prot · GA0917 · 1986-12-31 00:00:00 — Vi vet ju, och def visar också utredningom de fristående skolorna, aft def är de skolor som har samma mål somföräldrarna som uppvisar de allra bästa resultaten när det gäller inlärningenoch elevernas prestationer. Min fråga kvarstår alltså: Vilka ytterligare frihetertänker regeringen ge föräldrarna i den budgetproposition som kommer tillhösten? Vi har ännu inte sett att yalfriheten utökats som man skulle kunnavänta sig. 4 protokoll 1986/87:16-18 Om intagningen till gymnasieskolan 29GÖRAN ALLMÉR (m): . Utbildningsministern betonade i sitt svar påmin fråga att skolväsendet skall vara till nytta för den enskilde eleven. Iinterpellationssvaret säger dock utbildningsministern, som intäkt för aft intebeyilja statsbidrag till de aktuella skolorna i , atf dessa intetillför det allmänna skolväsendet någonting nytt och att de därför inte skallha statsbidrag. Men då är def väl ändå infe, herr utbildningsminister, denenskilde elevens intressen som man har tagit hänsyn till utan statsnyttans -det går det väl inte att komma ifrån. Sedan något om artikel, i vilken herrHegeland tydligen har uttalat sig pm social skiktning. Den diskussionen börutbildningsministern föra med och'inte med mig. Jag har inteläst artikel och kan alltså inte enbart på grundval av ettlösryckt citat gå i svaromål. Överläggningenvar härmed avslutad. 7 §Svar på interpellation 1986/87:30 om intagningen till gymnasieskolan har frågat vad jag tänkergöra för atf löftet i regeringsförklaringen om att bereda alla under 20 årplats i gymnasieskolan skall kunna uppfyllas. Hon hänvisar fill en rapporttidigare från () om att 5 000 16- och 17-åringarsaknade gymnasieplats. Detta skulle motsvara av alla sökande iåldersgruppen, vilket skulle vara en försämring mof , då varutan plats. påminner också om partimofionvid förra om ytterligare 4 000 platser och säger atf med en sådanökning skulle nästan alla som sökt ha fått en plats i gyrnnasieskolan. Här vill jag först med helt färsk statistik göra klart attintagningsläget för ungdomar faktiskt inte är sämre än . Jagskall sedan gå över till vad som konkret kan göras för aft förbättrasituationen och därmed uppfylla regeringsförklaringens löfte på det härområdet. Jag har från SÖ inhämtat att det vid ett senare mättillfälle- den 15 september- inte var 5 000 utan 3 700 16- och 17-åringar som sökt meninte kommit in i gymnasieskolan, Def innebär 3,av de sökande, alltsåpraktiskt taget samma andel som . Men vilka är då orsakerna till att vissa ungdomar inte kommerin i gymnasieskolan? Det finns flera orsaker, och jag tycker atf det är viktigt att förutsättningslöst göra dem klara för sig i denna fråga, som så ofta debatterats här i kammaren, ; - Låt mig börja med årets situafion. Trots aft de sökande16- och 17-åringarna utan gymnasieplats nu alltså är 3 700, skulle den ökningmed 4 000 årselevplatser, som ville ha, ändå inte ha räckt till föratt ge alla 16-och 17-åringar en plats,. Skälen är åtminstone fre. Eftersom det går åt tre årselevplatser för enintagningsplats på en treårig utbildning, två på en tvåårig osv,, skuMe de 4000 årselevplatserna bara ha räckt tillca I 700 intagningsplatser. Dessa skulle vidare med bara liten och för övrigtrent teoretisk marginal ha räckt fill för alla de 1 540 16- och 17-åringar sombara hade gjort ett enda val till gymnasieskolan. Det var alltså 1 500 av 3700, eller fyra av tio bland dem som inte kom in, som bara kunde tänka sig aftgå på en enda utbildning bland de hundrafals linjer och specialkurser somerbjuds i gymnasieskolan direkt efter ! Härfill kommer slutligenproblemet med vakanta platser, vilka blivit allt fler under de senare åren.Åtminstone en del av dessa är av den arten att de inte kan undvikas. Jag räknarsamtidigt med aft det nya, mer elevrelaterade statsbidragssystemet skall kunnabidra fill en mer rationell organisation. När jag kallade marginalen för rent teoretisk syftade jagpä att de elevantal vi här talar om gäller för hela riket. I detta ligger fleraproblem, när det gäller de enskilda elevernas situation. Jag skall här bara taupp ett par ytterlighets-exempel. Ca 120 av de drygt 1 500 16- och 17-äringarna, som barahade ett val till gymnasieskolan, hade gjort så udda val aft de - räknat överhela riket - aldrig hade kunnat bilda en enda klass av minsta tillåtna storlek,nämligen åtta elever. Denna grupp ungdomar skulle alltså inte kunna få sina valtillgodosedda, ens'om de vore beredda att resa över halva till en skola! Det är givetvis lättare att starta klasser i populärareutbildningar, t. ex. fill frisör eller kosmetolog. Vi kan dock inte räkna medatt def tusental ungdomar som har valt dessa utbildningar i första hand skullefördela sig så jämnt över landets gymnasieskolor, att de kunde fylla drygt 60klasser jämnt upp med praktiskt taget 16 elever i varje. Vi måste anta en storresebenägenhet hos de sökande för aft inte en del klasser skulle bli sämrefyllda. Vakanser skulle uppstå, och totalt skulle def behövas .fler klasser -med ökade kostnader som följd, bara för dessa två utbildningar. Jag vill betona att jag med mina exempel bara försöktbelysa det omöjliga i att fillgodose varje enskild individs önskemål. Jag harinte avsett atf gå in i de bedömningar som i vanlig ordning skall göras påolika nivåer av lämpligt utbildningsutbud i förhållande till arbetsmarknaden.Till den frågan vill jag återkomma. Sammanfattningsvis har vi med gymnasieskolans mycket bredautbud i vissa fall stora problem att anpassa antalet intagningsklasser tillelevernas sökande. Def flnns ingen universalmetod för att komma till rätta meddessa problem. En viktig slutsats som jag för min del vill dra är atfdebatten om intagningen fill gymnasieskolan kanske väl mycket harförts i rena siffertermer. Som jag ser det gäller frågan mer elevernas val och- främst - utbildningens innehåll. Detta håller vi också som bäst på med atfanalysera i beredningen av förslagen om en förändrad yrkesutbildning. Det ärenligt min mening på det området som vi har mest att göra. För mig blir den naturliga början att söka korta köernatill gymnasieskolan där de är längst. Längst är köerna till ett antalyrkesutbildningar. fick av dem som sökte till entre- eller fyraårig linje sina val tillgodosedda, medan def bara var en mindreandel, nämligen , av dem som sökte fill en yrkesutbildning som kom in påden valda studievägen. I åretsintagning kan detta belysas med siffror från t. ex. el-teleteknisk och Om intagningen till gymnasieskolan Om intagningen till gymnasieskolan livsmedelsteknisklinje, där totalt inemot 1 000 ungdomar stod utan plats. Samtidigtvar det bara Htet över 250 ungdomar i samma åldersgrupp som blev utan plats pånågon av de fem tre- och fyraåriga linjerna. Denna bild är inte ny för året utan tvärtom typisk för desenaste 10-15 åren. Försöken aft anpassa utbudet efter elevernas val har gåttbetydligt trögare på def yrkesinriktade området än på det teoretiska. Jag anseratt detta är särskilt olyckligt, eftersom de elever som väljer en yrkesinriktadstudieväg oftare har sitt val spm def enda tänkbara och realistiska än de avderas kamrater som väljer bland de teoretiska utbildningarna, som det judessutom är mycket lättare att komma in på. Särskilt när det gäller de yrkesinriktade studievägarnaspelar kommunernas vilja och möjligheter aft starta utbildning en stor roll.Jag avser därför att med det snaraste fa upp frågan om en utbyggnad av vissayrkesutbildningar med företrädare för skolhuvudmännen, såväl de primärkommunalasom de landstingskommunala. På de senares område är vårdlinjen av särskiltintresse med hänsyn fill elevernas val. av dem som är ochsökt till den linjen har inte kommit in. Jag lägger också en särskild vikt vid diskussioner om attbygga ut yrkesutbildningen på sådana områden där gymnasieskolan aktivt kanbidra till en önskvärd regional utveckling och balans på arbetsmarknaden.Utbildning på gymnasial nivå har enligt allt fler bedömare börjat ses som enmycket viktig lokaliseringsfaktor. Tillgäng till välutbildad arbetskraft är ettprimärt behov hos industrin. Om vi kan nå fram längs de vägar som jag här har visat på,når vi ett dubbeU mål - till gagn för både eleverna själva och en god regionalutveckling. 31YLVA (): Först ett tack till utbildningsministern försvaret, som visserligen redovisar tänkta initiativ för hur man skallkunna förbättra gymnasieintagningen, men inte ger något svar på hur de 3 700ungdomar som just nu står utan gymnasieplats skall få sin utbildning. Även om den senaste statistiken är glädjande så till vidaatt det inte är 5 000 utan 3 700 som är utan gymnasieplats, kvarstår def faktumatt situationen infe är ett dugg bättre än . Jag inser väl aftdet inte finns någon universalmefod för att tillförsäkra alla elever engymnasieplafs, likaså att somligas val kan vara så udda eller specifika att deinte med rimliga insatser går att tillfredsställa. Men med fler platser fillförfogande kan man uppenbarligen ge fler elever plats i gymnasieskolan. Utbildningsministern raljerar en smula över attfolkparfiets förslag om ytterligare 4 000 platser ändock inte skulle ha räckttill. Vi grundade vårt ställningstagande på beräkningar, demest tillförlitliga beräkningar som är tillgängliga . SÖ;s bedömning var uppenbart i underkant, men regeringen hartydligen missbedömt situationen ännu mer. Utbildningsministern kunde ändå kostapå sig erkännandet atf med vårt förslag hade fakfiskt ytterligare 1 700 eleverkommit in i gymnasieskolan. Def är farligt att låta det bästa bli def godasfiende. Med utgångspunkt i vårt förslag och med en vilja fill flexibilitet hade kanske deflesta elever kunnat få sin gymnasieplats . Utbildningsministern talar om aft debatten omgymnasieintagningen mer borde handla om utbildningens innehåll. Jag håller medom aft det är en mycket viktig fråga, men för de elever som blev utangymnasieplafs är def ändå viktigast att först komma in. Statsrådet säger vidareatt "bara" drygt 250 ungdomar blev utan plats på de tre- ochfyraåriga linjerna. Det är dock 250 ungdomar som uppenbarligen är beredda tilllängre utbildning av något slag-högskolestudier eller någon av gymnasieskolanspåbyggnadslinjer - med allt vad det innebär av goda samhällsinsatser. Statsrådet tar också upp frågan om utbyggnad av vissayrkesutbildningar. Med tanke på de goda resultat som allfid visats vidlärlingsutbildning förutsätter jag att statsrådet menar att utbyggnadsåtgärdernaockså skall gälla denna utbildning. De åtgärder som svaret redovisar är alla åtgärder på långsikt, som är naturliga i ett normalt utvecklingsarbete i utbildningsväsendet.Regeringsförklaringen brukar, om inte annat anges, avse . Medtanke på att socialdemokraterna sagt samma sak i två fidigare regeringsförklaringarmåste vi få besked. När är detegentligen som alla skall få plats i gymnasieskolan? Vilka snabba insatser tänker utbildningsministern göra föratt förbättra läget? Ingår lärlingsutbildningen i den grupp avyrkesutbildningar som utbildningsministern vill bygga ut? Om intagningen till gymnasieskolan Jag vill på frågan om lärlingsutbildningenoch den företags-förlagda utbildningen helt kort svara aft def är ett ämne sombör behandlas i samband med den reformering av den yrkesinriktade delen avgymnasieskolan som vi förutser skall komma att ske. När det gäller platser i gymnasieskolanbereder vi nu det förslag som har lagt fram och återkommermed förslag till i budgetproppsitipnen. Jag vill också poängtera att jagingalunda avsett att ironisera över det förslag om ytterligare 4 000årselevplatser som motionerat om. Jag har tvärtom påpekat att det -om det blivit beslut - hade kunnat ge plats åt ytterligare ett antalelever, dock inte 4 000 som man kanske kan tro när man läser förslaget. 33YLVA (); Det faktum att vi har ungefär sammadebatt här om gymnasieintagningarna måste väl ändå ge regeringen enfingervisning om att man beräknar antalet intagningsplatser alldeles för snävt.Så sent som hade vi en debatt om intagningsplatserna i . Dåförekom uppgifter i pressen om att mellan 1 000 och 2 000 elever skulle ståutan plats om man skulle döma efter de preliminära intagningarna. vet vi attdet för del faktiskt är 1 000 av de allra yngsta ungdomarna, dvs.16-åringarna, som står utan gymnasieplats, oräknat de äldre för att inte talaom 20-åringarna. Om regeringen hade gjort någonfing Om beredskapsplaneringen för hälso-och sjukvården i krig Prot.1986/87:17 som stod till buds, eller genast när man fick beskedet, hademånga av dessa elever faktiskt haft en plats i gymnasieskolan . Det är viktigt aft just de allra yngsta med detsamma slussas in iutbildning, så atf de inte hamnar utanför utbildningssystemet. Vi vet ju ändåatt de direkta övergångarna är de bästa för eleverna, eftersom de allra yngstahar svårt aft få lämplig sysselsättning i väntan på utbildning. Alla de utfästelser som gjorts i olikaregeringsdeklarationer har alltså bara varit tomma löften - man säger att manskall ta initiativ, att man skall ta upp överläggningar, men ännu har maningenting gjort. När det gäller de vårdutbildningar somutbildningsministern tar upp har jag under den korta fid som stått fill buds,dvs. helgen, infe haft möjlighet att skaffa mig ytterligare uppgifter. Men jagvill ändå säga att det är oerhört alarmerande att av de sökande inte harfått plats som sjukvården ropar efter personal. Detta kan inte varanågon situation som har uppkommit just . Det skulle vara intressant omutbildningsministern utvecklade det litet närmare. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 1986/87:14 omberedskapsplaneringen för hälso-och sjukvården i krig i har bett mig redogöraför min bedömning av beredskapsläget i fråga om hälso- och sjukvården i krig.Mitt svar lämnas efter samråd med socialministern. Hälso- och sjukvården i krig bör ses som ettsammanhängande system med civila och militära delar. Huvuddelen utgörs av dencivila hälso- och sjukvården som omställts för krig. Den militära sjukvårdsorganisationenkompletterar den civila främst avseende akut omhändertagande och transporter, försvarsbeslut uppmärksammades hälso- ochsjukvården som en av de svagaste länkarna i totalförsvaret, främst mof bakgrundav den otillfredsställande beredskapen vad gäller försörjning med sjukvårdsmaterielav förbrukningskaraktär, I försvarsbeslutet preciserades den långsikfigainriktningen av hälso- och sjukvården i krig. Därvid prioriterades åtgärder föratt fillgodose krigsbehovet av sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär samtläkemedel och utbildning, I försvarsbeslutet angavs vidare några områden därunderlaget inte var fillräckligt för att bedöma den långsiktiga inriktningen.Dessa områden var sjukvårdens skydd, sjuktransporter samt utnyttjande av hälso-och sjukvårdspersonal i krig. Ekonomiska resurser avdelades i 1982 årsförsvarsbeslut förutom till försvarsmakten till avseende dencivila hälso- och sjukvårdens beredskap i krig. här åtgärder vidtagits för att förbättrasjukvårdsberedska pen, bl, a. genom omorganisering och modernisering av stora delar av de militära sjukvårds- och sjuktransporfresurserna och genom utökad lagring av 54 sjukvårdsmateriel avförbrukningskaraktär. Genomförandet av 1982 års försvarsbesluthar försenats i vissa delar. Den nu sittande försvarskommittén, 1984 årsförsvarskommitté, har funnit skäl att särskilt uppmärksamma behoven avförbättringar inom vissa områden av den civila delen av totalförsvaret. Dit hörhälso- och sjukvården, telekommunikationerna och elförsörjningen, 1 de anvisningar för det civila totalförsvaretsprogramplanering som regeringen lämnade har regeringen betonatbehovet av förbättringar inom hälso- och sjukvården i krig. Enligt min mening måste vi ha ett starkt och allsidigtsammansatt totalförsvar. Vi måste vara beredda att möta angrepp med militäramedel, men vi måste kunna klara försörjning, kunna ge skydd åt civilbefolkning,upprätthålla viktiga samhällsfunktioner som transporter,-energiförsörjning ochproduktion men även och infe minst ha en väl furigerande sjukvård i krig.Sjukvårdsfrågorna får inte ha en sekundär roll i beredskapsplaneringen. och överbefälhavaren har till regeringenöverlämnat programplan m, m, för funktionenhälso- och sjukvård i krig. Dettamaterial övervägs nu både av försvarskommittén och inom . Som jag nämnde har både försvarskommittén ochregeringen i sina anvisningar framhållit behovet av förbättringar inom hälso- och sjukvården i krig. Jag utgår från att försvarskommittén i sitt slutbetänkande kommer aft lämna förslag till lämpliga åtgärder för att förbättra beredskapen på detta område, . Hälso- och sjukvården i krig kommer att bli en av deviktiga frågorna försvarsbeslut. Prot,1986/87:17 Om beredskapsplaneringen för hälso- och sjukvården i krig 35GUNNAR i (m); Tillåt mig att tacka försvarsministern försvaret på min interpellation. Jag hade utbett mig en redogörelse för försvarsministernsbedömning av läget för hälso- och sjukvården i landet om vi skulle drabbas avett krig inom de närmaste-åren och därvid även bett honom atf redovisa sinaambitioner atf möjligt tillgodose de stora brister som gång på gångpåvisats på detta område. som försvarsministern framhåller att båderegeringen och försvarskommittén är medvetna om de fortsättningsvis beståendesvagheterna och bristerna i fråga om våra resurser att tillgodose sjukvårdenunder krigsförhållanden, tycks försvarsministern inte vara beredd att ageraförrän försvarskommittén lämnat sitt slutbetänkande och - förmodar jag -regering och riksdag fattat ett nytt, övergripandeförsvarsbeslut. som jag har en viss förståelse för detta måste jagemellertid också beklaga den ytterligare fördröjning av en under allaomständigheter ofrånkomlig uppbyggnad av nödvändiga materiella resurser, somdetta innebär. programplan 1987-1992 är - liksom de tidigare -en skakande läsning. Den redovisar ett faktiskt årligt medelsbehov föroundgängliga investeringar och åtgärder som är mer än dubbelt sä stort som denram regeringen angivit för programplaneringen. Det är inte av okynne som jag riktat dennainterpellation till försvarsminister , 1982 hade jag anledningaft Om beredskapsplaneringen för hälso- och sjukvården i krig Prot.1986/87:17 diskutera hithörande problem med dåvarande statsrådet , och1983 resp, 1984 blev det statsrådet tur. Damernahade tyvärr inte mycket substantiellt att komma med. Statsrådet 1984 att de påtalade bristerna i dåvarande programplanborde kunna vara avhjälpta 1987, Dit är det nu knappt . Den nuföreliggande ambitiösa programplanen ger inga hållpunkter för atf så skulle blifallet. Sådana växlar har försvarsministern nu i varje fall aktat sig för attutställa. Jag är tacksam för att försvarsministern infe, som en av sinaföreträdare, lämnat över min interpellation fill någon socialminister utansvarat själv, Def känns liksom riktigare så. fick jag minförsta militära utbildning i och kunde jag, en veckaefter inryckningen som värnpliktig läkare vid där, under sjukmönstringenhöra en röst i radion som meddelade atf främmande trupper besattDanmark och landstigit i , Def föll lott att som ensamläkare ansvara för den militära och civila sjukvården inom ett område på 4kvadratmil fastland och öar kring den numera så välbekanta , Jag harmed rörelse konstaterat i rullan att försvaret fortfarande räknar med minatjänster, om så skulle erfordras, Def är bl, a, därför jag så envist bevakardetta område i . Inte bara de sjuka och skadade utan lika mycket desom förväntas skola ta hand om dem kan begära att rimliga resurser ställs tillförfogande, 1980, för sex och ett halvt är sedan, hoppades en avförsvarsministerns ' företrädare, , att de materiella bristerna isjukvårdsberedskapen skulle vara undanröjda inom mindre än , 1982 - närRRV uttalat att den dåvarande programplanen visade "en skrämmande bild avbrister" -trodde den dåvarande sjukvårdsminisfern, , att manskulle kunna komplettera befintliga brister om det blev krig. Sanningen ärförstås att det då i allmänhet är . Statsrådet uppgav åretdärpå att "mycket återstår att göra", men väntade på en ny utredningsom skulle bli klar , Året därpå (1984) ansåg statsrådet bristerna skulle kunna vara avhjälpta vid periodens slut, dvs, från nuräknat . Om vi ser efter i senaste programplan för1987-1992, så finner vi att "endast en mindre del av läkemedelsbehovet förden tillkommande krigsfallsbelastningen finns anskaffad".Så är det med den saken, och så är det med nästan alla andra områden avsjukvårdsberedskapen i krig. Sanningen är att om man har en total budgetram,så ökar driftskostnaderna oavbrutet på investeringsdelens bekostnad. Det är nogett understatement när försvarsministern i sitt svar säger att genomförandet av1982 års försvarsbeslut på detta område "har försenats i vissadelar". Statsråden och besväradesmåhända av konstitutionella begränsningar. Sådana borde inte behöva besväraförsvarsministern, som på ett förtroendeinjagande sätt följt arménskrigsförbandsöv-ningar. kontakter med har gett migintrycket att han är karl för sin haft. Och detta borde vara särskilt uttalatom den - som vi sett pä bilderna - är av stål. anmodade jag den dåvarande sjukvårdsminisfern att"ta befälet", men det ville hon infe. Jag tillåter mig aft på nyttrikta samma 56 uppmaning nu till ; Skrivborden tyngs av havererade programplaner.Ta tag i den senaste och förvandla den till materiel och -utbildad - personalomgående och inte vid eller efter programperiodens slut, 36 (vpk): Def här aren mycket angelägen interpellation,och jag tycker att det är bra att detta kommer upp till diskussion före denstora försvarsdebatfen . Det är de ansvariga för hälso- ochsjukvården i krig slog larm om dessa förhållanden. Det var redan då ett gammaltproblem. sade års försvarsbeslut att resurserna varotillräckliga, att läget var katastrofalt och att någonting måste göras ganskasnabbt. Vi har ju hört här hur i Värmdöredogjort förvadsom hänt , och man kan säga atf det helt enkelt ärkatastrofalt. Det är infe bara fråga om en sådan enkel sak somengångsförpackningar för sjukvårdsmateriel, som det talas om i interpellationssvaret,Def är i och för sig illa nog att man inom t, ex, civilförsvaret bytt ut gammalsjukvårdsmateriel som kan steriliseras och användas på nytt motengångsförpackningar. Om det ändå vore så enkelt. Detta är katastrofalt i ochför sig, men det är en mycket liten del av problemet. bar med hjälp av konsulter låtit utredavad som skulle kunna hända vid våra stora sjukhus såsom Akademiska i ,och här i i händelse av krig. Jag talar dåom ett konventionellt krigsfall och inte om kärnvapenkrig. Då har vi kanskeinte anledning att diskutera vare sig det ena eller det andra. Utredningarnahar visat att man kanske infe skulle kunna utföra någonting alls vid dessastora sjukhus eller atf sjukhusen i mycket ringa grad skulle komma att fungera.Där finns inga säkra utrymmen. Där finns inte tillräckliga reservaggregat föratt tillhandahålla elektrisk ström. Sjukhusen ligger öppet i stora koncentrationer,och det är lätt att slå ut dem. Man kan ju fråga sig hur def skulle se ut efter en veckasstrider med bekämpning av civilbefolkningen i våra storstäder. Svårt såradecivila människor och soldater från fälfsjukhusen blir liggande påuppsamlingsplatser vid transportvägarna, och ingen kan ta dem vare sig frameller tillbaka. Hur länge tror man atf den s, k, försvarsviljan under sådanaförhållanden skall kunna upprätthållas i landet? Det talas här om programplaner, och det kan varaintressant att påminna om att anslagen till det militära försvaret för ettbudgetår ligger på ca 23 miljarder, dvs, 2 300 milj, kr.Anslagen för beredskap och åtgärder inom hälso- och sjukvården i krig ligger idef lägsta alternativet under 100 miljoner, i ett högre alternafiv ungefär viddet dubbla, som här har sagts, nämligen några tiotal miljoner över 100 milj,kr. Relationen är alltså 2 300 miljoner för de militära systemen och omkring100 miljoner för upprätthållande av beredskapen för hälso- och sjukvård i krig. Detta hindrar dock inte atf försvarsminister efterförsvarsminister sfiger fram och läser upp den mening där det sägs atf vi skallha ett starkt och allsidigt sammansatt totalförsvar.