prot · GA0915 · 1986-12-31 00:00:00 — Den ena är ett tröstlöst gräl mellan centerpartister ochsocialdemokrater om vem som är sämst och vem som är bäst på flyttlasspolitik.Det är en destruktiv debatflinje, och jag tänkte icke uppehålla mig vid den. Den andra går ut ifrån en tanke att man ändå skall försökabegripa vissa underliga faktorer som kan bidra till en förklaring fill varförlandet håller på atf utvecklas som def gör. Mycket förenklat kan man säga attvi håller på att få en gradvis koncentration till fem, sex eller sju olikaregioner i landet. Jag vill understryka att det är utomordentligt viktigt aftman har klart för sig hur komplicerat det här skeendet är och hur mångabakomliggande faktorer som finns med i spelet, om man skall ha en möjlighet attbryta denna utveckling-om man nu önskar def. Jag tror, herr talman, att detfinns en hel del som talar för att vi noggrant bör observera vart utvecklingenär på väg, och jag tror atf det finns skäl att på en och annan punkt höja ettvarningens finger. Det är viktigt atf ställa frågan: Vem är det som fattarbesluten om olika lokaliseringar? Givetvis är def individer - hushåll - somfattar beslut om var de skall bo och vistas. Företag, kommuner och landstingfattar beslut om var olika aktiviteter skall lokaliseras, och självfallet ävenstaten. mängdfaktorer som styr dessa beslut, som påverkar när man väljer att bosätta sig pådet ena eller det andra stället. I grunden finns det vissa institutionellaförhållanden - demografiska basdata. Det finns vissa grundläggandevärderingsmönster som kan skifta med fiden, exempelvis synen på kvinnansfrigörelse. Båda makarna arbetar i en helt annan utsträckning än man gjorde för10,20 eller . Def kan vara grundläggande tekniska förlopp ochförändringsskeden, övergången till en informationskultur, data-ochtelekommunikationstekniken, etc. Sedan finns också marknadens korta beslut och villkor, somstyr hur näringslivet ser ut, hur arbetsmarknaden gestaltar sig för individersom har aft besluta om var de skall söka ett jobb. Det är självfallet ocksåfråga om en mängd politiska beslut på skilda nivåer. Det är angeläget aft man lyfter fram dessa faktorer ochser samspelet mellan dem. Jag vill mycket klart påstå atf regeringen undermånga år har underskattat dessa underliggande faktorer. Man har diskuteratregionalpolitiken, ofta i mycket ytliga termer avseende industripolitiskt ochregionalpolitiskt stöd, varvid olika partier - inget nämnt och heller ingetglömt - har försökt överglänsa varandra. Jag tror aft def innebär ganskameningslösa potensbevis att försöka bjuda över varandra med några tiotalmiljoner kronor i det ena eller det andra avseendet. Def har inte påverkat denlångsiktiga regionala utvecklingen . Sådana åtgärder kan hafungerat som mer eller mindre effektiva första förband, men de har i grundeninte påverkat den utveckling som vi nu ser avteckna sig alltmer. I sitt inlägg för någon dag sedan i den här debattentalade industriministern om helhetens betydelse. Det gällde just att sesambandet mellan dessa olika faktorer. Man kan då konstatera, när man gårfillbaka till hävderna och läser den moderata reservafionen i denregionalpolitiska utredningen , att vi var tämligen ensamma om attpeka på dessa bakomliggande faktorer. Det fanns antydningar från andra partier.Men framför allt socialdemokraterna var envetet konservativa - i ordefs sämstabemärkelse. De klamrade sig fast vid en ganska förlegad och inskränkt syn närdet gäller regionalpolitiken. I och för sig är det glädjande aft industriministern ,senare, har vaknat till insikt om detta. Men det far ju litet tid,herr talman, att vända skutan. Vid denna sena tidpunkt är självfallet inteindustriministern närvarande i kammaren. Men man kan åtminstone ställa frågantill protokollet, som han och ett antal medarbetare i departementetförhoppningsvis studerar: Vad är def för idéer och planer industriministern ochhans medarbetare i regeringen har för atf beakta helheten? Jag kan nämna någraområden. Han talar ju mycket om atf han har en statssekreterargrupp som numellan departementen skall bevaka denna helhetssyn, så att vi kan påverkautvecklingen i en annan riktning. Sedan till skattepolitiken. Vad avser regeringen att görapå skattepolitikens område som gör det möjligt för människorna atf leva på sinlön, atf en familj kan leva på en inkomst om man vill flyttafillbaka till glesbygden med mycket tunnare arbetsmarknad, där bara en avmakarna kan få ett arbete? Vad planerar regeringen där? Vad ärdet för någonting regeringen planerar vad gäller skaftepolitiken förföretagsamhe- Varjereform i syfte att göra det bättre för företagsamheten kommer med snigelfart.Det må gälla beskattning av arbetande kapital i företagen, generationsskifteeller en sänkning av arvsskatten vilken underlättar exempelvis överlåtelse avföretag? De eventuella små reformer som har kommit har kommit medsnigelfart. De är inte sprungna ur en vilja att hjälpa, en förståelse ochinlevelse för att det är vitala problem för småföretagen. Tänker regeringengöra någonfing på skattepolitikens område inom ramen för den nya påståddahelhetssynen, som man har gett uttryck för? Vad tänker man göra inomnäringspolitiken? har man bara sett att långsiktigt sparandebestraffas och fonderna dränerar småföretagen i glesbygdsregionerna. Är det ettnytänkande på gång där? Vad tänker mari göra åt transfereringarna mellan stat,kommun och landsting? är det uppenbart att systemet med despecialdesfi-nerade statsbidragen gynnar de stpra kommunerna, kommuner med högskattekraft. Anslagen ligger i storleksordningen . per invånareoch år. Det finns ett klart samband mellan hög skattekraft och högaspecialdestinerade statsbidrag. Def motverkar alltså klart de regionalpolitiskasträvandena mot en bättre regional balans. Från moderata samlingspartiets sida har vi sagt att detfinns all anledning atf se över avvägningen mellan de specialdestinerade medlenoch det vanHga skatteutjämningsbidraget, som är ungefär 14 miljarder,medan de specialdestinerade medlen är i storleksordningen . Man kan ställa frågan; Vilken slutsats drarfinansministern av detta när han tillsammans med sina medarbetare funderar överett kommande skatteutjämningssystem och självfallet också en avvägning mellanskatteutjämningssystem och specialdestinerade medel? Vår slutsats borde varaganska klar, nämligen att man skall ha ett skatteutjämningssystem och entransfereringspolitik som står i samklang med strävandena mot en bättreregional balans. Vad avser regeringen att göra på utbildningens område? Vadtänker man göra för att röja i det regelsystem som i detalj reglerargymnasieskolan och som gör att många små kommuner har väldigt svårt attutveckla gymnasial utbildning? Vilka besked tänker man ge de företag som i dagligger långt framme vad gäller den tekniska utvecklingen och som behövertillgång till forskning samt vidare- och fortbildning av sin personal? Jag kan som exempel nämna några företag som jag besöktunder ; Fläktfabriken i , ASEA i och iKarlskoga. För dessa företag är det ett livsvillkor , om de skall stannakvar i regionen; att de får tillgång till grundutbildning, vidare- ochfortbildning av sin personal för att kunna bedriva verksamheten. Vad tänkerregeringen göra inom ramen för den nya påstådda helhetssynen? I den energipolitiska debatt som förts här i kamrnarenkunde PerrRichard Molén fala om att en snabb avveckling av kärnkraften skullefå förödande effekter på elprisutvecklingen. Han pekade också på ett Nprrlandsom fick avindustrialiseras och där den tunga av el beroende industrin skullefå mycket stora problem. Ingår det i något slags strategi i regeringenshelhetssyn att på detta sätt avfolka och avindustrialisera en redan hårt sargadlandsända? Det finris all anledning aft ställa frågan. Att påstå atf en snabbavveckling av kärnkrafteninte påtagligt drastiskt skulle höja elpriset är ju att tala mot bättre vetandeoch förstånd. Vilken strategi har regeringen exempelvis inom dennahelhetssyn för trafikpolitiken? Under förra fick vi beskåda hur regeringen komtill och begärde att man skulle ändra om i systemet förresultatutjämningen inom luftfarten. Regeringen föreslog att man skulle ta bortett antal flygplatser som var på väg in i eller som redan befann sig inom dettaresultatutjämningssys-fem. Det var flygfälten i , , ,, och . Regeringen tyckte att man på flygplatsernasjälv kunde klara av de underskott som fanns, trots atf man kunde redpvisamycket stpra överskott på . Var detta ett utslag av någon genomtänktregional helhetssfrategi? Förhoppningsvis är det sista gången vi har sett ettsådant förslag komma fill . Jag trodde att det fanns litet störreförståelse för vad ett väl fungerande inrikesflyg betyder för och förolika regioners utveckling. Man kan också ställa frågan på vilket sätt somförsvars- och säkerhetspolitiska bedömningar påverkar regeringens syn på dessafrågor. Allt detta visar ju att det flnns en mängd olika faktorersom måste vägas in. Vi måste resonera om den regionala utvecklingenoch regionalpolitiken utifrån helt andra utgångspunkter. Min uppfattning äratt det krävs mycket av nytänkande hos socialdemokraterna för atf klara avdetta. Socialdemokraterna har genom sin kollektiva grundsynkonsekvent byggt upp starka centralistiska strukturer som påskyndar dennakoncentrationsutveckling. Jag vill påstå, herr talman, aft socialdemokraternainte kommer atf klara denna utveckling, denna helhetssyn, om de inte bryter uppdessa strukturer. Om de inte bryter upp de centrala regelsystemen,detaljregleringen från ämbetsverken, finns det inte någon möjlighet att klaraproblemen exempelvis med att radikalt minska de specialdestinerade medlen.Därmed kommer man att fortsätta aft missgynna små kommuner med låg skattekraftoch systematiskt gynna de stora kommunerna med hög skattekraft. Vågar socialdemokraterna inte bryta deoffentliga monopolen, inte minst inom den växande tjänstesektorn, kommer dealdrig aft kunna sprida och utveckla arbetstillfällen i de mindre kommunerna,där man måste finna nya och ganska okonventionella lösningar för att tillgodosemänniskornas berättigade önskemål. tillväxt - om jag får avsluta med detta - harblivit litet grand av en symbolfråga när def gäller regionalpolitiken. För attråda bot på detta måste man givetvis tillgripa något kraftbevis. Man får väl dåutgå från att de rykten som talar om att man i kanslihuset förbereder någonform av tillväxtskatt är ett utslag av att regeringen känner att den måste göranågot i detta avseende. Detta är intressant av den anledningen atf när moderatasamlingspartiet, som infe alls är tilltalat av en sådan tillväxtskatt, harsagt, att för atf stimulera tillväxten i andra regioner borde man kunna sänkaskatten, minska avgifterna och minska kostnaderna för företagsamheten, har manbemötts på ett ganska enkelt sätt. Man har tyckt atf det infe har så storbetydelse. Enligtsocialdemokraterna går def alltså inte att öka tillväxten genom sänkningav skatter, men det går tydligen, det är intentionen, aft sänka tillväxtengenom höjning av skatterna. Det är infe ett utslag - för aft i någon mån ge enreplik till industriministern i hans tidigare inlägg - eller brist pä socialkänsla, brist pä humanism, när vi säger nej fill tillväxtskatt i . Viskall slå vakt om som huvudstad och se till att har eninternationell konkurrenskraft. Men det är viktigt atf de tillväxtproblem somdetta innebär hanteras på ett begåvat sätt. Det är vi moderater övertygade omatt man kan klara av i . Därför tycker vi att den typ av tillväxfskattsom man nu presenterar i kanslihuset icke är att rekommendera. Den gagnar ickeStockholm, och den gagnar icke . 214 (): I den allmänpolitiska debatten i februari1986 sade jag att man kunde läsa i pressen att det mullrade i detsocialdemokratiska partiet. Skälet till mullret var att många av socialdemokraternai glesbygderna upplevde ett svek från sin regering. Regeringen hade inte visatsig vuxen de problem som funnits ute i glesbygderna. Man upplevdeockså att regeringen inte stod fast vid tidigare löften;"Regionalpolitiken bör även inriktas på att skapaförutsättningar för en balanserad befolkningsutveckling i landets olika delaroch atf ge människor tillgång till arbete, service och god miljö oavsett var debor i landet. Glesbygdens utvecklingsmöjHgheter skall tas till vara." Dessa vackra rader står i bjärt kontrast till utvecklingeni stora delar av . Verkligheten har sprungit ifrån regeringen. Vad industriministern gav sina glesbygdspolifikerför löften, eftersom de avstod från att driva sina krav vidare, vet vi infe.Vad vi vet är atf den regionala utvecklingen i negativ riktning fortsätter medmycket stora netfoutflyftningar även . Samma tendensråder som 1985. De flesta länen har flyttningsminus. Den stora inflyttningensker till storstäderna och och i viss mån . De verkliga förlorarna är , ,, och . De har alla större nettoutflyttningnu än 1985. Att utflyttningen från Bergslagen och ocksåfortsätter kan tyvärr också konstateras. Dessutom kan vi konstatera nedläggningshot ochneddragningar i bl. a. inland och län, nedläggningar somär mycket mer dramatiska för dessa bygder än vad nedläggning var förMalmö. Som exempel kan nämnas i län, där 200 jobbhotas, och om nedläggning sker blir arbetslösheten upp emot . Detta drabbaren kommun med dåliga kommunikationer och långa pendlingsavstånd. Problemen kryperallt närmare och den socialdemokratiska regeringen. Avfolkningen istora delar av är infe längre enbart ett Norrlandsproblem. Men det allvarligaste problemet är att utflyttningen underbåde 1960-talef och snedvridit befolkningspyramiden, så att alltfärre barn föds i skogslänen. Sammantaget blir problemen jättestora. Jag lyssnade med stort intresse påindustriministern under gårdagens debatt. Han sade att def finns många teckensom oroar. Min förhoppning var att socialdemokraterna skulle ha lärt sig någotfrån de svåra åren , men industriministern antydde ingenfing omdet. Men det finns, tack och lov, ljusglimtar. Alla demänniskor som år har väntat och trott på att den socialdemokratiskaregeringen skulle komma till undsättning tar nu saken i egna händer. De somsett undergången närma sig när bygdens ungdom under såväl som1980-talet flyttat till expansivare orter sluter nu leden. De skrapar ihop desista resterna av hopp och framtidstro. De söker upp utflyttade från bygden ocherbjuder dem att komma hem och vara med i återuppbyggnaden. En sådan bygd är i . Där sluter helabygden upp för aft orten skall kunna skaffa fram så många nyaarbetstillfällen att befolkningen kan öka med 500 personer eller . Junselehar redan en världsberömd musikvecka, som ger eko långt ut ivärlden.-Vad junseleborna behöver är stöd och hjälp i enkla former. Visst kanindustriministerns långsiktiga insatser vara bra även i , menjunseleborna väntar inte. Klockan är slagen. Min fråga blir: Ger regeringen dessa människor något stöd?Efter att ha lyssnat till vad industriministern sade i går måste jag svara nej.Landets talföre och smidige industriminister talade endast om långsiktigalösningar. Jag kan bara konstatera att den regionalpolitiska debattsom behandlar ett enligt regeringen mycket viktigt polifiskt område har blivituppstyckad i flera olika avsnitt. Frågan är då: Är det ett uttryck förindustriministerns tal om en bred politisk enighet? Är inte frågorna såallvarliga att de är värda att diskuteras i ett sammanhållet block? Trots aft det skett en sådan uppdelning kommer jag attställa ett antal frågor till regeringen, i förhoppningen om attindustriministern och hans medhjälpare läser protokoll. Mina frågor blir; Vilka insatser är regeringen beredd aftskjuta till? Skall vi fortsätta aft leva enbart med industriministernslångsiktiga lösningar? Är den arsenal av åtgärder som industriministern taladeom aft departementet arbetar med, utformad för kreativa människor eller förstela, opersonliga byråkrater? Man frågar sig också: Är företagsklimatet ute i vårabygder sådant aft nyförefagaren ges rätten att lyckas men också rätten attmisslyckas? Först när miljön är beredd kan de verkliga initiativen få fotfästeoch möjlighet att växa sig starka. har föreslagit bl. a. generella stödåtgärderoch ökade länsanslag. Det är åtgärder som är snabba och effektiva och däravståndet mellan företagaren och beslutsfattaren är litet. En okänslig socialistisk majoritet med socialdemokraternai spetsen har sagt nej till folkparfiets förslag. Def var svaret påindustriministerns deklarationer att alla goda förslag skall fas till vara. Mina frågor blir därför; När får den enskildesmåföretagaren rätten till persontransportstöd? När förbättraskommunikationerna i inlandet? När får övre samma flygtaxor som södraSverige? När byggs fiberoptik ut i hela inlandet, så attdataföretagen får samma möjligheter i hela landet? Jag tror inte påindustriministern när han säger att ingen del av landet Tas fiberopfiken till hjälp vid forskning och utveckHng även iglesbygden? Exempelvis Mittnorden skulle ha mycket stor glädje avsamverkande forskning mellan tekniska högskolan i och högskolorna iÖstersund och . Givetvis skulle man också ha glädje av samarbete medFinland. Men det kräver att bygger ut fiberoptiken ända fram tillriksgränsen i . Frågornaär som sagt många. En fråga blir; Vad gör regeringen? Jag har i en interpellation till industriministern frågatvad den s. k. statssekreterargruppen kommer att föreslå, när åtgärderna sättsin och vilka effekterna väntas bli. Jag är övertygad om att allapolitikerområden måste bidra till en ändrad utveckling i riktning mot enpositiv regional balans. Jag ser därför fram mot industriministerns svar den 10november, och jag kommer därför inte att beröra samordningsfrågorna . Menjag kan instämma i synpunkter på de här frågorna. anser att en smidig och rationellregionalpolitik kräver ytterligare decentralisering av insatserna. Vi anserdärför att länsstyrelsernas anslag för regionalpolitiska insatser skall ökas.Folkparfiet kräver vidare att persontransportstöd införs även föregenförefagaren personligen,, atf fler arbetsuppgifter vid de statliga verkendecentraliseras ut i länen och att beslut om aft ny verksamhet alltidskall prövas av regionalpolitiska skäl innan verksamhefsort bestäms tas påstörre allvar. Regeringen verkar vara bakbunden av gamlafördomar och rädsla för nya, okonventionella lösningar. När får vi flexiblareregelverk? Exemplen är många på att byråkratiska och stelbenta regelverkomöjliggör rafioneUa lösningar som kan ge snabba beslut och skapa fasta,varaktiga arbetstillfällen. Ges länsstyrelserna och länsarbetsnämnderna flexiblareregelverk skapas också större förutsättningar för snabba lösningar och fastajobb, i stället för kortsiktiga lösningar. AMS förhoppningar om enklareregelverk får inte bli ett slag i luften. Var står regeringen i den frågan? Detär dags nu - innan det blir . Kom loss, industriministern, innan storstadsområdenaöversvämmas och glesbygdsreälisterna säger upp bekantskapen med regeringen. 215 (): Timmen är sen, och jag skall försöka attfatta mig så kort som möjligt. Jag tänker ta upp några saker som berör vårtlän, . har på flera betydelsefulla områden haft enpositiv utveckling under de senaste tre fyra åren. Grunden till denna lades medden socialdemokratiska regeringens Norrbottensproposition Utveckling i Norrbotten.Genom de föreslagna insatserna skapades en gynnsammare situation för länetsbasindustrier. De har därigenom kunnat hålla en relativt hög investeringsnivå.Def har också gjort att verkstadsindustrin i länet fått bättre möjligheter attutvecklas. Också inom tillverkningsindustrin har vi en positivutveckling. Där kan nämnas företag som , Asea Plast och iKalix. Arbetslösheten har ytterligare kunnat nedbringas och uppgår nu till 5,av länefs Detta skalljämföras året före och innebär en minskning med 600 personer järhförtmed 1984/85. Ett av de tydligaste tecknen på framgångarna för den politik somarbetarrörelsen drog upp för är just sysselsättningssiffrorna. För1986 bedöms sysselsättningen någonsin översfiga 130 000personer. Till grund för denna politik låg förslag från och ett intensivtarbete inom det socialdemp-kratiska partiet och hela arbetarrörelsen iNorrbotten. Denna beskrivning kan kanske få den oinvigde aft tro att allfing är brai , men så är nu inte fallet. Faktum kvarstår att länets relativaarbetslöshet med bred marginal alltjämt är högst i landet. Vid , utgången avaugusti månad var arbetslösheten närmare dubbelt så hög som den genomsnittligaarbetslösheten i riket. Det finns också stora regionala skillnader inom länetmellan arbetslösheten i den södra kustregionen och framför allt östra länsdelenoch Kirunaområdet. Menäven om vi har nått framgångar och länets befolkning återfått framtidstrorigenom den socialdemokratiska regeringens politik brottas vi med gamla problem,och nya har tillkommit. Vihar en omfattande nettoutflyttning. Framför allt är det den välutbildadeungdomen och den unga arbetskraften som flyttar från länet. På landsbygden ochi inlandet tunnas befolkningen ut. Det gör det svårt för kommunerna att klaranödvändig service för invånarna. Vitvingas också konstatera att och är de kommuner som drabbatssvårast av befolkningsminskningen. Detta är alarmerande. I båda städerna görsstora lokala insatser. Bostäder, affärer och industrilokaler byggs ut. Trotsdetta tappar dessa största tätorter befolkning. Detta är envarningssignal som också borde oroa statsmakterna. Föratt stärka den positiva utveckling som finns i och skapa möjligheteratt undanröja de återstående problemen krävs kraftfulla insatser. Det finnsskäl att på nytt stäHa krav på utlokalisering av verksamhet från de överhettadestorstadsområdena, som expanderar så kraftigt att det där uppstår problemi form av ofillräcklig service och tillgång på bostäder. Därför välkomnar vide uttalanden som industriministern gjort om att en ändring är förestående. Jordbruketär en vikfig del av näringslivet i Nprrland och . T. ex. i Pajalakommun i svarar jordbruket för av sysselsättningen. Men detnorrländska jordbruket har under präglats av ekonomiskasvårigheter och en stagnation i utvecklingen. Vi har också fått se hur antaletföretag har minskat. Nufinns en del positiva tecken på att den negativa trenden är på väg att brytasgenom satsningar på villkorslån, högre Norrlandsstöd och ensidiganedskrivningar från samhällets sida men också genom en bättre ekonomiskutveckling i övrigt. Därförtycker jag att det klingade illa när beskylldesocialdemokratin för att inte vilja höja Norrlandssfödef, att infe viljastödja- det norrländska jordbruket. Aldrig har Norrlandssfödef räknats upp såmycket som . Men en sak är helt klar: Om man föreslårutgifter på 100 milj. kr. så skall de också finansieras. Det borde stå klartäven för . Det var där som vi skiljde oss i utskottet. För atf säkra jordbruksnäringen i i framtidenkrävs ett nytt synsätt. Jordbruket måste ses som en regionalpolitisk resurs,där man väger samman de näringar som hör glesbygden till - jord- och skogsbruk,trädgårdsnäring, fiske, renskötsel, turism - men också den förädlingsindustrisom bygger på dessa näringar. är rikt på naturresurser - mycket skog, mark,vatten och mineraler. Detta är vi naturligtvis stolta över. Men vi upplever nuaft vi alltmer begränsas att ta till vara våra naturresurser. av länetsyta är föremål för något slags bevarandeintresse. Det finns kommuner som helt klart kommer att få problemmed näringslivet på grund av stora begränsningar. Det gäller främst ,, och kommuner. Det är kommuner som dessutom redan harstora sysselsättningsproblem. Vi skall värna miljön. Det är en självklarhet . Och vi i är beredda att ställa upp. Men det ställer då kravockså på övriga landet. Solidariteten får inte bara gå i en riktning. krävsdet regionalpolifiska insatser, om vi fortsättnirigsvis skall klarasysselsättningen. Det är dags aft bygga upp en rejäl lokal kompetens inomlänet, så att de undantagna områdena - nationalparker, naturreservat,fjällskogsområden osv. - får den skötsel och tillsyn som krävs och att dennainte fjärrstyrs från i så stor utsträckning som vad fallet är . Utbyggnaden av är en livligt debatterad fråga iNorrbotten.