prot · GA0989 · 1986-12-31 00:00:00 — Detta kommer att utnyttjas av de ländersom gärna vill ha andra fas efter , de länder somhar upptäckt att det är ekonomiskt mycket gynnsamt att arrangera sådana möten.Jag beklagar därför den desinformation som nu har spritt ikammaren. Jag försäkrar att kommer att ha mycket bra lokaler om vifår möjlighet att arrangera andra fas. Så är det. Tredjevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att hon inte ägde rätt till ytterUgare replik. 25 (): Tidskriften blev speciellt uppmärksammad i förra veckansfinansdebatt. Orsaken var att finansminister observerat en artikel omSveriges ekonomi i tidskriftens utgåva av och funnit arfikelnsakligt välunderbyggd. Sammanummer av innehåller en ledare ur vilken jag, med samma tilltrotill sakligheten i tidskriftens innehåll som finansministern visat, vill göraföljande citat som inledning till detta mitt anförande: - Européerna är ett underligt släkte. De kan snartkomma att leva på en halvt kärnvapenfri konfinent. De flesta av dem tycks troatt denna lyckliga möjUghet är resultatet av ett"Gorbatjovinifiafiv", medan faktum är att det nollalternafivförslagsom presenterade hade lagts fram av RonaldReagan 1981 och då avslagits av ryssarna. Sedan har de halvt accepterat det,med förbehåll av ett förlamande stjärnornas-krig-villkor, som nuundanröjts, efter det att förslaget först lades fram. Oavsett de politiskt spektakulära skillnader somkan vara fördolda i det anförda citatet är detta intressant från speciellt tvåsynpunkter. Ledarskribenten fångar i dessa få inledande meningar uppföreteelser som i väsentlig grad påverkar den miljö i vilken detutrikespolitiska arbetet måste äga rum. En sådan är den nygamladesinformafionsverksamheten. En annan är nedrustningsförhandlingarnasverklighetsfrämmande process. Desinformationensom vapen i en krigssituation har en uråldrig historia. Mindre uppmärksammat äratt den nu återuppstått i modern form som ett vapen under fredstid iideologiernas kamp om makten. Med desinformation riktad mot ett annat land kandettas väljaropinion påverkas, intresseorganisationer missledas och misstroskapas mot rådande politiska system. Intressetför desinformationens roU i det väridspolitiska spelet väcktes av deBerchgraves och 1980 publicerade bok . Dess innehållväckte sensation. öppnade hearings om desinformation, och inomUSA:s utrikesdepartement bildades en avdelning för bevakning av Sovjetsdesinformation utomlands. Värdefulla vittnesmål avgavs av ,avhoppare från KGB, och , avhoppare som biträdande chef för dettjeckoslovakiska departementet för desinformation. YtterUgare belysandematerial läggs fram i böcker som av och . Schultzsamt New for OId av AnatoUy Golitsyn. - Utvärderingen av tillgängligtmaterial får ett visst mönster att framstå. Fördet första är förmodligen den västliga desinformationen inne i Sovjetunionenminimal. Orsaken är att det synes mindre meningsfullt att påverka den allmännaopinionen i , då denna har så litet inflytande på sovjetisk politik.Bättre förutsättningar antas då föreligga i mera öppna östeuropeiska länder somexempelvis . Väst-väst-desinformationförekommer, särskilt genom metoden att köpa plats för artiklar i pressen. Återstårfrågan hur effektiv Sovjetblockets desinformation är när det gäller att påverkaopinionen i västsidans öppna samhällen. Uppskattningsvisger ut ca på öppen och förtäckt propaganda.Ca 15 000 personer är aktivt verksamma på området. I beteckningen "aktivaåtgärder" innefattas internationeUa frontorganisationer, agentpåverkadeoperationer och falsarier. Framgångenför desinformation är omdiskuterad. Generellt synes resonansen blidålig när motivet för desinformationen ligger alltför långt borta från denallmänna opinionens mening, medan betydande framgång kan nås omdesinformationen anknyter till redan populära uppfattningar. Desinformationenförsvårar det internationella umgänget genom att sakförhållandena undanskyms.Stora krav på grundlig käUkritisk granskning av underlagsmaterialet tUl allabeslut på det utrikespoUtiska fältet måste ställas på all till beslutetmedverkande personal. Även massmedia har ett särskilt ansvar att bevaka att deinte blir utnyttjade för spridande av desinformation. Detta gäller även förSverige. Motionsvägenhar jag påvisat problemet och kan konstatera att vårt psykologiska försvarbetraktar desinformation som en företeelse som endast uppträder i samband medkrigstillstånd eller möjligen redan i ett skymningsläge. Försvaret motdesinformation i fredstid är helt otillfredsställande, för att inte sägaobefintligt. Detfinns välgrundad anledning att efterlysa kraftfullare initiativ från regeringenän vad som tagits i årets försvarsproposition i denna angelägna Den är relateradfill utformningen av svensk utrikespolitik, fill avvägningen av våraförsvarsansträngningar och i förlängningen fill bedömningen av vilka insatsersom krävs för att bevara friheten för ett med ett öppet demokratisktstyrelseskick. Desinformationensmetodik och syfte står i bjärt kontrast till de stolta deklarationer somuttalades av ledande statsmän i samband med tillkomsten av Förenta nationerna1945. Införkongressens båda kamrar avgav president följande stolta deklaration; - Vimåste leda världssamarbetet eller bära skulden för ytterligare en väridskonflikt.--- Jaganser att innebar en lyckad ansträngning av de treledande nationerna för att finna en gemensam grund för fred. Det betyder - ochbör också betyda - slutet på de system som grundar sig på unilateralthandlande, slutna alUanser, intressesfärer, maktbalanser och alla de andralösningar som prövats utan att lyckas. såg inte mindre optimistiskt påframtidens möjligheter när han talade till underhuset : - Vi har alla tre gemensamt beslutat om långsiktigaåtaganden som på en och samma gång är praktiska och högtidliga. Tillsammans har vi den obestrid- bara makten att leda världen till välstånd, frihet och lycka. Stormakterna måste försöka att leda i stället för att styra. Tillsammans med andra stater, såväl stora som små, har vi möjUgheten att bilda en världsorganisation som, väl utrustad med maktresurser, kommer att värna alla staters rätt mot angrepp. Jag är övertygad om att ett bättre alternativ nu finns inom räckhåll än vad mänskligheten haft i dokumenterad historia. I samma fråga uttalade inför detkommunistiska parfiets centralkommitté: - Bortsett från en total awäpning av angriparmakterfinns det endast ett sätt ~ att bilda en särskild organisation för säkrandet av freden och säkerheten i världen och att låta dess verkställande organ förfoga över det minimum av militära resurser som krävs för att förhindra aggression. Det får inte bli en upprepning av NF, som vi har i dystert minne och som varken hade rätten eller de medel som krävdes för att avvärja aggression. Det kommer att bU en ny, speciell organisafion med auktoritet och utrustad med allt som krävs för att försvara freden och avvärja aggression. Kan vi förvänta oss att den kommer att bli effekfiv? Den kommer att bli effektiv om stormakterna fortsätter att handla i en enig och samstämmig anda. Hur har dessa högtidliga löften ochljusa framfidsförutsä-gelser kommit till uppfyUelse? Vi finner att den enighetmellan de tre stormakterna, som var en förutsättning för deklarationernasuppfyUelse, redan på ett tidigt stadium havererade. Det unilaterala handlandet,de slutna allianserna, intressesfärer och maktbalanser har återvänt i ettskrämmande omfång. De maktresurser som var en förutsättning för att "värnaalla staters Tätt mot angrepp"eller för att "förhindra aggression" har inte FN fått fillgång till.Medlemsländerna har givit många prov på svek mot FN somorganisation, dess stadga, iklädda åtaganden och elementära grundregler. FNbefinner sig nu i en organisatorisk, insfitufionell och politisk kris samt enforskningens och kunskapens kris. Situationens allvar förstärks av attintresset för internationella åtaganden är i avtagande på grund av en motviljamot att få den egna handlingsfriheten begränsad. Är dessa svek ett bevis på attdet internationella samarbetet visat sig vara något som ännu är bortommänsklighetens förmåga? - Det är en fråga som Princetonprofessorn ställer sig efter sin analys av FN:s situation. Detvilar på medlemsländernas ansvar att se till att Gordenkers pessimistiskareflexion ej får fotfäste. Med gemensamma ansträngningar måste krissituationenlösas upp och tilltron fill FN som organisation förstärkas. Det ges inget annatalternativ än FN som fredsbevarande och krigsförhindrande organisation. Endastinom FN:s samarbetsram står lösningar att finna på de stora globala problemen -den världsekonomiska krisen, resurs- och energiproblemen, kort- tilllångsiktiga miljöproblem, den fortsatta befolkningsökningen, polariseringenmellan rika och fattiga. Alla är problem som inget land kan lösa av egen kraft. Sverigesinställning är klar. I proposition 1986/87:100, bil. 5, betonas att en hörnsteni vår utrikespolitik är vårt medlemskap i och de förpliktelser som åläggsstaterna enligt FN:s stadga. FN:s universella karaktär måste upprätthållas.Därför medverkar med optimism i det påbörjade reformarbetet, som skallåterge FN dess effektivitet och finansiella styrka. Denuniversella insikten om att ett världskrig är totalt oacceptabelt är ett stödför FN i dess fredsbevarande arbete. Ett tredje världskrig med insats avkärnvapen skulle innebära slutet för all mänsklig civiUsation. Härom föreliggerockså en samstämmig universell uppfattning. Ändå fortsätter enkärnvapenupprustning som inte kan föra någon part fram till en seger. Dennapolitik saknar ett brett förankrat folkligt stöd. Folkviljan kräver kärnvapnenstotala avskaffande som ett första steg i nedrustningssträvandena. Mot dennabakgrund framstår kärnvapenmakternas agerande som verklighetsfrämmande. Världenstotala rustningskostnader beräknas av belöpa sig till ca . Det är ett astronomiskt belopp, som avsätts för ett rentdestruktivt ändamål. Dess utnyttjande kräver vidare betydande personalresurser,alltifrån beslutsfattare, forskare och administratörer till enskilda soldater.Följdverkningarna, hur man skall ta sig ur denna onda cirkel, tillkommen pågrund av en djup internationell förtroendekris, kräver sin tribut av högtkvalificerad personal. Vidare följer att arbetet måste rapporteras avmassmedia och därmed kommer att uppta ett betydande utrymme i dess flöde.Sammantaget växer bilden fram av en värld i ofred och otrygghet, en värld däralltför stor del av den samlade mänskliga hjärnkapaciteten är bunden till enverksamhet som innebär destruktion och självförintelse. Irådande situation är utrymmet trångt för de krafter som vill vända UtveckUngenmot en värld i förtroendefullt samarbete för att skapa bättre livsmiljö föralla. Det är hög tid att vända intresseinriktningen mot de stora tidigare här uppräknade,globala problemen. De kan endast lösas på fredlig väg och i internationellsamverkan. Proposition1986/87:100, bil. 5, ger stöd för dessa tankegångar. Däri betonas den viktigauppgiften att i internationell samverkan bl. a. fa sig an de storamiljöproblemen som försurning, ökenspridning och skogsförstöring. Detta är enlinje som länge drivits f v moderata samlingspartiet. Vi har även fört fram idebatten nödvändigheten av betydande internationella insatser pånaturmiljösidan för att rädda från att vara en döende kontinent. Förinte fullt av de årliga rustningskostnaderna i världen skullehela kostnaden kunna betalas för FN:s antagna utvecklingsprogramför återhämtning och utveckling i 1986-1990. Endastinom ett reaktiverat FN kan en framgångsrik kamp föras mot miljöförstörelse, deomfattande flyktingproblemen lösas, de mänskUga rättigheterna fågenomslagskraft och en fredlig samverkan uppnås. Därför är det viktigt attSverige slår vakt om FN som en i sin utrikespolitik. 26 MAJ (): Arbetet för internationell nedrustning handlar på en gång om Sverigessäkerhet och om mänsklighetens överlevnad. I det arbetet behövs den folkUgaopinionens brinnande engagemang. Där behövs de tekniska och militäraexperternas detaljkunskap och de diplomatiska förhandlarnas tålmodighet ochuppfinningsrikedom. Frånstormakternas förhandlingar är och större delen av världen utestängda.Vi är hänvisade till att göra uttalanden, formulera krav, samtala, vädja,argumentera och framlägga konkreta förslag. Sverigesroll i nedrustningsarbetet är emellertid inte enbart denna. Vikfigaförhandlingar förs multilateralt. I dessa sammanhang, där är med,spelar vi en akfiv, ja ofta t. o. m. ledande roll. Imitt anförande om svensk nedrustningspolitik tänker jag framför allt taupp det mulfilaterala arbetet. IWien diskuteras nu hur arbete skall kunna förbättras.Stockholm har lagt en god grund för nedrustningsförhandlingar inom ESK:s ram. Bådeöst och väst har uttalat sig för förhandlingar om nedrustning i ett frånAtlanten till . Sverigehävdar att de framtida förhandlingarna måste handla både om en vidareutvecklingav de förtroende- och säkerhetsskapande åtgärderna och om. Vi vill på jämställd fot med andra stater delta i sådanaförhandlingar. Just staternas Hka rättigheter är en hörnsten i ESK-arbetet. Vårthuvudskäl för att delta är att själva kunna bevaka viktiga svenska intressen.Står vi utanför finns risk för att de neutrala staternas särskilda säkerhetspolitiskasituation glöms bort. Resultatet av överenskommelser som rör fårinte heller bli att t. ex. militära styrkor och aktiviteter flyttas norrut. Deneutrala och alliansfria staterna hotar inte någons säkerhet. Vi har anledningatt tro att både öst och väst tvärtom sätter värde på att bidrar tilllugn, stabilitet och fred i en viktig del av . Erfarenheterna från ESK-processen visar att deltagande avstater utanför de militära allianserna kan underlätta överenskommelser. Som bekant har förslag även framlagts i om separataförhandlingar om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder resp.nedrustningsåtgärder. I de senare skulle enbart de 23 paktanslutna staternadelta. Diskussionen om formerna för framtida förhandlingarfortsätter bland de 23 paktanslutna och bland alla de 35. Ett slagsförberedande förhandling pågår. Det går inte att i förväg förutse resultatet avdenna. Men kommer att konsekvent verka för ett resultat som tillgodoservåra grundläggande intressen. i , CD kallad, skapar sällanspektakulära rubriker - som mötet i , generalsekreterare eller den amerikanska SDI-debatten. Men den är likafullt viktig, ja,oumbärlig. Hur skulle ett fullständigt provstoppsavtal kunnaupprättas bilateralt eller trilateralt när sex stater har sprängtkärnladdningar och minst en handfull övriga stater kanske skulle kunna göra detinom en nära framtid? Hur skulle två stater kunna avskaffa alla strategiskakärnvapen när ytterligare tre stater innehar sådana vapen? Hur skullestormakterna själva kunna avtala om ett förbud mot kemiska vapen när sådanavapen sannolikt redan finns spridda till andra stater och när flertalet avvärldens stater sannolikt är i stånd att tillverka dem? Viktiga och nödvändiga steg kan och måste tas av deledande kärnvapenmakterna. Men verkligt effektiva och heltäckande åtgärderförutsätter hela världssamfundets medverkan. Svaren pårustningsfrågorna är därför multilaterala. Årets nedrustningssession i CD, som inleddes för en månadsedan, lovar att bli synnerligen intensiv, särskilt för del. svenske förhandlingsambassadören övertagit ordförandeskapet i konferensenskommitté för kemiska vapen - den enda dagordningspunkt där reellaförhandlingar bedrivs. En verifierbar kemivapenkonvention skulle förbjudaproduktion av en hel kategori massförstörelsevapen och innehålla bestämmelserom hur lager och produktionsanläggningar skulle förstöras. Därigenom skulle denbli den första av sitt slag i nedrustningsförhandlingarnas historia. Den skullekunna bli ett slags mall att användas i framtida förhandlingar om andra vapenkategorier.Den skulle innebära ett verkligt genombrott för multilateralanedrustningsansträngningar och framför allt för nedrustningskonferensen. En fullständig konvention är inom räckhåll.Förhandlingarna är inne i ett avgörande skede. överläggningar, ochbetydande framsteg , kan de återstående huvudfrågorna nuöverblickas. Frågan om hur existerande vapenlager skall deklareras harunder kommit närmare en lösning. Andra utestående problem iförhandlingarna gäller procedurer för inspektion på anmaning och kontroll avatt stridsmedel inte produceras i den fredliga kemiska industrin. Det ärbråttom att nå resultat i . Vapenutvecklingen står inte stilla. Kemiska vapen har använts , av i Gulfkriget.Det finns en klar risk att de kan komma till användning på nytt i denna ellerandra konflikter. Stormakter förbereder sig för att använda kemiska vapen.Förenta Staterna har beslutat att börja producera nästa generationkemiska vapen, de s. k. binära vapnen. gör ingen hemlighet av att deplanerar för produktion av moderna kemivapen. har, till skillnadfrån , aldrig upprätthålUt något produktionsstopp för kemiskavapen. Dessutom misstänks allt som oftast ett betydande antalandra stater, framför allt , vara i färd med att skaffa sig dessavapen. Att göra detta är knappast för någon stat förenat med oöverstigligatekniska hinder. Uttrycket de fattigas atombomb säger vad det handlar om. De problem som återstår att lösa i är svåra, menlångt ifrån tekniskt omöjliga. Avgörande är om alla stater är beredda att sökasig fram till rimliga kompromisslösningar. Alternativet till förhandladnedrustning borde inte tilltala någon, för det är utökad tillverkning avkemiska vapen i föregivet avskräckningssyfte, spridning till olikakonflikthärdar, krångliga system för exportkontroll som drabbar både u-länderoch den kemiska industrin. Att göra allt som är möjligt för att bana vägen för enkemivapenkonvention är en central uppgift för svensk nedrustningspolitik under1987. Vi har fått ett stort förtroende - och ett tungt ansvar. första dagordningspunktär, , frågan om ett fullständigt provstoppsavtal. Men dess arbetefördröjs, fortfarande, av en kombination av verkliga meningsskiljaktigheter ochproceduren dogmatism. I själva sakfrågan har de sovjetiska kärnsprängningarnaden och markerat att ännu ett tillfälle har försuttits.Som så många andra stater har beklagat att fortsattsina provsprängningar under de sovjetiska moratoriernas 18 månader. Vi harockså -och här vill jag invända litet grand mot vad sadetidigare -givit uttryck för, kraftfullt, vår uppfattning om de franskakärnvapenproven i . Det har skett vid överläggningar medpresident när han har varit här i , och det har skett iuttalanden såväl från utrikesministern som från min sida. Våra protester kommer att rikta sig mot varjeprovsprängning - oavsett om de äger rum i , i , på Mururoaeller någon annanstans. Kärnvapenmakterna borde visa återhållsamhet ivapenlaboratorier och på testplatser och dådkraft vid förhandlingsbordet. Intetvärtom, som de gör . Reykjavikmötet var ett sällsynt exempel just på dådkraftvid förhandlingsbordet. Med de två föll på mållinjen. Beslutsamhetens friskahy såg sedan ut att blekna snabbt.. Men än finns möjlighet att rädda visionen om radikalkärnvapennedrustning. och har omsider börjatatt gemensamt söka fästa på papper vad de är eniga om, och vad de inte är enigaom, kring de frågor som diskuterades på . De rapporter vi fått tyder på att denna process kan blimödosam. Inte enbart rymdfrågorna står i vägen för en uppgörelse. Sambandetmellan rymdvapen och strategiska kärnvapen är uppenbart. Det är ingentillfällighet att och det första förhandlades fram ochundertecknades . Urholkas , ökar risken för en ohämmadkapprustning med kärnvapenarsenalernas största domedagsvapen. Somdet uttrycktes i den svenska utrikesdeklarationen : "Vadantirobotvapnen beträffar har supermaktema på amerikanskt initiativ nyligenträtt i kontakt med varandra för att undersöka fömtsättningarna för enöverenskommelse, enligt vilken ingen av dem skulle engagera sig i någon massiv anskaffning avantirobotar. Skulle de inleda en utbyggnad av dylika system, skullevärlden stå inför en synnerligen kostnadskrävande och till sina verkningarsvårförutsebar uppskruvning av rustningsspiralen. Enorma ekonomiska ochtekniska resurser skulle än en gång bindas till nya kärnstridsmedel, som iförsta hand är avsedda för försvar men som drar med sig nya offensivasystem." Sambandetmellan rymdförsvar och medeldistansvapen är däremot svagt. Det är positivt attden förhandlingsmässiga kopplingen mellan dessa frågor nu släppts. Vägen för enseparat överenskommelse om medeldistansvapen borde ligga öppen, även om t. ex.verifikationsfrågor kan återstå att lösa. Från flera håll har talats ommöjligheten till avtal . Man skulle därigenom återgå till densituation som förelåg i före SS 20, Pershing II, kryssningsmissileroch sovjetiska kärnvapen i DDR och . Ensådan separat överenskommelse skulle naturligtvis inte befria frånkärnvapenhotet. Hotet om förintelse från ett antal typer av kärnvapen -tilllands, till havs, i luften, med skiftande räckvidd - skulle finnas kvar. Detmångomtalade kärnvapenparaplyet skulle knappast heller bli avskaffat. överenskommelse om en europeisk nollösning skulle bidra till att reducerakärnvapnens militära och politiska roll i . Den skulle visa attkapprustningen kan ta mer än en riktning, att vapen inte bara kan utplacerasutan också nedmonteras och förstöras. Den skulle kunna bli ett viktigt steg påvägen mot en mer omfattande uppgörelse. Den skulle återge de bilateralaförhandlingarna trovärdighet i ett läge där allt fler börjat ifrågasätta om detvå stora verkligen har ett gemensamt intresse av att uppnå reella resultat.Ett sådant tillfälle får inte försittas. Både för bilaterala, europeiska och globala nedrustningsförhandlingarser ut att bli ett viktigt år. Det ställer krav på en fortsatt aktiv,engagerad och väl underbyggd svensk poUtik. Underåren har förvärvat en betydande diplomatisk och teknisk kompetens pånedrustningsområdet. Forskare och militära experter ger ett ovärderligt stöd åtpolitiker och förhandlare. Sverigespelar en aktiv och konstruktiv roll i de förhandlingar där vi som neutral statsjälva kan delta. Och vi vägrar att slå oss till ro i förhoppningen attproblemen kommer att lösas av kärnvapenmakterna. Ikärnvapenskräckens absurda värld kan man inte annat än känna sympati med dentänkare som i har skrivit dessa ord: Du har inte en chans- tag den! Men 1987 kan bli det år dåkemiska vapen en gång för alla förbjuds. 1987kan bli det år då arbetet för ett fullständigt provstoppsavtal på allvar Prot. 1986/87:89 kommer i gång i . 1987kan bli det år då historiens första avtal om minskade kärnvapenarsenalerskrivs. Vi har en chans. Vi måsteta den. Anf.27 () repUk: menade i fråga om de franska kärnvapenproven vidMururoa att hade gjort något felaktigt uttalande i sittanförande. Men hon känner väl ändå till bakgrunden när det gäller de franskakärnvapenproven. Vihar tagit upp frågan från i , och vi har fått reserveraoss ensamma i utskottet ända till . Då skedde en omvändelse hos densocialdemokratiska majoriteten i utskottet. Men ännu har vi inte sett attregeringen har gått ut med något kraftfullt uttalande som innebären kritik avde franska kärnvapenproven. Har det hänt, så vore det väldigt bra om Maj BrittTheorin talade om när det har skett, för det har i så fall undgått mig. Anf.28 MAJ () repUk: Det ärledsamt att detta har undgått . Förstkanske jag skall klargöra att regeringen alltid har vänt sig mot samtiigakärnvapenprov i världen, oavsett om de har skett vid Mururoaatol-len, iNevadaöknen eller i i . Men vi har också tagittillfället i akt att föra fram våra synpunkter direkt till . Som jagnämnde har det bl. a. skett vid den överläggning som förekom mellan presidentMitterrand och statsminister här i . Då framförde densvenska regeringen sina kritiska synpunkter på de franska kärnvapenproven. Bådei mina egna uttalanden vid nedrustningskonferensen i och i FN och iutrikesministerns anföranden har denna kritik också framförts. Jagskall naturligtvis försöka plocka fram exakt datum åt , om det kanvara till någon hjälp.