prot · GA0954 · 1986-12-31 00:00:00 — hunnitutarbetas och aviseras; den kommer att föreläggas i februari.Propositionen kommer, såvitt jag har mig bekant, aft ta upp just frågan omdiskriminering men naturligtvis också en mängd andra frågor. Vi vill dockmarkera vårt missnöje med detta dröjsmål genom att ändå yrka bifall tillreservation 5. Det är nu deklarerade att homosexuellsamlevnad är en från samhällets utgångspunkt fullt acceptabel form avsamlevnad. Jag tycker att man borde ha löst frågan om förbud mot diskrimineringlångt tidigare - den behövde infe nödvändigtvis blandas samman med de merkomplicerade och omfattande frågor som har med de homosexuellas ställning isamhället i övrigt aft göra, med regleringen av deras familjerättsligaförhållanden och liknande. Vi får naturligtvis återkomma i frågan, närpropositionen om de homosexuellas situation kommer . påstående att vpk är ointresserat avpersonliga rättigheter stötte mig en liten smula. Det är vi inte alls, men vikanske har mindre intresse än de borgerliga partierna för de renaegendomsrättigheterna och mera intresse för de konstitutionella rättigheternasom direkt har med personen, individens rättsställning, att göra. Man kanmöjligen säga att det finns en viss skiftning därvidlag. Jag tycker faktisktatt de individuella och personliga rättigheterna är viktigare änegendomsrättigheterna, även om vi inte på något sätt föraktar rätten tillegendom. Jag skall återkomma till det senare i en kommentar. Jag kan returnera "komplimangen" genom att sägaatt när det gällt vpk:s omsorg om de individuella, personliga rättigheterna ochom enskilda personers möjligheter aft få grundlagsmässiga aspekter beaktade avmyndigheter, så har vi inte fåft stöd av er i . Vi haren särskild motion som berör detta, där vi påpekar brister i den rent praktiskamyndighetsutövningen när def gäller aft i myndigheternas praktik respekteraöverordnade grundlagsprinciper. Vi anser att def brister iallvarlig grad därvidlag, aft det finns en okunnighet eller en osökt tendenshos handläggare och andra myndighetspersoner aft infe fa hänsyn till att detkan finnas en grundlagsaspekt på ett ärende. Det är uppmärksamhet på detta somvi har försökt väcka här. Vi anser att def kan behövas olika praktiska åtgärder,dels i utbildning hos tjänsteinnehavare, dels kanske i andra beslut ochpåpekanden från överordnade instanser om att grundlagen faktiskt gäller även irelativt enkla niy ndighetsärenden. Detta ärinte någon teoretisk fråga - dethandlar inte om att införa nya bestämmelser i grundlagen eller att i och försig förändra eller skärpa formuleringar. Det handlar mera om att man hela tideni all myndighetsutövning skall påminna sig grundlagsbestämmelsernas överordnadekaraktär och inte så att säga uppluckra dem genom beslut som på ettoreflekterat sätt har åsidosatt vad som rimligtvis bör vara en tolkning avgrundlagens innebörd som alla kan vara överens om. Vi har i motionen gett några exempel, och andra exempelhar kommit upp här i den aktuella debatten. I den senaste valrörelsen såg viexempel på att det finns kommuner som helt godtyckligt genom ettkommunsfyrelsebeslut, utan stöd i någon ordningsstadga, kan förbjudavissa polifiska partier att affischera under en valrörelse. Vi har naturligtvisingenting att invända mot att en myndighet måste föreskrivaformerna för hur Prot.1986/87:54 14januaril987 Vissa grundlagsfrågor m. m. Prot.1986/87:54 14januaril987 Vissa grundlagsfrågor m. m. Man får naturligtvis infe affischera var som helst och hur som helst,men att man av miljöskäl, som en av motiveringarna löd, över huvud taget kundeförhindra affischering från vissa partier på lämpliga offentliga platser måsterimligtvis vara direkt stridande mot grundlagen. Jag ställde en fråga om detta i tilljusfitieministern, och det obestämda svar jag fick måste jag tolka såsom attjustitieministern anser att def i stort sett är kommunernas ensak om de villgöra på det här sättet. Att han personligen mellan raderna lät framskymta atthan tyckte def var mindre lämpligt och att man där hade gått för långt är ensak, men det är inte något grundlagsskydd. Något så pass viktigt somförmedlandet av politiska budskap och politisk informafion i form avuppsättandet av affischer bör rimligtvis vara skyddat i grundlagen och infekunna kränkas genom lokala beslut, motiverade med helt andra skäl ängrundlagsenliga och rättsliga. Det har också förekommit - jag säger detta med hänvisningfill vad jag tidigare talade om när det gällde homosexuellas rättigheter- attpersoner i offentlig tjänst har fått höra av sina närmaste överordnade aft definfe var så lämpligt att de tjänstgjorde i den eller den verksamheten på grundav sin sexuella inriktning. Också detta är någonting i högsta grad tvivelaktigt- det är tvivelaktigt om man pä den här typen av godtyckliga grundvalar får lovatt ingripa i människors rättighet till anställning och arbete. När def gäller fallet inom spårvägen i menar jagaft man, om man läser grundlagen, infe kan - och det är väl egentligeninnebörden i vad även utskottsmajoriteten säger- undgå att anse aft dettakonkreta fall strider mot grundlagen. Så pass vidsträckt är grundlagens bud omtolerans att det här ärendet vid varje rimlig logisk tolkning borde falla inomdet. Det intressanta är att ingenstans under proceduren, infe ens iarbetsdomstolen, har man lagt sådana aspekter på def hela utan endast snävtarbetsrätfsliga aspekter. Det är också därför man har fått den bisarra och förGöteborgs kommun egentligen ytterst komprometterande typ av argument ochdiskussion som här har anförts. Detta är återigen ett exempel på den företeelsesom vi från vpk försökt ta fram, nämligen att eft fall har väckt mycket storuppmärksamhet och passerat genom olika instanser ända upp till arbetsdomstolenutan att man ens där har tänkt på att det kunde finnas en grundlagsaspekt pådet hela som man borde respektera. Om man gjort det hade beslutet förmodligenblivit ett helt annat, åtminstone om man hade följt en någorlunda rimligjuridisk logik. Just nu har meddelats prövningstillstånd i regeringsrättenför ett mycket intressant fall, som också illustrerar den företeelse omokunnighet eller bristande respekt för grundlagens praktiska krav som vi harförsökt att lyfta fram. Ensamekvinna, som är ägare fill egna renar, tillhörensameby och dess rensköfselkollektiv så aft säga. Hon har berövats den rösträttsom hon tidigare fick utöva i samebyns angelägenheter. Dennarösträttsbesfämmelse är inte någon enskild angelägenhet utan reglerad irennäringslagen och även i viss annan lagstiftning. Det är alltså en offenflig-rättsligangelägenhet. Samekvinnan har naturligtvis inte. velat finna sig i detta, utanhon har överklagat beslutet. Det har visat sig att man i alla instanserhittills över huvud taget inte har tänkt på att def i grundlagen finns enbestämmelse som säger att diskriminering på grund av kön inte får förekommaoch negafiv särbehandling av kvinnor i lagstiftning inte får förekomma.Grundlagen skall naturligtvis där fa över. Infe i någon instans harman beaktat denna aspekt. Eftersom jag personligen intresserat mig för det härfallet, kan jag berätta att vederbörande handläggare på ifrågavarandelänsstyrelse, när hon fick påpekat för sig att def kunde finnas engrundlagsaspekf på detta, gav svaret: Det har jag inte tänkt på. En attityd somman ofta möter hos handläggare är att detta med grundlagen är någonting såluftigt och abstrakt aft det inte berör den dagliga myndighetsutövningen ochbeslutsfattandet. Det är högtidliga principer som man plockar fram en och annangång, när öppnas eller något liknande. Att det här fallet har kommit upp i regeringsrätten ochatt prövningstillstånd har beviljats är tillfredsställande i så måtto attregeringsrätten anser det intressant aft pröva det från prejudikatssynpunkt ochur grundlagens synvinkel. Men att så har skett och att fallet har kommit sålångt är uteslutande den enligt min mening orättvist behandlade kvinnans egenförtjänst, som har drivit sin sak från myndighet tillmyndighet. Jag nämner de här fingen bara för att illustrera att dethär är ett nog så praktiskt problem. Grundlagen har infe bara sin teori, denhar i sanning också sin praktik - och jag tror att vi borde intressera ossnågot mera för den här i än vad vi gör. Jag går nuöver fill reservation 1, som kräver eft republikanskt statsskick. Det är en säregen motsägelse som många av monarkinsanhängare. -kanske särskilt de mer nödfvungna anhängarna i värt största partihär i landet - kommer med när de säger: Det spelar ingen roll om vi har monarkieller ej, för kungen har ju numera inga befogenheter. Def är rätt märkligt kan argumentera på det sättet. Det är en egendomlig logik att man skall haen statschef som är så betydelselös att man kan använda hans betydelselöshetsom ett argument mot detta styrelseskicks avskaffande. Jag tycker det är en bristande logik, men det väsentligaligger naturligtvis på det politiska planet och på opinions- ochåsiktsbildningens plan - sett ur de demokratiska värderingarnas synvinkel. Den monarkiska principen är, kan man säga, grundad på enirrationell auktoritet. Den är grundad på en irrationell bundenhet till en formav symbolik, som inte låter sig fångas i några rationella eller demokratiskatermer utan liksom andra feodala system kräver underkastelse i sig. Till denmonarkiska institutionen hör alltså alltid en form av servilitet. Monarkisprider alltid en anda av servilitet omkring sig i större eller mindreutsträckning. - Det mestväsentliga är dock den polifiska innebörden och den i vissa situationer möjligapolitiska verkan av aft man har en monarkisk institution som gör anspråk på ochutgör denna typ av irrationell auktoritet, inför vilken även tänkande ochrafionella människor förutsätts underkasta sig. Vi vet hur farligt det är med irrationella auktoriteter ipolitiken. Det finns ju olika slags auktoriteter, och alla är inte skadligaeller odemokratiska. Det finns även rationella auktoriteter. En lärare t. ex.kan genom sin kunskap och genom sitt arbete med eleven vara en rafionellauktoritet för eleven. Men den gode lärarens ideal är ju att förmedla så myckenkunskap till eleven att eleven Vissa grundlagsfrågor m. rn. Prot,1986/87:54 Vissa grundlagsfrågor m. m. blirlärarens jämlike och alltså kan vara självständig nog att bestrida, kritiseraoch granska auktoriteten. Sä är det inte med den typ av auktoritet som saknarrationell grund och som bygger på egendomliga och dunkla känslor, som fästesendera vid en diktator av allmänt slag eller kring en viss person som omges medden speciella monarkiska auran. menar jag inte att auktoritära och antidemokratiskatendenser och användandet av irrationella auktoriteter såsom monarkiskainstitutioner för auktoritära politiska syften är den enda faran fördemokratin. Det finns naturligtvis många republiker där liknande företeelserhar uppstått. Men om vi tänker oss den svenska miljön tror jag inte att någonpartiledare eller ledare för någon rörelse eller organisation här skulle kunnaupphöja sig till en sådan farlig, antidemokratisk och irrationell auktoritet iett visst, spänt politiskt läge med tanke på de sociala förhållanden som råderi , Har man däremot en sådan irrationell auktoritet inbyggd idet konstitutionella systemet är det en annan sak. Anta att vi skulle få enannan politisk situation, mer konfliktfylld än den vi har , 1 har defju bara funnits ansatser till detta vid några få tillfällen tidigare. Vi harliksom legat i den europeiska dramatikens utkant, som bekant. Men anta att ensådan situation skulle uppstå, att vi har ett regeringslöst fillstånd. Då ärdet ju en uppenbar risk att krafter som vill komma ät det demokratiskastyrelseskicket försöker samla sig bakom och göra denna irrationella auktoritettill sin spjutspets och symbol, Det.är däri faran med alla irrationellaauktoriteter ligger. Detta menar vi är ett av de tunga argumenten för attövergå till ett republikanskt styrelseskick. Med talmannens tillåtelse skall jag något överskrida mintaletid och också kommentera en del av de frågor som har väckts, speciellt avde borgerliga partierna. Jag vill göra detta för att klargöra bakgrunden tillvårt partis ståndpunkt. Vi har alltid hävdat att tolkningen av vad grundlagarnaskall innebära, vad som har varit avsikten med dem och hur de bör påverkalagstiftning och andra beslut skall, så långt det över huvud taget är möjligt,ankomma pä grundlagstiftaren själv, dvs, och desskonstitutionsutskott. Där finns tillräcklig expertis och dessutom detdemokratiska och medborgerliga ansvar representerat som bör vara denöverordnade auktoriteten i sista hand när det gäller att tolka vad en vissgrundlagsbestämmelse skall innebära eller har för bakgrund och syfte. Vi anser att def är en illusion, om man tror att en sådankontroversiell och känslig uppgift skall kunna skötas bättre om man överlämnar dentill en instans bestående av några få jurister. Vi menar att det är enöverdriven förgudning av vad höga jurister kan åstadkomma, för de är egentligeninte mera opartiska än någon av oss, när det kommer till kritan ikontroversiella tolkningsfrågor. Dessutom rör det sig om en liten krets av personer i dehär instanserna, till vilken krets man då överlämnar en auktoritet som är högreän , högre än folkrepresentationen; som enligt grundlagens själva idéskall vara den högsta instansen. Jag medger att det här är något av ett teodicéproblem. mendet är en illusion att tro att den hundraprocentiga opartiskheten över huvudtaget finns och att enrimlig grad av opartiskhet skulle kunna garanteras bättre, om man Prot.1986/87:54 överlämnartill en liten krets jurister den uppgift som egentligen är 14januari 1987 Här har man också möjlighet att granska vad I grundlagsstiftarensäger och tycker genom en offentlig debatt med offentlig ' * g 1 h , , , in. Dessutom visar utländska erfarenheter att överordnadeinstanser av typen författningsdomstolar kan manipuleras och påverkas genom denkrets av personer man utnämner fill ledamöter - vilket i regel är regeringenseller presidentens uppgift, Ocksä detta kan missbrukas för att främja en visstolkning eller en viss tendens när det gäller hur man hanterar grundlagen ipraktiken. Till frågan om egendomsrättigheter. Vi frän vårt partissida är inte ointresserade av skydd för privat egendom. Det är bara det att vitycker att def finns en sådan väldig slagsida i de borgerliga partiernasargumentation och synsätt när de tar upp de hår frågorna. Det är då i huvudsakaffärsidkares och stora egendomsägares intressen som utgör utgångspunkten fördiskussionen. Vi vill inte vara med om en ordning, som skulle inskränka dedemokratiska instansernas och rätt att göra överföringar avekonomiska resurser och egendom i t, ex ett läge där en spekulationskonjunkturhar lett till ökade klassklyftor, social orättvisa och en ojämnegendomsfördelning. Där måste ändå den demokratiskt valda folkförsamlingen harättighet att åstadkomma den önskvärda form av social utjämning som kan vinnamajoritet i , när denna har framgått i ett fritt val. Däremot vill jag gärna säga att vi ingalunda är ovilligaatt diskutera eft skydd för egendomsrättigheter som sådana. Tvärtom finns detfaktiskt ett behov härav när det gäller den typ av egendomsrättigheter somdirekt berör den enskildes omedelbara möjligheter att utöva ett visst yrke, attgarantera sin elementära försörjning eller att vara okränkbar i sitt hem, varesig det gäller ett egnahem med en liten tomt eller en lägenhet. Det finns många exempel på detaljärenden där myndigheter,kommuner och andra, t, ex, , har handlagt ärenden på ett sått som mankunnat diskutera och ifrågasätta. Det kan mycket väl finnas utrymme för attfrån den utgångspunkten förstärka skyddet för den enskildes materiella egendomoch materiella rättigheter. Allra sist vill jag göra en liten kommentar tilldiskussionen om korporafivism. Den har inget polemiskt syfte. Jag vill istället säga att det är en intressant konstitutionell och statsvetenskapligdebatt som från sida här tas upp. Jag vill bara erinra om attbegreppet korporafivism i diskussion används på ett annat sätt änman vanligen brukar använda det på i den konstitutionella och politiskadebatten. Med korporafivism menar företrädare över huvud tagetorganisationers eller, som de säger, korporationers ökade inflytande, dvs,organiserade kollektivs inflytande över saker och ting och medverkan i denpolitiska processen. Den klassiska definitionen av korporativism är någotannorlunda. Den motsvarar ungefär följande beskrivning: I ett samhälle där det råder skilda, mot varandrastridande klass- eller gruppintressen upphöjer sig ett intresse till aft vara allmän samhällelig auktoritet och söker binda upp de andra intressena. Med mer eller mindre 17 Prot.1986/87:54 14januari 1987 vissa grundlagsfrågor m. m. auktoritärametoder försöker man hindra de andra intressena att komma till uttryck. I denfascistiska statsformen tillämpar man den typen av filosofi att man utserstaten att vara företrädare för någon sorts opartiskt allmänintresse som iverkligheten representerar ett grupp- eller klassintresse ellér ett härskandeetablissemangs intresse. Detta är en något annorlunda tolkning av begreppetkorporativism. Detär paradoxalt att hävdar att det skulle finnasett överordnat allmänintresse. Def är ju den ursprungliga korporativistiskatanken att det skulle finnas ett sådant. brukar annars frånliberala utgångspunkter vara anhängare av krafternas fria spel ocksä på detpolitiska planet och av majoritetsbeslut. Vi har däremot all sympati för en annan princip - som vifår pröva t. ex. när vi skall ta ställning till den nyalänsförvaltningen. I stället för en korporativ representationsprincip vid valav styrelse för olika myndigheter, dvs. aft man skulle utse dem genomorganisationsrepre-senfafion, menar vi att de skall utses genom representationdirekt från de valda instanserna, t. ex. från eller . Detär vårt partis principiella inställning att det är genom den representativademokratin, från de demokratiskt valda instanserna, som man skall rekrytera människortill sådana offentliga styrelser, inte på grund av den korporativaorganisationsprincipen. AnL 5BIRGIT () replik; har tolkat utskottetsskrivning.beträffande religionsfriheten sä, aft det skulle vara alldelessjälvklart att det som har hänt i strider mot grundlagen. Jag harfaktiskt tolkat det annorlunda. Här säger man att grundlagens skydd förreligionsfriheten i allmänhet torde uppfattas som eft förbud mot bestämmelsersom uttryckligen rikfar sig mot någon viss religionsutövning eller somuppenbart syftar fill aft motverka en viss religiös riktning, detta fastänbestämmelserna har fått en mera generell avfatfning. Jag tror inte att någonkan hävda att uniformsbestämmelserna inom spårvägar eller inom SL iStockholm har fillkommit för att sikher infe skall få bära furbaner. Dessutom understryker man här ytterligare att de allmännabegränsningar som gäller för människors handlande i samhället - och därmedavses förordningar, bestämmelser, lagar och regler för allmän ordning-iblandkan komma att uppfattas som ett hinder för religionsfriheten. De kommer alltsåaft uppfattas så, men de avser ju inte att begränsa religionsfriheten. Detta harvpk skrivit under på i . Man har alltså tillsammans medde andra partierna inte velat vara med om att pröva denna som jag tycker mycketviktiga fråga, viktig framför allt mot bakgrund av den ökade invandringen iSverige, genom vilken vi får in alltmer av för oss främmande religioner ochkulturer. Det vore bra om i sitt kommande anförandeville göra klart vad som gäller. Om jag har rätt är def viktigt aft vpkröstar för vår reservation. Jag skulle också vilja veta om det somhar hänt vid våra kollekfiva trafikföretag kan anses rent allmänt vara typisktför behandlingen av religionsfrihetsfrågor i vårt samhälle. för vidare ett resonemang om korporativism.Jag sade i mitt anförande och vill också hävda att ingen i förordar ettkorporativt sysfem, men att det finns korporativa tendenser. Detta innebär attvissa organisationer sammanvävs med statsapparaten och tillåts överta uppgiftersom den representativa demokratin skall utöva. Det är precis den utveckling somvi ser i . 1986/87:54 14januaril987 'Vissa grundlagsfrågor in. AnL 6 Tredje vice talman () replik: På det område som jag tog upp i mitthuvudanförande anser jag att diskuterar runt sig själv. Försthade en i och för sig vällovlig plädering för hur grundlagenskall tillämpas, och han riktade anmärkningar mot brister härvidlag. Men islutändan kom fram till att det egentligen är den polifiskamajoriteten som skall avgöra vad som är grundlagens innehåll. Det är en märkliguppfattning. I den gamla grundlagen hade vi en bestämmelse om grundlagstolkning,men denna skulle tillgå på samma sätt som grundlagsstiftning, dvs. manbetraktade uttolkning av grundlagarna som lika viktig som grundlagsstiftning.Denna bestämmelse kom av lättförståeliga skäl inte att tillämpas-man kunde likagärna ändra grundlagarna om man måste ha denna mödosamma grundlagstolkning. I vår nya grundlag har vi ingen besfämiiielse omgrundlagstolkning. Den underliggande utgångspunkten år helt enkelt attgrundlagens bestämmelser skall tillämpas. Jag har pläderat för attvi vid tvister om grundlagsparagrafer skall sätta oss ned och studera dem ochse fill att vi kommer fram fill en lydelse av de omtvistade paragraferna vilkengör att vi inte längre behöver tvista om dessa. Men när ett organ som vi hartillsatt för att se om lagförslag är förenliga med grundlagen eller ejenhälligt säger nej till ett lagförslag på denna grund, tycker jag verkligenatt borde beakta detta. Det kan inte vara något fel att denföreslagna lagen omarbetas så att den även av den juridiska expertis som skallbetjäna oss godkänns som ett ur grundlagssynpunkt fullödigt lagförslag. Egentligen skulle def resonemang som förhär, i slutskedet innebära att vi inte behöver någon grundlag. Vad skulle vinämligen i så fall ha den till? Majoriteteri kan ju ändå bestämma. Det innebärframför allt aft vi inte behöver något lagråd. Vadskall vi ha lagrådet fill, omvi infe i någon mån beaktar vad lagrådet säger? Jag tycker således att det viktigaär att vi tar oss tid när det gäller lagstiftning i och att vianvänder oss av de instrument vi har för att få en så fullödig lagstiftning sommöjligt. Det är viktigt ur rättssäkerhetssynpunkt. AnL 7 JÖRNSVENSSON (vpk) replik: Jag vill först svara , aft omjag satt i någon formell instans där jag skulle bedöma huruvida det aktuellaförfarandet i stred mot grundlagen eller ej, skulle jag säga att detgör det. Jag tycker att det är ganska tydligt, för det leder till orimliga konsekvenserom man säger att en bestämmelse som kränker en berättigad och rimlig religiössedvänja, en religiös princip, skall få bibehållas bara därför att det Vissa grundlagsfrågor m. m. ursprungligeninte var avsikten att bestämmelsen skulle leda till någon kränkning. Ombestämmelsen uppfattas som en kränkning och det uppenbarligen och objektivtkan visas att det är fråga om en sådan, därför aft bestämmelsen medför vissafaktiska verkningar för den drabbade, sä skall det ursprungliga syftet intevara avgörande, utan den faktiska verkan skall vara avgörande för ombestämmelsen skall betraktas som grundlagsstridig eller ej. Detta tycker jagskulle vara klart. Om man i mer auktoritativa kretsar resonerar på ett annatsätt, så är jag motståndare till det resonemanget. Vi sympatiserar i sak medden som drabbades i Göteborgsfallet, vilket också vår partiavdelning i Göteborgoffentligen har givit uttryck för. Jag vill hävda att sä att sägakunde ha returnerat artigheten i detta fall genom att visa litet sympati förreservationen 9, där vi tar upp just denna typ av fall och där ni alltså intehar velat vara med. Till : Jag resonerar infe alls runt migsjälv, för def handlar om två fullständigt skilda ting. Det ena gäller vem somskall vara den överordnade instansen när grundlagen skall tolkas - om def skallvara en speciell instans av jurister som skall ha en större auktoritet änfolkrepresentationen eller om det skall vara folkrepresenfationen,grundlagsstiftaren själv.