prot · GA0982 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:82 1 §Svar på interpellation 1986/87:169 om åtgärder för att hindra spridning avsjukdomen aids har frågat mig om vilkaåtgärder som är vidtagna när det gäller att förhindra smittspridning ochutbredning av sjukdomen aids samt vilka åtgärder som planeras. Sjukdomstillståndet aids kan utgöra slutstadiet i enutveckling som har inletts genom en infektion med ett virus, som jag benämnerHIV i överensstämmelse med dagens terminologi. För att HIV-epidemin skall kunnabekämpas måste spridningen av detta virus hindras. Något vaccin eller botemedelmot viruset finns inte trots att en omfattande forskning pågår i hela världenoch även i . Därför är det oerhört viktigt att människor får kunskap omhur HIV sprids och hur man skyddar sig mot att bli smittad. Enligt statens bakteriologiska laboratorium, SBL, har vi ivårt land t. o. m. haft 98 fall av aids. 51 av de aidssjuka haravlidit. Antalet kliniskt anmälda HIV-positiva personer är 1 359 t. o. m.februari . Smittspridningen är ännu i huvudsak begränsad till grupper ibefolkningen med s. k. riskbeteenden. Vårt land har fortfarande möjlighet attgenom vår smittskyddsorganisation och genom en bred information förhindra enokontrollerad HIV-epidemi hos befolkningen. Jag har i propositionen 1986/87:171 om särskilda medel förbekämpningen av aids redovisat ett samlat åtgärdsprogram mot aids. Det omfattar insatser för information till grupper medriskbeteende och allmänheten samt psykosocialt stöd till de smittade, insatserför att begränsa smittspridningen bland homo- och bisexuella män samt vård ochbehandling av narkotikamissbrukare. Arbetet samordnas av aidsdelegatio-nenunder min ledning. HIV-infektion hänförs till de veneriska sjukdomarna enligtsmittskyddslagen. Smittskyddsläkaren har möjlighet att ingripa mot enskildaindivider med stöd av denna lag. Samhället har dessutom enligt lagen om vård avmissbrukare i vissa fall särskilda möjligheter att ingripa mot injektionsmissbrukare,vilka kan befaras sprida smittan vidare. Internationella erfarenheter visaratt faran är särskilt stor att de som injicerar narkotika sprider HIV-smittanäven till personer utanför grupperna med riskbeteenden. Förändringar harnyligen gjorts i sekretess- och smittskyddsbestämmelserna för att undanröjavissa hinder för smittskyddsläkaren att skaffa information Om åtgärderför att hindra spridningen av sjukdomen aids från hälso- och sjukvården och socialvården om individersom misstänks bryta mot meddelade föreskrifter och sprider smitta. Nuvarande lagstiftning har emellertid visat sig varaotillräcklig när det gäller ingripanden mot de s.k. video- och bastuklubbarnaför homo- och bisexuella män, där risk för smittspridning finns.Aidsdelegationen har uttalat sig för en lagstiftning som förhindrarsmittspridning vid video- och bastuklubbarna. För att påskynda arbetet meddenna lagstiftning har anordnat en särskild hearingkring ett förslag till en lag om förbud att anordna vissa smittfarligatillställningar eller sammankomster. Avsikten är att regeringen skallförelägga ett lagförslag i sådan tid att kan besluta ifrågan redan denna vår. Som grundval för vår kännedom om spridningen avHIV-smittan i det svenska samhället ligger en omfattande verksamhet medtestning. Vi har försökt underlätta sådan testning. Alla blodgivare testas föratt HIV-smittat blod inte skall komma till användning. kommerinom kort att ta ställning till om man skall rekommendera sjukvårdshuvudmännenatt låta testa de gravida kvinnor som så önskar. Erbjudande om testning tillgravida kvinnor görs redan vid flera landsting. Enligt nuvarande bestämmelser måste läkaren sökafastställa patientens identitet när patienten visar sig vara HIV-positiv.Riksdagen har behandlat två motioner, vari framförts förslag om rättför patienten att vara helt anonym vid HIV-testning (SoU 1986/87:9). och landets smittskyddsläkare har ställt sigbakom det nuvarande regelsystemet i vad avser anonymitet vid HIV-testning. När det gäller vissa personalgrupper, som i sitt arbetekan komma i kontakt med HIV-smittan, har föreskrifter om skydd mot blodsmittajämte allmänna råd utfärdats av arbetarskyddsstyrelsen (AFS 1986:23). träder i kraft och ersätter tidigare utfärdadeallmänna råd om skydd mot aidssmitta vid vård och omhändertagande.Arbetarskyddsstyrelsen kommer att ge ut informationsmaterial för de utsattaarbetstagargrupper-na och genomföra vissa utbildningsinsatser för bl. har också utfärdat föreskrifteroch allmänna råd angående aids (SOSFS (M) 1985:4). Vidare har socialstyrelsenbl. a. givit ut två upplysningsbroschyrer, som har distribuerats i stor upplagatill allmänheten. SBL deltar i en omfattande utbildning om aids och utarbetarundervisningsmaterial, t. ex. informationspaketet "Steget förevirus", riktat till skolungdomen och de värnpliktiga m. fl. Även om hittillsvarande information visat sig ha nåttlångt ut i det svenska samhället bedömer jag ändå situationen så, att vad somhittills har gjorts inte är tillräckligt. Den breda allmänheten måste nu fåingående kunskaper om smittan och hur den sprids. Därför har en omfattande ochsamordnad informationssatsning om HIV och aids förberetts. Den kommer att tasin början och pågå . Genom en rad kampanjer kommerden svenska allmänheten att få en utförlig information om HIV-smittan och hurman kan skydda sig själv och sina medmänniskor mot den. I den samordnade informationssatsningen kommer att ingåprogram i radio och TV, annonser i tidningarna, affischer på bussar och itunnelbanan samtbroschyrer, som delas ut till alla hushåll, m.m. Vidareinformatörer kommer attge information på arbetsplatser m. m. genom personliga kontakter. En särskildnationell telefonrådgivning kommer att finnas. Informationen kommer i hög gradatt rikta sig till ungdomen. I arbetet kommer också olika frivilligaorganisationer att engageras. Spridningen av HIV-smitta bland narkotikamissbrukare harställt narkomanvården inför problem, som kräver snabba och offensiva insatser.Regeringen har tagit initiativ till ett omfattande utvecklingsarbete, som letttill att stora satsningar nu görs i många kommuner. Stöd ges till följandeområden: - Mobilisering av personal inomnarkomanvårdens frontlinje. - Åtgärder föratt förebygga spridning av HIV bland unga missbrukare. - Åtgärder förprostituerade missbrukare. - Samordnadeinsatser för narkotikamissbrukare inom kriminalvården. - Åtgärder föratt förbättra möjligheterna till avgiftning och behandlingsplanering. - Åtgärder föratt stimulera utbyggnaden av olika behandlingshem inkl. vård enligt LVM. Forskningen om aids är givetvisviktig. För innevarande budgetår disponeras 5 milj. kr. till denna forskningunder huvudtitel, och jag har föreslagit att lika mycketanvisas nästa budgetår. har avsatt 3,3 milj, kr.detta budgetår för bidrag till forskningsprojekt, varav socialdepartementettillskjutit 1,5 milj. kr. Regeringen har lämnat projekteringsuppdrag för ettsäkerhetslaboratorium på SBL:s område för tillverkning av. HIV, vilket kommeratt underlätta den medicinska forskningen. För att inifiera samhälls- ochbeteendevetenskaplig forskning, relaterad till HIV och aids, anordnas ettseminarium i slutet av . Avslutningsvis vill jag konstatera att ett långvarigt ochmödosamt arbete återstår när det gäller att hindra spridning av HIV-smitta idet svenska samhället. Många olika åtgärder har vidtagits, och ytterligareinsatser måste göras. Parallellt med att information och kunskap om HIV ochsmittvägarna ges genom den omfattande informationssatsningen måste också en radpreventiva insatser göras inom narkoman- och kriminalvården. 2 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Av detta svar framgår att många åtgärder är på gång och att en heldel åtgärder har vidtagits. Det ligger ingen partipolitisk strid i min fråga,utan jag är bara intresserad av hur detta sköts. I svaret fastslås även att vi fortfarande genom vårsmittskyddsorganisation och genom bred information kan förhindra enokontrollerad HIV-epidemi hos befolkningen. Det låter betryggande, och jag kaninte annat än sätta tilltro till beskeden. Men nog finns det väl ett antalsvaga punkter i organisationen. sker det en fördubbling av antaletsmittade personer, även om det inte sker i samma snabba takt som . Närman vet att antalet aidssjuka stiger kan man dra slutsatsen att antaletsmittade Om åtgärder för att hindra spridningen av sjukdomen aids Om åtgärder för att hindra spridningen av sjukdomen aids I svaret redovisas 1 359 smittade t. o. m. februari . Hur stortmörkertalet är kan vi bara uppskatta. Det finns de som anser att det på enaidssjuk finns ca 100 smittade. Det skulle innebära att vi kan förväntas ha 5000-10 000 smittade. Av dessa ingår en del i de s. k. riskgrupperna, en del harsmittats genom transfusioner eller i samband med transplantationer, och alltfler kommer att smittas i heterosexuella kontakter. Trots de insatser som gjorts har trenden intebrutits. Ansvaret hos den enskilde individen har inte räckt till för att skyddatredje person. Detta gäller inte minst de förhållanden där den ena partensmittats efter besök hos prostituerade och därmed utsätter sin maka för riskenatt smittas. Hittillsvarande informationsinsatser har inte visat sig varatillräckliga, och hoppet står nu till den aviseradeinformationskampanjen. Den har inte kommit så snabbt som hade varit önskvärt,och det återstår att se om den nu är av sådan kvalitet att tidsförskjutningeninte kommer att betyda så mycket. Det finns många grupper som behöver hjälp och stöd när detgäller olika sjukdomar. Den ytterligt dåliga prognosen för den som insjuknat iaids medför att omhändertagandet av den sjuke måste ske på bästa möjliga sättoch med stora vårdinsatser. Här uppkommer emellertid stora svårigheter när densjuke skall vårdas i eget hem och med hjälp av anhöriga och samhälletshemtjänstpersonal. Trots alla försäkringar om att smittsamheten är låg kan densom sköter en så vårdbehövande person som en aidssjuk är i sina svårasjukdomsskov inte undgå att känna oro. För den dåligt utbildade hemtjänstpersonalen,med täta personalbyten och dålig rapportering, är situationen kaotisk.Arbetarskyddslagstiftningen och det material som sänds ut når sällan dessapersoner. Bristfälliga vårdlösningar för den sjuke som vill vårdas hemmaerbjuds. Den utsattheten delar den aidssjuke med alla äldre, sjuka iterminalvård och övriga som inte vill vårdas på institutioner. För anhöriga till aidssjuka uppkommer svåra problem. Detgäller inte minst dem som smittats av transfusioner eller behandlingar. Rädslanför att bli isolerad gör att de anhöriga väljer att inte berätta om sjukdomen.Att dessa behöver stöd i sin svåra situation är uppenbart, och det behövs ävenpersonella resurser för att skapa denna stödorganisation. Den statistiska redovisningen bryter ned uppgifter så attdet är svårt att vara anonym om man som smittad bor utanförstorstadsområdena. Anhöriga känner sig hotade när de valt anonymitet och närpressen ringer runt till läkarmottagningar för att spåra smittspridare. Dettaär glesbygdens problem än så . För storstadskommunerna är problemen stora, och heltavgörande för den framtida utvecklingen är hur man lyckas lösa dem. Vård och avgiftning av narkomaner har under de senasteåren visat sig vara otillräckliga åtgärder. har antalet vårdplatserhalverats. Det är främst behandlingshem i offentlig regi som har försvunnit. Omman ser till den vårdplanering som kommunerna presenterat ,kan man inte finna någon förbättring av situationen. Här krävs mer av ideellainitiativ i samarbete med den offentliga vården för att täcka efterfrågan. Det är bland sprutnarkomanerna som smitthärden finns.Smittan sprids dels genom deras användning av sprutor och kanyler, dels ocksågenom dem somprostituerat sig för sitt narkotikamissbruk och därigenom sprider smittan tillkunderna. har angetts som en kommun som misslyckats medatt lösa dessa problem, och uppgift står mot uppgift när det gäller vad som ärorsaken härtill. Lagarna räcker inte till, säger socialborgarrådet.Socialministern anser att det är vårdorganisationen som är felaktig. Menproblemen måste naturligtvis lösas. Det återstår bara att hoppas att de i svaret aviseradeåtgärderna snabbt kommer till stånd och att de följs upp. Här får inte saknasresurser. För alla övriga personalgrupper som kommer i kontakt med personersom är HIV-smittade och som använder detta som ett vapen inte minst i sinkontakt med poliser, socialvårdare och även sjukvårdspersonal återstår det attfinna åtgärder som gör yrkesarbetet på området mindre riskfyllt. Personalensoro måste tas på allvar, och möjligheterna till stöd och rådgivning måstebeaktas. När det gäller testning för att spåra smittade är vi iSverige mycket försiktiga för att undvika att trampa på någons integritet. Jagundrar om vi inte i alltför hög grad tagit detta att inte störa någon förgivet. Helt naturligt måste vi respektera alla de skäl som talar emot en meraallmän testning, men allt flera börjar ifrågasätta om det är riktigt attintegritetshänsynen skall väga tyngre än den hänsyn man måste ta för attförhindra smittspridning. Det är bra med testning av gravida, men man frågarsig om det saknas möjlighet att påbjuda en allmän sådan testning. Vidmödravårdscentralerna tas prover för att undersöka ommodern har syfilis. Det är inte många som tycker att detta är fel. Visserligenär den veneriska sjukdomen botbar, men den smittar och hotar både fostret ochmodern. Ett betydligt större hot utgör en HIV-smittad gravid kvinna, både motfostret och mot sig själv och sin partner. I det fallet tvekar socialministernatt ge direktiv. Många exempel på andra grupper som lämpligen kunde testas kan.anföras. Min fråga blir därför om socialministern inte anser det värt att prövaen mera allmän test för att spåra de 6 000-7 000 smittbärare vi har iSverige. Än en gång: Tack för ett långt och utförligt svar, somförhoppningsvis skall kunna anses ha prägeln av ett officielltställningstagande när det gäller att med handlingskraft bekämpa en sjukdom somvi vet alltför litet om! Om åtgärderför att hindra spridningen av sjukdomen aids Anf.3 (); Statsrådets interpellafionssvar är omfattandeoch i stora delar tillfredsställande. Det uttrycker det allvar med vilket manrriåste angripa smittspridningen liksom behandlingen av smittade och sjuka. har vi via massmedia fått mycketinformation om situafionen i . Det är minst sagt skrämmande beskrivningar.Även om vi i har helt andra förutsättningar att begränsa spridningen avHIV-virus, inte minst genom att människor kan nås av informafion om hur HIVsprids och hur man skyddar sig, utgör situationen i en hotbild, somsannerligen manar till handling både i form av insatser i vårt eget land och iform av hjälp åt . Aids innebär ju för många länder, och särskilt förländerna i , en katastrof. Även omstatsrådets svar är omfattande vill jag ställa frågor på några Om åtgärderför att hindra spridningen av sjukdomen aids Det gäller provtagningen, forskningen och narkomanvården. Först provtagningen: Det är angeläget att så mångamänniskor som möjligt kommer till provtagning för att man skall kunna ge vårdoch behandling, ge föreskrifter och hindra att smitta förs vidare samt för skall få information om smittans spridning. Det är därför viktigt attförsöka avdramatisera provtagningen genom att öka antalet provtagningar inomsjukvården. HIV-test borde kunna göras vid samtliga blodprov och därviderbjudas som någonting naturligt och självklart som man gerinformation om testet. De allra flesta torde då acceptera provtagningen. Ett första steg bör vara att erbjuda HIV-test till vissagrupper. Då bör man börja med de gravida kvinnorna, eftersom en HIV-smittadgravid kvinna riskerar att själv bli sämre och framför allt att smitta sittväntade barn. En annan grupp som därefter bör komma i fråga är de värnplikfiga. Ett ökat antal provtagningar kommer självfallet att ställastora krav dels på hur provtagningen skall utformas för att den skall kunnagenomföras på ett bra sätt, dels på hur man skall kunna skapa möjligheter försjukvården att hjälpa dem som befinns vara smittade. Detta måste åtgärdasparallellt med att antalet provtagningar ökas. Jag vill fråga om statsrådet delar min syn på attprovtagningen bör avdramafiseras på det sätt jag beskrivit och att man börbörja med ett aktivt erbjudande till samtliga gravida kvinnor. En förutsättning för att finna vaccin och bot för aids äratt forskningen får gynnsammaste möjliga arbetsvillkor och resurser. ProfessorHans Wigzell har utrett förutsättningarna för ett utbyggt forskningsprogram,och han bedömer att den skäliga nivån på ett sammanlagt stöd tillaidsforskningen i via MFR och STU för kommande budgetår är . Detta torde vara ett minimum. Jag anser det vara mycket väsentligt att forskningen fårde resurser som behövs. Svenska forskares insatser har ju gott anseende och kanförväntas verksamt bidra till att finna bot och vaccin och hejda HIV-smittansspridning. Jag anser att statsrådets svar på den här punkten inte är riktigttydligt och tillfredsställande utan att det borde vara ett kraftfullareuttalande för resurser till aidsforskning. Det skulle också innebära att flerforskare vågar satsa på detta. Jag vill därför fråga om inte statsrådet villbidra till att mer pengar satsas just på aidsforskningen i vårt land. Statsrådet säger att spridningen av HIV-smitta blandnarkotikamissbrukare har ställt narkomanvården inför problem som kräver snabbaoch offensiva insatser. Detta måste verkligen understrykas. I ärökningen av antalet narkotikamissbrukare som fått aids oproporfionerligt mycketsnabbare än den totala ökningen. Det är hög tid att ta itu mednarkotikamissbruket på ett sätt som vi i vårt land borde ha gjort för åratalsedan. Den utveckling av narkomanvården som statsrådet harangivit är bra liksom målsättningen att nå samtliga missbrukare som användernarkotika intravenöst för provtagning, avgiftning och behandling. Men kommerdetta att fungera? Det saknas flera hundra behandlingsplatser. Där skulle mankunna använda de enskilda organisationernas behandlingshem, som arbetar med storflexibilitet och variation. De har idéer och engagemang och kan lätt utvecklanya metoder och arbetsformer. Vi har i sagt att man måste kommafill rätta med den stora bristen på platser för vård av missbrukare ochsärskilt bristen på platser för dem som omhändertagits för vård enligt LVM.Ändå är bristen och svårigheterna vid LVM-vård fortfarande precis lika stora.Vi moderater anser att regeringen måste ta initiativ till en behovs- ochutbyggnadsplan. har också uttalat att frågan om formernaför vården och innehållet i vården av HIV-smittade och aidssjuka måste lösas.Inte minst gäller det dem som omhändertagits enligt LVM. Jag vill därför frågastatsrådet: Vad avser statsrådet att göra för att behovet av behandlingshem ochLVM-hem skall tillgodoses i verkligheten? Om åtgärderför att hindra spridningen av sjukdomen aids Anf.4 (): Liksom är jag i stora drag nöjd meddet utförliga svar som har gett på interpellation.Men det finns några punkter som jag skulle vilja ta upp. En sådan punkt är forskningen, som även Ann-CathrineHaglund berörde. Det är oerhört viktigt att vi snabbt får i gång ordentligaforskningsinsatser. Vi har i mycket kvalificerade forskare som i självaverket redan från utländska källor, från amerikanska statliga anslag, har fåttmer forskningsmedel än vad de fått från svenska statliga anslag. Mot denbakgrunden är det litet bekymmersamt att regeringen inte har skyndat sig att gåprofessor till mötes, när han uttalat att 10 milj. kr. bör vara enrimlig nivå för den medicinska forskningen om aids. Därutöver behövs annan forskning, som också GertrudSigurdsen noterar i sitt svar. Vi fick ju en mycket olycklig fördröjning avsäkerhetslaboratoriet. I årets budget finns inte tillräckligt med medel iförhållande till det förslag som har lämnat. Det har förekommit iSverige att många ansökningar om medel till aidsforskning har avslagits. Jagskulle gärna vilja fråga om hon är beredd att säga attytterligare satsningar skall göras på aidsforskning. Jag vill erinra om att närden amerikanska regeringen föreslog en satsning på motsvarande ungefär 1miljard svenska kronor dubblade kongressen det beloppet och föreslog istället omkring 2 miljarder. I rör vi oss med avsevärt beskedligarebelopp. Den andra frågan som jag vill beröra gäller det speciellastödet till storstäderna. Det är ju i , och som denallvarligaste spridningen av den här epidemin har skett. har beviljatspeciella medel för - 50 milj .kr. - för att få fart på detarbete som bedrivs av landstingen och kommunerna i dessa tre regioner. Men detframgår inte av budgetpropositionen om regeringen avser att återkomma medförslag om motsvarande stöd även . Pengarna tar slut i och , och det är oerhört viktigt för kontinuiteten och tempot iarbetet i storstadsområdena att det skapas klarhet om att stödet kommer attutgå även . Vi kan ju räkna med att det kommer att behövas avsevärtkraftigare insatser i just dessa spridningsområden. är det tyvärr inte såväl beställt med allt arbete i , utan det finns brister somredan har berörts i debatten, inom narkomanvården och i Om åtgärderför att hindra spridningen av sjukdomen aids Det är alldeles klart att det kommer att behövas ytterligarekraftiga insatser. Jag skulle därför gärna vilja ställa frågan tillsocialministern; År regeringen beredd att se till att det stöd man givit ges även ? Jag tycker det är bra att vi har politiskenighet omkring de åtgärder som vi alla anser är nödvändiga och angelägna närdet gäller att komma fill rätta med HIV-virusets smittspridning och motsjukdomen aids. Vi har all anledning att sätta in alla resurser och arbeta bådenationellt och internationellt för att komma till rätta med dessa problem. Både och nämnertestning och provtagning. Jag delar syn att man på allamöjliga sätt bör försöka avdramatisera provtagningen. Det är ju så attalla människor som vill testas, som av olika anledningar känner att de villförvissa sig om att de inte är smittade, har rätt att bli testade.Socialstyrelsen diskuterar de möjliga åtgärder man kan vidta föratt låta testa ytterligare grupper - SBL likaså. Det finns kanske anledning attstegra testverksamheten. På nästa sammanträde med aidsdelegationen kommer dettaatt bli en av huvudpunkterna för delegationens arbete. Vad jag som politiker har sagt när jag har ställts införde här frågorna är att det måste finnas ett medicinskt underlag som vi har attta ställning till när vi skall besluta om vilka åtgärder vi skall gå vidaremed. Jag vet inte om när hon säger"allmän testning" menar att vi så att säga skulle införa någon formav testning av alla medborgare i landet. Jag tror det vore fel sätt attutnyttja de resurser vi har. Förmodligen kan vi -och skall vi - utvecklametoderna för att nå ytterligare grupper med testning. När det gäller forskningen, som både var inne på, är det så att 5 milj. kr. Jag tror att det var på aidsdelegationens senaste sammanträdesom gjorde klart för oss att detta är vad man har möjlighet atthantera i . Jag vill också påminna om att enligt den forskningspolitiskaproposition som har fått får medicinska forskningsrådetmedel, och det är i det sammanhanget sagt att man skall prioriteraaidsforskningen i sitt arbete. Jag tror därför att resurserna ärtillräckliga. När det gäller särskilda insatser i storstäderna vill jagpeka på de 75 -I- 75 milj. kr. som antagits i samband med att vi lade fram denstora aidsproposi-tionen för . Den gäller ju hela landet, inte baralandet i övrigt utan även . Naturligtvis skall det finnas resurser förStockholms insatser inom storstadsområdet. I fråga om narkomanvården är jag medveten om de bristersom finns både när det gäller antalet behandlingsplatser och när det gällerandra behandlingsformer. Vi har kartlagt och haft konferenser i nästanvarje län i landet beträffande offensiv narkomanvård. Vi möter en stor förståelseoch ett intresse från kommuners och landstings sida för att förbättranarkomanvården. Det är klart att problemen är störst i storstäderna. Det ärockså där som