prot · GA0919 · 1986-12-31 00:00:00 — 5 november1986 frågar: Om man nu har ett sådant här generöst Det allmännas skadeståndsansvar m. m. skadeståndsansvar,vad kommer vi då att få för slags samhälle? Svaret är: Ett 33 (): Jag vill först påminna om att det finns tvålagstiftningsområden som gränsar till skadeståndslagen. De berör en del av defrågor som har tagits upp i tidigare inlägg. Det gäller bl. a.betalningssäkringslagen som skall bli föremål för en översyn. Det finns redanbeslut om en sådan översyn. I utskottets betänkande står också angivet att den nyaförvaltningslagen, som har antagits av , innebär att myndigheternasservice ansvar utökas. En debatt fördes i kammaren i anslutning till att dennya förvaltningslagen antogs, och har sagt att regeringen bör hauppmärksamheten riktad på en del saker i det sammanhanget. Vad jag framför allt vill bemöta här är alltså den tes somBengt framför. Även om myndigheterna inte har gjort sig skyldigatill någon oaktsamhet för vilken de kan dömas till skadestånd, får man, sägerhan, om någon enskild har lidit skada, fingera en oaktsamhet, så attmyndigheterna ändå får lov att betala ut en ersättning. Det tror att det svenska folket skall acceptera som alldeles självklart. Han anseratt vi därigenom kommer att få ett mycket bättre samhälle. Vad inte på något sätt har berört i sitt inlägg är hur olika myndigheteröver huvud taget skall kunna fungera , om vi får sådana regler skall fingera oaktsamhet och därigenom göra myndigheterna skadeståndsskyldigaom någon enskild människa anser sig ha lidit skada av det beslut sommyndigheten har fattat. När det gäller kostnaderna för detsystem som talar om presenterar baraett allmänt tyckande . Jag för min del tillåter mig att ha denuppfattningen att det är fråga om betydligt större kostnader än vad någon av detidigare talarna har försökt antyda här . 34BENGT (): Jag tycker fortfarande att det är riktigt har ett generöst skadeståndsansvar för staten. När jag säger att man skallfingera en felaktig myndighetsutövning, så avser jag de situationer där denenskilde oförskyllt har lidit skada. Det är inte bara fråga om vad han tycker,utan det skall alltså vara klarlagt att det inte är den enskildes fel att hanhar lidit skada. Då är det rimligt att staten tar ett ansvar. Detta kan ju tyckas revolutionerande, men det är inte allsrevolutionerande. Vi har redan en lagstiftning om detta på ett specialområde.Lagen om frihetsinskränkning talar om vad vi kan kalla ett strikt ansvar. Oavsettom staten har gjort fel eller inte skall staten stå för kostnaderna om denenskilde har drabbats av frihetsinskränkning. Vad det handlar om här är baraatt utvidga tillämpningen av denna princip - och gå vidare på den väg som jaganser vara den rätta. Det gårinte att beräkna kostnaderna, det är riktigt. Men jag är tillräckligt optimistiskför att tro att svensk myndighetsutövning inte skadar människor Prot.1986/87:19 Det allmännas skadeståndsansvar m. m. oförskylltså mycket att inte svensk ekonomi har råd att betala de enskilda som har kommiti kläm. Jag vill till slut ställa en fråga: Tycker LennartAndersson att det är rimligt att en oskyldig svensk medborgare skall sittaanhållen utan att få en enda krona i ersättning? Jag tyckerinte det, jag tycker att han eller hon skall ha ersättning från första timmen.Det är ett tecken på att vi har ett rättssamhälle. 35 (): På nytt framhåller medviss skärpa att de statliga myndigheterna skall åläggas ett strikt ansvar. Detär ett mycket långtgående ansvar, och jag skulle tro att det går mycket längreän vad de flesta människor föreställer sig. Därigenom kommer man otvivelaktigtatt snärja in myndigheterna när det gäller deras handläggning av ärenden. Jag vill beteckna det som ett sensationellt uttalande avBengt , att man t. o. m. får lov att fingera oaktsamhet avnågon enskild befattningshavare eller av myndigheten för att kunna betala utskadestånd. Ett sådant yttrande har jag tidigare aldrig hört i , och jag tror inte att någon har uttalat sig på det sättet.Jag tycker alltså att det är rätt sensationellt, och det innebär enbetygsättning när det gäller hela reservationen och inläggi dag - att han såsom statstjänsteman och riksdagsman är beredd att gå så långtatt man t. o. m. skall fingera oaktsamhet inom myndigheterna för att de skallkunna åläggas skadestånd. 36 (): Detta är inte alls så sensationellt somLennart vill göra gällande. Jag har redan påstått att det finns enlagstiftning där man fingerar oaktsamhet hos myndigheten. Det gäller lagen omfrihetsinskränkning. Jag önskar bara gå vidare på den väg som redan ärbeträdd, för den är den rätta vägen. Dessutom tror jag att jag i större utsträckning harallmänhetens uppfattning bakom ryggen än vad har. Jag trorinte att svenska folket längre accepterar att den enskilde själv skall bära deskadeståndsrättsliga kostnaderna. Jag är fullt medveten om att viinte nu i och i den här kammaren kan formulera en fullständig lagtextoch göra en totalanalys. Jag begär bara en sak, nämligen att man skall kunnavara så öppen när det gäller dessa frågor att man kan sätta sig ned i enutredning och förutsättningslöst gå igenom problemen - och då vara beredd att ivarje fall fundera över om inte staten skall visa en mer generös inställningtill sina medborgare än vad som är fallet. Det tycker jag är en mycketrimlig begäran, även om jag är ny här i ; det är möjligt att detbehövs någon ny för att det skall bli sagt. Betygsättningen av min insats härfår andra göra. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet redovisas efter debatten omlagutskottets betänkande 4.) Kammaren övergår nu till att debattera lagutskottetsbetänkande 4 om godtrosförvärv av lösöre. 38ALLAN (): står nu i begrepp att fatta besluti ett klassiskt ämne, som rör en ceritral del av civilrätten och som varitföremål för lagstiftarens intresse i alla länder under århundradenas lopp. Bakgrunden är att en person förvärvar en sak från någonsom inte hade rätt att sälja den. Den rätte ägaren. A, kräver att den nyeinnehavaren. C, återlämnar saken till honom, medan C vägrar detta underåbei-opande av att han förvärvat saken i god tro av B. Denne B behöver inte hastulit saken av den ursprunglige ägaren A. B kan ha fått saken i sin besittningpå fullflagligt sätt, t. ex. genom lån eller pantsättning. Det uppstår sålundaen konflikt mellan A och C. Vem avgår med segern? Frågan har som sagt ställts tidigare, något som det gesflera exempel på i det bakomliggande betänkandet. Förvärv i god tro (SOU1984:16), vilket utgör underlag för den nu föreslagna lagen i ämnet. Jag harhaft förmånen att vara ansvarig för betänkandet med biträde av en skickligsekreterare. Det tidigaste exemplet går tillbaka till 2000-talet före Kristifödelse. Redan på den tiden förekom i handel med slavar. Vad hände om Cpå marknaden av B köpte en slav som egentligen tillhörde A? köpte en konsthandlare iLondon, på en marknad vid , för ett par ljusstakar av glas, somsenare visade sig vara ett arbete av nyklassicisten - han levdeunder - och som skulle kunna säljas vidare för 800 pund.Ljusstakarna var stulna. Fick konsthandlaren behålla ljusstakarna? köpte två personer på en marknad iVänersborg var sin häst som hade stulits föregående natt då de gått på bete.Hur gick det sedan? Om tvisten angående slaven avgörs enligt Hammurabi lagblir domen att C, om han varit i god tro, får behålla slaven, om inte A lösertill sig slaven med det belopp C betalt till B. Närmare besked om tillämpligtlagrum lämnas i betänkandet på s. 168. C gör med andra ord ett exstinktivtgodtrosförvärv enligt svensk modell. Konsthandlaren i hade det vanskligare, eftersomengelsk rätt ännu så länge i princip inte godtar godtrosförvärv i enlighet medrättsregeln "nemo dat quod non habet" - ingen kan ge någon annan enbättre rätt än den han själv har. Den engelska köplagen gör dock ett uråldrigtundantag till förmån för godtrosförvärv. Om saken såsom fallet var här köpts påöppen marknad, "märket overt", inom , får C behållasaken. I vårt fall förlorade dock konsthandlaren målet, eftersom den i och försig tillämpliga undantagsregeln enligt den engelska hovrätten ansågs förutsättaatt köpet skulle äga rum i tiden mellan soluppgången och solnedgången och detaktuella köpet hade ägt rum före soluppgången, , därtill den 13 i Mera om detta kända rättsfall står att läsa i betänkandet. Hästhandlarna i gynnades onekligen av en dåpågående träta mellan juristerna rörande tolkningen av ordet "saklös"i missgärningsbal-ken; det var alltså här fråga om stulet gods. En välkändprofessor i , , hade nämligen - helt felaktigt -hävdat att ordet saklös skulle ges den innebörden att en godtroende köparegjorde ett godtrosförvärv. Häradsrätten dömde till A:s förmån under åberopandeav att hästarna blivit stulna ute. på betesmarken - en ståndpunkt som låg heh ilinje med bedömningen av de klassiska fallen av kreatursstöld, där manobetingat slog vakt om den ursprunglige ägarens ovillkorliga rätt att återfåsina djur. ställde sig däremot på hästhandlarnas sida och anslötsig till den tolkning av ordet saklös som professor förfäktat. Genomdom godkände hovrättens dom och stadfäste därigenombeträffande stöldfallet den rättsnorm som därefter gällt och som , hoppas jag, förlänar fortsatt giltighet åt. Domen gällde som sagt den situationen att B stulitköpeobjektet av A. Skulle B ha fått sig saken anförtrodd genom en frivilligrättshandling från A:s sida, hade rättsnormen tillämpats ,inskriven som den är lag. I ett särskilt kapitel i betänkandet redogör professorn irättshistoria, tillika tidigare ledamot av denna kammare, för denrättsliga trätan rörande ordet saklös och lämnar en spännande översikt över dedelvis dramatiska händelser som ägt rum i , då ämnet diskuterades därunder flera riksmöten . Den svenska ståndpunkten är förnuftig och klok. Den gällerockså i många andra länder i . I antogs lag om godtrosförvärv förövrigt , och i doktrinen har utsagts att de svenskarättsnormerna stått som förebild. Den internationella utvecklingen går iriktning mot den svenska modellen. Det är, herr talman, angeläget.för mig atthärmed kunna vederlägga det även i framförda påståendet att svenskrätt skulle vara unik och extrem i sitt gynnande av godtrosförvärvaren C.Påståendet är som framgår icke sant. Det må förlåtas mig om jag ger uttryck för glädje ochtillfredsställelse . Det är nämligen först genom det föreståenderiksdagsbeslutet som vi i' får en särskild lag i ämnet. Det har gjortsflera försök, men dessa har inte lett ända fram. Självfallet känns det slutligen hedrande att min utredningmottagits så väl av remissorganen, att den nära nog på varje punktöverensstämmer med det av ett enigt lagutskott tillstyrkta lagförslag somtalmannen strax - hoppas jag - skall genom klubbslag upphöja till lag. Överläggningenvar härmed avslutad. Prot.1986/87:19 betänkande 2 Mom. 1-13 a Mom. 13 b (lagförslagen) Förslagettill ändring av huvudbestämmelse i riksdagsordningen Av ändringsförslaget framgår att ändringen önskasgenomförd med ett enda beslut. För bifall härtill krävs att minst trefjärdedelar av de röstande och rner än hälften av ledamöter förenarsig om beslutet. Beslut skall fattas genom omröstning. Omröstningen kommer attförrättas med rösträkning. Utskottets hemställan bifölls med309 röster mot 1 för avslag. 1 ledamot avstod från att rösta. Utskottets hemställan hade alltså bifallits mederforderlig majoritet, dvs. minst tre fjärdedelar av de röstande och mer änhälften av kammarens ledamöter hade biträtt utskottets hemställan. Utskottets hemställan i övrigtBifölls. Utskottets hemställan bifölls. Mom. I(lagreglering av upphandling) Utskottets hemställan bifölls med 242 röster mot 69 förreservation 1 av m.fl. Mom. 2 (konkurrens mellan privat och offentlig sektor) Utskottets hemställan bifölls med 196 röster mot 112 förreservation 2 av m. fl. Mom. 3 (enhetlig redovisning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 3 avAnne m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 4 (offentlig upphandling som styrmedel i arbetsmarknads- och regionalpolitiken) Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation4 av . Åsling och , dels reservation 5 av iHallstahammar - bifölls med acklamation. Mom. 5 Prot. Vissa hälso- och sjuk- betänkande 2 <. vardsfragor Utskottets hemställan bifölls. Utskottets hemställan bifölls med 158 röster mot 152 förreservationen av m. fl. Utskottets hemställan bifölls. 1986/87:1om vissa hälso- och sjukvårdsfrågor, 1986/87:2om barnsäkerhet, 1986/87:3om handläggningen i socialnämnd, m.m., 1986/87:4om miljö- och hälsoskyddsnämnderna, 1986/87:5om familjeplanering och abort samt 1986/87:7om genteknik m. m. Dessa betänkanden debatteras i nu nämnd ordning.Voteringarna äger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptas socialutskottets betänkande 1 om vissa hälso-och sjukvårdsfrågor. Vissa hälso- och sjukvårdsfrågor 41 (): I socialutskottets betänkande 1 tas bl. a.motion 435 upp. Den motionen behandlar viktiga frågor beträffande forskning ochkunskapsspridning om kvinnors speciella hälsoproblem. Utskottet är enigt ifråga om vikten av att vi ägnar stor uppmärksamhet åt dessa frågor. Jag vill också peka på hälso- och sjukvårdslagen och vadsom står i den när det gäller den övergripande hälso- och sjukvården, nämligenatt det skall finnas en god hälso- och sjukvård för alla. Jag vill också peka pågynekologin som är en viktig del när det gäller kvinnornas speciellafrågeställningar på detta område. Det gäller hur vi skall lösa framför allt frågan omforskningen och kunskapsspridningen. I detta betänkande är det i första hand kunskapssprid- 41 Vissa hälso- och sjukvårdsfrågor ningen somtas upp. Vi moderater menar att man bäst löser detta genom redan befintligamedicinska organ. Det är där förstärkningen skall ske, och det är där det skallbli en bättre forskning och information. Detta är syftet med vår reservationbeträffande alternativ till utskottsbetänkandets majoritetsskrivning. Jag ber med detta att få yrka bifall till reservationen. 42 (): motion om ett kvinnomedicinsktinformationscentrum har getts en mycket seriös behandling i socialutskottet.Det är en av de få motioner som vi skickade ut på remiss.Vi har fått ett antal värdefulla remissyttranden om motionen, vilka i stortsett ställer sig bakom den problembeskrivning som finns i motionen. Någraremissinstanser, det gäller medicinska forskningsrådet och , menar att de uppgifter som ville ge tilldetta kvinnomedicinska informationscentrum hellre borde omhändertas av redanbefintliga institutioner. En rad andra remissinstanser, inte minst centra ochfora för kvinnliga medicinare, läkare och forskare, stödde motionen ochinstämde i förslaget om ett speciellt centrum. har inte tagit ställning till vilken formen insats på detta område borde få. Utskottet vill med sin skrivning mycketstarkt understryka de grundtankar som finns i motionen. Utskottet skriver räknar med att regeringen är uppmärksam på detta och kommer att vidtalämpliga åtgärder. Vi har alltså inte föreskrivit någon speciell form. Denmoderata reservationen går ut på att utesluta en viss form. Vi som tillhörutskottsmajoriteten kan tänka oss att man antingen satsar på befintligaorganisationer och stärker dem eller inrättar flera särskilda institutioner.Men vi har inte tagit ställning till den exakta organisationsformen. Jag vill med detta yrka bifall till samtligayrkanden i betänkandet. 43INGA (vpk): Vpk har påpekat behovet av enriktig smärtlindring vid förlossningen. Det kravet är långt ifrån uppfyllt.Visserligen bygger utskottets argumentering på gamla siffror, men man kan noginte hoppas på att situationen har förändrats så mycket mer. Det anmärkningsvärdai utskottets skrivning är att man tror att målet för och kravet på,en brasmärtlindring är tillgodosedda även med de dåliga siffror som finns redovisadei betänkandet. På s. 13 ibetänkandet redovisas att av kvinnorna får epidural, och De är deeffektiva smärtlindringsmetoderna. av kvinnorna får alltså en bra ocheffektiv smärtlindring. Man vet av undersökningar att mellan jO % och av kvinnorna behöver justdenna effektiva smärtlindring för att inte känna, som det heter påläkarsprå-ket, en outhärdlig smärta. Inte ens får denna hjälp under detsvåra och oftast långdragna värkarbetet. I utdrivningsskedet, alltså det allrasista, får Det är ju bra,men den blockaden hjälper bara under denallra sista kvarten eller sista halvtimmen av förlossningsarbetet. Det återstårsåledes mycket att göra, innan kvinnor tillförsäkras den rätt som försnart uttalade att kvinnor skulle ha, nämligen rätten till enadekvat och effektiv smärtlindring om så behövdes. Under rubriken i förlossningsvården smyger sigin en ny, romantiserad variant av förlossningstyp, som på intet sätt kommer attinnebära mer smärtlindring för kvinnor, utan tvärtom. Det är hemförlossningar.I moderatmotionen 465 vill män bereda ökade möjligheter till justhemförlossning. Utskottet avstyrker motionen, som tur är. Jag tycker attmotiveringen för avstyrkande är för positiv. Man vill, som det heter iskrivningen, avvakta pågående försöksverksamhet. Det ligger en stor portion romantik i dessa idéer om attföda hemma. Som jag ser det är hemförlossning en farlig och osäker väg att slåin på. I stället borde förlossningsavdelningarna göras mera hemlika. Då kundeman ha både tillgång till avancerad medicinsk hjälp om det behövs och en mjukatmosfär. Jag är också, fru talman, mycket tveksam till en tidighemgång från BB-avdelningen. Jag vet att månjga nyförlösta mammor vill hem såfort som möjligt - jag har själv velat det . Men jag vetockså hur jobbigt det är att komma hem, vare sig det är med sitt första barneller med sitt andra eller med sitt tredje barn. De dagar man kan stanna påsjukhuset behöver man för sin egen återhämtning och vila, och man behöver demockså för att man skall slippa ta det yttersta ansvaret för det nyfödda barnet. Jag har inget annat yrkande än utskottets. Vissa hälso- och sjukvårdsfrågor Under detta anförande övertog förstevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 44 (): Vad gäller behovet av att snabbt införa möjligheter tillsmärtfri förlossning, så tror jag att och jag är överens. Vi hartidigare båda motionerat i denna fråga. Det betänkande vi nu har framföross är ju ett enhälligt betänkande. Jag är litet överraskad över Inga Lantzkritik, eftersom hon står bakom detta betänkande, och jag vidhåller liksomtidigare talare att vi bör anta hela betänkandet. 45INGA (vpk): Nej, det är sant som säger,att det är. ett enhälligt betänkande, och vpk har heller inte - för förstagången - väckt någon motion. Vi har följaktligen inte någon reservation. Jag vill bara påtala det stora glapp som fortfarande finnstrots att fattade beslut om att, alla kvinnorskall ha rätt till en effektiv smärtlindring. Jag tycker också- det sade jagäven under utskottsbehandlingen - att siffrorna bygger på väldigt gamlaredovisningar. Det är redovisningar , och man kan ju hoppas - även omjag inte tror att speciellt mycket har hänt på den här fronten. Det äremellertid gamla siffror. 1986/87:19 som tyvärr förmodligen är relevantaäven . Detta gör frågan om smärtfri förlossning ännuallvarligare. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet redovisas efter debatten omsocialutskottets betänkanden 5 och 7.) 46 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debattera socialutskottetsbetänkande 2 om barnsäkerhet. 47INGRID (): Av betänkandet framgår att barnolycksfall ärett oerhört stort och försummat problem. Ca 200 000 barnolycksfall är så svåra att sjukhusvårdeller liknande behövs - det är avsevärt fler än antalet registreradearbetsolyckor. Många av olyckorna ger bestående invaliditet och livslångtlidande. Vi har ca 150 dödsfall bland barn på grund avolyckor, också det avsevärt fler än antalet dödsfall i arbetslivet. Undersökningarhar visat att majoriteten av olyckorna kunde ha undvikits med enkla åtgärder,eftersom främsta olycksorsaken är utformningen av den fysiska miljön: ettsamhälle byggt av vuxna för vuxna utan hänsyn till barns begränsningar ochbehov. Barnen har ingen arbetarskyddslag, de har inga skyddsombudoch ingen som är direkt ansvarig för att deras intressen tillvaratas isamhällsplaneringen. Det är bra att regeringen har gett socialstyrelseni uppdrag att ta initiativ till registrering av olycksfallen och därmedtillgodosett en del av de krav som framförts i motion 426. Ännu bättre hade detvarit om också kravet på skyddsombud för bekämpande av barnolycksfall hadevunnit gehör i utskottet. Vi blir oupphörligen påminda i pressen om hur barndödas och lemlästas. har barnmiljörådet offentliggjort enundersökning som visar hur dåligt rättsskyddet är för barn som råkat ut förolycksfall. Man konstaterar bl. a. att utredningar läggs ner, att ansvarsfrågoraldrig tas upp i domstol och att byggföretag, kommuner och andrafastighetsägare går fria. Inte ett enda av 20 000 fall vid tingsrätterna iStockholm har gällt barnolycksfall. Det här tyder på att föräldrar tilldrabbade barn måste få stöd och hjälp för att driva olycksärenden. De orkar oftast inte själva, eftersom de vanligen ocksåhar ett förlamande och tungt sorgearbete. Föräldrarna måste ha tillgång tillbarnskyddsombud, som vet vilka lagar som gäller och vilka krav på åtgärder somär rimliga när risker upptäcks eller en olycka har skett. I vårt land har vi en heltäckande barnhälsovård ochskolhälsovård. Föräldrautbildning inom barnhälsovårdens ram är på god väg attbli utbyggd över hela landet. och skola fungerar somen värdefull resurs inom skolans värid. Många värdefulla initiativ har tagits inombarnhälsovårdens och skolans ram för att förebygga olycksfall. Där finns öppenhet och en beredskap för åtgärder mot olycksfall som gör att man medrelativt enkla medel bör kunna bygga upp en skyddsorganisation med sammaeffektivitet som arbetarskyddet. I många skolor fungerar skyddsombud. bör byggas ut så att den blir heltäckande. För mindre barn börföräldrar kunna utbildas till barnskyddsombud. Samtliga remissinstanser är positiva till införandet avbarnskyddsombud såsom det skisserats i motion 426. En viktig uppgift för dem äratt rapportera även tillbud till olyckor. Inom arbetarskyddet har man funnitatt varje olycka föregåtts av i genomsnitt tre tillbud. Det är därför oerhörtviktigt för det förebyggande arbetet att det finns någon som tar emot anmälanäven om tillbud och som ser till att upprepning förebyggs - precis som det fungerar inom arbetarskyddet. Jag yrkar bifall till reservationen angående skyddsombudför bekämpande av barnolycksfall. Anf.48 (): anser att detta med säkerhetenför barn är en mycket väsentlig fråga. Det framgår också av att vi så sent somi april här i kammaren behandlade just den frågan. Majoriteten i utskottethar inte ändrat uppfattning . Med det menar vi inte att det inte ärviktigt att arbeta vidare för att minska barnolycksfallen och göra miljönsäkrare för barnen. Jag skall helt kort kommentera reservationenav och , båda folkpartister. Riksdagensade att man skall avvakta resultatet av de utredningar som pågår.Socialminister har gett i uppdrag att ta framskadeförebyggande åtgärder för barnolycksfall. Det finns en utredning som justremissbehandlats inom och som också tar upp dessafrågor. Vi bör alltså avvakta och vänta till dess regeringen kommer med förslagtill . Vi sade att vi förutsatte att regeringen mycketsnart skulle komma med förslag om åtgärder till . Vi har sammauppfattning . Att elevskyddsombud och föräldraskyddsombud skullejämställas med skyddsombud på arbetsplatserna - det tål nog att utredas. Vi vetatt skyddsombuden på arbetsplatserna i detta land har mycket stora befogenheternär det gäller arbetsmiljön. De har rätt att stänga tillverkningen, avbrytaarbeten och en rad andra saker. Jag tror att vi skall akta oss för att sålättvindigt, med anledning av en motion, även om den är aldrig så välskriven,här ge samma rättigheter till elever i en skola. Vi bör överväga mycket nogainnan vi gör det. Med dessa ord ber jag att få yrka avslag påreservationen och bifall till utskottets hemställan. Prot.1986/87:19 Anf. 49 () replik: 5 november1986 Fru talman!