prot · GA0928 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:28 1 § Justerades protokollet för den 10 innevarande månad. 2 §Svar på interpellation 1986/87:61 om traflkpolitiken 1 Kommunikationsminister : Herrtalman! har ställt följande frågor till mig: Vilka åtgärderavser regeringen att vidta för att uppfylla målet att landets olika delar skallerbjudas en tillfredsställande trafikförsörjning, för att förhindra att deresurssvaga länen får bekosta upprustning och nybyggande med egna medel, medande resursstarka länen får skattemedel till sin kommunikationsutveckling? Avserregeringen att ta initiativ till att beredskapsmålen skrivs in i vägverkets.ochSJ:s instruktioner? Låt mig först framhålla att jag ärtacksam över att har ställt sin interpellation. Det ger mignämligen möjlighet att rätta dll vissa missförstånd. En central del i transportpolitiken är, som i sin interpellation, att skapa förutsättningar för entillfredsställande trafikförsörjning i landets olika delar. Detta harregeringen uttalat i regeringsförklaringen. "Strävan efter regional balans och rättvisa skall iökad utsträckning styra politiken inom alla samhällssektorer. Utsatta regionersmöjligheter att utveckla nya näringar skall förbättras, bl.a. genomkommunikationer, utbildning och teknikspridning". I det trafikpolitiska uppföljnings- öch utvecklingsarbetesom har påbörjats inom kommunikadonsdepartementet läggs stor vikt vidregionalpolitiken. Målsättningen med utvecklingsarbetet är att säkerställa enfortsatt utveckling mot ett effektivt transportsystem - ett transjDörtsystemsom också kan förenas med ett ansvarstagande för miljö, säkerhet och en rättvisfördelning. Att skapa förutsättningar för en tillfredsställande trafikförsörjningi landets olika delar ingår alltså som en viktig del i denna målsättning. Regeringens uppfattning är också att de framtidaväginvesteringarna inte skall koncentreras till de tre storstäderna ellerhuvudvägarna mellan dessa. bör därför vägbyggnadsmedlen inteanvändas till att bygga ut en s. k. motorvägstriangel eller endast satsas påett fåtal yägar. vägbyggnadsbehovi hela landet, inte minst i och Västernorrlarids län. Som GörelThurdin påpekar måste många vägar i dessa län stängas helt eller delvis isamband med tjällossningen. Kraftiga investeringar måste därför göras bl. a. iskogslänen om man på kort sikt t. ex. vill höja bärigheten på de svaga broarna.Jag undersöker vilka möjligheter som finns att få till ståndsådana åtgärder tidigare än vad som är möjligt med ordinarie vägmedel. Det ärinte liktydigt med att t. ex. näringsliv skall finansiera dejämtländska vägarna. Det är tvärtom ett uttryck för att regeringen prioriterardessa problem mycket högt och aktivt söker en lösning som är till gagn förnäringslivet i de berörda områdena. Även på järnvägsområdet finns angelägna investeringsbehov.Jag vill också nämna att staten av regionalpolitiska skäl köpertågtrafik för , pengar som används för att SJ intebara skall kunna köra tåg som är lönsamma strikt företagsekonomiskt utan också utföratrafik som är av betydelse för en balanserad befolknings- och näringslivsutveckling. Jag vill även framhålla att det inte behöver vara ettmotsatsförhållande mellan investeringar på nationell och lokal nivå. AttSverige har bra förbindelser med omvärlden-t. ex. viktiga exportmarknader-ärnågot som näringslivet i alla regioner i landet är beroende av. I många fallkan åtgärder som i första hand främjar den nationella och internationellatrafiken ha väl så stor regionalpolitisk effekt som åtgärder när det gällervägar och järnvägar som främst tillgodoser lokala eller regionalatransportbehov. Slutligen vad gäller beredskapsmålen vill jag endastpåpeka att såväl som SJ skall genomföra verksamheten i fred på ettsådant sätt att även totalförsvarets krav tillgodoses. Det står redan inskriveti deras instruktioner. 2GÖREL THURDIN (c): Jag tackar kommunikationsministern för svaretpå min interpellation. Den skulle aldrig ha ställts, om inte förhållandena närdet gäller kommunikationsnätet rent ut sagt vore bedrövliga i stora delar avlandet. Jag vill genast nu säga att jag inte anser det vara lokala intressen dådet är fråga om kanske eller mer av vårt lands yta, om man tar ined iberäkningarna alla utflyttningsområden. Jag hävdar dessutom bestämt att varkenregeringen, kommunikadonsdepartementet, SJ eller .hittills ihandling visat något intresse för att leva upp till det samhällsekonomiskasynsätt som jag åberopar i min interpellation och som finns angivet iutskottsbetänkande om detta ärende och i tillfogade reservationer från bl. Jag har noterat att i regeringsförklaringen påpekasutsatta regioners möjligheter att utveckla den för alla så viktigainfrastrukturen. Jag har därtill mycket noggrant noterat attkommunikationsministern aviserar en förändrad syn på satsningen på vårtvägnät, där han är inställd på att inte prioritera motorvägar och huvudvägarnamellan de tre storstäderna före övriga vägnätet. Det är nog nödvändigt. Avrapporter att döma tycks vårt vägnät vara på väg mot samma kris som i , därbrist på underhåll kommer att kosta USAmycket stora pengar. Därför borde inte några motorvägar byggas fr. o. m. . Det tråkiga i det här sammanhanget är att utvecklingen ide utsatta regionerna väsentligt skadats på grund av att kommunikationsnätetvarit så eftersatt. Avgörande för en regions utveckling är att det finns bratransportmöjligheter. Därför är det så viktigt att åtgärderna sätts in snabbt,. Satsningar på data- och telekommunikationer, på väg ochjärnväg är basinvesteringar och lyfter fram regionerna. Vi kan inte prioriteranågra områden framför andra, för då förlorar företagen den konkurrenskraft somde rimligtvis bör få ha. De stora företagen ligger där de ligger, men de är i sintur beroende av en mängd underleverantörer som skulle kunna vara spridda överlandet på helt annat sätt, om vi hade fungerande kommunikationsnät. Jag har talat om vägnät, men vi har ju också någontingsom heter järnvägar. Den spårbundna transporten har fördelar både när detgäller godstransport och när det gäller persontransport. Den är relativtbillig, den har stor lastkapacitet och den är mycket miljövänlig. Det är ifråga om järnvägarna som det felaktiga tänkandet tydligast kommer till uttryck.Det måste bli ett slut på det rent företagsekonomiska tänkandet vidinvesteringar i samhällsservice. Har vi beslutat i att människorsbehov av service i form av vägar, järnvägar, skolor, vård, tele- och datanät,m. m. skall ges till alla i hela landet, då måste departement och statliga verkanpassa sig till detta. Då kan inte SJ och fortsätta planera på detsätt som sker. Om regeringen tänker sig att "gå i land" med attomsätta sin regeringsförklaring, då krävs en annan hantering av SJ ochvägverket. I deras framtidsbeskrivningar finns varken samhällsekonomiska,regionalpolitiska eller försvarspolitiska aspekter angivna. Det finns en orsak till att vi på våra universitet har tvåekonomiska ämnen, som heter nationalekonomi och företagsekonomi.Nationalekonomi handlar inte bara om att trycka sedlar och utöva finanspolitik.Det handlar om ett helt annat slags bokföring än den som sker ute i företagen.I landets bokföring krävs att vi för in samhällskonton, så att vi vidsamhällsekonomiska bedömningar bokför de kostnader som uppstår då inte ensatsning sker på järnvägar eller vägar i de utsatta områdena. På minussidanskall stå förlorade kapitalinvesteringar i industrier, skolor, bostäder,affärer, förlorade arbetstillfällen, förlorad initiativkraft och dynamik,kostnader för utflyttning och även för inflyttning. Statsrådet och regeringen måste förstå att vi har viktiganäringsliv även i de utsatta regionerna, som har stor betydelse för helalandet. Det är inte så, herr talman, att regionala behov, precis som statsrådetsäger i sitt svar, kan ställas mot nationella. De regionala problemen är ju ettnationellt problem. Jag vill påstå att SJ är både ett nationellt och ettregionalt problem. Man kan snart inte slå upp en tidning utan att få läsanegativa saker om SJ. I tidningen tar man upp lokalvården, därdet är dålig organisation, omodern materiel, ingen eller otillräckligutbildning. Den är orationell och dyr. Frågan är om det inte gäller flerområden inom SJ. Express var ett stort misslyckande.Restaurangvagnarna var ofta trasiga redan vid utgångsstationerna ochstädningens standard sämre än 11 protokoll 1986/87:23-28 vanligt.Järnvägsposten skall.dras in på flera håll, därför att tidtabellerna inte ärlagda så att de passar. Detsamma gäller antagligen persontrafiken också. Trots alla företagsekonomiska kalkyler drivs hela SJföretagsekonomiskt dåligt. 300 milj. sämre än budgeten ärberäkningarna. Hur kommer det sig? På vilket sätt kan koriimunikationsministernpåverka SJ till det bättre? Beredskapsmålen följs inte - det hävdar ÖB. Varför följerinte SJ sina instrukdoner om beredskapsmålen? - det borde man ju vara skyldigatt göra. Statsrådet tog inte upp tänkta investeringar när detgäller våra järnvägar, och det beror antagligen på att det inte finns någraplanerade investeringar som passar in i de regionalpolitiska mål som regeringenhar deklarerat. Det måste bli en annan tågordning. Annars spårarstora delar av vårt samhälle ur. Jag hade inte för avsikt att ta upp någonallmän regionalpolitisk debatt med . Vi kanske skall försöka atthålla oss till vad frågan handlar om, nämligen hur trafikpolitiken ochkommunikationerna kommer in i de regionalpolitiska sammanhangen. Då måste jagnog säga att det är en viss överdrift om man påstår att varken regeringen ellerriksdagen i handling skulle ha visat något intresse för att leva upp till deregionalpolitiska mål som man i olika sammanhang har uttalat. Jag kan inte räkna upp allt som har hänt i det avseendetunder , men det har naturligtvis varit ett målmedvetetregionalpolitiskt tänkande bakom att man sedan regeringsskiftet , utöver t.ex. det ordinarie väganslaget, i sysselsättningsfrämjande syfte men också iindustri-politiskt syfte satsat 2 miljarder på olika objekt, där en mycket stordel hamnat i de delar av landet som anses vara regionalpolitiskt mest utsatta-tyngdpunkten har givetvis legat där. De satsningarna har också innevarande årfortsatt, med det s. k. Bergslagspaketet, där också kommunikadonsmedel ingick imycket stor utsträckning i samband med kompletteringspropositionen, i vilkennya medel anslogs för bl. a. trafikinvesteringar i de norra delarna av landet.Jag kan inte räkna upp alla dessa insatser. Men jag vågar nog häyda att det hargjorts insatser för de här regionerna som har varit av mycket stor betydelse,inte minst på kommunikationsområdet, och att man i stor utsträckning när detgäller regionalpolitiken redan har använt justkommunikationssektorn, därför att man vet att den har stor betydelse i det härsammanhanget. Det är klart att det finns områden där man fortfarande kankonstatera ätt man inte är nöjd - jag har också konstaterat det i svaret somjag lämnat till . Där får man naturligtvis fortsätta att bearbetadessa instrument. Jag tror att vi kan vara helt överens om att man både i dethär huset och också i olika delar av landet och ute i kommunerna har en växandeinsikt om att mari måste använda instrumentet förbättrade kommunikationer föratt skapa vidgade arbetsmarknader och skapa en regional balans, som många varitöverens om att det är viktigt att medverka till. Det är också helt klart sedan många år- , närriksdagen tog sitt senaste mer övergripande trafikpolitiska beslut - att det ärde samhällseko- nomiskabedömningarna som i högre grad skall komma in när det gäller trafikutvecklingenöver huvud taget. Det riktmärket och den övergripande principen gäller dentrafikplanering som vi har också . När man sedan talar om hur litet stöd som ges, hur dåligainsatserna är, kan jag också påpeka att det inte är av några andra skäl änregionalpolitiska som när det gäller järnvägspolitiken har beslutatom godstransportstöd, persontransportstöd - nu senast - och en rad andrastödformer med klart regionalpolitisk inriktning. Som jag sade i interpellationssvaret är det inte av någraandra än regionalpolitiska - och i viss utsträckning sociala - skäl som ändå anslår mer än för att SJ skall kunna upprätthålla trafik på de delar av bannätet där det uppenbariigen inte går att upprätthålla någon trafik på sedvanliga affärsmässiga grunder. Jag tycker att det går att dokumentera att bilden inte är så mörk som i sin interpellation och i sitt inlägg här - trots att jag fick tillfälle att rätta till en del av- missförstånden - försöker måla den. Sedan säger att det inte behöver byggasnågra motorvägar över huvud taget. Jag undrar om det verkligen är en uppfattningsom är representativ för det parti som företräder eller om det ärhennes personliga åsikt. Ett av de få pågående motorvägsbyggena - nere i -är visserligen beslutat före min dd söm kommunikadonsminister. Men jag kunde pånära . håll uppleva hur det ena centerpartistiska kommunalrådet ochlandstingsrådet efter det andra - detta län är ju centerdominerat - uppvaktademin företrädare och sade; Vi vill absolut inte ha något annat än en motorväg ilänet, en motorväg är den enda standard som är acceptabel. Skall vi avbryta detbygget för att dllgodose synpunkter? 4GÖREL THURDIN (c): Det är bra att vi kan börja med litetallmänna förutsättningar innan vi går in på specifika ändamål i fråga omtrafikpolitiken. När det gäller motorvägar vill jag säga att om stora delarav vägsystemet håller på att förfalla, så är det väl viktigare att vi upprätthållerdetta vägsystem än att vi bygger motorvägar. I de utsatta Norrlaridslärien finns massa- ochpappersindustri, tung verkstadsindustri, annan verkstadsindustri ochstålindustri. Hela landet är beroende av dessa industrier- och beroende av attdet fungerar runt omkring industrierna och att de har möjlighet att anställakompetent arbetskraft. I norra delen av är man lika beroende av ettfungerande järnvägsnät som man är i . Den stambana som vi har binder inte samman de större Norflandsstäderna mer än med s. k. tvärbanor.Persoritrafikeri har minskat i betydelse och även i kvalitet på grund avkapacitetsproblem på stambanari till följd av att godstrafiken har ökat starkt- och det sistnämnda är ju positivt. Det finns nu ett förslag om ny ostkustbana som har stödbland kommunika-tiorisariläggriingsforskare vid tekniska högskola ochUmeå universitet, hos , hos industri och hos många människor.Det är ett projekt som kommer att kosta mycket pengar, men det är också en Prot.1986/87:28 framtidsvision som kommer att ge landsändan en annars snart förlorad18 framtidstro, en känsla av att det finns ett värde som skalltas till vara. Jag vill höra vad kommunikationsministern anser om ett sådantförslag. IÖrnsköldsvik - sorri jag vill ta som exempel eftersom jag käriner till denstaden bäst - finns en unik verkstadsindustri. Den är i stort behov av utbildadarbetskraft - som är svår att få tag i därför att arbetsmarknaden är för litenjust i . Om kunde ha gemensam arbetsmarknad med ,skulle förhållandena bli helt annorlunda. Vi har emellertid dåliga interkommunalaförbindelser, och vi har inte någon möjlighet till pendling mellan dessa orter.En utbyggd ostkustbana skulle möjliggöra en pendling. Men SJ resonerar intelängre om , och det oroar mig. Jag vill dra några paralleller ur deplaner för persontrafiknätet som SJ tagit fram. Där står det t.ex. om Landskroria, som ligger i närheten av , att Landskronabehöver en bättre infrastruktur för att få pendlingsavstånd till Helsingborgoch att det är bra om man bygger en järnväg, så att möjligheter till pendlingkan föreligga. Om man ersätter med och medUmeå, så gäller samma sak. För del sägs att storabefolkningsminskningar är att vänta i och att man kan anta att stora regionalpolitiskaansträngningar kommer att göras där framöver. Då tänker man sig attjärnvägsbyggen är bra som framtida sysselsättning. Jag vill frågakommunikadonsministern: det en riktig tolkning att framtidajärnvägssatsningar är beroende av att regeringen först gör regionalpolitiskasatsningar? Jag behöver inte polemisera mot mycket av detsom sade i de inledande avsnitten av sin replik. Hon tog där uppden typ av problem som vi har för avsikt att diskutera i det utvecklingsarbetesom vi just har inlett. Vi är naturligtvis allesammans medvetna om att det helatiden sker förändringar på trafikområdet liksom på andra områden. Det som GörelThurdin tog som ett exempel, nämligen att den stambana som man drog då man engång i tiden byggde ut järnvägarna inte stämmer med behoven i dagenskommunikationsnät. Det kan ju vara en utgångspunkt för sådana här funderingar. När jag möter uppvaktningar från norrländskakommunalpolitiker pratar de visserligen ofta om järnvägarna och om SJ, men depratar minst lika ofta om behovet av att bygga ut flygplatser. Det är ett kravsom man har i dagens läge men som man inte särskilt starkt tryckte på för ettpar decennier sedan. Det kan mycket väl diskuteras i detta utvecklingsarbete.Då är det väl inget fel att också trafikverken bidrar med att ta framdiskussionsmaterial och underlag för en debatt om hur det skall vara iframtiden. måste vara lika medveten som jag är om attden handling ur vilken hon citerade, nämligen den debattskrift som SJ nyligentagit fram, inte är något regeringsdokument. Den är över huvud taget intepolitiskt behandlad på något sätt utan just bara ett inlägg i den pågåendediskussionen om SJ:s framtida verksamhet. Vi står lika fria var och en av ossatt bedöma de frågorna. Låt oss gärna få en konstruktiv och framtidsinriktaddiskussion, men den måste bygga på ett faktiskt underlag. Till det faktiskaunderiaget hör att det redan har gjorts och kommer att göras ytterligaremålmedvetna regionalpolitiska insatser också på kommunikationsområdet och när det gäller den planeringen inte har övergett vissa delar av landet.Tvärtom - det vill jag hävda - har man gett de delar av landet som ärregionalpolitiskt utsatta en mycket hög prioritet . Jag skulle kunna ta åtskilliga exempel, men jag skall barata ett enda för att belysa vad jag menar. Vi talar alltså om de statliga väganslagen.Som jag sade i interpellationssvaret är jag medveten om att det fortfarandefinns mycket att göra när det gäller Norrlandslänen och att vi därför håller påatt planera ytterligare åtgärder. Men om vi håller oss till de statligaväganslagen till underhåll av vägnätet i årets budgetproposition finner vi, omvi tar ut ett av de län som använder som exempel i sininterpellation, att anslaget via budget till blirca 217 milj. kr. Fördelar vi den summan på antalet invånare i länet blir det . Motsvarande anslag i är för samma budgetår423 milj. kr. till de statliga vägarna-det är dem jag talar om här-vilketinnebär ca . per invånare jämfört med . per invånare i Jämtlandslän. Jag tror inte att man mot den bakgrunden kan hävda att vi för en politiksom bara inriktar sig på de växande storstadsområdena och att vi glömmer bortatt underhålla kommunikationsnätet ute i glesbygderna. 6GÖREL THURDIN (c): Med tanke på alla de stora satsningar somkommunikationsministern hävdar sker är det ganska konstigt att man inteupplever något av dem när man far runt i dessa områden och pratar medmänniskor, exempelvis representanter för näringslivet. Effekterna av de störasatsningar som påstås ske borde ju på något sätt få genomslag. Det har blivit ökade satsningar, det kan jag hålla med om.Det beror på att vi har stått här och kämpat för att få dem. Och det är väl braatt vi tar upp ett diskussionsunderlag i denna kammare - det var ju till föratt diskuteras - så att det inte bara ligger där och utgör grund för framddabeslut utan att någon diskuterat det. Det är bara så att de behov som man finner när det gällerkommunikationsnätet är desamma över hela landet. Vägar och järnvägar bindertillsammans ett nät som lyfter fram olika orters förmåga till kommunikation medandra orter och ger dem möjlighet att få i väg produkter och att få tillbakaandra produkter. Dessutom ger detta en grundförutsättning för boende och försysselsättning. Men förhållandena är väldigt olika i landet, och det har letttill en stor folkomflyttning. Jag har noterat ett nytänkande när det gäller vägar. Nuåterstår alltså ett nytänkande när det gäller järnvägar. Om människorna i deutsatta regionerna skall uppleva att regeringen handlar som den säger, krävsdet att man börjar tänka samhällsekonomiskt och får SJ att tänka i nya banor,bl. a. norr om . Annars fortsätter socialdemokraternas tredje väg attleda raka spåret till . Prot.1986/87:28 18novemberl986 7GÖREL (): Jag vill passa på tillfället att lägga framnågra synpunkter i den här interpellationsdebatten. får jag avkommunikationsministern svar på en fråga om väganslagen tillStockholmsregionen. Det kan ändå vara värdefullt för mig att få höra litet omhans allmänna syn på fördelningsfrågorna, som kan ligga till grund förtransportpolitiken i stort. Vi är överens om att transportpolitiken skall syfta tillatt skapa förutsättningar för ett bra kommunikationsnät över hela landet.Detta kan naturligtvis ske på litet olika sätt. Jag vill kompletterakommunikationsministern på en punkt, nämligen när det gäller transportstödet.Förutom godstransportstöd och persontransportstöd, som utgår tilljärnvägsnätet i , utgår det numera också persontransportstöd för flyg.Flyget har blivit ett angeläget transportmedel även regionalpolitiskt. När det gäller motorvägar har jag den synpunkten att detär mycket väsentligt att även dessa byggs ut. Kommunikadonsministern haruttalat att flaskhalsar skall byggas bort, och i det sammanhanget kanmotorvägarna tjäna som ett ådersystem för att hela vägnätet skall fungerabättre. När det gäller fördelningen av anslagen till vägnätet överlandet är jag litet fundersam. Jag skulle gärna vilja fråga kommunikationsministernom man, mot den bakgrund som" kommunikationsministern själv har redovisatbeträffande den tidigare fördelningen över landet, i den översyn av oUkakommunikationsfrågor som skall påbörjas inom kommunikationsdepartementetockså ämnar titta över.det fördelningssystem för väganslagen som hitindlls hargällt. Det kanske skulle behöva ses över, och kanske skulle man t. o. m. merbeäkta belastning och förslitning av vägnätet, beroende på t. ex.befolkningsunderlaget. 8Kommunikadonsminister : Herr talman! På den sista frågan kanjag svara att vi i samband med arbetet med en sådan här allmän översyn givetvisockså tar ställning till om fördelningssystemet är det lämpligaste eller omandra regler skall tillämpas när det gäller fördelningen av väganslagen överlandet..Men den viktigaste orsaken till de regionalpolitiska insatser som hargjorts och som vi nu har diskuterat är ändå inte fördelningssystemet i fråga omde ordinarie väganslagen utan den viktigaste orsaken är att man under ettantal år av sysselsättningsskäl kraftigt ökade anslagen utöver ordinariebudget och utanför fördelningssystemet för att ge stöd åt vissa regioner. a. väganslagen som då kom i fråga. Om man vill ge en rättvis bild avsituadonen, tycker jag att de insatserna bör noteras: Jag förstår inte riktigt vart åker.Jagförstår alltså inte hur hon kan åka omkring i olika regioner utan att upptäckade konkreta resultaten av gjorda insatser - det har ju skett väsentligavägförbättringar i många län, exempelvis i Norrlandslänen, som en följd avgjorda insatser. Dessa förbättringar är påtagliga. Man behöver alltså inte sesig om särskilt länge för att upptäcka dem. Men givetvis är vi som ett led iden här översynen öppna för diskussioner om fördelningssystemet är riktigtutformat när det gäller de ordinarie väganslagen. 9GÖREL (); Jag är tacksam för det beskedet. Jag villockså påpeka att stora belopp under en lång följd av år, somkommunikationsministern själv sade, har utgått dll vägbyggande i Norrland.Dessa pengar har främst varit arbetsmarknadsmedel, men de har räknats in i deramar som gäller för vägbyggandet. Man har alltså tittat på fördelningen frånvägverket. I den senaste budgeten fastslogs att arbetsmarknadsmedel inte skulleräknas in i ramarna. Därför kan det finnas skäl att också se överfördelningssystemet. Överläggningen var härmed avslutad.