är vad vi betalar ut och vad vi gör, inte vad vi låtsas att vi gör, , den dag vi hittar effektiva och bra sättatt betala ut av BNI ställer vi gärna upp på det. Det som vi inte ställerupp på är t, ex, betalningsbalansstödet, vilket vi vill minska, eftersom detöver huvud taget inte har använts. Det vill också. Vi anser att vikan använda förra årets pengar först. Vi vill också avveckla biståndet fillVietnam, För övrigt handlar det om omfördelningar av pengarna. Jag tycker inte att vi behöver skämmas för att vi vågarstå för att den dag man på ett sätt som uppfyller de svenska biståndsmålen kanbetala ut dessa pengar gör man det. Det handlar nog om det här med nattsömnen,som fidningen Dagen skriver om, alltså vår egen nattsömn. Därför skulle jagvilja instämma i vad tidningen skriver i sin ledare. Låt oss koncentreraoss på kvaliteten, innehållet, effektiviteten och bygga upp det hela på detsätt som jag redovisat. Först skall vi besluta om projekten, planera dem,naturligtvis med goda marginaler för oförutsedda utgifter, med katastrofanslag,sedan räkna ihop och se vad det blir. Det blir avbruttonationalinkomsten. Så har det varit . Det allra ohederligaste var när socialdemokraterna förraåret försökte anslå reservationerna en gång till och räkna in dem ienprocentsmålet. Men det har man inte gjort . InternationeUt utvecklingssamarbete m. tn. 55 () replik: Jag vill bara meddelaatt jag lyssnade till hela anförande. 56INGEMAR () replik: Den dag vi hittar angelägna projekt, sägerAnita Bråkenhielm, skall vi kunna öka biståndet. Hur okänslig för behoven ivärlden får man vara, om man inte ser att det finns hur stora behov som helstatt täcka med de småsummor som kan anslå för bistånd? Varför inte anslåytterligare något till södra , till frontstaterna som blir mer och merpressade av apartheid-regimen i ? Varför inte anslå litet mer för atthejda den ökenutbredning som själv talar om? Varför inteanslå litet mer för att hjälpa flyktingarna i världens alla flyktingläger att InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. få litetdrägligare villkor? Varför inte anslå litet mer till katastrofförebyggandeåtgärder? Det går inte att motivera en neddragning av biståndet med hänvisningtill att det inte går att hitta angelägna projekt, säger inte först vill anvisa och sedan bestämma sig för hur pengarna skallanvändas. Men summera behoven - det kanske visar sig att det skulle behövas , När det gäller svenskt försvar har däremot moderaternauttalat sig för en årlig realhöjning av anslaget för att ge en signaltill omvärlden att vi måste rusta upp. Det kan vara motiverat att ge en sådansignal. Men när det kommer till biståndet ser inte att vi i Sverigeockså bör ge en signal till omvärlden att den fattiga världen behöver ökat stödfrån den rika världen. De ser i stället möjligheter att spara på svensktbistånd. Jag beklagar än en gång denna inställning, 57 () replik: Jag hör att har lyssnat på helamitt anförande. Jag skall ändå inte vara så ofin att jag tar tillbaka minursäkt. Till vill jag säga, att så länge detfinns 5,6 miljarder anslagna som ännu inte är använda, kanske det är svårt attanvisa pengarna fillräckligt snabbt. Det finns en risk att regeringen ochbiståndsmyndigheterna uppfattar det som generande med reservationerna ochfrestas att utbetala pengarna, för att så att säga bli av med dem, till någotsom de annars inte skulle ha betalat ut dem till. Det blir som i kommunalastyrelser och nämnder som får veta att om de inte använder pengarna före den 1januari fryser de inne, så det gäller att kvickt köpa någonting mellan jul ochnyår. Den situationen skall vi inte önska oss. När det gäller försvarsanslagen kan jag i detta sammanhanginte motstå frestelsen att återge vad statssekreteraren i försvarsdepartementeten gång sade: När vi anslår pengarna fill försvaret räknar vi aldrig med att deskall räcka. Vi kommer aldrig att kunna uppfylla det som vi föreslår. Han fickdå frågan av mig om det inte var ett egendomligt sätt att anslå pengar om manredan från början visste att det var för litet. Jag bad om en jämförelse medbiståndsanslaget. Då sade han: Ja, det är en annan sak. Där gäller det att göraav med en viss summa pengar. Här gäller det att så effektivt och sparsamt sommöjligt genomföra en viss verksamhet. Jag tycker inte vi skall behöva leva med den här typen avdiskussioner. Det behöver vi inte heller göra om vi erkänner att det vikfiga ärvad vi betalar ut-inte vad vi anslår. Då tycker jag att vi ärligt skall erkännaatt vi faktiskt inte kan betala ut pengarna i den takt som är planerad. Det kanvi i nästan all annan statlig verksamhet. Jag hoppas att denna situation inteskall bestå.. Som jag sade förut misstänker jag inte alls att regeringen, SIDAeller någon annan myndighet är illvillig när det gäller att betala ut pengar.Jag har talat mycket om de oerhört stora svårigheter som finns ibiståndsarbetet. Detta skall vi tänka på. Men vi skall inte hålla på med någonsorts debatt om olika människors moral hit eller dit. 58BRITTA HAMMARBACKEN (c); Som många konstaterat är dagens debatt mycketmångfaset-terad. Det är kanske så det skall vara. Det speglar ungefärbiståndsarbetets ideologi och vardag, teori och praktik, I den interna fördelningen av ämnena har jag intresseratmig särskilt för miljöfrågorna. Jag skall därför knyta fillbaka fill etftidigare anförande i ämnet. Jag vet att det annars kan bli rätt så friska kastmellan de olika ämnena, "De yttersta gränserna för all mänsklig verksamhetsätts av ekosystemen. Mänskligheten måste alltid leva inom de ramar som sättsav naturen," "Utvecklingsländerna måste ges möjligheter attutvecklas utifrån de ekologiska förutsättningarna och utan att miljö och naturföröds." Det är två citat ur motion om globalresurshushållning till 1978/riksdag som togs upp i det åretsbiståndsdebatt. Tiden var då, det vill jag gärna erkänna, inte riktigt mogenför ett bifall till vårt förslag angående ett internationellt ekologisktinstitut. Men det blev början på en debatt om det långsiktiga perspektivet ibiståndsarbetet. Förståelsen för att de globala miljöproblemen var en bidragandeorsak till nöd och katastrofer växte. Kanske som en följd härav infördes 1981ett biståndsanslag för miljö, markvård och energi. Det var en viktig markering.Det var en förnyelse och en vitalisering av biståndspolitiken. Framför allt vardet en hjälp till självhjälp och en början på ett långsiktigt förebyggandearbete för att förhindra katastrofer, I den första biståndsdebatt som hölls efter densocialdemokrafiska regeringens fillträde tvingades representant att konstatera följande; "Regeringens strykning av det särskilda anslaget förMiljö, markvård och energi är otrolig. Det är en allvarlig utmaning mot demiljontals människor som öknarna och de skövlade skogarna driver framförsig," Socialdemokraterna har iutskotfet gjort om irite en helömvändning så i alla fall en halv ömvändning, Detär tillfredsställande, somGunnel redan har påpekat. Man här gjort samma bedömning som bl, a,centerparfiet, att miljöbistånd och landsbygdsutveckling har en avgörandeinverkan på och en avgörande betydelse för framtid. Men man är inteberedd att återinföra den speciella anslagsposten. Den återfinns tyvärr endasti en reservation till betänkandet av , folkparfiet och gemensamt.Det hade annars, tycker jag, varit en logisk konsekvens till utskottstexten omäven socialdemokraterna förordat ett återinförande, och dessutom hade det variten markering av att särskilda riiedel skall avsättas till förebyggandeinsatser. Hur ser det då ut i de delar av världen som är mestutsatta för katastrofer av olika slag, för hunger, torka och översvämning? Låtmig få återge några uttalanden som gjorts i en del tidningar och tidskrifter. Det första citatet lyder: "Vi är nu över 5 miljardermänniskor på jorden. Över 1 miljard kan inte äta sig mätta," Vidare: "1 lider ca 40 miljonermänniskor av svält och undernäring, i ca 350 miljoner människor, I Afrikalever ungefär 100 miljoner människor på gränsen till svält," Internationellt utvecklingssamarbete m. m. InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. I ett annat uttalande heter det: "Det finns 15miljoner flyktingar i världen, av alla dessa finns i de fattigaländerna," Naturligtvis är politiskt och religiöst förtryck, krig ochinbördeskrig viktiga orsaker till att människor flyr från sitt hem och från sinregion. Men katastrofer som översvämningar och svält är hemsökelser somobarmhärtigt drabbar i första hand de små, de gamla och de svaga. Många ideella organisafioner har hjälpt till att lyftafram de ofta komplicerade sambanden när det gäller den stora nöden i världen.Röda korset är en av organisationerna, och från en av dess tidningar vill jagåterge ett avsnitt ur en rapport som gäller svältens Efiopien:"En människa som inte får mat konsumerar i stället långsamt sig själv. Detinåtvända våld som individen tvingas utöva mot sig själv förblir ansiktslöstoch obestraffat. Även när det som i fråga om massvält är det påtvingaderesultatet av en snedfördelning av tillgängliga resurser - såväl nationellt sominternafionellt. Svält är ett brott vars utövare inte etiketteras. Ur devälnärdas synpunkt är den bekväm också såtillvida att offren inte orkarprotestera. Massvälten försiggår under tystnad. Svälten maskeras ofta somnaturkatastrof," Är det då inte en naturkatastrof att torka sveper frameller att det förekommer översvämningar? Jo, visst är det så. Men de plötsliga,dramatiska händelserna är ofta bara toppen på ett i länder där en bredmajoritet av befolkningen lider av kronisk undernäring, dåliga sanitäraförhållanden m, m. Det är en mera "smygande" katastrof som till enbetydande del beror på människans eget handlande. Det är kanske inte såtacksamt och så intressant att skildra detta, och därför missar man oftasammanhang och bakgrund också när det gäller katastrofer. Varför har t. ex.antalet offer för naturkatastrofer i världen mer än sexdubblats mellan 60-taletoch 70-talet? Kanske - ja, troligen - finns svaret i den tysta katastrofen,Människan ändrar sin miljö så att den gradvis blir mer sårbar för vissakatastrofhändelser, och parallellt med detta ökar människornas egen sårbarhet. Exempel härpå ger ytterligare några pressklipp:"avverkas tropiska skogar motsvarande en yta av helaSvealand," "Varjeminut förvandlas en yta motsvarande 20 fotbollsplaner till öken," "förs matjord bort på grund avjordförstöring, enbart från det efiopiska höglandet.'' Den förre sudanesiske presidenten hävdade inför FAO:sårsmöte att tränger in i längs en bred front med enhastighet av . Exemplen kan bli många, många fler. Mitt i vår upplysta tid, då rapporter från världens allahörn kan redovisas hemma i våra vardagsrum, dåforskningsresultat debatteras och populariseras, så att även icke-forskareförstår, då kunskapen finns i högre grad än tidigare om allt fler förfinade sammanhangi livet, så ökar de skrämmande exemplen - ökar i omfång och ökar när det gällerantalet drabbade. Tecknen på att vi handskas ovarsamt och kortsiktigt med vårglobala miljö får inte bli fler. Vid sidan av allt annat biståndsarbete - och där är detviktigt att upprepa det som lyfte fram tidigare och som faktisktstår i en av de reservationer som bär ett centernamn - måste man upprätthållaen skillnad mellan en akut ochoförutsedd nödsituafion och ett reguljärt bistånd, även om detta är inriktat påde i viss mening permanenta katastrofer som råder i många länder. Det skallalltså vara en boskillnad mellan de akuta och de förebyggande insatserna. Menbägge måste givetvis finnas sida vid sida. Detbehövs en återplantering och en nyplantering av skog. Det behövs bredamarkvårdsprogram. Det behövs särskilda satsningar på vattenprogram. Det behövsåtgärder för att minska överbetning och brännvedskris, Uksom mycket annat. Detbehövs en särskild satsning, gärna i form av områdesprogram, som kompletterardet landinriktade biståndet; man skall kunna gå över ett problemområde oavsettom det korsar en gräns. Detär redan utsatta människor som drabbas. Det är människor som har nog med attskaffa mat för dagen som behöver vår solidaritet för att kunna få en tryggaremorgondag. Jag yrkar därför, fru talman, bifall till reservationerna 68 och71. Ihungerns spår kommer ofta sjukdomarna, eller också drabbar sjukdomarnahårdare. vet vi att HIV-smittan med dess fruktade följeslagareaids drabbar mycket hårt i många delar av de mest utsatta länderna. Härvidlagär jag glad att kunna konstatera och understryka att utskottet gör en viktigmarkering genom att påpeka att vi måste gå fram på bred front och samarbetabåde nordiskt och internationeUt. Det finns en beredvillighet i skrivningen somjag tycker att man skall lyfta fram, liksom förslaget om tillkännagivande frånetf enhälligt utskott. Slutligenhar i reservation 53 markerat betydelsen av de regionalainsatserna i södra genom att förorda att anslagsposten ökas med 50 milj.kr, i förhållande till regeringens förslag. Men, fru talman, eftersom dettaredan har berörts av andra talare och eftersom jag inte upplever saken så att detfinns några egentliga motsättningar mellan majoritet och minoritet på dennapunkt avstår jag från att argumentera och inskränker mig till att yrka bifalltill reservation 53, InternationeUtutvecklingssamarbete m. m. Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 59 (vpk): Jag skall kortfattat beröra några av vpk:s reservationer till detta betänkande. Menjag vill först säga att jag anser att det här betänkandet om biståndspolitikeni många stycken är mycket bra och att det, till skillnad från de betänkandensom vi fidigare har behandlat här, på ett mycket avgörande ochbra sätt tillbakavisa de moderata attackerna och den högervridning som hargjort sig ganska märkbar här . Det hälsar jag och mittparfi naturligtvis med stor tillfredsställelse. Jagskall uppehålla mig litet vid reservationerna 39 och 49, som handlar omSydostasien, dvs. Vihar , vilket är väl bekant, kämpat för att biståndet fill Vietnamskall bibehållas och inte trappas ned, såsom har skett. , ändasedan 1976 när vi fick ny majoritet i , har attackerna mot ,det vietnamesiska folket och återuppbyggnadsarbetet efter de Prot.,1986/87:108 InternationeUt.utveck-lingssamarbete m. m. förfärligakrigen varit otroliga här i - och naturligtvis'också i andra länder.Attackerna har varit mycket aggressiva, speciellt naturligtvis från moderatasamlingsparfiet. Tyvärr har också de andra borgerliga partierna dragits med idessa attacker. Detta manifesterades 1976, direkt när vi fick en borgerligmajoritet i , geriom en sänkning av biståndet till . Sedan hardet fortgått på samma sätt. Det är ju skönt' att vi inte har haft fortsattaborgerliga majoriteter- för då skulle vi ha haft ett biståndsläge och enbiståndspolitik som åtminstone de av oss som tycker att det gäller en viktigfråga hade fått skämmas för. Men det är ur vår synpunkt inte tillfredsställande som detär . Vi tycker att de prutningar på Vietnambiståndet som sker inte äracceptabla. Vi har föreslagit en höjning av landramen till med 50 milj.kr. Det är inte särskilt mycket pengar i sammanhanget. Jag skall inte uppehålla mig alltför mycket vid deargument som har använts av Vietnambiståndets motståndare. De har ju varit uppei talarstolen . Det är förvånansvärt att en sådan rapport som denBertil Måbrink nämnde här - rapport om Bai ochskogsarbetarnas villkor - har använts på det sett som skett. Där fanns faktisktmycket av både-och, vilket visade med sina citat här , ' Vi har självfallet också krifiserat de förhållanden somframför allt de skogsarbetande kvinnorna har utsatts för i , och det finns klara indikationer på att dessa förhåUanden nu kommer att förbättras. Men det som har redovisats i massmedia från heladenna omfattande rapport, och som har använts i debatten, har varit sådant att man kunde ha trott att skrivningar enbart varit kritiska och nedgörande, vilket ingalunda var fallet, , I fredsuppgörelsen mellan och , som nästanhar blivit bortglömd - utom av dem som sysslar med frågorna, kanske - lovadeUSA att ställa upp med hjälp för återuppbyggnad i landet, att hjälpa till attläka krigets sår, som det hette, Vi vet också att inte en cent av medel från har kommit i det sammanhanget. Det är ju därför som det är så viktigt attländer som fortsätter och ställer upp för det här folket, hjälper tillatt få landet på fötter. Det behöver inte ske krifiklöst, vilket ju harframhåUits gång på gång i debatten. Jag tycker att det vore bra om vi för framtiden i dessabiståndsdiskussioner kunde få en ytterligare tillbakatryckning av högeroffensivenmot , och om vi kunde komma fill insikt om att det fortfarande finnsstora behov i områden där vi har stora möjligheter att hjälpa och där ocksåhjälpen kommer fram till folket och inte hamnar, som har sagts tidigare här idebatten, hos eliter eller i toppen av samhället - för det gör inte Vietnambiståndet, Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till vårreservation 39 om ökat bistånd till ,