prot · GA0919 · 1986-12-31 00:00:00 — Arbetstidens längd och den tidenstekniska nivå liksom arbetsmiljön var allmänt sådana att alla behövde enkortare arbetstid. Vi lever och arbetar nu på ett helt annat sätt, och vi ärpå god väg mot ytterligare förändringar i spåren på ny teknik. Vi måste alla kunna kombinera yrkesarbete med familjeliv,föreningsliv och en, märkligt nog, ganska krävande fritid. I de flesta familjerarbetar båda föräldrarna utanför hemmet, och de måste på något sätt kunnapussla ihop kraven från arbetsplatsen med de krav barnen har rätt.att ställaoch kraven på att delta i samhällslivet. Tiden måste räcka till allt. medför den nya tekniken och den ökandeefterfrågan på köpta eller skattefinansierade tjänster både nya krav och nyamöjligheter. Som enskilda arbetstagare behöver vi arbetstider sompassar ihop med såväl familjens rättmätiga krav som alla andra förväntningaroch önskemål. Som arbetsgivare och konsumenter har vi intresse av attmånga arbetsuppgifter kan utföras under de flesta av dygnets timmar. Möjligheterna för enskilda arbetstagare och arbetsgivareatt finna en formel som passar båda är avsevärt mycket större nu än någonsintidigare. De kartläggningar av arbetstagarnas önskemål och attitydersom DELFA gjort visar att dessa varierar ganska kraftigt mellan olika grupper,köns- och åldersmässigt. Det går inte att generellt säga om människor vill hakortare eller längre arbetstid. Ett exempel på detta är att knappt trefjärdedelar av samtliga tillfrågade är nöjda med den arbetstid de har. Enfemtedel av de heltidsanställda vill minska sin arbetstid, och något flerdeltidsanställda vill öka sin arbetstid. Men det finns också en liten gruppheltidsanställda som vill öka sin arbetstid resp. en liten gruppdeltidsanställda som vill ytterligare minska sin arbetstid. Vad undersökningarna framför allt visar är att önskemålenvarierar. Det går inte att lägga en mall över alla arbetstagare och säga att såhär vill de ha det. Varje individ har sina alldeles egna önskemål. Vi har i dagmöjligheter att organisera arbetet så att en mycket stor del av arbetstagarnakan få sina önskemål tillgodosedda utan att produktionen av varor och tjänsterpåverkas negativt. blir effekterna på produktionen i ställetpositiva. Vi har i varit lyckligt förskonade från de värstaavarterna av den debatt som förts i andra jämförbara länder, därarbetstidsförkortningar uppfattas som ett sätt att minska arbetslösheten. Härinsåg de flesta tidigt att arbetstidsförkortningarsom inte var motiverade av högre produktivitet inte innebär en fördelning avarbetstillfällen utan snarare en fördelning av arbetslösheten. Den insikten har efter hand växt sig starkare. Kanskeberor det på att vi i - jämte - redan har den kortastearbetstiden bland jämförbara länder, räknat i såväl betald tid som faktisktarbetad tid. Kanske beror det också på att vi har en unikt stor kvinnligarbetsmarknad med starkt varierande arbetstider och stor andel deltid. Däremot ställs i fortfarande krav på en generellarbetstidsförkortning till . Det kravet har på sistonekommit att alltmer ifrågasättas. Allt fler börjar inse att det dröjer längeinnan ett sådant krav kan realiseras och att det inte är generellaarbetstidsförkortningar som behövs i första hand utan i stället bättremöjligheter att anpassa arbetstiden till individuella behov. I den rapport , somframlades inför , konstateras att kraven på valfrihet närdet gäller arbetstider ökar, och man vill kunna pröva flexiblare arbetstidsförläggningar. När vi moderater första gången presenterade tanken på attbegränsa arbetstidslagstiftningen till det som från hälso- ochsäkerhetssynpunkt är absolut nödvändigt, möttes vi av chockerad indignation. Viangrep arbetarrörelsens stora symbolfråga - den generellaarbetstidslagstiftningen, åttatim-marsdagen. skriver och i förordet tillsin debattskrift beträffande de olikaprogrammen för sextimmarsdagen: "Dessa program, högtidligt stadfästa av kongressefter kongress, har enligt vår mening varit ett hinder för en diskussion avandra önskvärda och mindre kostsamma arbetstidsförkortningar. Tidentycks oss ha kommit för att förutsättningslöst diskutera ett realistisktprogram för framtida arbetstidsförkortningar. Hårda principiella bindningar vidgenerella förkortningar bör kunna ifrågasättas lika mycket som en planlös ochofta av arbetsgivarintressen styrd utveckling mot total flexibilitet påarbetstidsområdet." Nå, det där sista får jag väl betrakta som ett offer pådemagogins altare och en markering av socialdemokratins traditionellamisstro mot enskilda människors möjligheter och förmåga. Vad som är välgörandeoch ett friskhetstecken är att man också inom socialdemokratin tycks varaberedd att nu ifrågasätta många av de principer som varit vägledande idebatten. En stor del av förtjänsten av att arbetstidsdebatten iSverige förts i mer realistiska tongångar än på många håll utomlands tillkommerDELFA. Inom DELFA:s ram har debatten kunnat föras sakligt, och nytt materialhar successivt tillförts. Jag delar emellertid regeringens uppfattning attDELFA i sin nuvarande form har spelat ut sin roll. Arbetet bör nu kiinnabedrivas på ett mer konkret sätt i departementet. Därmed tillgodoses de krav påen samordning av arbetet med olika arbetstidsfrågor som vi har framfört frånmoderat håll. Enligt vår uppfattning är tiden mogen för att utarbeta förslag till enavreglering i syfte att underlätta utveckling mot större variation och bättreanpassning till såväl de enskilda arbetstagarnas som produktionens krav. Dettasker kanske lämpligast i form av en parlamentarisk utredning. Den nuvarande lagstiftningen ger visserligen stort utrymmeför avsteg, men dessa är begränsade till centrala avtal. Enligt vår uppfattningmåste arbetstiden kunna regleras mycket närmare de enskilda arbetstagarna ocharbetsplatserna. De centrala fackliga organisationerna kan visserligen tahänsyn till förhållanden som är gemensamma för hela avtalsområdet, men de kanlika litet som lagen ta de individuella hänsyn som är nödvändiga. Tiden är också mogen att avskriva tanken på en generellsextimmarsdag. En sådan är inte ekonomiskt genomförbar inom en rimlig tidsrymd.Det kan också starkt ifrågasättas om den verkligen är önskvärd. Jag har fullrespekt för de kvinnor som ser en sextimmarsdag för alla som en lösning påderas omöjliga situation att försöka kombinera familjeansvar med ansvar för ettheltidsarbete. Men vi löser inte deras problem genom att hindra andra attarbeta på tider som passar dem. Vi löser det bara om vi skapar möjligheter fören så stor individuell anpassning av arbetstiden som möjligt. Då gör vi detmöjligt för såväl kvinnor som män att kombinera arbete och familjeansvar. En avreglering av arbetstiden skulle kunna bli en likastor reform som åttatimmarsdagen. Den skulle kunna initiera detnytänkande som krävs hos såväl arbetsgivare som arbetstagare och derasorganisationer för att vi på bästa sätt skall kunna ta vara på de möjlighetersom framtidens teknik och produktionsformer kommer att kunna erbjuda. Vårtarbetsliv, vårt familje- och privatliv och vår ekonomi skulle tjäna på det. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 4. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 80ELVER (): De lagstadgade arbetstidsförkortningar somgenomförts har även medfört att skillnader i arbetstidminskat. Genom den allmänna arbetstidslagen uppnåddesett länge eftersträvat mål,för stora grupper av arbetstagare, nämligen 40timmars arbetsvecka. beslöt på förslag av dåvarandearbetsmarknadsministern omen ny arbetstidslag, den lag som förövrigt fortfarande gäller. Allteftersom förkortningar av arbetstiden har genomförtshar det ursprungliga skyddsmotivet bakom arbetstidslagstiftningen fått mindrebetydelse. I stället har andra välfärdsmål kommit i förgrunden, t. ex. enutökad fritid. Förkortad arbetstid framstår för många också som ett alternativtill löneökningar. De förhoppningar som fanns om enrelativt snabb nedgång till sex timmars arbetsdag har inte kunnat infrias. säger arbetsmarknadsutskottet att det råder en principiell bred enighet om att en sådan reform bör utgöra det långsiktiga målet för insatser på arbetstids området. Arbetstidsfrågornahar också ur jämställdhetssynpunkt en viktig aspekt. Kvinnornasinträde på arbetsmarknaden harförändrat arbetsfördelningen i hemmet, vilketmedfört nya problem när det gäller användningen av tiden. Den ökadeförvärvsfrekvensen bland kvinnor har i stor utsträckning lett tilldeltidsarbete. De skillnader i arbetstid mellan t. ex. industriarbetare ochtjänstemän som fanns under det tidiga har alltmer utjämnats. Denmest påfallande skillnaden vad arbetstidens längd beträffar finns mellanheltids- och deltidsarbetare. Deltidsarbetarens villkor finns det anledning attstarkt uppmärksamma. I flera kollektivavtal har rekommendationer omdeltidsarbete tagits in som handlar om villkoren för deltidsarbete. Sedan den allmänna arbetstidslagen trädde i kraft har enrad lagregler komniit till vid sidan av denna lagstiftning, vilka gerarbetstagaren rätt till ledighet från arbetet eller till deltidsarbete. Dessaregler påverkar i hög grad arbetstidsmönstret. Till det betänkande sorn vi nu behandlar finns också fogatett yrkande från om en utvärdering av erfarenheterna av flexibelarbetstid. I reservation 6, som också står bakom, påpekar vi att enstörre flexibilitet och anpassning av individens önskemål bör genomsyra arbetslivet. En ökad valfrihet då det jgäller arbetstidens'förläggningoch omfattning skulle få betydelse för t. ex. kvinnors möjligheter att förlängasin arbetstid och för männen att förkorta sin. Vr menar att det skulle gebättre möjligheter för kvinnor och män att mer ägna tid och omsorg åt barneller åt andra värdefulla aktiviteter i samhället. Därför föreslår vi att tar initiativ till enutvärdering av erfarenheterna av den flexibla arbetstiden och attregeringen ges i uppdrag att komma med en sådan utvärdering. Jag ber att få yrka. bifall till utskottetshemställan med undantag av mom. 4, där jag yrkar bifall till reservation 6. 81GÖREL THURDIN (c): Formerna för arbetet med arbetstidsfrågornaövervägs inom . Det har vi fått vetai vårt utskottsarbete, utifrån att man aviserat att DELFA-gruppen skallupplösas. Regeringen anser tydligen att DELFA-gruppen har gjort sitt. Ännu enparlamentariskt sammansatt kommitté skall bort. har sombekant redan eliminerats. Den här utvecklingeii bådar inte gott. Vad blir nästainskränkning av det parlamentariska inflytandet? Förslaget om att upplösa den här arbetsgruppen måste hakommit som en lika stor överraskning för socialdemokraterna, eftersom ävenderas ledamöter föreslagit nya arbetsuppgifter för gruppen via motion. Iprincip har alla som lämnat in motioner om arbetstiderna lagt fram förslag omuppdragsuppgifter till DELFA-gruppen; även har gjort så. KanGustav eller någon annan då förklara varför gruppen inte längre behövs,nu när riksdagsledamöterna tycks ha behov av dess tjänster! Förkortad arbetstidär ändå för människorna en oerhört viktig fråga. Med anledning av DELFA-gruppens minskade framtidsutsiktertog jag mig friheten att gå igenom delar av det material som gruppen producerati form av statistik, analyser, debattinlägg m.m. Materialet är mycket inne- 1986/87:195 november 1986 hållsriktoch borde kanske studeras intensivare än vad som skett. Många intressantavinklingar finns där. I materialet behandlas frågor som finns med i detbetänkande vi skall besluta om - sex timmars arbetsdag, flexiblaarbetstider, övertid m.m. Utskottet har i betänkandet konstaterat attdet i princip råder en bred enighet om att en reform bör utgöra det långsiktiga målet för politiken på arbetstidsområdet.Utskottet noterar emellertid också att det största hindret är en fråga omprioritering mellan resurskrävande områden. För del kan jag säga att vi haransett att en arbetstidsförkortning skulle innebära stora förbättringar förmånga. För oss i har det alltid framstått som mycket klart att t.ex. föräldrar behöver förkortad arbetstid för att kunna vara tillsammans medsina barn i större utsträckning och för att familjen skall ges störrelivskvalitet därigenom. Vi har därför länge slagits för sex timmars arbetsdagför föräldrar med små barn. Vårt förslag om vårdnadsersättning ger möjlighetför väldigt många att minska sin arbetstid med , utan attförlora ekonomiskt på detta. Det finns inte något förslag till finansiering av enreform som innebär sex timmars arbetsdag. Vi har i alla fall lagt fram det härförslaget om sex timmars arbetsdag för den grupp som framstår som mycketangelägen när det gäller förkortad arbetstid. Tyvärr har vi inte fått majoritetför det förslaget. För del har det varit viktigt att markera behovetav en möjlighet till förkortad arbetstid, så att människor kan anpassaarbetstiden till sina egna förhållanden. Har jag små barn, vill jag vårda enanhörig, är jag gammal, vill jag studera - ja, då skall jag kunna minska minarbetstid även så mycket att den blir kortare än . Dethandlar om ökad valfrihet för individen utifrån den enskildes socialasituation. I slutet av nr 16 står det att förläggningen avarbetstiden kan vara väl så viktig som dess längd. Handlar problemet omförläggning av arbetstiden, både vad gäller dag, vecka, år och livstid? Ellerär det så att flexiblare arbetstider kommer att leda till kortare arbetstideröver lag? Det kanske t. o. m. är så att sex timmars arbetsdag löser frågan omflexibel arbetstid till en viss del. Detta är faktiskt inte klarlagt. Det ärinte heller klarlagt hur samhällsplanering, t. ex. påverkas av ökadflexibilitet i arbetslivet när det gäller arbetstiden. Jag tänker då påservicebehov, kommunikationer, boende Inte heller vet vi hur mäns och kvinnors arbetstiderskulle påverkas. Därför har vi från ansett det vara viktigt att fåen utvärdering av erfarenheterna på arbetsmarknaden av flexibla arbetstider, enutvärdering som även visar hur många som jobbar t. ex. . Dåutskottsmajoriteten gått emot förslaget om en sådan utvärdering, har vireserverat oss tillsammans med . Jag yrkar därmed bifall tillreservation 6. 82KARL-ERIK (vpk): Kravet på sex timmars arbetsdag har avlandets ekonomiska och politiska maktelit och Organisationssverige skjutitsundan till förmån för flexibla arbetstidsformer. , , är på god väg att nå sitt mål attkonjunkturanpassa arbetsliv och arbetsrytm efter företagens behov ochkapitalets vinstintresse. Regeringen har helt kapitulerat inför dennautveckling. Målet om sex timmars arbetsdag har regeringen skjutit framåt tilllångt . Det är också nödvändigt att ta kamp för en hårdbegränsning av övertiden, som motsvarar 140 000 helårsarbeten. Sex timmars arbetsdag har varit ett krav sedan förstahalvan av och har drivits främst av kvinnorörelsen och vpk. Bredenighet råder om behovet av kortare arbetsdag. Om sättet på vilket enarbetstidsförkortning skall genomföras och när det skall ske finns det delademeningar. Utredning har lagts till utredning. Dyrbar tid har gått förlorad. Nutalas alltmer om flexibla lösningar och särlösningar. Inom DELFA - delegationen för arbetstidsfrågor - harinriktningen alltmer blivit att diskutera särlösningar och flexiblaarbetstider. Högkonjunkturen och ett totalt reformstopp på arbetstidensområde har inneburit att medelarbetstiden ökat från 1981 till 1985. Övertiden spelar en stor roll. Försämringarna av arbetstidlagen och kraftiga reallöneförsämringar är några av orsakerna till det ökade övertidsuttaget. Övertiden måste nu begränsas. I en första etapp börövertiden begränsas till . måste åtgärdersättas in för att stoppa flexibla arbetstider som försvårar en övergång till enkortare arbetsdag. En fortsatt utveckling mot övertid och flexiblaarbetstider strider direkt mot social rättvisa och jämlikhet. Kvinnors kamp förjämlikhet och frigörelse, rättvis fördelning av hemarbetet och fler jobb,kräver att åtgärder mot övertid och flexibla arbetstider och för en allmänförkortning av arbetsdagen påbörjas. DELFA - delegationen för arbetstidsfrågor - har enligtregeringen att stimulera debatten i arbetstidsfrågor. Resultatet har blivit attett politiskt organ har tagit fram material till diskussion, medan storfinansengenomdrivit sin arbetstidslinje. Om det råder enighet om målet , bör ett sådant förslag framläggas. En kortare arbetstid skulle betyda mycket för barnen ochframför allt för kvinnorna. Mer än hälften av de yrkesverksamma kvinnorna har någon form av deltidsarbete. De har på eget initiativ redan genomfört enarbetstidsförkortning. En förkortning av arbetstiden till sex timmars arbetsdagskulle ge många lågavlönade deltidsarbetande kvinnor ett välbehövligt lönelyft.Sex timmars arbetsdag skulle också ge kvinnorna möjligheter att delta iarbetslivet på lika villkor med männen. är heltidsarbete med egenförsörjning oftast omöjligt att kombinera med ansvar för hem och familj. En förkortning av arbetstiden skapar utan tvivel flerarbetstillfällen. Det är inte fråga om att dela på jobben, som mångamotståndare till en arbetstidsförkortning vill göra gällande. Arbetslöshetenavskaffas inte enbart genom att mandelar på den.tillgängliga mängden arbete. Arbetslösheten skapas av de motsättningarsom präglar den kapitalistiska produktionsprocessen. Minskningen av mängdenmänskligt arbete,fortsätter, oavsett arbetstidens längd. Därför kan inte fullsysselsättning i klassisk mening uppnås vid oförändrad längd på arbetsdagen. En arbetstidsförkortning skall självfallet kombineras meden omläggning av industri- och regionalpolitiken och en satsning på denoffentliga sektorns bristområde. Det är fråga om att på ett för de arbetandebra sätt tillgodogöra sig de vinster som görs i samband med datoriseringen ochelektronikens genombrott i arbetslivet. Förkortningen av arbetsdagen skall ske medfull lönekompensation till låg- och mellanlönegrupperna. Därmed blirarbetstidsförkortningen även ett viktigt fördelningspolitiskt instrument. Enomfördelning av landets resurser, som en arbetstidsförkortning kan innebära,bör bl. a. ske genom en produktionsbeskattnihg. För skiftarbetare och andra, med obekväm arbetstid är deten viktig rättvisefråga att det sker en snabb arbetstidsförkortning och attförkortningen sker av den dagliga arbetstiden. Skall en daglig arbetstidsförkortning genomföras krävsbeslut . I annat fall kommer SAF och storfinansen att helt genomföra sinaarbetstidsformer, flexibilitet och konjunkturanpassade arbetstider. Man blir litet fundersam när man läser utskottetsbetänkande och de motiveringar som iitskottsmajoriteten för fram i samband medyrkandet om avslag på de motioner vi har lagt fram. Utskottet skriver att motionerna med krav på sex timmarsarbetsdag avstyrks men uttalar bl. a.: "kan konstaterasatt det i princip råder en bred enighet om att en sådan reform bör utgöra detlångsiktiga målet för politiken på arbetstidsområdet." Om vi är överens,varför genomför vi då inte denna reform? Det är den första frågan som måsteställas. När det gäller uttag av övertidsarbete skriver utskottet:"som arbetskraftsdeltagandet ökat i har den totalamängden arbetade timmar trendmässigt minskat . "Varför skall vi tala om , när den veckomässiga arbetstiden har ökatpå , som jag påpekade inledningsvis? Då skulle man lika gärna kunnase hur det var på 1940Ttalet, men så långt tillbaka skall man naturligtvis integå. Jag tycker att man åtminstone kunde föra framde och utifrånförhållandena då ha en mer realistisk bild av vad det handlar orn. Man skall förhandla om detta, och arbetstagarna är iminoritet när det gäller att få en ordentlig prövning av lagen. Kravet på sex timmars arbetsdag har aldrig varit så stortsom det är nu ute bland arbetarna. Arbetstidslagen, som man också krånglatbort, var en skyddslag. Utskottet skriver vidare i betänkandet: "Sommotionärerna framhåller har övertidsuttaget ökat något under de senaste årenshögkonjunktur." När det gäller den bedömningen och de tankegångarna är manantingen väldigt snäll. eller väldigt omedveten om vad som egentligen hänt pådet här området. Därmed,herr talman, vill jag yrka biifall till reservationerna 2, 3 och 5. Anf.83 (): betänkande om arbetstid behandlarfem motioner. I motion 1985/86: A748 av m. fl. (m) begärsen översyn av arbetstidslagstiftningen. Lagstiftning bör enligt moderaternasmotion begränsas till det absolut nödvändiga - parterna skall ha vida ramar,sägs det, och de lokala fackliga organisationerna stort inflytande. Man vill haindividuella avtal om arbetstidens längd och förläggning. Liknande,synpunkter förs också fram i motion 1985/86:A803av och , båda (m). De här motionerna från, är gamla bekanta somdyker upp i . talar så fint om att anpassaarbetstiderna till den tekniska utvecklingen och till de enskilda människorna.Man talar om individuell planering över livscykeln med hänsyn tillfamiljeförhållanden, frivilligt arbete, studier och allt vad man kan hitta påsom låter positivt. Man talar som vanligt om större frihet. Men här kan man medErnst Wigforss, klassiska fråga undra: Frihet för vem? Är det arbetstagareneller arbetsgivaren som skall få större frihet i val av arbetstid? En historisk studie visar att när och dengamla högern skulle ta ställning mellan arbetstagare och arbetsgivare haralltid arbetstagaren fått stryka på foten. Så har gällt i arbetstidsfrågan somi många andra frågor. Detta, herr talman, kan vara intressant att konstatera nusedan fått en partiledare som ofta vill göra historiskaåterblickar. Dé motioner som föreligger har samma syfte, dvs. Jag kan inte tolka den av'begärdaöversynen av arbetstidslagstiftningen på annat sätt. Arbetstidslagen är i sin helhet dispositiv. Det betyderatt man i centralt slutna kollektivavtal kan göra undantag för hela lagen ellerför delar av den. har, anför utskottet, ett kollektivavtal mellanVerkstadsföreningen och helt kommit attersätta arbetstidslagen. Vidare kan genom avtal undantas vissa arbetstagareeller kategorier av arbetstagare. Tillfäiliga uppgörelser kan slutas på detlokala planet. Utskottet slår återigen fast att arbetstidslagen intemedför sådana låsning-är som motionären gör gällande. Utskottet avstyrkeralltså motioner. I två motioner behandlas frågan om sextimmars arbetsdag. I motion 1985/86: A730 av m. fl. (s) yrkas attriksdagen uttalar sig för målet sex timmars arbetsdag för alla och att DELFAfår i uppdrag att undersöka olika finansieringsalternativ. I motion1985/86:A734 av m. fl. (vpk) yrkas bl. a. att beslut tas iriksdagen om sextimmarsdag och att sjutimmarsdag införs från1987 för arbetstagare med skiftarbete och tunga och hälsofarliga arbeten. Utskottet konstaterar att det i princip råder enighet omatt en reform som ger sex timmars arbetsdag bör genomföras. En sådan reform ärresurskrävande. Hur fort man kan gå fram måste vägas mot andra sociala mål ochhur mycket man lönemässigt kan avstå. Det gäller framför allt för låglönegrupperna,där kvinnorna utgör en stor grupp. När ensextimmars arbetsdag kan genomföras är också en fråga för De måste enligt utskottets mening få göra prioriteringar omfördelningen av tillgängligt utrymme som tillgodoser medlemmars intresse. Avdet sagda framgår att det inte nu är möjligt att fastställa en tidsplan förgenomförandet av sextimmarsarbetsdagen. Innan en generell arbetstidsförkortning kan bliverklighet, bör det dock enligt utskottets mening vara möjligt att i förstahand minska arbetstiden för särskilt utsatta grupper på arbetsmarknaden. Detkan exempelvis gälla skiftarbetare, arbetstagare med oregelbundna arbetstideroch småbarnsför-. Redan nu har t. ex. kontinuerligt och intermittenttreskiftsarbetande, fortlöpande tvåskiftsarbetande och underjordsarbetandeförkortad arbetstid. Från får tvåskiftsarbetande 38,5timmars arbetsvecka och från . DELFA skall upphöra, enligt vad som har meddelats.Utskottet utgår från att de frågor som behandlas i DELFA även i fortsättningenkommer att få hög aktualitet inom . Därvid bör storvikt läggas vid finansieringsfrågan, något som också förs fram i motionen avMaj-Lis Lööw m. fl. Utskottet avstyrker med det anförda motionerna1985/86:A730 och i tillämpliga delar också 1985/86:A734,