prot · GA0932 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:32 Tidsplanerför kammarens sammanträden, m.m. Förhandlingarnaleddes till en början av andre vice talmannen. 45 § Tidsplaner för kammarens sammanträden, m. m. Som ett led i försöksverksamheten med ändringar iriksdagens arbetsför-, mer kommer kammarens arbetsplena ifortsättningen att börja . Arbetsplenum kommer inte någon dag att pågålängre än till kh 23.00. En i enlighet härrned reviderad plan för kammarenssammanträden den 24 november-den 17 december har utdelats till kammarensledamöter. Voteringar skall inte förekomma efter mendebatter i olika ärenden skall kunna äga rum också på kvällstid, dock utan altärendena då tas upp till avgörande. skall ärendena debatteras ochvoteringar anordnas enligt de principer som tillämpas. Ärenden ivilka överläggningen kan beräknas inte bli avslutad så att voteringen kan varaklar till får samordnas med övriga ärenden som behandlas underkvällen och avgöras gemensamt under följande arbetsplenum. Detta inleds med envotering om inte prioriterade ärenden måste få gå före. Ett arbetsplenum enbartför att besluta i ärenden som behandlats kvällen före anordnas bara i undantagsfall. Möjligheterna att slopa eller reducera middagsuppehålletkommer att prövas fr. o. m. den 26 novernber. Kammarenssammanträden pågår då längst till utan middagsuppehålleller-om så blir erforderligt med hänsyn till personalens arbetssituation - medett förkortat middagsuppehåll. Till kammarens ledamöter har också utdelats en preliminärtidsplan för kammarens sammanträden den 12 januari-den 20 mars1987. 46 § Fortsattes överläggningen om arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /87:5 (forts, från prot. -, , - 169 (): Jämställdhet mellan kvinnor och män är ettmål som det råder bred politisk enighet om . De politiska partierna,parterna på arbetsmarknaden och många fler har skrivit program ochdeklarationei- om vikten av att kvinnor och män på lika villkor delar makt,inflytande och ansvar på samhällets alla områden - såväl i politiken och iarbetslivet som i hemmen. Målet råder det alltså i stor enighet om, men hurvägen dit skall se ut finns det många och helt olika förslag till. Det har viom inte annat sett och hört i dagens debatt. 1 det betänkande som behandlas hänvisas till denkvinnorepresentationsutredning som regeringen tillsatt. Eftersom det är jagsom är utredaren, känner jag mig manad att framföra några synpunkter påjämställdhetsfrågan i vad avser just kvinnorepresentationen, speciellt medinriktning på vad de politiska partierna kan göra . Kvinnor har haft rösträtt och utnyttjar denockså - i det senaste riksdagsvalet var de kvinnliga väljarna något fler än demanliga. På arbetsmarknaden finns många kvinnor - av arbetskraftenbestår nu av kvinnor. I de politiska partierna håller sig kvinnornas andel avmedlemmarna kring , och i de fackliga oiganisationerna är nästan hälften avmedlemmarna kvinnor. Men innebär nu dessa siffror att kvinnor också harmöjlighet att styra hur politik, arbete och fritid skall formas? Nej, i minförsta delrapport, kallad "Skall även morgondagens samhälle formas enbartav män? ", visar en kartläggning betydligt dystrare siffror. Om man skall kunna ändra det faktum att män har betydligtstörre inflytande över de politiska besluten än kvinnor, krävs åtgärder påmånga nivåer. En sådan åtgärd är en öppen debatt om hur det kan komma sig attverkligheten är som den är och hur långt man är beredd att gå för att förändra den. Jag är naturligtvis hedrad över den tilltro man har tillmitt kommande slutbetänkande. 1 ett särskilt yttrande till det betänkande frånarbetsmarknadsutskottet som behandlas poängteras dessutom att det äroerhört viktigt att utredningsarbetet fullföljs så skyndsamt som möjligt. Jagkan garantera och representanter i utskottet att jag ärden första som vill ha ett snabbt resultat av mitt utredningsarbete. Det är juockså något som regeringen redan uttalat sig för, varför det kan ligga näratill hands att påstå att det särskilda yttrandet kan liknas vid att slå inredan öppna dörrar. frågade mig tidigare närslutbetänkandet kommer. Jag fick mitt sekretariat detta år, och jagtycker att vi har arbetat mycket snabbt. Vi arbetar nu under hård press, men vikommer att hålla den av oss uppgjorda tidsplanen. kommer ettslutbetänkande att framläggas. Jag vill dock varna för en övertro på att de möjligheterstatsmakterna har för att förbättra kvinnorepresentationen skulle varaundermedlet och därmed lösa alla problem. Nej,arbetet måste pågå intensivt på alla plan, inte minst i de politiska och Även om vi inte har medlen att tvinga fram en jämnkönsrepresentation, har ju alla nominerande organisationer möjlighet att försin del utse kvinnor till de s. k. indirekt valda organen. Låt mig nämna några siffror som belyserläget. I den tidigare nämnda delrapporten redovisar vi representationen för 6804 uppdrag inom 88 centrala myndigheter, 175 länsorgan och 12 departement. Depolitiska partierna har genomgående den högsta andelen kvinnor bland sinaföreträdare - av de totalt 1 367 ordinarie ledamöterna är kvinnor.Rekryteringsbasen för de politiska företrädarna är oftast riksdagsgrupperna påcentral nivå och landstingsgrupperna på regional nivå. Den mest flagrantaskillnaden mellan kvinnornas andel av rekryteringsbasen och av dem som väljs förstatliga uppdrag finner vi på länsnivå. Kvinnornas andel av landstingsgruppernaär i genomsnitt , vilket är en relativt glädjande siffra. Men närlandstingen sedan väljer företrädare för den regionala statsförvaltningensjunker siffran till . Det finns också stora regionala skillnader. IStockholm finns kvinnor i och i den regionalastatsförvaltningen. 1 däremot finns kvinnor i menbara i de statliga länsorganen. Man kan med fog fråga de politiskapartierna om de kvinnliga landstingsledamöterna i är mindre kompetenta ände i . Det är alltså enkelt att konstatera och bevisa attkvinnorna förlorar på de indirekta valen. Vilka är nu recepten på de goda åtgärder som måste tillför att förbättra kvinnornas andel i de beslutande församlingarna? Självfallet ärvillkoren i det politiska livet av stor betydelse. Bara den frågan skullebehöva en särskild utredning. Hur ärattityderna reellt inom den egna organisationen till behovet av en jämnkönsfördelning? har man flotta formuleringar i programskrifter, men närdet kommer till praktisk handling är det annorlunda. Hur rekryterarman till de olika organen? Vi har genom intervjuer och samtal funnit att de somutses som företrädare för organisationer och partier alltid befinner sig myckethögt upp i hierarkin och därför oftast är män. Rekryteringsbasen för kvinnorblir i ett sådant hierarkiskt system utomordentligt begränsad. De som utses ärofta personer med flera liknande uppdrag och som dessutom har tidskrävandeuppdrag inom sin egen organisation. Det kanske vore bättre, sett urverksamhetens synvinkel, att också personer med mindre fulltecknade almanackoringick i t. ex. styrelser och kommittéer? Vad betraktassom kvalifikationer och kompetens ? Kanske finns det andra värden än demsom tillämpas som skulle kunna gälla? Vilka konkretahandlingsplaner lägger man upp för att öka kvinnorepresentationen? Om man haren väldigt snäv rekryteringsbas måste inan också ha en medveten strategi förhur man skall kunna bredda den, om inte annat så ur demokratisk synvinkeltycker jag. detta är bara några axplock urdet frågebatteri vi nu bombarderar företrädare för de nominerandeorganisationerna med i utredningsarbetet. En av de viktigaste uppgifterna iarbetet är att försöka att få till stånd en debatt ochockså handling på alla nivåer. Här kan arbetet alltså påbörjas, och måstepåbörjas, . Till detta kommer självfallet de åtgärder jag kan föreslåregeringen - och redan har föreslagit regeringen - att vidta för att ökakvinnorepresentationen. Som nämns i betänkandet kan vi se fram emotskärpningar i förordningen om jämställdhet i statlig verksamhet ochkommittéförordningen för att tydligare markera jämställdhetsaspekterna. Jagtittar också på den lagstiftning som finns i och och som innebäratt nominerande organisationer måste nominera en kvinna och en man till varjeerbjuden, post. Det är viktigt att inse att oavsett hurkraftfulla åtgärder regeringen tillgriper när jag har lagt fram mittslutbetänkande, beror resultatet på de attityder och den vilja som finns inomde nominerande organisationerna. De i representeradeparfierna, ochsom därmed nås också av detta inlägg, kan alltså nu börja med att rannsaka sigsjälva. Min kartläggnirig är ett bra hjälpmedel, även om det är svidande faktasom presenteras. I de styrelser och kommittéer som kartlagts fattas riiångaviktiga beslut om hur resurser skall fördelas och om hur reformer skallutformas och förverkligas. Jag tror inte att kvinnorna i de mångaorganisationer som finns företrädda i de statliga styrelserna har tänkt sig attöverlämna alla dessa viktiga frågor åt männen. Den debatt som måste till och dekonstruktiva förslag och åtgärder som blir resultatet av en sådan debatt,kombinerat med de förslag jag lägger fram i mitt slutbetänkande,kommer att bilda ett bra arbetsunderlag för den socialdemokratiska regeringen,som var klok nog att inse att utvecklingen mot en ökad kvinnorepresentation gåralldeles för långsamt. Därför har den också vidtagit åtgärder för enförbättring. Och snart nog kan vi förhoppningsvis konstatera att morgondagenssamhälle inte kommer att formas enbart av män. 170CHARLOTTE () replik: Först vill jag gärna ge enkomplimang för det delbetänkande som kommit ut. Jag tycker att det komväldigt snabbt och är intressant läsning som också - det är jag övertygad om -ger olika organisationer en push. Det känns skönt att i detta sariimanhang i alla fall kunnadeklarera att utredningen har fulla stöd. var ju medatt driva fram utredningen. var det första parti som satte upp ettklart mål 1972,, närnligen att ingetdera könet skulle vara representerat medmindre än . 1 har vi nått en50-procentig kvinnorepresentation i vår partistyrelse. Vi är naturligtvis inte nöjda ännu, långt därifrån. Detvore intressant att höra vilka möjligheter det,finns att påverka regeringen.Gerd Engmari nämnde inte om hon har fått svar på alla de intressanta frågor somställdes till bl; a. och om den dåligakvinnorepresentationen i de olika departementen. Det vore värdefullt att fåhöra vad man har tänkt göra för att inom departementen verkligen få flerkvinnor på handläggarnivå. är de flesta kvinnor ofta sekreterare. Vilkamöjligheter finns för dem att komma upp på handläggarnivå? Det finns en hel del som man kan återkomma till. Jag kanförsäkra om att vi ser fram emot inte minst rekommendafionen om hurman i komittéerna skall gå till väga för att verkligen efterfölja denrekommendation som kom till under den icke-socialistiska regeringens tid 1981och som alls icke efterlevts. 171GÖREL THURDIN (c) replik: Jag instämmer i vad sade,att delbetänkandet är bra. Jag vill också uttala mitt stöd till fortsatt arbete. Men jag vill påminna henne om att det jämställdhetsarbetesom nu bedrivs är en fortsättning på någonting som startade under denborgerliga regeringstiden. Jag tror att vi kvinnor gör bäst i att försöka hållaihop när det gäller jämställdhetsarbete och inte trätar om alltför många saker.Samtidigt vill jag säga att vi har litet skilda åsikter om på vilket sättarbetet skall gå fill. Från sida har vi hävdat attett-aktivt parlamentariskt inflytande är av väldigt stor betydelse. 172 () replik: Jag vill också hålla med om attdetta är en mycket viktig fråga som kräver en öppen debatt. Det understödjer jag. I och med det utredningsbetänkande som kommit har det naturligtvis blivit debatt, och det skall bli debatt. ' Vidare kan jag hålla med om att den kvinnligarepresentationen är mycket dålig i många församlingar, speciellt om man ser påden fackliga rörelsen. Där är den kvinnliga representationen extra svag. Därförtror jag att en öppen debatt kring detta verkligen för frågan framåt. varnade för alltför stor tilltro till deförslag som kommer. Jag vill nog hålla med om det, fast kanske på litet andragrunder än avsåg. Mycket av detta är svårt, men en sak i detkommande förslaget tror jag inte blir bra i längden. Det gäller det eventuellttilltänkta -sade att hon skulle se på det norska förslaget -lagförslaget om att det skall bli tvång på att anmäla både en man och en kvinnatill utrednirigar och andra tillsättningar. Jag' tror att det för med sigmycket negativa konsekvenser för kvinnorna. Dels kan det slå tillbaka på kvinnorna själva, dels kanolika organisationer komma i ganska knepiga situationer. Man kan ha en kvinnasom är mycket lämplig för uppdraget, sedan måste man föreslå också en man, ochdärefter är det regeringen eller någon annan som skall sätta ihop utredningene. Då kan det bli väldigt snett. Det kan t. o. m. bli så att en kvinna somär mycket lämpad och intresserad av uppdraget inte får det; Ytterligare en sak tror jag är mycket viktig; Många gångerhar vi nog allihop upplevt att det är svårt att få kvinnor att ställa upp påolika uppdrag. Det är kanske inte alltid männen sorri är ovilliga att släppafram kvinnorna, utan det är också svårt att få kvinnorna att ställa upp. Därtror jag att vi måste . göra stora insatser i dé olika organisationerna. Detgäller att med uppmuntran, utbildning och på andra sätt få kvinnor att ta sittfulla ansvar och våra med och agera. med i diskussionerna om dessa viktigafrågor och irite överlämna dem enbart till män. Det ansvaret vilar mycket påoss själva. 1986/87:32 Anf. 173 () replik: Förstoch främst: Tack för alla komplimanger beträffande delrapporten! Jag hoppas attden kommer att användas, och jag vet att så sker. Däremot tycker jag kanske att det är litet övermaga attpåstå att jämställdheten skulle ha börjat med borgerliga regeringar. Jag ärinte den som försvarar att statssekreterarna i departementen inte följer 1981års rekommendation, Tvärtom jagar jag dem med blåslampa för att de skall följa den. 1 folkpartimotionen säger man att det måste till hårdareåtgärder än rekommendation, och jag ser fram emot stöd omjag i mitt slutbetänkande lägger fram ett lagstiftningsförslag - det är ju detenda som återstår. Jag minns inte vilken sammansättning de olika borgerligaregeringarna har haft, men kanske var med 1981, närrekommendationen kom till om att man skulle utse både en man och en kvinna. Dåhar jag litet svårt att förstå det motstånd som visar mot en skärpningav en sådan regel, även om detta inte är aktuellt ännu - jag har inte kommit sålångt i mitt utredningsarbete. Jag tycker också det är bra att harkönskvotering i sitt partiprogram och sina partistadgar. Men då är det sorgligtatt i de regionala organen utser kvinnor. Vi har hemsktmycket kvar att göra dllsammans för att få fram fler kvinnor. Den statliga personalpolitiken ingår inte i mitt uppdrag.Därför kan jag inte ägna mig åt att få fler sekreterare att bli handläggare. Vad som kommit i och med delbetänkandet är som sagt deväntade besluten om förändringar i förordningen samt den debatt som de factosatt i gång. Det tycker jag vittnar om att den socialdemokratiska regeringenoch de tjänstemän som finns i departementen har en vilja att försöka förbättrasituationen. 174 () replik: Herr talman! Jagpåstod inte att jämställdheten började i samband med att vi hade borgerligaregeringar. Men jag vill påminna och kammarens övriga ledamöter omatt det hände en hel del på jämställdhetens område . Vi fick jämställdhetslagen, och också den här rekommendationen. Vi ser fram emot att rekommendationen, genom enuppstramning, framöver skall kunna bli ett bättre instrument. Vi skall taställning till det när vi får förslaget. Jag förlitar mig på ordatt förslaget kommer snart. Ni kan räkna med stöd, 175 () replik: Jag vill bara för ordningens skull tillägga att jag inte sade att CharlotteBranting hade sagt att jämställdheten började i och med de Det var som sade det. ett braerkännande från att jämställdheten började tidigare,och jag tror att det till stor del berott på det tryck från kvinnorna somfunnits och som finns. 176 (): En fråga har genomsyrat debatteri uudertimmarna . Det är frågan om vad jämställdhet innebär. Debattenhar också visat att alla partier, med något undantag, delar uppfattningen attordet jämställdhet betyder lika rättigheter och möjligheter för både kvinnoroch män. Jag skulle kunna tillägga att det också betyder lika skyldigheter. Manfår ju inte rättigheter och möjligheter utan att ge ifrån sig något, dvs. manhär också skyldigheter. En följdfråga blir då varför kvirinor och män inte harlika rättigheter, möjligheter och skyldigheter. Kvinnohistorien är fylld avförklaringar. För mig, som är aktiv i det socialdemokratiska kvinnoförbundetoch inte feminist i allmänhet, är kvinnors självständighet och frigörelse detövergripande problemet. Till min glädje, och kanske också till min förvåning,verkar det som om både och delar denna syn. Kvinnor har sedan urminnes tider varit förtryckta avmännen, men också av överheten. Detta dubbla förtryck har medfört att kvinnorfått kämpa på två olika fronter. Kampen mot överheten har kunnat sketillsammans med männen i gruppen eller klassen, medan den andra kampen har fåttföras emot män i största allmänhet. Inget av de två momenten kan, enligt vårtsätt att se, isoleras från det andra. Här ligger en avgörande skillnad gentemotvissa borgerliga förespråkare som i olika sammanhang hävdar att alla kvinnorhar gemensamma intressen och att kvinnokampen därför kan föras utan attsamhällsordningen i övrigt ifrågasätts. Frigörelsen, och därmed jämställdheten, förutsätteroberoende. Det är därför vi så envist hävdar att grunden för jämställdhet äregen försörjning. Bara genom ett eget förvärvsarbete som man kan leva på finnsförutsättningar för att kvinnor skall bli jämställda med männen. Allt annattal, det som exempelvis ägnade sig åt, är försök att föra endebatt som i själva verket inte är önskvärd. Det är på sätt och vis att krafsai marginalen. Man måste ju hänga med - det skulle se illa ut om man inte medläpparna bekände det som så många diskuterar och är intresserade av . När man, som'vi gör, kopplar jämställdhet till egenförsörjning kan man fråga sig hur kvinnornas situation på arbetsmarknaden i dagoch deras möjligheter att bli jämställda med männen ser ut. Vi vet att månganya kvinnor strömmade ut i förvärvslivet . Det var främstutbyggnaden i den offentliga sektorn som svarade för de nya arbetstillfällena.Kvinnorollen kom att förändras. Men männen klarade inte av att i samma taktförändra sin roll. De tog inte sin del av ansvaret för hem och barn; Därförtvingades många kvinnor att arbeta deltid. Därmed utvecklades kanske världensstörsta deltidsarbetsmarknad. Kvinnor har således inte lyckats fullt ut att blijämställda. vet vi att inga jobbar övertid så mycket somsmåbarnspapporna. Vad vi anar 1986 beträffande kvinnors rätt till arbetei framtiden är framför allt följande tre saker. 8 protokoll 1986/87:31-32 - För detförsta: Datoriseringen inom industri, kontor och handel kommer att ske i alltsnabbare takt. För det andra: Den offentliga sektorns expansion minskarkraftigt jämfört med vad som var fallet . Fördet.tredje: Allt fler deltidsarbetande efterfrågar en längre arbetstid. -Dessa tre faktorer drabbar samfällt kvinnorna som grupp.Jag skall gärna utveckla det hela litet. sade exempelvis att om inteextraordinära åtgärder sätts in kommer ca 100 000 kontorister inom entidsperiod atfbli arbetslösa. De tidsvis monotona och iblandrutinbetonade kontorsjob-, ben kommer att kunna skötas med ordbehandlare ochannan teknik och med kraftigt reducerad personalstyrka. Vi vet vidare att det är kvinnorna inom industrin som harde lägst kvalificerade, sämst betalda jobben. Vi vet dessutom attnyrekryteringen inom tillverkningsindustrin helst sker bland gymnasieingenjörer- också för lågt kvalificerade arbetsuppgifter. Det.är säkerligen heltriktigt att göra så. Industrianställda med hög kunskap är enovärderlig,tillgång i utvecklings-och konkurrenshänseende. Därvidlag är enomsvängning i synen på vad som är viktigt för näringsliv och företagsamhet pågång också i . Dessa förändringar är nödvändiga. De är ett led i enutveckling som vårt land,såväl som andra länder genomgår. Men vad jag talat omi min motion och vad är mycket oroligt förär hur denna omställningsprocess går till. Den kommer nämligen, om den inte:förbereds och planeras, att skapa stor arbetslöshet bland kvinnorna. Vi, menaratt man måste gå fram på flera sätt med detta. För det första måste flickor stimuleras att utbilda sigotraditionellt. Det var glädjande att höra att bl. a. togupp den här frågan. Men jag ställer mig då frågan vem hon egentligenföreträder. När kvinnor exempelvis tränger in på domarbanan uttalar, nämligenen moderat manlig riksdagsman att det får till följd att männen flyr ochkompetensen hotas.. Läser man mellan raderna kan man förstå att han menar atträttssäkerheten hotas, om kvinnorna kommer in på domarbanan i för storomfattning.. Det betyder: Männen - duktiga, kvinnorna - dåliga. Är dennamansgrissyn partiets ståndpunkt, ? För det andra måste kvinnorna i s. k. riskyrken i sittarbete utbildas för den förändring som kommer. För det tredje måste vi kanske också avsysselsättningsskäl införa sextimmarsdagen. . , Utskottet hänvisar för sin del till proposition 130 omkvinnors villkor på arbetsmarknaden. Dessutom redovisar utskottet olika projektsom tar upp just de frågeställningar som jag har berört. Det är bra, mensvagheten i detta handlingssätt är att det lätt blir ett jippo, ett projekt somär roligt ett tag. Men när uppståndelsen lagt sig och vardagen åter lägrat sigöver länen och deras länsstyrelser lägrar sig också liknöjdheten ochointresset. Här i finns det ett intresse och ett engagemangför de här frågorna, men det är mycket svårare att hitta samma insikt ochmedvetenhet hos landshövdingar och deras närmaste män - de är ju nästanundantagslöst av det könet. har analyserat dekartläggningar som gjorts ute i länen. När man läser analyserna bekräftas defarhågor som vårt kvinnoförbund har framfört så mänga gånger. Man slås också avbristen på program för framtiden. Ansvaret för utvecklingen av kvinnoarbetenavilar till stor del på länsstyrelserna. Detta är viktigt att klargöra, så attvar och en som känner sig vilja göra någonting vänder sig till den som harverktyget i sin hand, nämligen i detta fall länsstyrelserna. Så någraövriga reflexioner över debatten. Jag kan dela uppfattning att moderaternakör på i gammal högerstil när de talar om sin valfrihet. Vad är det för valfrihet att väljamellan att kvinnor sköter hem och att kvinnor sköter både hem och förvärvsarbete? Vilken egentlig valfrihet innebär det för kvinnorna? Vad är det för valfrihet när man säger åt sjukvårdsbiträdena, som hotas av sparplaner inom den offentliga sektorn: Framtiden för er är att starta eget? Sammanfattningsvis vill jag som företrädare för detsocialdemokratiska kvinnoförbundet säga följande; Jämställdhet når vi när bådekvinnor och män är ekonomiskt oberoende, när kvinnor och män delar på arbetetmed hem och barn, när alla barn har en bra barnomsorg, när är genomförd och när makten och inflytandet över produktionen ochsamhället delas lika. 177INGRID (): Först vill jag gå in på det påstående somMargareta riktade till oss. Det gällde en moderat riksdagsledamot som ien artikel hade uttalat sig om domarnas kompetens osv. Jag har inte läst denartikeln, så jag kan inte gå närmare in på innehållet i den,- men när jag harläst den skall jag diskutera den med nämnde ledamot. Men det här kräver faktiskt litet mera reflexion.Margareta sade att hon hade läst mellan raderna och utgick från attförfattaren var en mullig mansgris. Men tänk om det ligger någonting i det somstod i artikeln: när en yrkeskår får ett större antal kvinnor hålls lönernanere - det låter ju alldeles -förfärligt i den här debatten! Det är dåsjälvklart att de kompetenta människorna som har arbetat länge, vare sig de ärmän eller kvinnor, söker sig till andra verksamhetsområden med bättre lön. Om det skulle vara på det sättet, ser det verkligt dystertut för jämställdheten i vårt land.