prot · GA09136 · 1986-12-31 00:00:00 — Den enskilde lantbrukarens möjlighet aft ökasin jordbruksinkomst är liten. Def är tveksamt om lantbrukarna skall betecknassom fria företagare; de är mer att likna vid fångar i ett föråldrat sysfem.Trots detta upplever lantbrukarna att det är de som får ta emot de ständigaangreppen. Från miljöhåll ställs välgrundade krav på minskadanvändning av handelsgödsel, växtskyddsmedel och andra jordbrukskeniikalier.Djurskyddsorganisationer kräver omfattande förändrirtgar av djurhållningen.Massmedias konsumtiortsexperter kräver bättre livsmedel ochkonsumentföreträdarna billigare. Och en del ekonomer kräver fortfarande,ensidigt slopat svenskt gränsskydd, vilket innebär att vårt jordbruk skallkonkurrera med dumpade utländska livsmedel. Det är irtte förvårtande att helajordbruksnäringen präglas av uppgivenhet. Regeringens metod att möta den krissituation somjordbruket befinner sig i är partiella förändringar - snabba expertutredningaroch pålappningar på jordbruksregleringen i stället för helhetsbedömning ochsamlade grepp i en ny jordbruksutredning. presenterade en arbetsgrupp inom ettförslag till förändrirtg av vår jordbrukspolitik. Vår utgångspunkt var att detär bäst med marknadsekonomi och frihandel. Vid en internationell avregleringoch borttagna subventioner skulle sannolikt vårt effektiva jordbruk klara sigväl i konkurrensen. Men utan en internationell avreglering och så länge livsmedelsöverskotteni den industrialiserade världen består rtied åtföljande dumpadevärldsmarknadspriser - och det finns inget som tyder på att situationenkommer aft förändras - kan vi infe ensidigt ta bort vårtgränsskydd, i varje fall inte om vi vill behålla ett svenskt jordbruk ochungefär nuvarande fördelning mellan skog och öppet landskap. Folkpar-figruppertförordade mot dert bakgrunden en ny jordbruks.utrcdning, som bl. a. bearbetarföljande grundtankar: Vi anser att en arealersättning bör införas. Utöverprodukfionen av livsmedel har jordbruket stor betydelse för försvaret,beredskapen, regionalpolitiken, turismen och friluftslivet. Någon särskildersättning utgår ej härför, utan ersättrtingen är inbakad i livsmedelspriserna.Precis sorn vi med skattemedel betalar för underhåll av parker och grönytor ivåra tätorter skall vi enligt vår mening särskilt betala för landskapsvård m.m. till jordbruket. En arealersättning kan anpassas regionalt och därmedersätta Norrlandsstödet. Den kan differentieras för åker, betesmark och andranaturtyper av särskilt intresse för flora, fauna, kulfur- och friluftsliv. Denkan i inledningsskedet även utgå fill björkplantering i slättbygd, så att viminskar spannmåls-arealen. Vi önskar att utredrtirtgert undersöker om vi kanavreglera fläsk-, ägg- och broilerprodukfionen, som i huvudsak skerstorskaligt, samt även de mindre jordbruken. Vi vill minska den statligajordbruksbyråkratiri, bl. a. genom aft lantbruksnämnderna upphör att varafristående länsorgan, genom att hushållningssällskapen övertar även derasrådgivning och genom att sällskapen knyts till läncrts larttbruksskolor, somfår utvecklas till lantbrukscentra. Vidarevill vi öka miljö- och kvalitefsaspekferna i jordbruket. längre harrtågot behov av aft öka produkfiortcrt mert däremot ett stort behov av att påalla områden förhindra miljöförstöring, är det hög tid att för jordbruketinföra ett miljömål som är likställt med övriga mål. har en rad initierade personer presenteratandra intressanta idéskisser till ett förändrat svenskt jordbruk. Där finnsförslag som tar sikte pä minskad intensitet, ökad miljöhänsyn, förbättraddjurhållning och minskade regleringar. Det är intressant atf notera aftprofessor , som i boken över maten föreslog ett ensidigtsvenskt borttagande av gränsskyddet, nu i ett bidrag tilllärtgtidsutredrtirtgert föreslår bibehållet grärtsskydd, ert tioproccrtfigirnportkvot, arealcrsättnirtg som utjämnar de geografiska olikheterna iodlingsbetingclscrna och i övrigt marknadsekonomi genom total avreglering inomlandet. Detta förslag är liksom övriga värt atf utredas. Jag yrkar härmed bifall till reservationerna 1 och 5 ibetänkande 22 och reservationerna 1, 8, 13 och 15 i betänkande 26. 1986/87:136 4junil987 Jordbruks- och livs-medelspolitiken, m.m. 4KARL (): behandlade vi här ikammaren ett annat betänkande från jordbruksutskottet, nämligen det som gälldeändringar i jordförvärvslagen. Jag hade vid def tillfället anledning att varaförhållandevis nöjd både med betänkandet och med regeringens hanteringtidigare. När vi behandlar befänkartdena 22 och 26 är det infe lika välbeställt. Det finns anledning att göra en tillbakablick innart jag går in på dedirekta sakfrågorna. upplevde liksomstora delar av världen två gånger en mycket stor brist på livsmedel. Dertlärdom mart tog av detta var aft olika länder behöver ha en nationellsjälvförsörjning. Det innebär aft marknadskrafterna måste begränsas när detgäller livsmedelsproduktionen; de får inte ha ett sådant inflytande atfjordbruket i de olika nationerna slås ut. Denna situation har lett till enkraftig ökning av livsmedelsproduktionen i hela i-yärlden. Def har uppstått ettstort överskott på världsmarkrtadcrt. Det finns niycket tyngande lager, som göratf världsmarknadspriserna är utomordentligt låga. Under 80-talef harproduktionert varierat. Det som diskuteras mest frårt svensk sida ärspannmålsöverskottet, eftersom vi i huvudsak har uppnått balans i fråga om animalierna. Om man ser till den totala världsproduktionen ochrelaterar överskottet till denna, har överskottet ändå intevarit något . Detta kan tyckas vara en låg siffra, men närvolymerna samlas upp är blir det etf tyngande överskott, som innebäraft världsmarknadspriserna nu ligger under den nivå som det över huvud tagetgår atf tänka sig att producera till. Def är därför viktigt att slå fast att det inte finnsnågra förutsättningar för att avreglera jordbruket och avskaffaprisregleringen. Jag känner en viss tillfredsställelse, när jag noterar aftäven säger att detta inte är möjligt. Däremot måste jag konstateraatt def förordade inte var någon avreglering utan enpåreglering. Ett sysfem med detaljerat arealbidrag skulle sannolikt bli mycketbekymmersamt för dem som skall 2 Riksdagensproiokoll 1086/87:136 Jordbruks- och livsmedelspolitiken, m. m. handha deti riksdag, regering och myndigheter. Efter att det i inte har varit brist på livsmedelunder nästan ett halvt sekel är det naturligtvis lätt att glömma bort att ensådan brist kan uppstå. Det är också lätt atf glömma bort att den högaproduktionen i egentligen'inte är beroende av produktionsförmågan ensami den svenska jorden, utau den är i högre grad beroende av importeradhandelsgödsel, åtminstone importerade råvaror som ammoniak, importerade drivmedel,importerad teknik, importerade maskiner och importerade kemikalier. Från den synpunkten kan naturligtvis det huvudmål sortiangavs i det jordbrukspolitiska beslutet om att tryggalivsmedelsförsörjningen under såväl fredsfid som avspärrning och krigstillståndtyckas vara överinfriat, därför att det nu fiuns ett betydande överskott. Såär det egentligen inte. Produktionskraften ensam hos de svenska resursernaskulle nämljgen inte innebära en tillnärmelsevis så hög produktion som . Beslutet om jordbrukspolitiken innehöll, förutomhuvudmålet om att trygga livsmedelsförsörjning, också två, eller möjligen tredelmål. Det finns också ett konsumentmål, som innebär att de svenskakonsumenterna skall tillgodoses med bra livsmedel till rimliga priser. Så ärockså fallet, i varje fall vad gäller de svenska livsmedlen. I takt med aft man lyckas åstadkomma balans mellanproduktion och efterfrågan i och intresset för import på vissa områdenkan bli större, uppstår också ett problem, nämligen att se till att deimporterade livsmedlen är av samma kvalitet som de svenska. Det kan ocksåkonstateras att så infe alltid är fallet. Det har inte varit möjligt attkontrollera dem på samma sätt. och dessutom märks det vid kontrollen avimporten aft de ofta innehåller en betydligt högre andel av restsubstanser frånexehipelvis kemikalier än vad svenska produkter gör. Def andra delmålet, inkomstmålef för jordbrukarna, haringalunda uppfyllts . Överproduktionen har pressatlönsamheten, och det har lett till att jordbrukarna försökt kompensera siggenom atf öka produktionen ytterligare, varför de har hamnat i en rävsax. Det tredje delmålet, resurs- och miljömålet, ärnaturligtvis på lång sikt det allra viktigaste. Denna fråga harocksåaktualiserats , genom bl. a. miljöministerns agerande. Jag har i detta sammanhang anledning aft citera förremiljöministern och nuvarande statsministern i etf tal som han höll -jag tror aft det var på . Där sade atf "'visocialdemokrater måste föra en politik som ser till helheten"".Miljön är nämligen inte den enda utmaningen. Oron inför miljöförstöringen""får inte leda oss att tro att vi måste skjuta alla andra hänsyn åt sidan""eller att ""vi måste vrida klockan tillbaka och bromsa all tekniskoch ekonomisk utveckling"". Jag har här i kammaren och vid andra tillfällen oftaförebrått för tveksamhet och alltför stor försiktighet imiljöfrågorna. Jag skulle också kunna säga att statsministerns uttalande ärmycket försiktigt, men det ligger någonting i detta atf se till helheten - manfår irtte glömma vissa mål därför att man tar tag i de andra. Den fråga jag vill rikta till jordbruksministern, som ärnärvarande här. är om regeringen har glömt bort vissa mål. för dekrav som hon ställer gentemot jordbruket, men varför hörs inte i samma vevajordbruksministern, som har ansvar för helheten i jordbrukspolitiken? Varförkommenteras inte inkomstmålet, som kommer i farozonen om man rikfar skarpa kravmot jordbruket i detta avseende? Samhället har beställt ett visst jordbruk, ett jordbruksom skall vara högeffektivt, använda den bästa tekniken, använda kemikalier ochhöga hartdelsgödselgivor. Sedan börjar denrta rtiöjlighef begränsas -visserligen i den första omgången bara. i , men de uttalanden somhar gjorts tyder på att ungefär samma regler komrner att gälla för stora delarav . I fråga orti användning av kemiska medel har vi fråncenterpartiet till betänkande 22 fogat reservation 10. Vi anser att det ärangeläget att minimera användningen av kemiska bekämpningsmedel i jordbruket,både för atf få bra produkter, för att vara rädda om marken rnen också för attminska arbetsmiljöriskerna för odlarr-ia och dem som använder bekämpningsmedlen.Det är alltså mycket angeläget. Från den synpunkten finns det inte rnycket attinvända mot att åtgärder vidtas för att begränsa sådana bekämpningsmedel somkan avvaras, exempelvis tillväxtregulatorer som-stråförkortningsmedel. Däremot är själva hanteringen utomordentligt tvivelaktig.1 betänkande 26, om jordbruksprisreglcringen, tar vi centerpartister upp frågani reservation 6. Vi säger där att regeringen, efter det att avtal har träffatsmed jordbruket, förändrar förutsättningarna förproduktionen. Vi anscratt det äromöjligt atf agera pä detta sätt. Man måste i stället diskutera i förväg, säatt jordbruket får en rimlig möjlighet att anpassa sig. Vi vill att riksdagengenom att bifalla reservation 6 ger regeringen till känna att det inte får gåtill så som det har gjort . När det gäller miljöfrågorna är det mycket angeläget attlantbruket förvaltar och använder jorden pä ett sätt sorn garanterar att denegativa miljöeffekterna av både växtnäringstillförsel och kemikalieanvändningelimineras. Vi måste också skapa ekologiskt anpassade brukningsmetoder. Sålångt regeringens insatser i detta avseende syftar åt det hållet har jag ingenfingatt invända. Men jordbrukarna måste känna motivation föi" aft medverka imiljöarbetet. Den som känner sig lurad eller hotad har svårt att känna en sådanmotivation. Duktiga bönder har enligt de intentioner som samhällethaft investerat och effektiviserat. Räntestcgringen i början av 80-talef harlett till att mänga investeringar har blivit olönsamma. De skärpta miljökravenkommer i strid med effektiviteten. Det som är bekymmersamt är aft de som harvarit mest lyhörda för samhällets signaler nu riskerar att bli de som kommermest i kläm, att bli de som känner sig mest lurade och rnest hotade.Regeringens beslut om att , till en början i och senare kanskei hela , kräva en arealbaserad djurproduktion, måste befraktas sometf mål för hur en ur miljösynpunkt acceptabel djurhållning skall utformas påsikt. Men det är naturligtvis avarterna, dvs. stora mängder stallgödsel på småarealer eller , som skall bekämpas med förtur. Det ställersäkert jordbrukarna upp pä. Däremot är det orimligt att tillämpa begränsningsregelnsnabbt och hänsynslöst rnot familjejordbruken och därigenom raseralantbrukarfamiliernas ekonomi. Jordbruks- och livsmedelspolitiken, m. m. Jordbruks- och livs-inedelspolitiken, m. m. Det vore intressartt att få klarlagt avjordbruksministern, allra helst , vad som är avsikten. Gäller det atf medprioritet bearbeta avarterna eller kommer det också att gälla de mindrejordbruken, där ekonomin rasar och man kanske måste avyttra en fjärdedel av enbesättning. Det kan röra sig om fem sex kor, vilket är av avgörande betydelseför just denna enhets ekonomi. En annan sak är att samhället måste ta det ekonomiskaansvaret av de förändrade spelreglerna. I annat fall blir det omöjligt aftskapa def förtroende mellan regering och näring som är nödvändigt för attmiljöarbetet skall kunna föras vidare. Därför är beskedet om hur det beslut.som regeringen har fattat om kommer att tillämpas mycketviktigt. Det måste bli en förrtuftig fillämprting som ger möjligheter aftarbeta på rätt sätt. Def är angeläget att det finns en möjlighetatt utnyttja jordbrukets hela produktionskapacitet. Genom att göra det kan viproducera inte bara livsmedel, utan också energi, fibcrrävara, råvara till denkemiska industrin etc. De här frågorna tas upp i betänkande nr 26, och jag haranledning att med viss tillfredsställelse notera aft jordbruksmiriistern anföratt man av de medel som finns tillgängliga också skall kunna använda en del fördenna produktionsanpassning. Det hade naturligtvis varit bättre om def hadeförelegat konkreta förslag, som kunnat ta ställning till. Nuber regeringen om ett bemyndigande för aft klara situationen inför nästaodlingssäsong. Jag anser aft frågan är sä angelägen atf vi inte kan motsättaoss etf sådant bemyrtdigartde. Regeringen måste få lov att agera för att kunnamedverka till att bringa ned överskottet skörd. Däremot är jag krifisk mot en annan formulering, nämligennär jordbruksministern säger att det därför är av stor vikt attjordbruksnäringen själv, redan inför nästa odlingssäsong, tar initiativ tillsådana typer av åtgärder sorn kan utvecklas och iutroduceras. Jag är intekritisk mot själva innehållet i meningen. Det är naturligtvis alldeles rätt attnäringen skall ta initiativ. Men frågan är om regeringen kan stå vid sidan omoch bara vänta på inifiativ från rtäringen. Att utnyttjaproduktionspotcrttialcn i jordbruket på ett riktigt sätt måste vara ettintresse för hela samhället. Det måste därför också vara en uppgift förregeringen att medverka till att sådana här initiativ tas. Jag vill också fa upp frågan om Norrlandsstödet. Defprogram som har kommit från regeringen - def beställdes avjordbruksutskottet -utgör naturligtvis en besvikelse. 1 viss månriktas besvikelsen inte bara mot regeringert, när vi reserverar oss i år.Centern, och har en gemensam reservafion, nr 8, somredan har kommenterats av i , Jag frågar mig litet grandvar vpk har blivit av den här gångert. har det funnits en enighet omatt sluta upp kring de här frågorna, men i detta sammanhang lyser vpk nu medsin frånvaro, Norrlands-intresset är kanske inte alltid sä stort, I det program som beställdes var det rnånga frågor somkrävde svar. Det handlade om sysselsättningen; man skulle se till helalivsmedelssektorns betydelse för sysselsättningen. Det är inte infriat i detförslag sorn har kommit. Man skulle titta på beredskapsnivån. Det har inteheller gjorts till fyllest. Man skulle se på en ökad samordning mellanjordbrukspolitiska stödformer och arbefsmarknadspolitiska, Def har inte skett.Man skulle se på frågan omproduktionsinriktning, olika alternativ och fa härtsyrt till klimatet. Någrasådana förslag har inte heller presenterats, Def sades i föregående årsbetänkande, motsvarande det vi har , att åtgärdsprogrammet skulle tas frami samarbete med företrädare för jordbruksnäringen, Det har inte heller skett.Det har visserligen varit på remiss, men det är samma program som gick ut somen promemoria från regerirtgen som har lagts på riksdagerts bord. Detta innebäratf det som har föreslagits är begränsat och strider både till anda och bokstavmot det beslut som fattades . Därför bör besluta atti dag som sin menirtg ge regerirtgen fill känna vikten av en allsidig belysningav behoven av insatser för stöd till jordbruk i norra , så somriksdagens beslut med anledning av jordbruksutskottets betänkande 1985/86:24angav. Jag yrkar alltså bifall till reservation 8 till betänkande 26, Det går infe att göra någonfing utan pengar. Regeringenhar nu föreslagit att 100 milj, kr, skall få användas , Def liggeri sakens natur att om vi vill ha ett bättre program måste det ävcrt få kostarner pengar. Därför framför vi i reservation nr 13 att anslaget på 100 miljonerskall kunna utnyttjas redan under det kommande budgetåret och aft regeringendärefter, i anslutning till det nya programmet, skall anvisa mer medel. Men här förhåller det sig pä ett annat sätt än när detgäller själva innehållet. Här är def moderata samlingspartiet som lyser med sinfrånvaro. Vpk har ställt upp. Hade det funnits en litet bättre samordningmellan ytferlighcterna i denrta kammare hade regerirtgens svaga politikförmodligen kunnat bemästras på ett bättre sätt. Med detta vill jag yrka bifall till dereservationer där vi centerpartister är med och för övrigt till utskottefshemställan. 1986/87:136 4junil987 Jordbruks- och livsmedelspolitiken, m. m. Anf.5 (vpk): undrade: Var blevvpk av, har vi glömt ? Nej då, def har vi inte. Vi kan mycket väl inseatt åtgärdsprogrammet har brister, men vi utgår också frän att de synpunktersom kommer fram efter hand får genomslag och atf det finns en ärlig vilja hosregeringen att fa itu med dessa problem, I det stycket har naturligtvis allagoda krafter vårt stöd. Vi finner det föga mcrtirtgsfullt aft nu kräva ett nyttåtgärdsprogram, utart vi bör se till att få de åtgärder gertomförda som ärföreslagna. Då är vi en bit på väg och har lagt något bakorti oss som gör attvi får kraft att vidta ytterligare åtgärder. Så något om investeringsförbudet inom animalieproduktionen.Som ny riksdagsledamot och ledamot i jordbruksutskottet får man naturligtvisfrågor från sympatisörer, väljare - presumtiva väljare får vi väl säga i dettafall - och motståndare. Vad sysslar ni med, vad gör du? När man då berättar omvissa saker, t, ex, om investeringsförbudet inom animalieproduktionen, får manofta en förvånad fråga: Vad, står ni och fräter om hönshus? Då vidtar en pedagogiskt sett komplicerad process attförsöka förklara att def inte är rikfigt sä enkelt, utan att investeringsförbudethar kommit till på grund av att man hade för stor produktion av ägg och att detdå var föga meningsfullt att ge samhällsstöd för att bygga ytterligare hönshus,dvs, i första hand inte hönshus i traditionell mening utan djurfabriker,produk- Prot.1986/87:136 4juni 1987, Jordbruks- och livsmedelspolitiken, m. in. fionsanläggningardär hönan är blott en liten del. Vet man också att regeringen förbereder en nydjurskyddslag finner man det än mer märkligt att vi skall fa bort dettillfälliga investeringsförbudet. Dessa två kriterier borde vara alldelestillräckliga. Överproduktionen, som våren av anledningarna fill atf man engång införde investeringsförbudet, kvarstår, och till det kommer det jag nämndeom djurskyddslagen. Det resonemang, som vi för fillsammans med-centerrt ireservation 2 till betänkande 26, håller. När def gäller stöd till särskilt skuldsattajordbruksföretag har vi en reservation gemensam med och . Vimenar att särskilda medel rnåste fill för detta ändartiål. Det föreslagnaanslaget om 100 milj, kr, bör användas för offensiva satsningar. Jag yrkarbifall till reservafion 9, 1 reservafion 13 behandlas anslag fill genomförande avåtgärdsprogrammet, berörde detta och tyckte det var tråkigtatt inte ansåg sig kunna stödja detta förslag. Vi behöver pengarredan under det första åref, och def finns i princip ingenting som hindrar attde också används med en gång. Därutöver måste regeringen återkomma med förslagom medelsanvisrting för de kommande budgetåren. Jagövergår nu till betänkande 22, Livsmedelspolitik är infe bara en fråga om att producera,Livsmedelspoli-tik är inte enbart jordbrukspolitik. Det är produktion avråvaror, förädling, distribution, konsurnentinflyfande, förädlingsindustri ochkoncentrations-tendenserna inom denna, inte minst pä den internationellamarknaden. Vi behöver en lokal livsmedelsproduktion för att främjamöjligheterna för inland atf utvecklas, för att främja högre kvalitetpä livsmedlen och för aft säkra vårt nationella oberoende. Jag yrkar bifalltill reservation 2 i betänkande 22, Den storskaliga animalieproduktionen har samband medregional självförsörjning. En ganska stor och växande del av produktionen avanimalier sker i djurfabriker, som är skilda från det egentliga jordbruket. Somjag nämnde tidigare finns det tendenser att transnationella företag tar överallt större delar av animalieproduktionen och skaffar sig kontroll över både genetiskaresurser, avelsresurser och fodertillförscl. Denna utveckling - fast med utveckling menar man oftast enposifiv förändrirtg, så lät oss kalla -det förändring - är verkligentvivelaktig. Djurfabriker och andra anläggningar av den typen bör inte fä uppföras,Befinfiiga anläggningar bör avvecklas och produktionen skall knytastill decentraliserade och måttligt stora anläggningar. Den regionala obalanseni livsmedelsproduktionen måste motverkas. Det är viktigt att fä största möjligasjälvförsörjning i. hela produktionskedjart. Jag yrkar bifall fill reservation4, Samhällets stöd till alternafiv odling behandlas ireservation 9, Konsumenternas behov av så långt som möjligt kemikaliefria ochhögkvalitafiva livsmedel skulle tillgodoses på ett bättre sätt om samhälleterkände och praktiskt tog konsekvenserna av att man vill ge stöd åt alternativodling, eller det som har kommit aft kallas alternativ odling. Det egentligabegreppet är ju naturenlig odling. Det är odling som sä långt det är möjligt avstårfrän att använda bekämpningsmedel och konstgjorda gödningsmedel,- Jag yrkarbifall till reservation 9, Det jag nu har sagt har samband med vad som behandlas ireservationerna 10 och 11 om minskad användning av gödselmedel ochbekämpningsmedel. Man kan säga att def finns tendertser till att produkfionenblir ett slags kemiskt krig mot naturen, Def finns oerhört mäktiga intressensom gynnas av bekämpningsmedelsartvärtdning, som baserar sin utsädesforskuingpå användning av bekämpningsmedel och som inte intresserar sig för enutveckling i motsatt riktnirtg. Jag menar atf en successiv avveckling avkemikalieanvändningen möjligen på kort sikt kan leda till en lägre avkastrtingav vissa grödor. Men dertna avveckling är önskvärd och någonting som vi börvara beredda att betala för. Med detta yrkar jag, för den händelse jagglömt något under framställningen, bifall till vpk-reservationerna 2, 9 och 13i betänkande 26 och reservationerna 2, 4, 9 och 11 i betänkande 22, 1986/87:136 4juni]987 Jordbruks- och livs-medelspoUtiken, m. in. Anf..6 i () replik: Dert stillsamma ton i vilken denna jordbrukspolifiskadebatt förs gynnar utomordentligt väl sätt att glida förbiintresset för Norrlartd, Jag skulle vilja uppfordra atf närmaremotivera varför ni har ställt er vid sidan om de övriga fre parfiernas krav attriksdagsbeslutet beträffartde ett åtgärdsprograrti för Norrlandskulle fullföljas, 7 (vpk) replik: