prot · GA0912 · 1986-12-31 00:00:00 — Vi har nått betydande resultat under olika regeringar i kampen för enbättre miljö och mot försurning. Vi har t. ex. lyckats få med praktiskt tagetalla länder i i den s. k. , men det finns någraundantag -nämligen och - som inte har velat ställa upp på detta.Det är, angeläget att vi sätter till alla klutar från svensk sida, och vi kansäkert få med, oss norrmän, danskar och många andra, för att försöka påverka dehär staterna. En konkret åtgärd, som jag anser att den svenskaregeringen på allvar bör pröva, är aft dra och kanske också - mendet är viktigast med - inför i . Detfinns tidigare prejudicerande fall där nationer har blivit fällda därför att deförorenar andra nationer. Jag tycker atf man skall pröva den möjligheten ocksåi -fallet . Sedan tillkommer naturligtvis att vi - för att vi skallkunna föra en trovärdig regeringspolitik, som ger resultat i och somkan övertyga andra länder - måste försöka fortsätta att gå före. Också det harvi gjort i mycket stor politisk enighet i sedan mitten på 1960-talet.Vi ligger långt fram i miljöpolitiken, längre fram än de flesta andra länder,men det finns mycket mer att göra. Jag har väckt två konkreta förslag här , som jag gärna skulle vilja höra statsministerns åsikt om - även om jagförsfår statsministerns problem aft hinna svara på alla frågor. Jag har föreslagit att vi skall skärpa miljöskyddslagen pådet sätt som vill, nämligen att vi i fortsättningen skallsätta pris pä miljön, inte tillåta att företagen får släppa utföroreningar-skit, kort sagt-i naturen utan att betala för det. Jag tycker attdet är bra att ha ett tak och säga; Ni får bara bedriva den här verksamheten omni håller er under taket. Men man skall inte få släppa ut smuts ochföroreningar gratis upp till det taket heller. Jag hoppas att regeringen snartkommer atf lägga fram ett förslag på den punkten. 13KARIN SÖDER (c) replik; Jag vill för det första säga tillstatsministern, när det gäller vårt samarbete med kds, att de mandat som vi hari inte har kostat färre röster än några andra mandat. Det är ju så -och det vet ni - att alla har röstat på listor. Därav följer att vihar fått våra mandat på samma villkor som andra. För det andra vill jag nämna att den samverkan som lågbakom det förhållandet aft det fanns gemensamma listor har prövats i olikaräffsvårdan-de instanser, som har funnit att samverkan inte ärgrundlagsstridig. För det tredje kan statsministern vara helt lugn: Vi skallge besked före nästa val om hur det blir med framtida samverkan. Men jag förstår att statsministern ville komma med ettlitet nålstick, eftersom jag detta sades hade fått mycket positivabesked, vilket jag tackar för. Det är mycket viktigt för den minoritet i vårtland som samerna utgör att känna att riksdag står på dess sida i dennamycket brydsamma situation. Vi har helt enkelt inte råd rent moraliskt att låtasamerna lida så som de faktiskt gör eller att låta deras kultur gå under-vilket det finns risk för under de omständigheter som föreligger. Jagtackar således för beskedet på den punkten. Likaså är det mycket vikfigt att kampen mot försurning kangå vidare under bred enighet. Men de som har diskuterats är infetillräckliga. Vi måste, som jag sade i mitt anförande, faktiskt ha en80-procentig höjning av reningsgraden. Annars kommer skogen atf dö. Jag villpeka på att det här inte bara är fråga om naturens överlevnad. Det är fråga omvår framfida ekonomi. Låt mig som exempel ta skogsnäringen. Det är ju ett faktumatt det inte går att driva sågverk, pappersmasseindustri eller liknande om viinte har skogsråvara. Då blir det inga jobb och ingen aktieutdelning. Detta kanbli verklighet på många områden. Detsamma gäller miljön i haven och sjöarna - om det intefinns liv där kan människorna inte heller få den utkomst som de behöver. Därförmåste det skapas en miljöpolitik i vårt land och även internationellt - jagvill självfallet också verka för det. Det är naturens lagar som avgör hur vimänniskor skall hantera miljön. Det finns ingen annan möjlighet för framtiden. Jag hoppas att jag får tolka statsministerns uttalande så,att regeringen också arbetar med riktlinjerna aft det är vad naturen tål som kommeraft vara avgörande. Det kan i det korta perspektivet synas som om det ärpenningpungen som avgör, men det är just kortsiktigt. På lång sikt förbättrasekonomin om den kunskap som finns om miljön och vad den tål får kommatill uttryck - då skapas det regional balans i detta land. Innovations-kraft påalla områden kan komma till uttryck, och småindustrier kan blomstra om detsätts gränser för företagens och andras verksamhet. Också den offentligasektorn måste anpassa sig efter den strukturen. Detta är ett långsiktigt arbete. Statsministern inleddesitt huvudanförande med att säga att vi måste forma framtiden och atf det vigör har betydelse för hur framtiden kommer att gestalta sig. Jaginstämmer i detta - det finns inte mycket tid att förlora, utan insatsernamåste göras . När detgäller pensionärerna vill jag säga till statsministern att redan idetta års budget hade avsatt pengar för att hjälpa de sämst ställda pensionärerna,dvs. Om vi bara hade fått majoritet i hadedet problemet redan varit löst. kommer inte under några omständigheter att,på de grunder som tidigare redovisats och som jag angav i mitt huvudanförande, gåmed på denna skatt, eftersom vi anser att en skatt som tas ut på detta sätt ärorättfärdig. Skatten har inte heller alls förberetts - ett så dåligt förberettuttag av skatt har väl aldrig förekommit i detta land, och jag hoppas innerligtatt det aldrig upprepas. Jag skulle slutligen vilja fråga statsministern omundantagandepensionärerna finns med på listan över de sämst ställdapensionärerna i landet. De har väntat på att få rättvisa, och det vorerent skamligt om de även skulle bli utan. Ett besked i den fråganhär i kammaren skulle vara mycket välgörande. 14LARS (vpk) replik; Låt mig börja med aft säga att jag hoppas attIngvar i sitt sista inlägg tar upp löftena till pensionärerna. Jagvill också påminna om att det i detta land finns en grupp delpensionärer somsedan 1985 väntar på besked, eftersom det har funnits pengar för att förbättraderas villkor. Jag utgår från att statsministern tar upp det i nästa anförande. talar rätt mycket om omsorgen om de gamlaoch sjuka och hemhjälpen, och han säger att det är områden som behöver byggasut. Ja, det är vi säkert överens om, . Då måste logiken bjudaatt de grupper som arbetar inom dessa områden också får ordentligt betalt, mendet säger ingenting om. Han talar i stället om ökadkonkurrens. Det är nog inte avsaknaden av konkurrens som gör att detfinns problem på dessa områden, utan huvudproblemet är att kommunerna får förlitet pengar. Där är ju folkparfiet helt överens med regeringen - ni bjudernästan över regeringen när det gäller hur mycket som skall tas från kommunerna.Det är det som gör att ni har problem på de här områdena. Jag skall intepolemisera mer, eftersom inte har någon replik kvar, men jagvill påpeka att konkurrens inte löser problemen på dessa områden. Det fanns tidigare ett relativt brett samförstånd om attsamhällets svaga, barn, ungdomar, arbetslösa och lågavlönade, skulle gå förealla andra. Detta håller nu på att försvinna i debatten. Det finns inte sammasamförstånd längre. Samhällets fördelningspolitik har blivit mer orättvis. Denhar blivit inriktad på andra grupper. är det de högavlönade som i förstahand får skattelättnader. Besparingar och nedskärningar görs på områden somdrabbar de grupper som vi tidigare talade om skulle prioriteras. med de borgerliga regeringarna fick löntagarnavidkännas kraftiga reallönesänkningar. Trots detta gjorde socialdemokraterna iopposition 1981 upp med två av de borgerliga partierna om att ge de högstavlönade skattelättnader. Då började man egentligen gå ifrån principen om skattefter bärkraft och vände helt upp och ned på fördelningspolitiken. Delågavlönade skulle sedan kompenseras i avtalsrörelsen. När de försökte göra detblev de angripna både av och av regeringen. jag ärnågot annat och helt nytt, det är ett avsteg från arbetarrörelsens gamlafördelningspolitiska principer, från dess rättvise- och jämlikhetsideal.. handlar fördelningspolitik inte bara om skatter ochlöner. Den offentliga sektorn, kommuner och landsting, spelar också en viktigfördelningspolitisk roll, genom att den garanterar alla medborgare lika rätttill utbildning, sjukvård, kultur m.m. Men även här märks en annan attityd.Trots tidigare löften om fortsatt utbyggnad av den offentliga sektorngenomdriver nu regeringen, tillsammans med de borgerliga partierna, den enanedskärningen efter den andra. Detta går också i första hand ut över de svaga isamhället. När man vill diskutera de här frågorna med regeringen hänvisas detalltid till de dyra åren med de borgerliga. Men det budgetunderskott somskapades kan ändå inte rättfärdiga alla nedskärningar nihåller på med. sade ni från regeringens sida att det går bra förSverige. helt plötsligt går det dåligt, trots atf storföretag och bankerredovisar rekordvinster. Ingen kan bestrida att det finns pengar i landet,pengar som kan användas både för att skapa sysselsättning och för att angripasociala och ekonomiska orättvisor. Vi hävdar att fördelningspolitiken i förstahand handlar om hur man använder landets samlade resurser. En sådan resurs attslå vakt om är den offentliga sektorn. Just de här dagarna när vi har en konflikt påarbetsmarknaden vill jag fill dem som kallar den offentliga sektorn för tärandei motsats till den närande privata sektorn säga: Tänk pä aft utan denoffentliga sektorn skulle den privata sektorn inte fungera. Utan utbildning,utan barnomsorg, utan sjukvård, utan kommunikationer m.m. skulle ståstilla. Först skulle jag för infe fåanvända den inledning jag hade tänkt mig. underkänner minandra replik som varande oacceptabel som svar på frågor. har jag alltså enreplik kvar för att svara på de uppemot 25 olika frågor som har ställts tillmig. Det är en ganska omöjlig situafion. Ni får faktiskt ta upp en diskussionom debatfreg-lerna om ni i verkligheten har denna inställning. Jag skulle först vilja säga något om löntagarfonderna. Närman lyssnar på får man intrycket atf löntagarfonderna bara ägtaktier i företag som gått dåligt. Men så är det inte. Totalavkastningen på deolika fondernas satsade kapital växte 1985 med mellan och 54 %.Generalindex, dvs. börsen totalt, växte . Fonderna klarade sig alltsåbättre än genomsnittet. Av de företag där fonderna nu har kapital finns blandstorföretagen ASEA, , , , , och bland mindreföretag , , , Cominvest och Swanboard. Jag anser attlöntagarfonderna nu spelar en bra roll i svenskt näringsliv. Så till diskussionen om älvarna. Jag har inte svarathittills, därför att jag tycker att det egentligen är en onödig diskussion. Härhar bostadsutskottet enhälligt beslutat att de fyra stora älvarna i norr skalltas in i naturresurslagen och att några förstudier av dessa älvar inte skallgöras. Vad är då avsikt med de inlägg han har gjort ?Uppriktigt sagt tycker jag att hans uppträdande är ganska opportunistiskt. Hansäger att vi inte skall ha kärnkraft,han fördömer kol, och vi skall inte bygga ut älvarna. Var finns moderaternasansvar för en långsiktig och förnuftig energipolitik? har i varjefall infe gett uttryck för det här . I vad gäller pensiönssparandet gick det dåligtför pensionsspararna under de borgerliga åren. Det var mycket illa. Men dethar vi lyckats rätta till. Vi har skapat en så betydande förmögenhetsökning attvi anser det rimligt att den grupp som kanske mer än någon annan har gynnats avden ekonomiska politiken skall lämna sitt bidrag till atf klara Sverigesekonomi och fördela bördorna på ett rättvist sätt. Jag har inte förståttpoängen med pensionsskatten, säger . Nej, fru talman, det har viförstått atf han inte har förstått. Men det är faktiskt så att pengarna skallgå till de sämst ställda pensionärerna, och det är en mycket viktig poäng. Jagbeklagar att ledare inte har kontakt med den stora grupp människori samhället som har det ganska svårt. Vem är det då som egentligen drabbas av skatten på deprivata försäkringarna? var det avgenomsnittsinkomsttagarna som hade privata pensionsförsäkringar. I genomsnittbetalade medelin-komsttagaren . var det av demsom tjänade som hade sådana pensionsförsäkringar.Deras genomsnittspremie var . Jag hade en fråga i sammanhanget, menjag skall inte ställa den, eftersom det inte finns möjlighet att replikera. Så till omvärlden och till vad våra partivänner som villavskaffa kärnkraften har föreslagit som ersättning. Det är riktigt atf man sommiljövänligare metod i viss utsträckning tänker sig använda kol för att ersättakärnkraften. Vad har för lysande alternativ som han infe harredovisat här? Har vi kommit överens om att avskaffa kärnkraften och tycker attdetta är vikfigt, då har vi ett ansvar för atf göra det på internationell basisoch inte bara genom att avveckla den svenska kärnkraften. Denna tanke har möttsäv hånfulla och ointresserade kommentarer, och det är tråkigt. Vi kan aldriglösa dessa problem eller andra miljöproblem utan ett internationellt samarbete. De västtyska socialdemokraterna har inte baraden inställningen utan de vill dessutom ersätta kol med uran, och det ärkanske trots allt en ännu viktigare och vidare fråga. Jag vill understryka några saker som jag har tagit upp . Jag har faktiskt knappast fått svar på någon av de få frågor jag ställde. Jag frågade om de borgerliga ville ge tillbakaengångsskattens 15 miljarder. Det har man gått förbi. Om det är enkonfiskation, skall väl i all sin dar dessa människor få tillbaka pengarna, omdet blir en borgerlig politik. Ni har ju dessutom sagt att ni skall avskaffalöntagarfonderna. Trots vad sade har jag svårt att se varfinansieringen finns för de pensionärer som är de sämst ställda. Jag harinte-sett någon borgerlig budgetfinansiering av detta. Beträffande privatskolorna vill jag säga att regeringen ärpositiv till fristående skolor som utgör ett alternativ till de vanligagymnasieskolorna. Föregående budgetår blev fem fristående skolor, däribland enWaldorfskola i , , statsbidragsberättigade. Men deträcker inte att de är väl fungerande skolenheter, som jag tror det, för att de skall få statsbidrag. De måste också i något avseende pedagogisktskilja sig från andra gymnasieskolor, och det gör såvitt jag vet inte Göteborgshögre samskola och gymnasium. Men vi har faktiskt satsatpå fem nya skolor som är fristående, och jag tror att det nu finns flera sådanaskolor än under de borgerliga åren. Därmed har jag givit ett principielltbesked till är öppna för det. Vi är öppna framför allt föratt man skall kunna använda en ny pedagogik och göra experiment inom de vanligaskplorna, men det kan alltså också ske inom privata skolor. Jag reagerar mot det som här sades om att vi skulle hahaft en glättad inställning gentemot de fackliga organisationerna före valet.Genom atf vi fogen konflikt i förra avtalsrörelsen, 1985, har vi gjort klartatt vi anser att det finns bestämda gränser för hur mycket vi orkar med. Det ärinte så aft regeringen i efterhand har anslutit sig fill när det gäller utrymmet. sade aft det inte finnsnågot utrymme alls - han ville ha ett nollbud . Vi anser att det finnsmöjligheter till lönehöjningar; det senaste budet gällde ett lönepåslag pådrygt utöver överhänget. Jag bara konstaterar att där föreligger enskillnad mellan och oss i synen på vad som är möjligt förlöntagarna att ta ut. , fru talman, skulle jag vilja säga att i detmoderna samhället är vi alla beroende av varandra. I den här debatten harvisats hur vi påverkas av svavelutsläpp och kärnkraftsolyckor. Våra möjligheteratt klara jobben och reallönerna beror inte bara på vad vi gör själva utanockså på de internationella finansmarknaderna. Inom landet är våra jobb ochlevnadsbetingelser alltmer beroende av vad andra gör. Förhållandet mellan individ och kollektiv ser ut på olikasätt inom olika ideologier. Från nyliberalt håll förnekas kollektivets roll,medan individen förhärligas. I praktiken innebär det att de allra starkastepremieras. I den kommunistiska ideologin finns å andra sidan inget utrymme förindividen -där är det enbart kollektivet som räknas. Vi socialdemokrater har en helt annan syn. För oss råderhela tiden ett samspel mellan individ och kollektiv. Varje kollektiv består avett antal individer som både skall kunna se helheten och ta ett personligtansvar. Vi människor är självständiga och beroende av varandra.Ibland gnisslar det naturligtvis i det verkliga livet, samspelet mellan individoch kollektiv fungerar . Likväl är det vi vill skapa en kollektivtuppbyggd trygghet där alla har arbete, där demokratin styr, ett samhälle som präglasav solidaritet och jämlikhet, ty det är bara i ett sådant samhälle människorkan få en frihet värd namnet. Förste vice talmannen anmälde aft , , och anhållit aft till protokollet fåantecknat aft de inte ägde rätt till ytterligare repliker. 16LARS (); Får jag först sammanfatta statsministernsbesked till oss här i kammaren beträffande poängen med pensionsskatten.Poängen med den är pengen, den peng på som skall gå tillstatskassan. Jag kan försäkra att vi moderater i dessa tider inte funderar över vad somskall ske när pensionsskaften en gång är genomförd. Vi sätter in all vår kraftpå att bekämpa denna konfiskation av fyra miljoner pensionssparares medel. Låt mig också göra en kommentar till debatten orii privataskolor. Som riksdagsman i tycker jag det var tråkigt med det snäva beskedsom statsministern gav på frågor om högre samskolaoch gymnasium. Det är många som har arbetat för aft få dessaskolor kvar. Det besked vi fick var ett nonsenssvar. Tyvärr ser möjligheternadärmed dystra ut. Nedgången i oljepriser, dollarkurs och ränta, som vi harbakom oss, framkallade något av ett glädjerus bland bedömare av deekonomiska framtidsperspektiven. I den reviderade finansplanen skrevregeringen; "Utsikterna för den svenska ekonomins utveckling harförbättrats markant ." När vi här i kammaren vid vårriksdagens slut diskuteradedessa frågor varnade jag dock för att utvecklingen kunde bli sämre än väntat iflera viktiga avseenden. Ute i världen har också besvikelsen brett ut sig undersommaren och hösten. Tillväxt och världshandel utvecklas långsamt. Skuldkrisenär ingalunda löst, även om den omvända oljeprischocken medfört att det nu kanvara andra länder än tidigare som ligger sämst till. I ;s ekonomi består de stora balansbristerna. Det ärosäkert om det stora underskottet i bytesbalansen kan botas med en lägredollarkurs, så länge det inhemska sparandet förblir så lågt som . Deamerikanska försöken atf förmå och att stimulera sina ekonomiergenom t. ex. räntesänkningar erbjuder inte heller någon verklig lösning påproblemet. Dessa länder har rätt i atf varje nation själv först måste visatecken på en klar strävan att reda ut sina problem på egen hand. Även i är nu det ekonomiska stämningslägetdystrare än . En lång rad prognoser tecknar samma bild somkonjunkturinstitutets höstrapport. Tillväxten blir lägre än vadregeringen trodde . Aft det blir någon produktionsökning alls förklarasav den tämligen snabba konsumtionsökningen. Däremot utvecklas investeringarnabetydligt sämre än väntat. Detta sammantaget är raka motsatsen till denutlovade tredje vägens politik. Det stora problemet är fortfarande den alltför snabbakostnadsstegringen, som avspeglas i successivt sjunkande marknadsandelar.Regeringen höll ju envist fast vid tesen att lönerna infe skulle höjasmer än vad som framgick av dittills träffade avtal, dvs. ca 6 %.Konjunkturinstitutet meddelar nu att ökningen blir - precis som bl. a.Industriförbundet och vi moderater förutsåg . Detta kätterska erkännande är väl den främsta orsaken tillatt regeringen i en särskild skrivelse till fann för gottatf korrigera den ekonomiska bedömning som dess egna ekonomiska bedömare i konjunkturinstitutethade gjort. De siffror som framkommit om utvecklingen av löneroch priser verkar naturligtvis störande på den redan tidigare stora avtalsröraninom den offentliga sektorn. Jag skall inte här, fru falman, gå igenom alla demissgrepp som regeringen gjort sig skyldig till i samband med åretslöneförhandlingar. Det är bara att konstateraatt den nuvarande löneminisfern lika litet som sina föregångare har lyckatsåstadkomma konsekvens i den statliga arbetsgivarens uppträdande. Allt tal omatt bara en socialdemokratisk regering kan hantera facket och garantera lugn påarbetsmarknaden har också rejält kommit på skam. var förstås utgångsläget osedvanligt dåligt efterOlof Palmes personliga inhopp i statstjänstemannakonflikten . Detbäddade för det stora överhäng som redan från början komplicerade åretsavtalsrörelse på den offentliga sidan. Det finns nu enligt min mening anledning atf räkna med enlång och för allmänheten besvärande konflikt: Medan det naturligtvis ärangeläget att motverka en snabb kostnadsstegring i den offentliga sektorn, ärdet svårt att se hur man ens efter en långvarig konflikt skall kunna nå framtill samstämmighet kring annat än en från samhällsekonomisk synpunkt alltförvid löneram. Och återstår ändå fördelningsproblemet mellan olika tjänstemannagrupper.Riksdagen har här för statens del lagt fast personalpolitiska riktlinjer, sominnebär att man måste rätta till den s. k. dubbla obalansen, dvs. detförhållandet aft lägre tjänstemän har bättre anställningsvillkor än påarbetsmarknaden i övrigt, medan förhållandet är det omvända bland högretjänstemän. Men den största stötestenen förefaller vara de offentligatjänstemännens krav på följsamhet med de privatanställdas löneutveckling.Regeringen motsätter sig bestämt en förfjänstutvecklingsgaranfi medmotiveringen att den skulle medföra en okontrollerad lönekostnadsökning. Detta resonemang framstår som motsägelsefullt, eftersomregeringen berömmer avtalsparterna på den enskilda sektorn för att dei år fått bukt med löneglidningen och därmed dämpat kostnadsstegringen. Man kantycka aft det då inte borde vara så farligt att tillåta enlöneutvecklingsklausul, när den tydligen infe skulle behöva utlösas. Men ett än större hot mot trovärdigheten i talet om enlångsammare löneglidning iriom industrin är den förda valutapolitiken. Det sägsnumera ofta att den svenska kronan står stark. Men faktum är att dess värdesuccessivt sjunker. Det beror pä konstruktionen av den korg med främmandevalutor som vi jämför oss med. Den amerikanska dollarn har där lagts in meddubbel vikt jämfört med dess andel av vår utrikeshandel. Dollarkursens fall här medfört att om man i stället jämförmed ett handelsvägt valutaindex, har kronan devalverats med åtskilligaprocentenheter gentemot omvärlden . 1 förhållande tillD-marken har nedskrivningen varit , vilket har sin särskildabetydelse, eftersom är vårt viktigaste konkurrentland. var vårt problem att lönekostnaderna stegsnabbare här hemma än i andra länder, vilket framtvingade devalveringar iefterhand. när det sägs att kostnadsstegringen är på väg nedåt, devalverarvi i stället i förväg! Den sjunkande dollarkursen och dess genomslag viavalutakorgen i form av en smygande devalvering framhävs ofta som någotlyckosamt för landet. Men den verkliga innebörden är atf det uppstår ett extrautrymme i särskilt exportföretagen, som om det inte helt skall resultera istörre vinster måste leda till ökad löneglidning, . Det försäkras nu lugnandefrån förhandlingsparterna på den privata sidan att delokala löneavtalen inte överstigit vad som förutsetts i den centralauppgörelsen. Men räknar ändå rned att löneglidningen förindustriarbetare blir . Det stora problemet är naturligtvis denlöneutveckling som sker vid sidan av avtalen. Att vi inte lyckats bryta tendensen till betydligt högrekosfnadssfegring i än i andra länder framgick tydligt ,när konsumentprisindex för september redovisades ha ökat med nästan en helprocentenhet jämfört med föregående månad. Om man eliminerar inverkan avinternationellt bestämda faktoreroch ser till den underliggandeinflationstakten, ligger denna därmed kvar i närheten av . Den totala prisstegringenbefinner sig på uppåtgående.