prot · GA0941 · 1986-12-31 00:00:00 — Såväl statsministern som arbetsmarknadsministern haruttalat att de avser att ta kontakt med arbetsmarknadens parter, och utskottettar för givet att dessa kontakter kommer till stånd. Jag vill gärna understrykahur väsentligt det är att detta verkligen sker. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 4,6-9, 12,14-17 samt 19. AnL 174ELVER (): Alltsedan är 1978 har arbetsmarknadsutskottetvarje höst presenterat ett betänkande med anledning av motioner om medbestämmandefrågor.I stor utsträckning rör det sig om frågor som återkommer och går tillbaka tillåsiktsskillnader som fanns redan när medbestämmandelagen antogs 1976. Motionerväcks med synpunkter på lagens funktion och tillämpning. Som en följd av detta aktualiseras efter hand nyafrågeställningar. Så är fallet även , och det är en motion av det slagetsom lett till ett initiativ från utskottets sida. Jag syftar på fyrpartimotionen A747 med första namn. I den motionen tas upp frågan om familjehemmens rättsligaställning mot bakgrund av ett utslag i arbetsdomstolen. Genom detutslaget har med rättsligt bindande verkan blivit fastslaget att de människorsom på samhällets uppdrag tar vård om barn, ungdomar, och vuxna i enlighet medintentionerna i socialtjänstlagen och omsorgslagen inte är att anse somarbetstagare. Dessa personer anser att de härigenom har kommit i en svår situation, och det har belysts för utskottet - förutomgenom den motion jag nämnde - av företrädare för viden uppvaktning i utskottet. Inom utskottet är vi medvetna om familjehemmensutomordentligt betydelsefulla vårdinsatser. När det nu uppenbarligen finns enrad olösta problem om de ramar som familjehemmen har att verka inom är detmycket tillfredsställande att vi inom utskottet har kunnat enas om att dessaproblem behöver utredas närmare. Utskottet föreslår alltså att skallbegära att regeringen tar initiativ till ett utredningsarbete med den angivnainriktningen. Jag vill', herr talman, säga attdet är angeläget med en snarlösning på detta problem och att det kan lösas i positiv anda. I övriga delar av utskottets betänkande är enigheten intelika framträdande. Tvärtom får konstateras att det med endast nyssnämndaundantag finns reservationer på varje punkt i utskottets hemställan. Vissareservationer får väl sägas vara politiskt tyngre än andra, bl. a. genom attfolkpartiet, och i dem har gett till känna en gemensamuppfattning. Det gäller reservationerna om negativ föreningsrätt, den s. k.200-kronorsregeln, blockader av enmansföretag, arbetsrättsliga skadestånd,facklig vetorätt och medbestämmandet inom den offentliga sektorn. Jag skall numed några ord kommentera dessa reservationer. I har vi en positiv föreningsrätt, dvs. en rättatt fritt ansluta sig till och tillhöra en förening. Denria rätt garanteras igrundlagen och när det särskilt gäller fackföreningar dessutom imedbestämmandelagen. Från sida har vi länge hävdat att iföreningsrätten också skall ingå en rätt att slippa tillhöra en förening. Dettaär en rätt sorn saknats inorn . Även om har beslutat om en stadgeändring som fastställer attutträdesrätt skall finnas är det fortfarande möjligt att vägrafackföreningsmedlemmar,att gä ur sin organisation. Och fortfarande finns kvars. k. organisationsklausuler i vissa kollektivavtal som tvingar företagare attsäga nej till arbetssökande oorganiserade arbetstagare eller arbetstagare sominte tillhör "rätt fackförbund". 1 praktiken innebär detta för sådanaarbetssökande en form av yrkesförbud, som griper in i den enskildes integritetpå ett sätt som inte kan godtas. När medbestämmandelagen infördes avlägsnades samddigt dens.k. Den anger det högsta skadeståndsbeloppet för arbetstagaresom här gått ut i en olovlig strejk. Detta skedde under motstånd frånsocialdemokraterna, och infördes regeln på nytt. Det var aldrigmeningen att beslut att slopa regeln skulle leda till en generellhöjning av skadeståndsnivån, och det blev inte heller fallet i arbetsdomstolenspraxis. Det fanns emellertid möjlighet för domstolen att nyanseraskadeståndsbeloppen med hänsyn till de olovliga strejkernas längd ochsvårighetsgrad. Detta har till stor del gått förlorat med den nya ordningen.Det förefaller som om 200-kronorsregeln håller på att bli en enhetstaxa, ochdet kan minska respekten för principen att ingångna avtal skall hållas. Det ärannars en princip som det av lätt insedda skäl är angeläget att slå vakt om. I det svenska arbetsniarknadssystemet ingåratt parterna har frihet att välja stridsåtgärder och den omfattning i vilken deskall sättas in -givetvis under förutsättning att parterna inte genom avtalbundit sig för arbetsfred.Med den frihet jag nu nämnde följer ett ansvar för att stridsåtgärderna står irimlig proportion till de resultat inan vill uppnå. Sett mot den bakgrundenanser vi att det inte kan accepteras att fackliga organisationer med hjälp avblockader försöker tvinga på enmansföretag kollektivavtal, fastän företagetinte har någon enda anställd, utan drivs av innehavaren ensam, eventuellt medbiträde av någon familjemedlem; Frågan om blockader mot enmansföretag är besläktad medproblemet med den fackliga vetorätten mot entreprenader. Denna vetorätt harkommit att användas på ett sätt som drabbar just enmansföretag. Detta är ocksåen punkt där medbestämmandelagen behöver ses över.' Om skadestånden för arbetstagare har begränsats - jag höllpå att säga till det minimala - genom 200-kronorsregeln så finns ingenmotsvarighet härtill på arbetsgivarsidan. Tvärtom har skadestånden skärptsgenom att avdragsrätten vid beskattningen har tagits bort, trots att det genomett tidigare utslag i regeringsrätten har slagits fast att denna avdragsrättöverensstämmer med> allmänna skatterättsliga principer. stöderkravet att avdragsrätten skall återinföras och anser att de arbetsrättsligaskadestånden även i övrigt bör bli föremål för en översyn. Den reservation i utskottets betänkande som gällermedbestärnmandet inom den offentliga sektorn går tillbaka på begäranhösten 1981 Om att få gränsen mellan politisk demokrati och facklig kompetensklarlagd. Socialdemokraterna i var vid det tillfället emot ett sådantinitiativ, trots att partivännerna i hade biträtt kravet på enöversyn. Den begärda översynen har till följd av detta motstånd frånsocialdemokratisk sida aldrig kommit till stånd. Men det innebär i sin tur attbehovet av en översyn kvarstår. 1 detta ärende har i motsats tillövriga oppositionspartier inte avgett någon parti-eller kommittémotion. Dettahänger samman med grundsyn i de arbetsrättsliga frågorna.Medbestämmandereformen är nu , och det är naturligt att man påvissa punkter behöver göra anpassningar till ändrade förutsättningar som haruppstått och över huvud taget tillgodogöra sig deerfarenheter som-man efter hand har vunnit. Jag har här redogjort för pä vilkapunkter anser att förändringar kan vara aktuella. Men jag vill understrykaatt vi från sida därmed inte ifrågasätter grundtankarna bakommedbestämmandelagen. Därför anser vi det inte påkallat med de krav som harrests på en allmän översyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen. Vi' ansluteross inte till något som lätt kan uppfattas som steg tillbaka när det gäller deanställdas rätt till medinflytande. Självfallet kan vi inte heller ställa Ossbakoin de tankar som finns hos vpk på att riva upp medbestämmandelagstiftningenoch ersätta den med fri stridsrätt utan spelregler. Att ersätta samverkan medklasskamp är en kommunistisk idé som vi liberaler bestämt avvisar. ser medbestämmandelagen som ett viktigtinstrument för de anställdas medinflytande i arbetslivet. Utövertillfredsställelse i arbetet ger medbestämmandet de anställda möjlighet att meraktivt ta del i företagens utveckling. Det ökar jämlikheten mellan parter ochindivider och ger löntagarna möjlighet att med större kraft hävda arbetslivetssociala mål. Därtillkommer att ett aktivt medbestämmande motverkar maktkoncentration i olikaformer. Därför står i allt väsentligt bakoin 1976 ärsmedbestämmandereform, och vi finner inte heller anledning att sätta i fråga degrunder som denna reform vilar på. Jag ber att få yrka bifall till dereservationer som medverkat till och i övrigt till utskottetshemställan. AnL 175 i (c): Vi lever i en föränderlig värld. Hela tidenändras förutsättningarna för den enskilda människan. Strukturförändringar inäringslivet medför ofta svära omställningar för hela familjer. Endaalternativet kan vara att med hjälp av flyttningsstöd bliförpassad hundratals mil från sin hembygd. Detta är en utveckling som kraftigt förstärkts under desenaste åren, i brist på en offensiv regionalpolitik. Vad har då regionalpolitiken med MBL att göra? detvisar den socialdemokratiska viljan - var man lägger tyngdpunkten i politiken. I arbetslivet, på arbetsplatserna, har de fackligaorganisationerna genom arbetsrättslagstiftningen en mycket stark ställning. Härhar socialdemokraterna varit tillmötesgående mot de fackligaorganisationerna,och ofta ställt upp på deras krav om ökat inflytande ochmedbestämmande - ett inflytande för det starka fackliga kollektivet, somgenerellt griper tag i frågorna oavsett om det är småföretag, stora företageller offentlig sektor. När MBL infördes var avsikten att ge de anställda ett ökatinflytande över sin arbetsplats. barett formellt medbestämmandeverkat byråkra-tiserande och vållat irritation i vissa fall. Nya idéer växerfram, gamla värderingar byts ut. Det gäller att förändra och anpassalagstiftningen efter verkligheten. Reglerna måste vara så utformade att de bidrar tilleffektivitet inom alla näringar. De måste vara anpassade efter de olikaarbetsplatsernas förutsättningar. Det gäller vidare att ta vara på deanställdas kunskaper och erfarenheter inom såväl näringsliv som offentligförvaltning. anser att det finns omfattandebristfälligheter i nuvarande lagstiftning, och vi kräver därför en total översynoch utvecklingsarbete på detta område. Den arbetsrättsliga lagstiftningens företag ärstorföretagen som hanterar regelsystemet via speciella stabsfunktioner. Demindre företagen har inte samma möjlighet. I MBL borde systemet med informationoch förhandling i små företag avbyråkratiseras. Det borde vara de anställda påföretaget som först och främst tar ansvaret över sin situation, utaninblandning från utomstående fackliga funktionärer. Många väljer att bli enmansföretagare. Dä behöver man intetänka på anställd personal. Enmansföretagen kan ändå drabbas av facketsmissnöje. Den fackliga vetorätten vid entreprenader drabbar även seriösaföretagare. Från sida anser vi att enmans- och familjeföretagaresom inte har anställd personal skall undantas från fackets vetorätt. För enmans- och familjeföretagaren lurar ytterligarefaror. Det gäller blockadrätten. Facket kan utan vidare tilltvinga sig avtaloavsett om det finns någraanställda som önskar avtal. Blockad av enmans- och familjeföretag borde enligtcenterpartiet förbjudas i MBL. Det kan i varje blockadsituation vara en riskatt det lilla företaget går under, och detta står inte i rimlig proportion tillstridsåtgärden. Det borde vara en självklarhet att den enskilde har enlagstadgad rätt att Stå utanför en förening. Det är fråga om den negativaföreningsrätten. I en fråga som gäller enskilda medborgares fri- ochrättigheter räcker det inte med att nu fattat beslut om vissaändringar i stadgarna, med innebörd att rätten till utträde i fortsättningenskall vara ovillkorlig. En så viktig fråga får inte vara beroende av vissafackföreningars tyckande. Nästa gång kan man ta ett beslut i motsatt riktning.Den negativa föreningsrätten bör garanteras i lagen, en lag som även skallinnefatta förbud mot organisationsklausuler. Reservation 12 tar uppfredspliktsbestämmelserna och 200-kronorsregeln. När socialdemokraterna återinförde 200-kronorsregeln varden helt omotiverad. Rättspraxis gav inte några som helst skäl till enändring. När lagstiftningen infördes var . 200-kronorsregeln inverkade säkerligen hämmande på vilda strejker ochbidrog till en sund ekonomisk utveckling pä arbetsmarknaden. Detta som en jämförelse. Vi bör nu återgå till den lydelse som skadeståndsreglernahade . Arbetsdomstolen hade då bättre möjligheter att göranyanserade bedömningar. Vi vet att det högsta utdömda skadeståndet under denhär tiden var . intog socialdemokraterna ytterligare eninkonsekvent ståndpunkt. Då togs avdragsrätten för allmänna skadestånd bort.Det har varit en självklarhet att belopp som är skattepliktiga för mottagaren skallvara avdragsgilla för utbetalaren. Den gamla principen tog socialdemokraternabort med ett pennstreck. Återigen är det småföretagaren som drabbas. Han kan inteha kunskapen om alla de lagar och regler som gäller. Det finns många absurdaexempel på vilka kostnader skadestånden kan föra med sig. För en enskildnäringsidkare med en inkomst på . krävs en inkomstökning på 30 000 kr.för att han skall kunna betala ett skadestånd på 10 000. Socialdemokraterna hargenom sina åtgärder klart visat att man inte står på småföretagens sida i ettsamhälle till brädden fyllt av lagar och förordningar. När det gäller frågan om MBL inom offentlig sektor så harcentern den uppfattningen att den politiska demokratin inte är förhandlingsbar.Lagen skall vara utformad så att de anställda inom offentlig verksamhet intekan åsidosätta den politiska demokratin genom utnyttjande av medbestämmandelagen.Vi kräver att den tidigare gjorda begäran om en utredning verkställs. Förövrigt hade även socialdemokraterna tidigare den inställningen, men de har medtiden ändrat sig. Jag vill avslutningsvis ställa frågan till det inte en självklarhet att medborgarrätt skall gå före fackföreningsrätt? Jag yrkar bifall till reservationerna 2, 6,7, 12, 14, 16, 17 och 19. 11 protokoll 1986/87:41 AnL 176ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): . När medbestämmandelagen tillkom för tio årsedan framställdes den nya lagen av socialdemokraterna som den störstademokratiska reformen sedan den allmänna rösträtten infördes.Socialdemokraterna och de borgerliga partierna anförde gemensamt bl, a, attreformen gav nya utgångspunkter för klassamarbete'på arbetsplatserna. Den nyalagens karaktär av samarbetslag var sålunda uppenbar redan från början. Medbestämmandelagens paragraf 32 förklarades på följandesätt av de borgerliga och socialdemokraterna när medbestämmandelagen antogs1976: "Reformen ger nya utgångspunkter för ett samarbete påarbetsplatserna för såväl arbetstagarna sorri näringslivet och samhället. Genomatt vidga de anställdas inflytande kan arbetslivet tillföras nya socialadimensioner. En ökad arbetstillfredsställelse, som är ett mål , kanberäknas frigöra nya krafter och få positiva effekter inte minst ureffektivitetssynpunkt. Det är betydelsefullt att vår produktionsapparat kan bibehållasin internationella slagkraft som år en avgörande grundval för värt välstånd.Det är sålunda viktigt att parterna på arbetsmarknaden fyller de ramar förinflytande som dras upp med ett innehåll-som är förenligt med effektivitetoch smidighet i beslutsfattandet hos företag och myndigheter." Det var alltså uppenbart redan från början attmedbestämmandelagen inte var avsedd att stärka lönearbetarnas demokratiska fri-och rättigheter eller lönearbetarnas makt på arbetsplatserna. Den var inteavsedd att stärka fackets roll i produktionsprocessen, utan den sågsuteslutande som ett medel för att höja produktiviteten och effektiviteten hosföretag och myndigheter. Man uppfattade medbestämmandelagen som en väsentlig del avklassam-arbetspolitiken, med huvudsaklig uppgift att dämpa konflikter på arbetsmarknadenmellan parter vars intressen är i grunden oförenliga. Man gör det utan attifrågasätta den nuvarande ekonomiska maktstrukturen, och man strävar efterlönearbetarnas och fackets anpassning till samma maktstruktur; I vissa sällsynta stunder av visionärklarsynthet har från socialdemokratiskt håll uttalats att den ekonomiska makteni samhället ligger utanför den politiska beslutsprocessen. Om man utgår frånden sanningen, innebär det att stora delar av de avgörande besluten i samhället- beslut som berör produktionens innehåll, inriktning och omfattning, beslutsom berör vad och hur man skall producera, var produktionen skall ligga, om denskall ligga i eller utomlands, och beslut som berör arbetslöshetens ochutslagningens omfattning, dvs. alla de beslut som dikterar människornaslivsvillkor - skall liksom fattas i slutna direktionsrum och meduteslutande företagsekonomiska kalkyler som underlag. Besluten skall då fattasav det maktcentrum som förfogar över de ekonomiska styrmedlen och somsocialdemokraterna ibland, framför allt vid förstamajdemonstfätioner-na, sägersig vilja angripa för att förveikliga den ekonomiska demokratin. Man kan också utgå från det faktum att det som producerasi samhället inte alltid sammanfaller med de egentliga behov som finns utandikteras med utgångspunkt från i första hand vinstbegär, och man kan utgå ifrånatt behov skapas genom en mördande reklam och välutvecklade marknadsföringsmekanismer- dagens génomkommersialiserade samhälle vittnar om det. Om manutgår från dessa sanningar, då måste man dra slutsatsen att produktioneni dag genomsyras av och återspeglar de värderingar och den idémässiga värld sompräglar det maktcentrum som bestämmer produktionens villkor och utformning. Enligt vårt partis uppfattning är den största bristen iden nu gällande medbestämmandelagen att den utgår från för det första attproduktionen i sig alltid är positiv, för det andra att produktionen också ifortsättningen skall bestämmas av samma krafter som och för det tredjeatt det inte firins något att erinra mot att produktionens innehåll präglas avden idémässiga värld och de värderingar som är gällande. Vårt parti anser att det är ytterst nödvändigt med enlagstiftning som ökar fackets och de anställdas makt över produktionen, inteminst därför att den framtida produktionen liksom sysselsättningen bör ses irelation till de nya krav som utvecklingen ställer framför allt påarbetarrörelsen. Naturen sätter nämligen numera bestämda gränser, både i formav miljöförstöring och i form av begränsade råvaru- och energiresurser, förvåra fysiska aktiviteter. Det är ytterst nödvändigt att facket och de anställdafår ökad makt kring frågor som gäller hur våra numera begränsade resurser skallanvändas i en produktion som utgår från människornas egentliga behov och somsammanfaller med och genomsyras av arbetarrörelsens ideologiska värderingaroch människosyn. kommunisterna anser att det finns allanledning i världen att vidta radikala förändringar i den nuvarandelagstiftningen pä detta område. Förändringarna bör bygga på konstaterandet attarbetare och kapitalägare har oförenliga intressen. Facket behöver allt stöddet kan få för sin kamp, stöd i form av ett antal rättighetslagar som bl. a,ger dem strejkrätt, facklig vetorätt i entreprenadfrågor och frågor som gällerarbetslivets villkor, rätt till fackliga möten.på betald arbetstid, m. m. Krav på sådana förändringar återfinns i vårareservationer, vilka jag härmed yrkar bifall till. AnL 177STEN (): Jag vet inte om det finns så många andrafrågor där meningarna går så isär och spänner så över hela fältet som när detgäller medbestämmandelagen. Det är väl ganska utmärkande för demokratin i vårtland att vi med så skilda ståndpunkter kan diskutera en lagstiftning som skallgälla förhållandena ute i arbetslivet. I föreliggande betänkande om medbestämmandelagen behandlas21 motioner. Med anledning av en motion om familjehemmens rättsliga ställningkonstaterar utskottet att det i detta sammanhang kan finnas problem som bordeanalyseras närmare, vilket utskottet också ger regeringen till känna. konstaterar utskottet att det inte är en lämpligväg att lösa sådana, och enligt min mening inte heller liknande, problem föravskilda arbets- eller uppdragstagarkategorier genom ändring i denarbetsrättsliga lagstiftningen. Lagstiftningen inom arbetsrättens område har ivad.avser arbetstagarbegreppet karaktären av ramlag, vars tillämpningförutsätts fyllas genom avtal och i den på lag och avtal grundaderättspraxisen. De övriga20 motionerna avstyrks av utskottet, och med anledning därav har 19reservationer fogats till betänkandet. I reservationerna 3, 5, 10, 11, 13 och 18 samt i tvåsärskilda yrkanden framför vpk sin syn på hur lagstiftningen inommedbestämmandelagens och arbetsrättens område borde utformas. I huvudsak ärderas yrkanden och påståenden kända . Medbestämmandelagen harinte gett de anställda tillräckligt inflytande utan är bara en grund förklassamarbete, menar vpk. Vpk kräver facklig vetorätt vid teknikutveckling iföretagen och vill upphäva 32 § i medbestämmandelagen. Vpk kräver slopande avalla strejkskadestånd och kräver att ingen skall kunna avskedas för deltagandei vilda strejker, detta som én konsekvens av att vpk kräver att fredspliktsbestämmelsernautmönstras ur lagstiftningen. Vidare kräver vpk en skärpning av vetorätten vidanlitande av entreprenader. Jag sade , och det kan upprepas , attvpk:s ståndpunkter är välkända och ingår i en syn på hur det är möjligt attingripa i maktrelationerna i arbetslivet. Ytterst handlar det inte om att gede anställda inflytande och medbestämmande, utan vpk:s krav går ut på införandeav en rättighetslagstiftning, som ger de anställda en mer absolut beslutsrättöver förhållanden, som avgörs i förhandlingar mellan parterna. Härvidlagskall det inte stickas under stol med att det, där parterna inte kan enas,ytterst är företagsledningarna som har att fatta besluten. Ej heller i är kan jag förstå annat än att detta, mednuvarande lagstiftning för aktiebolag,' ekonomiska föreningar och andraassociationer som bedriver verksamhet och har anställda, är en ofrånkomligslutpunkt. Det är bl. a. därför vpk:s krav på det här området hör hemma i etthelt annat system, såvitt jag förstår i inget nu känt samhällssystem. Med detanförda yrkar jag avslag på vpk:s reservationer. I två reservationer krävs en förnyad översyn avarbetsrätten. Det är och i utskottet som står för dessa.Centern står väl bakom det här kravet på översyn avarbetsrätten. reservation har modifierats åtskilligt, om manjämför den med förra årets reservation under samma rubrik. tar nusats med utgångspunkt i hur vi med ianspråktagande av ny teknik skall kunnalösa sysselsättningsproblemen och få balans i ekonomin. Men även om nu har avstått från de direkta påhoppenpå fackföreningarna och de fackliga organisationerna, kvarstår reservationensgrundläggande inriktning. Den har ytterligare bekräftats genom här . Den handlar mycket om det enskilda ansvaret och om krav på enlagstiftning, som är så klar att de enskilda alltid skall veta vilkarättigheter de har. Antingen får då ge sig in på dendetaljlagstiftning som skulle få utomordentligt stor omfattning, eller ocksåblir det en lagstiftning som blir så betydelselös att den inte kommer attbetyda någonting för de enskilda arbetstagarna och för de fackligaorganisationerna. Ändringar i lagen krävs enligt i syfte attåterge arbetsgivare och arbetstagare möjligheter att träffa avtal individuelltoch kollektivt. Man kan förmoda att betoningen skall ligga på"individuellt", då tydligen också anser att medlemsskapeti en facklig organisation inte skall ha någon betydelse och att lagen enligtmoderaterna skall utformas så att detta Vad man menar med att "återge" arbetsgivare och arbetstagarerätten att träffa avtal skulle sannerligen vara av visst intresse att fäbelyst. Tolkningen av de nu något oklara kraven imoderatreservationen måste likväl bli att vad det handlar om är att göra detlättare för den enskilde arbetsgivaren att exempelvis införa ny teknik och nyaarbetsformer, med allt vad det kan innebära för den enskilda arbetstagaren,utan att behöva störas av förhandlingar med de anställdas fackligaorganisationer. Vi i utskottsmajoriteten anser att MBL ställer enutomordentlig förhandlingsordning till parternas förfogande, på vars grund nuockså på de flesta områden har träffats särskilda medbestämmandeavtal. Därtillhar särskilda utvecklingsavtal träffats för den tekniska utvecklingen i såvälstora som små företag för betydande avtalsområden.