prot · GA09135 · 1986-12-31 00:00:00 — Vi villockså ha en barnomsorgspolifik som ger mera inflytande till föräldrarna, somger föräldrarrta större möjligheter aft välja. Därför ser vi det som crtnödvärtdig-het atf föräldrarnas ekonomiska ställrtirtg stärks, så atfföräldrarna kan välja mellart olika typer av barrtomsorg och kart välja önskadlängd på sirt arbetsirtsats. Väldigt många föräldrar skulle gärna vilja arbetakortare fid om de hade ekonomiska förutsättningar. Den ertda möjlighetert attge dem denna valfrihet är faktiskt att stärka barnfamiljerrtas ekortomiskaställrtirtg. Detta, fru talmart, har vi försökt vinna stöd för. Vikommer att fortsätta aft arbeta för def här i och på andra håll ilandet. Jag ber, fru talman, aft få yrka bifall till dereservationer som ställt sig bakom och i övrigt till utskottefsyrkande. 35GÖTE (): Det kom en opinionsurtdersökrting. I den hademan ställt frågan till svertska föräldrar och även fill andra grupper; Vadföredrar ni när det gäller ert utbygguad av familjepolitiken, envårdrtadsersättrtirtg eller crt crtsidig satsrting på kommuual barrtomsorg?Svaret kom klart och erttydigt; ville ha crt vårdrtadsersättrting. 34 %ansåg att mart ertbart skulle satsa på den kommunala barnomsorgert. Det kom ytteriigare en opiniortsurtdersökrting. Därställdes frågan: Tycker ni att mart skall särtka skattcrt för barrtfamiljerna,eller skall man öka barrtbidragcrt? Ävert här gav svarcrt ett erttydigt ochklart majoritetsutslag: ' ansåg att skatt efter försörjnirtgsbörda varbättre. Ertdast tyckte ,aft man skulle satsa på barnbidragen. Det kom eri proposifion om nyastafsbidragsregler för barrtomsorgert. I dcrt propositiorten sägerdepartementschefen bl. a. aft daghemmen inte skall få några statsbidrag om deirtte håller öppet mirtst . Utskoftsmajorifeten har nuanslutit sig till det förslaget. Det visar aft den socialdemokratiskafamiljepolitiken är i otakt med tiden, Def framgår inte mirtst av de två undersökningarsom jag har refererat fill. Det är ingalurtda rtågot nytt. Vi har fidigare haftliknande opinionsmätningar som gett samma utslag; Märtrtiskorna vill ha en ökadfrihet, ert ökad valfrihet för familjen. Man vill ge familjen ett störreansvar. Man vill starkare markera föräldrarnas ställning i relation tillpolifisk styrnirtg. Socialdémokraterrta går motsatt väg. De drar åt ytterligareetf srtäpp på dcrt politiska grimman runt halsen på barrtfamiljerna, i ställetför att gå dcrt väg som majoritetert av föräldrarrta föredrar. Hur slår uu bestämmclscrt om att daghem skall hålla öppetmirtst om mot den kommunla och dcrt alterrtativabarrtomsorgert? Man säger; Ni måste ha öppet , annars blirdet inget statsbidrag. Låt mig ta på somexempel. Det är en skola som har verkat i urtgefär och som har utvecklatsi takt med . strömrtirtgarrta i tidert. Där finns 32 barn. Föräldrarna gör enmycket berömvärd insats när det gäller att driva denna verksamhet tillsammansmed lärarrta utifrårt Mortfessoripedagogikcrt. , såledeshelt nyligert, sade kommunen; Om ni inte ökar öppettiden perdag får ni irtget statsbidrag. Vi kan inte ta med er i barrtomsorgsplartcn. Förskolan ökade öppettidcrt frårt fyra till förnågra månader sedan. Sedan kom en proposition där man säger; Om ni irtte ökaröppettidcrt , får ni inget statsbidrag. Vadkommer detta att innebära? Det kommer att innebära oerhörda päfresfrtingar förRudboda Monfcssoriförskola på , Man har byggt om lokalernaför . Man vet att man får brist på förskollärare om mart skalluppfylla dessa bestämmelser om timarttal. Till på'köpet kommer dertna'ändrirtgi statsbidragsbestämmelserrta att genomföras tidsmässigt så att det kan skapaytterligare problem. säger vissa att man nog tvingas lägga ner RudbodaMorttessoriförskola på , Varför? Jo, därför att det kom en propositiortfrån den Ekonomiskt stöd tid barnfamiljer, m. m. Ekonomiskt stöd tid barnfamiljer, m. m. socialdemokratiskaregerirtgert, en proposifion som går stick i stäv mot vad många menar varariktigt i ett sådant här sammanhartg. Def är mycket allvarligt att mart läggerförslag som slår på detta vis. Från moderata samlingspartiefs sida har viunder krävt en familjepolitik som är bättre anpassad till föräldrarnasönskemål. Vem får nu betala för en familjepolitik som infe är anpassad tilldessa önskemål? Jo, def får givetvis de göra som irtte kan utnyttja dagenssystem med bidrag och stöd utifrårt de egrta örtskcmålcrt. Frårt moderat sidamertar vi att mart måste bygga upp familjepolitiken utifrån en helhetssyrt. Vimåste t. o. m. gå så långt att vi gör justeringar i svensk lagstiftning ochstarkare garanterar rätten för föräldrarna atf själva bestämma över sin tillvaronär det gäller att ta ställrting i olika situationer. Vi menar attsociallagsfiftnirtgcn måste anpassas efter dessa önskemål i störreutsträcknirtg än vad som sker. Vi måste få ett skattesystem som tar hänsyn tillförsörjningsbördan. Har man många barn, skall man också få en lägre skatt. Ertvårdnadsersätfnirtg är egentligen nödvändig för att ge rättvisa och valfrihetnär det gäller möjligheten till alternafiva barrtomsorgsformer. Artrt-CathrineHaglund kommer ytterligare att belysa barnomsorgsfrägorrta i ett sertareirtlägg. Vi har också sagt att om mart har så låg inkomst atf maninfe kan betala skatt, om man önskar få nedsatt skatt därför att man harnedsatt skatteförmåga, skall den möjligheten ges. Även socialtjänstlagen måsteanpassas så atf def skall vara möjligt atf få bistånd om man själv vill fa handom sina barn och familjcrt irtte kan leva på en inkomst. Detta irtnebar inte en försämring för debarnfamiljer där båda föräldrarna vill förvärvsarbeta och där man artser attdcrt kommunala barnomsorgen är bra för föräldrarna och barnen. Om vi skapar enökad valfrihet i familjepolitiken skapar det ökade förutsättrtingar också fördem som vill ha barnomsorg atf få del av denna. Från moderat sida ser vi def som mycketangeläget atf vi får en ändrad inriktning när det gällerfamiljepolitiken, en inriktning som innebär ökad valfrihet och större möjlighetför föräldrarna atf själva välja livsmiljö, livsstil och livsinnehåll för sigsjälva och sina barn. Med det anförda ber jag att få yrka bifallfill reservationerna 1, 2, 5, 6 och 7 som är fogade till betänkartde 34. 36 (); Jag kommer i mitt anförande atf framför alltberöra de frågor som behandlas i socialutskottets betänkande 34. senare i debatten att ta upp statsbidraget till barrtomsorgen och dereservationer som vi står bakom som är knutna till socialutskottets betänkande35. Återigen är det för vår återkommandegenomlysning av familjepolitiken. Vi tar på samma sätt regelbundet upp andraområden inom politiken och granskar dem. Även om de olika områden som politikenberör är sammanvävda och hopkopplade, är det mårtga med mig som ändå har enstark känsla av att den politik som på ett centralt och direkt sätt berör ochpåverkar familjens, barnens och hemmens liv vidrör själva hjärfpunktcrt isamhällskroppen. Därför är debatten här i en viktig återspegling avden ständigt och infcrtsivt pågåertde debatten i samhället om familjens förhållanden,såväl sociala som ekonomiska. Det finns många tärtkbara orsaker till detta. Ert orsak äratt det stora flertalet har en relation fill minst en familj. En annan ärattiett klimat som är präglat av teknik och ekonomi riskerar arbetet i hemmet medbarncrt att reduceras i betydelse. En tredje grund till att denna debatt pågårär nog dcrt instirtktiva kärtslan av att familjen är ett ömtåligt mertoumbärligt socialt fundament, som samhället infe i längden klarar sig utau.Dert insikten har haft svårt aft göra sig gällande gentemot världsförbättrareav olika schatteringar, som funktionalistiskt och rationelltreducerade familjens betydelse eller rent av försökte avskaffa den. Här har skett en tillnykfrirtg och besirtnirtg som letttill irtsikfcrt atf def är lätt aft riva rter mcrt svårt att bygga upp och attdet som är behäftat med svagheter och brister, t. ex. familjelivet ellerföräldrars kunskap i barnpsykologi, ändå har ett värde. Ännu en anledning till att familjens roll i samhälletstärtdigt är på tapeten är att det inte räcker med aft anslå statliga ochkommunala medel - trots att så mycket medel anslås är detta irtte nog. Felet ärinfe främst atf barnomsorgen infe byggs ut till , infe heller attpertgarrta-dessa miljarder-är så upprörande orättvist fördelade, båderegionalpolitiskt ut över landet och socialt. Felet är inte heller att pengarnai tycks vara så ineffektiva jämfört med vad motsvarande summor ger ibarnomsorgseffekt i länder som mycket väl går att jämföra med , t.ex. denordiska länderna. Nej, det grundläggande felet, som utsagt eller outsagtligger bakom mycket av def som sägs i debattert, är ett annat. Det finrts enfundamental otillfredsställdhet, en brist somirtte bara är en brist på pengar. Det är snarare fråga om en felaktigirtriktrtirtg. Frågart är om irtte hela barrtomsorgen byggdes upp på andravillkor än barrtCrts. Hade man främst haft barncrts bästa i åtartke, då skullemart ha tillgodosett föräldrars, mammors och pappors, naturiiga önskan att fåmer tid för barnen urtder barnens förskoleår. Den erfarenheten börjar nu bli alltmer allmän och utbredd,atl i ett barns liv är dyrbara, ja, ovärderliga för barnen och inästan lika hög grad för föräldrarna, som vet hur snabbt dessa år försvinrtcr.Mcrt har de årcrt varit dyrbara också i ert artnan bemärkelse,nämligen som en följd av det system som har gjort det ekonomiskt omöjligt förmånga förvärvsarbe- tände att förverkliga det som de innerst ville. finns det opinionsurtdersökrtingar som mångfaldigtbekräftar vad vi i länge har vetat, nämligen att människor i vårt landinte längre accepterar ett system som i praktiken inrtebär ett övergrepp motföräldrars rätt att själva bestämma hur de vill ordua de första årcrt i sirtabarrts liv. kart visserligcrt säga att var och ert har rätt att startrtahemma hos barnen, men alla vet aft den ekonomiska situationen är etf effektivthinder mot aft den valfriheten skulle kunna förverkligas. Den nuvarartdeutformningen av barnomsorgen lider alltså av en grundläggande, katastrofalkonstruktiorts-miss. Det är detta som gör att det socialdemokratiska löftet omfull behovstäck-ning av barnomsorgert är och förblir ert halvmesyr. Det måste,för att tillfredsställa de krav på valfrihet som ert moderrt välfärdsstat måstetillgodose, ha ert kompletterirtg. Det är inte fråga om vilken valfrihet som Ekonomiskt stöd tid barnfamiljer, m. m. Ekonomiskt Stöd tiU barnfamiljer, m. m. helst,utan här gäller det ett centralt livsområde där det är ett allvarligt övergreppatt förhindra eller försvåra för människor att utforma sina egna och familjensliv. Det sedart .länge pågående socialdemokratiska motståndetmot en vårdrtadsersättrting, som vi har kämpat för och somtillgodoser märtniskors örtskan i det här avseertdet, är irtget artnat än crtirtskrärtkning i denrta valfrihet. Det är allvarligt .Vilka motivert ärt harvarit - och de har ofta varit durtkelt tärtkta och durtkelf utsagda - måstedetta sysfem upphöra. Def är dags aft åter upptäcka att föräldrarna finns, aftde utgör en latent resurs, vars utnyttjande inrtebär både arbete, glädje ochartsvar. Att samhället infe klarar sig utan att den resursenutnyttjas till fullo sfär väl numera klart. Föräldrar kan infe ersättas avaldrig så många socialarbetare eller poliser. Föräldrar måste åter få bliföräldrar. Samhället måste stödja och uppmuntra föräldrarrta i derasuppfostrarirtsats. Det är ett arbete nog så vikfigt som något annat. Det måstefå ta tid, och uppgiften slutar infe i och med att barncrt kommer iskolålderrt. All erfarerthet bekräftar också aft korttakter med hemmet frånskolan i för clevcrt brydsamma situatiortcr oftast är positiva korttakter. Enförväntan på föräldrarnas ansvar väcker detta ansvar. Det är inte baratillfället som gör tjuven, utan också förväntan om ansvar gör föräldrarollenmed allt vad dert irtnebar. Här finns en stor, slumrartde resurs, som inte allsär fillräckligt utnyttjad. Länge var det ju experter - och de verkade genomsamhällets institutioner - som ansågs sitta inne med kunskapen om barn ochungdomar. Familjens och föräldrarnas roll reducerades, och man drog lättslutsatsen att det var samhället som stod för fostran. Och om familjen artsågsbehövas i allt lägre grad, då var det kanske ingen större olycka om den helt upplöstes.Eftersom familjcinsfitufioncrt är lika ömtålig som dcrt är rtödvändig, lideravsaknaden av motiv för dess existens till att dcrt inte får något stöd. Centerrt har länge arbetat för atf familjepolitiken skallfå en central plats i samhället. Därför har vi noterat med tillfredsställelseatt vissa av våra krav har fått majoritet . En hel del av dessakrav har det rått borgerlig enighet om: ökade barnbidrag, flerbarnsstöd,lagstadgad rätt till sex timmars arbetsdag för småbarnföräldrar, ATP-poäng förvård av små barn, fre månaders föräldraledighet enligt vårdnadscrsäftrtingertsprinciper och statsbidrag till alternativa barnomsorgsformer, t. ex. tillföräldrakooperativ, också till dem med krisfen inriktrtirtg. Dertrta rad av initiafiv har i många fall häftigtbekämpats av socialdemokraterna för att efter hand-accepteras och t. o. m.tjäna som en fjäder i hatten, som t. ex. när det gäller flerbarnsstödet. Mendet är lånfa fjädrar. Vi lånar gärna bort dem, men vi förbehåller oss förstfödsloräffcrt. Det är alltså ganska många certterkrav som har gåttigertom. Kampen har infe varit förgäves eller hopplös. Erfarcrthefcrt har visatoss aft en god idé har sin inkubafionstid och att tiden mognar fram mot ettaccepterande. Erfarenhetert säger oss också att tidcrt börjar mogrta förett irtförandc även vårdrtadsersättrting. Det äri varje fall vår förhoppning,och vi vet att def är mångas förhoppning. Det skulle innebära ett trendbrott, enrikfrtingsförändring, en nyansats som ett komplement till barnomsorgen. Defskulle vara ett fidens teckcrt. som skulleuppfattas positivt därför att detta är ett viktigt inslag i familjepolitiken.Det skulle fungera som en signal med irtnebörden atf barn måste få ta tid ochplats- en nyttig påminnelse om aft uppgiften att sätta baru till världen ochfostra dem är en uppgift så god som någon anrtan. Så länge som crt vårdsrtadsérsättning inte är allmäntgenomförd, är def ganska rtaturligt att dert frågan-kommer upp ute ikommurterna, och detta bör ertligt vår uppfattning också göras möjligt. Jag yrkar bifall till de reservationer isocialutskottets betänkande 34 där representanter i utskotfetåterfinns och i övrigt till utskottets hemställan. Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m. m. 37INGA (vpk); Barn som från tidig ålder fått vara på dagisklarar sig bättre när de börjar skolan än barn som haft andra former avbarnomsorg. De barn som har placerats på dagis redan under sitt förstalevnadsår klarar sig bäst av alla barn i skolan. Detta gäller oberoende avbarnens sociala bakgrund. Detta entydiga resultat har Crt omfattande tioårigstudie, det s. k. , visat. Alla politiker som säger sig värna omjämlikhet och lika möjlighet till utveckling borde se till att alla barn fårdenna unika och riktiga start i livet. Men så sker inte. , efter20-30 års debatt om barnomsorgens fördelar står de flesta barn utanför dennautmärkta form avbarnomsorg, som är ett komplement fill hemmet. Fortfarandestruntar man i barns behov. är def ekonomirt och arbefsmarkrtadcrtsbehov och iblartd, för all del, också kvinnornas behov som styr utbyggnadert avbarrtomsorgert, Därför går dert med snigelfart, Barncrt har svårt atf göra siggällande i vårt samhälle. Tyvärr lär väl infe heller utmärktaresultat påskynda utbyggrtadcrt av barnomsorgen. Vpk menar, och har som denna fråga varitaktuell menat, att alla barrt t, o, m, 12-årsålderrt borde ha rätt fill ertplats på dagis eller fritids, jusf därför att dertna barnomsorg är såutvecklartde och positiv för barnen. Kan dert allmärtrta barnomsorgen dessutom motverkade sociala och ekonomiska skillnader som firtrts mellan barn som kommer frånolika samhällsklasser, så är det ett ytterligare bevis på barnomsorgensbetydelse och ett ytterligare skäl att bygga ut den. Men barnomsorgen byggs irtte ut som deu behöver byggas utför aft täcka alla barrts behov, Köerrta är fortfarartde årslårtga på mårtgahåll i lartdet. Det dolda behovet är fortfarande stort, I en rtyufkommcrt skrift från TCO, som heter Inga fler omeller men - för dem som vill läsa dem visar jag här hur den ser ut -, redovisasatt det finns 660 000 barn i förskoleåldern. Av dessa stod utauförförskolan, inkl, utanför den öppna förskolan. Bara vart fjärde förskolebarn fåri dag plats i daghem - fortfarande debatt om detta. Så illaställt är det . Enligt står 375 000 barn utanför förskolan . Biträdande socialministern har uppskattat behovet av nya platser till 225000, Kommunerna redovisar ett behov av 130 700 nya platser. Vare sig man nuutgår från den ena eller den andra beräkningen är utbyggnadsbehovet ofantligtstort, TCO säger att utbyggnaden bör omfatta mellan 45 000 och 75 000 platser iförskolan , då nämligen regeringen lovat Prot.1986/87:135 att alla barn skall få den plats som de vill ha och som debehöver. enutbygguad av 50 000 platser i daghem och fritidshem. När det gäller de större barnen -jag menar då fortfarande ganska små Ekonomiskt stöd tdl , ,, , , . i ..u - -. - ,, ,, . barn,nämligen barn i den yrtgre skolålderrt - ar sifuatiortcrt an värre. ' 1 ' 553 000 barnen hade plats i fritidshem. betyderaft stod utanför barnomsorgen. Dessa skränirtiande siffror går också attläsa i , fär med andra ord klara sig själva efter skolan sågott det går - det gäller 89-åringarna, Jag tycker att dessa siffror visar påokänslighet inför barns behov. Denna okänslighet finns både i regeringertoch och ute i kommunerna. Ingen går fri. som omalla frånsvär sig det yttersta ansvaret för våra barns väl och ve, I ord kan mansäga vackra saker - det har man gjort här tidigare i debattert -. det är jufaktiskt de konkreta handlingarna som räknas och som syns. Förvärvsfrekvensen bland kvinnor med barn i förskoleåldernoch i dert yrtgre skolålderrt ligger på , Så många kvinnor arbetari dag ute i arbetslivet. Det finns, om man nu struntar i barnen, vilket man jugör, ett stort behov att för kvinnornas skulle bygga ut barnomsorgen, så attden räcker. Tyvärr är både barn och kvinnor - det vet vi ju alla - svagagrupper i vårt samhälle. Föräldrar och barn tvingas till att improvisera föratt lösa frågan om barnpassning. Det är improvisationer det handlar om, när denkommunala barnomsorgen är så dåligt utbyggd. Det blir ofta dåliga och otryggalösningar för både barnen och föräldrarna. Regeringen påstår, och hoppas väl, att barnomsorgen skallvara fullt utbyggd , Det är 1987 . Hur skall det gå fill? Mednuvarande inriktnirtg och utbyggnadsplanerirtg kommer inte denna målsättningatt kunna uppnås. Vpk menar att kommunerna faktiskt måste tvingas aft byggaut barnomsorgen, Def går inte atf hoppas pä att kommunerna självmant skalllösa denna uppgift. , mcrtar vi, måste redan nu lagstifta i dennafråga. Sedan måste regering och riksdag ta ansvar för aft kommunerna skallkunna efterkomma denna lagstiftning genom att anslå de pengar som kommunernabehöver för att kunna lösa barnomsorgsfrågan. Vpk menar att staten heltskall ta på sig kostnaderna för barnomsorgen och i etf första steg ta överpersonalkostnaderna. Vpk har yrkat avslag på regeringens förslag på ett nyttstatsbidragssystem: Det gjorde vi därför atf vi inte var nöjda med det förslag som regeringen lagt fram. Det är ett snålt statsbidragssystem, . jag håller med om det. Från vpk:ssida är vi inte nöjda. Vpk har lagt fram förslag som är bättre, både för att trygga en utbyggnad och för att förbättra kvaliteten inom barnomsorgen. Vårt förslag till statsbidragssystem är vida överlägset vad regeringen föreslår. När vi lade fram våra förslag méd anledning av den här propositionen sneglade vi varken åt regeringshållet för att socialdemokrater na skulle klara av att få igenom den här proposifionen eller ät vilka förslag som skulle komma från det borgerliga hållet. blev det avslagsyrkande också från de borgerliga partierna, men utifrån helt andra motiveringar än vad vpk förde fram i sin motion. Avslagsyrkandena stämde således bara i ord men inte i handling. Under behandlingen i socialutskottet släppte vi vårt 56 avslagsyrkande av två skäl. Def första skälet var att vi infe kunde gå samman med ettborgerligt avslagsyrkande och släppa fram en borgerlig beställning på ettstatsbidragssystem som skulle innebära klara försämringar och öppna förprivatiscrirtg och vinsttänkande i barnomsorgert. Det borgerligaavslagsyrkandef skulle leda till mycket sämre resultat än det som regeringenhar lagt fram i sin proposition. Barnomsorgen är redart hotad frårt borgcriigt håll.Det gäller därför att hålla emot och trygga barnomsorgen - det har den senastetidens debatt klart gjort förståeligt. Det är också så aft propositionerts förslag till nyttstatsbidragssystem är bättre än det som är gällande , men det kunde hagjorts äurtu mycket bättre. Det andra skälet är atf vpk fick igenom klaraförbättringar på väsentliga punkter i propositiortCrts förslag. Det gäller bl,a, bättre statsbidrag till nattöppna daghem. Det gäller också frågan taxorna, skiljer det , mellan kommunen med den högsta och kommurtenmed den lägsta barnomsorgsavgiften. Vi fick också igertom vårt förslag när detgäller fördelningen av pengarna till fortbildningen. Det här är väsenfligaförbättringar, som vpk fick igenom fack vare sina diskussioner medsocialdemokraterna, Vpk;s förslag till statsbidrag bygger på artdra principerän regeringerts. Dels vill vi lagstifta om barrtomsorgcrts utbyggrtad, delsvill vi genom gerterösa statsbidrag sfimulera kortimunerrta både till att byggaut barnomsorgen och till att. Vpk föreslår ett bidragsom täcker kommunernas kostnader för personalen, och vi föreslår också ettanordningsbidrag för att se till att det blir fart på utbyggnaden. Som jagtidigare sagt brådskar det i allra högsta grad med utbyggnaden, om målet fullbehovstäckning skall nås , Statsbidragen skall vara så utformade attde både gynnar en kraftig kvantitativ utbyggnad och en kvalitativ sådan,Stafsbidragcrt måste vara tillräckligt stora och kopplas ihop med birtdandeminiminormer för personaltäthet, ytor och barngruppssforlekar. har många fula angrepp gjorts motbarnomsorgert. Samhällets barnomsorg är hotad från mårtga håll, och deffinrts stor artledning att känna oro inför vad som kommer aft härtda med dcrt iframtiden. Med tanke på den senaste fidens debatt och pä de försämringar somrapporterats från skilda delar av landet verkar det som om def numera gälleratt försvara den barnomsorg som vi fakfiskt har ärt att utveckla idéernaoch framtidsmöjligheterna inom barnomsorgen - så illa ställt är det tyvärr. För att man skall kuuna uppnå en bra och likvärdigkvalitet inom barnomsorgen över hela landet måste bindande normer förpersonaltäthet, barngruppssforlek och yta fastställas. Vad som framför allt ärviktigt för kvalitetcrt är crt väl tillfagcrt pcrsonaldimcnsiortcring, en godpersortaltäfhef, Behovet av aft utbilda personal hänger givetvis samman medbarnomsorgens utbyggnad och med vilken personaltäthet man bestämmer sig för.Utbyggnaden av barnomsorgert är beroende av tillgången på utbildadförskolpersonal, Socialstyrelsert har gjort beräkningar - nu lutar jag migalltså inteiängre mot TCO - som visar på ett behov av ytterligare 21 000 Ekonomiskt stöd tdl barnfamiljer, m. m. Ekonomiskt stöd tiU barnfamiljer, m. m. förskollärareoch 15 000 barnskötare fram , det magiska årtalet då barnomsorgertskall vara fullt utbyggd. Totalt behöver det alltså utbildas 36 000 för att manskall klara utbyggnadert och kvaliteten inom barnomsorgert. Detta skalljämföras med att det utbildas 3 000 förskollärare och 2 000 barnskötareper år. Det finns alltså en mycket stor skillnad mellan utbildningen ochbehovet av utbildad personal. Det är irtte bara på ert purtkt-utbyggrtadert avbarnomsorgert - som regerirtgerts förslag till full behovstäck-rting riskeraratt resultera i kaos, utau också pä dcrtna punkt - behovet av personal som ärutbildad.