prot · GA0953 · 1986-12-31 00:00:00 — Det varorsaken till utformningen åv arbetsmarknadskungörelsen när det gälldeutbildningsbidragen. Behovet av att få fart på den svenska industrin är alltsåden sakliga bakgrunden fill dé skillnader som finns när det gäller vårhantering dels av industrin, dels av andra branscher. Den bakgrunden harfortfarande viss relevans, och därför är jag inte beredd att gå med på önskemål att andra branscher skall jämställas med industrin i dettaavseende. Ombidrag tiU viss arbetsmarknadsutbildning iföretag AnL 11 (): Det är ett ganska intressant resonemang som för- honargumenterar egentligen för att reglerna borde ändras. Visst är det sant, somAnna-Greta säger, att det råder enighet om den tredje vägens politik ochatt det därför gäller att få fart på den svenska företagsamheten och densvenska industrin. måste ändå medge, att när man skall fåfart på svensk industri är det mycket viktigt att det finns en servicesektorsom fungerar väl och är effektiv - industrin och servicesektorn går där hand ihand. Det vore därför konstigt att hävda.att utvecklingen av servicesektorninte i samma grad skulle ligga inom ramen för den tredje vägens ekonomiskapolitik. Anna-GretaLeijon anförde också vissa synpunkter som hade med jämlikhetssträvandena attgöra. Det är särskilt intressant, därför att den bransch jag talar om, dvs.servicesektorn, sysselsätter många kvinnor. a. på handelsområdet är ettstort antal kvinnor i behov av ytterligare utbildning: Därför talar Anna-GretaLeijons argumentering för just sådana regelförändringar som jag härförespråkar. Det skulle kunna få stor betydelse för jämlikhetssträvandena fördem som är sysselsatta inom den offentliga servicesektorn. Detmåste för framstå som konsfigt att företagen inom serviceindustrin, som uppfyller samma kriterier som andra industriföretag, inte har samma möjligheter att få utbildningsbidrag. Jag är litet förvånad över attAnna-Greta så bestämt säger att regelförändringar på detta område inte kan förväntas ens i framfiden. Om går hem och begrundar sin argumentering kommer hon nog att finna att det behövs förändringar. " AnL12 Arbetsmarknadsminister : Herr talman! Jag tror att detkommer att göras regelförändringar inom arbetsmarknadsutbildningen i framtiden.Det har gjorts förändringar tidigare, och det vi nu talar om är exempel påsådana. Jag håller det för högst Prot:1986/87:53 troligt, därför att arbetsmarknadsutbildningen har denkaraktären att den skall vara flexibel och fånga upp behoven, T 7~, , . Vi måste vara beredda att företa förändringar även . Om bidragtiU VISS ,,. , .............. j .. ,. .,,,.,,-, , , , Vidareutbildning ar nödvändig for mängaenskilda individer i det svenska arbetsmarknadsutbild- ,,, , , , f .,,, . samhället,men den ar också nödvändig för olika branschers utveckling. gällerbåde för handeln och andra servicesektorer, såväl inom den privata som inom denoffentHga delen av arbetsmarknaden, och för industrin. Huvuddelen avvidareutbildningen måste ligga på arbetsgivarna. Det finns inga möjligheter attvi från arbetsmarknadsutbildningens sida kan svara upp mot alla de krav påvidareutbildning som ställs i det svenska samhället. Det måste vara ensjälvklar uppgift för arbetsgivaren att se till att det anordnas personalutbildning- den skall vara grunden. Arbetsmarknadsutbildningenär ett tillskott där det finns särskilda skäl att gå in med sådan. Därför ärden här typen av arbetsmarknadsutbildning bara en liten del av all denvidareutbildning som sker på den svenska arbetsmarknaden, och så skall deffortgå att vara, menar jag. Arbetsgivaren måste själv se till att hansproduktion bär kostnaden också för en sådan väsentlig del sompersonalutbildningen är. Där är det ingen skillnad mellan olika branscher. Jagkan möjligtvis tänka mig att handeln i alla avseenden inte har varit likaangelägen aft ta dessa kostnader som en del andra branscher har varit. Det finns faktiskt, för aft räta upp den svenska ekonominoch ta itu med våra bekymmer med underskott i bytesbalansen, speciella skäl attse till industrins behov. Jag är helt medveten om, som ocksåsäger, att det finns ett samspel mellan olika branscher, att industrin intesjälv kan stå helt på egna ben, att den är beroende av såväl den privata somden offentliga tjänstesektorn. Självklart är det så. Ändå finns det frånarbets-marknadssypunkt en speciell anledning för oss att när vi hade tappat 155000 industrijobb skapa förutsättningar för ett annat läge. Det var därför denhär typen av utbildning kom till. De sakliga skälen finns alltså för denna skillnad. Jagmenar att de fortfarande kvarstår, AnL 13 (): När det gäller ansvaret för utbildningen harinte jag någon annan uppfattning än den som här har anfört,att det i princip måste vila på arbetsgivaren. Men jag menar att det egentligeninte är det vi diskuterar. Det är litet av att slå in öppna dörrar, tycker jag.Vad vi egentligen diskuterar är att om servicenäringarna uppfyller sammakriterier som ger företag på industrisektorn möjligheter att få bidrag tillutbildning, är det ganska orimligt att inte samma möjligheter ges också inomservicesektorn. Vi kan t, ex, titta på 3 8 i bidragsförordningen, punkt 1,Där står det att bidrag kan lämnas i samband med utbildning till mer kvalificerade arbetsupp gifter, för att motverka störningar i produktionen som beror på bristande yrkeskunskaper hos de anställda, I punkt 3, som också gäller för industrin, står det att bidrag kan lämnas när det finns påtaglig risk för permitteringeller uppsägning av arbetstagare. Det är dessa kriterier, i punkterna 1 och 3, som gäller industriföretagen, Men degäller i lika hög grad många företag som har sinverksamhet inom servicesektorn. Man för ett ohållbart resonemang om man sägeratt situationen inte har förändrats och att dessa företag inte bör hamöjligheter att få sådana här bidrag. De uppfyller ju kriterierna. Jag tycker,, att def sunda förnuftet talar för att lika regler bordegälla på detta område. Överläggningen var härmed avslutad. Om järnvägens kapacitet på sträckan 48 Svar på interpellation 1986/87:89 om järnvägens kapacitet på sträckanStockholm-Södertälje har med hänvisning till planerpå en ny järnvägssträckning mellan och ställt följandefrågor fill mig: 1, Hur avser regeringen attsäkerställa att SJ:s planer på en järnväg genom får en tillräckligt ingående prövning ur miljösynpunkt, ur kultur historisk synpunkt och med hänsyn till friluftslivets särskilda behov i storstadens närhet? 2, Avser regeringen att överväga också andra sätt att ökajärnvägens kapacitet mellan och än genom den föreslagna Grödingebanan? Staten, SJ och länslandsting har träffat en överenskommelse om utbyggnad av järnvägsanläggningarnai , det som populärt kallas Stockholmspaketet. Av trafikskälförutsatte SJ aft linjen skulle dras över ,Spårutbyggnaden på denna linje syftar till att utöka kapaciteten på spårnätetför pendeltågstrafiken samt för att möjliggöra att SJ:s fjärrtågstrafik kanutvecklas vidare. Enligt vad jag erfarit har den projektering, som SJ förnärvarande slutför, skett i nära samråd med , berördakommuner och markägare samt med företrädare för bl, a, naturvård. För densträckning som är aktuell har också hänsyn tagits till framförda erinringar.Sträckningen är sålunda något längre och därmed dyrare än den ursprungliga.Dessutom finns planer på att låta delar av banan gå i tunnel för attytterligare minska störningarna för def rörliga friluftslivet. Den formella prövningen av bansträckningen avses komma aftske genom aft SJ till regeringen lämnar in en begäran om tillstånd tillexpropriation av mark för Grödingebanan, Ärenden som berör den aktuellajärnvägssträckningen kommer att beredas på ett sådant sätt att en allsidigprövning av de allmänna intressen som berörs, bl, a. friluftsliv ochkulturminnesvård, säkerställs. Vad avser andra fråga - om regeringenöverväger andra sätt att öka järnvägens kapacitet mellan ochSödertälje -förutsätter jag att alternativa förslag att klara den ökadetågtrafiken kommer att prövas inom ramen för det beredningsarbete som jagtidigare nämnde. AnL 15 (): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret på min interpellation. försöker skapa en förbättrad järnvägskapacitet mellan ochStockholm är naturligtvis mycket värdefullt och viktigt. kanskevi också kan hysa en from förhoppning om att få tåg och järnvägar somtål kyla. Men vi vet att även vid ett mildare klimat än det vi har just nu ärdet en ordentlig överbelastning och ganska mycket trafikproblem på dennasträckning. Närman nu försöker lösa problemen genom att bygga en ny järnvägssträckning frånFlemingsberg till dyker det upp en del svårigheter. Det område - Grödinge- som järnvägssträckningen är tänkt att gå igenom är ett intressant ochvärdefullt område både ur natur- och miljösynpunkt och ur kulfurminnessynpunkt.Området är vikfigt för det rörliga friluftslivet, vilket är lätt att inse närman tänker på hur nära det är mellan dessa bygder och mycket storabefolkningskoncentrationer. Ett av finastefriluftsområden. , ligger här. Det finns gott om gamla boplatser frånstenåldern och från andra epoker. Vid finns t, ex, en av de äldsta ochfinaste i landet. är klassat som riksintresse för det rörligafriluftslivet. Detta gör att järnvägsplanerna har väckt stor oro bland de boende itrakten och bland andra människor som idkar friluftsliv här. Det är visserligenriktigt som kommunikationsministern säger att SJ vid utformningen avlinjesträckningen har tagit vissa hänsyn till de invändningar som har rests.Men verkligheten är kanske inte fullt så bra som det antyds ikommunikationsministerns svar. Även med de sträckningar som skisseras bliringreppen mycket stora. Det blir stora störningar i friluftsområdena, viktigaområden skärs mitt itu, och man får bullerstörningar osv. Det blir också storaingrepp i områden som är högintressanta ur kulturminnesvårdens synvinkel.Därför är oron inom hembygds- och miljöorganisafioner på fortfarandemycket stor. När man skall ta slutlig ställning till järnvägssträckningen ärdet viktigt att säkerställa att dessa miljö-, friluftslivs-och kulturintressentillmäts tillräckligt stor betydelse. Det är bakgrunden fill att jag har ställtinterpellationen. Nuförsäkrar kommunikationsministern att man verkligen kommer att låta ärendet fåen allsidig prövning. Jag hoppas att man kan ta det ad notam. får man enkänsla av att det blir som SJ nu har bestämt sig för och att de intressen i enannan riktning som kan finnas redan är bokstavligt talat överkörda. Närman hör hur positivt kommunikationsministern uttalar sig om att SJ har tagithänsyn till miljöintressena blir man litet bekymrad. Men jag hoppas att man fårta fasta på det som sägs i svaret, nämligen att det här kommer att ske enallsidig prövning och att man kommer att pröva också alternativa lösningar. Detfinns naturligtvis andra sätt att öka bankapaciteten. Dels kan man tänka sigatt i mycket större utsträckning än vad som föreslås dra . järnvägen itunnel, dels har man diskuterat möjligheten att öka kapaciteten längs denbefintliga bansträckningen. Det kanske inte är nödvändigt att ha dubbelspårhela vägen - man kan t. ex, se fill att det finns fillräckligt medomkörningssträckor, så att man ändå får en väsentlig kapacitetsökning. Det ärsådant man måste pröva förutsättningslöst och väga mot de stora miljöingreppsom den här järnvägen såsom den nu föreslås kommer att innebära på Södertörn.Södertörn är ett område som redan har fått ta ganska mycket stryk frånmiljösynpunkt och där det är många projekt på gång som skulle kunna innebäraökade miljöbelastningar för detta känsliga område, som så många människor ärberoende av för sitt friluftsliv och för sin rekreation. Omföreslagna personalinskränkningar inom lotsväsendet iStockholms län Överläggningen var härmed avslutad. 58 Svar på interpellationerna 1986/87:91 och 116 om föreslagnapersonalinskränkningar inom lotsväsendet i har frågat mig om regeringensuppfattning om statens ansvar för säkerhet och service i våra skärgårdsområden.Anledningen till interpellafionen är planer på indragning avvissa tjänster inom lotsväsendet i . har frågat mig om jag är beredd attmedverka till att lotsstationen på bibehålls med i stort settnuvarande funkfioner. Jag kommeratt besvara interpellafionerna i ett sammanhang. uppgifter i farledssystemet är att verkaför en effektiv och säker framkomlighet för sjöfarten. Verket svarar samtidigtför att verksamhetens omfattning avvägs mot kravet på full kostnadstäckning.Den affärsmässiga inriktningen av verksamheten kräver ett ständigt arbete irationaliserande och effektiviserande syfte för att begränsa behovet avavgiftshöjningar. För att de statliga myndigheterna skall kunnatillhandahålla sina tjänster till en så låg kostnad som möjligt, måste de naturligtvissträva efter en så effekfiv och rafionell organisation som möjligt,Rafionaliseringssträvandena får dock inte leda till ett ofillfredsställanderesultat totalt sett när det gäller fillgång till värdefull service etc, I fråga om de myndigheter som har verksamhet längs vårakuster kan besparingar - och då särskilt personalminskningar - hos en myndighetfå betydande återverkningar för andra samhällsintressen. Personalinskränkningarbör därför inte ske utan att huvudmännen för övriga berörda verksamheter fåttmöjlighet att redovisa hur den planerade åtgärden skulle påverka derasverksamhet. För att effekterna av en planerad minskning av bemanningenlängs kusterna skall få en allsidig belysning, beslutade omen särskild handläggningsordning för dessa frågor. Denna innebär att enmyndighet som planerar en personalinskränkning som har direkt betydelse förtillsyn och övervakning av våra kuster skall samråda med i resp.län. Om och berörda myndigheter inte kan enas skall fråganhänskjutas till regeringen. Omföreslagna personalinskränkningar inom lotsväsendet iStockholms län Skrivelser om planerade personalförändringarinom lotsväsendet i kommer att behandlas av regeringen. Jag ärinte beredd aft föregripa regeringens prövning av dessa skrivelser, AnL 17 (): Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret också på denna interpellation. Det finns ett gammalt talesätt aftden ena handen inte vet vad den andra gör. får man en känsla av aft dettalesättet kanske särskilt syftar på stadiga myndigheter. Det är slående hurmyndigheter litet då och då tenderar att sätta krokben för varandra, hur enmyndighet, för att göra något som kan vara klokt ur dess egen synpunkt, ställertill trassel för andra, och man får sammantaget en effekt som helt strider motdet man ur övergripande synpunkt ville åstadkomma. En levande skärgård är något som det finns en storuppslutning kring, I alla partier känner vi att det är vikfigt att vår skärgårdär befolkad och att den är vid liv året runt - inte bara ochaugusti. Det finns många starka skäl för att man på olika sätt försökeruppmuntra skärgårdsboende och skapa goda livsbetingelser för de människor somfinns i skärgården. Dels har vi ett allmänt regionalpolitiskt skäl, något somligger åtminstone mitt parti varmt om hjärtat - man skall kunna bo och arbetaöver hela landet, även i skärgården -, dels spelar skärgården en fantastisktstor roll för vårt friluftsliv. Dess roll som rekreationskälla förhundratusentals människor är i hög grad beroende av att det finns en bofastskärgårdsbefolkning. Dessutom utgör skärgården en gränszon för som ärmycket känslig ur säkerhetspolitisk synvinkel. En bofast skärgårdsbefolkning,människor som kan skärgården och som är vana vid sjön och de betingelser somfinns där är det bästa värnet mot olika typer av ovälkomna påhälsningar. Alltdetta talar samfällt för att vi måste vara utomordentligt aktsamma om denbefolkning och den infrastruktur som finns i skärgården och undvika allaåtgärder som kan innebära försämrade livsvillkor för de människor som lever iskärgården. får man en känsla av att på någotsätt har förklarat krig mot det synsättet. Den nedläggningspolitik som viupplever, inte bara i utan längs alla våra kuster, gårstick i stäv mot dessa övergripande ambitioner. Förslagen om nedskärningar ochindragningar på och Landsort är bara exempel, men mycket flagrantaexempel, på detta. Nackdelarna ur allmän samhällssynpunkt med de. åtgärdersom nu överväger är uppenbara. Till att börja med innebär deatt ett antal arbetsfillfällen försvinner i skärgården. Där är varjearbetstillfälle betydelsefullt. Åtgärderna innebär naturligtvis att denservice som dessa lotsplatser skall ge sjöfarten försämras i och med en sämrebemanning ute i skärgården. De innebär en försämrad säkerhet, inte bara förhandelssjöfarfen, som naturligtvis är den viktigaste målgruppen försjöfartsverkets och lotsarnas verksamhet, utan också för det rörligafriluftslivet. Vi vet att fritidssjöfarten ökar alltmer inte minst i Stockholmsskärgård. Åtgärderna innebär en försämrad säkerhet också för fiskerinäringen,som är något av en ryggrad i Till detta kommer att lotsplatserna har en väldigt viktigsäkerhetspolitisk betydelse ur bevakningssynpunkt. Detborde därför vara självklart att ur en övergripande samhällssynpunkt säga nejoch stoppa dessa indragningar vid och Landsort, Detta är nog inteheller det enda sättet att åstadkomma rationaliseringar i sjöfartsverket.Mycket talar för att man i stället för att göra indragningar ute i havsbandetskulle genom åtgärder inne i landet kunna tillgodose en del av derationaliseringsbehov som föreligger. Men det är kanske internt svårare att få förståelseför den typen av åtgärder. Det har i alla händelser framförts konkreta förslagfill sådana åtgärder. Nuaviserar kommunikationsministern en allsidig prövning av dessa frågor, och hanssvar är hållet i en ton som inger förhoppningar om att man kommer att taordentliga hänsyn. Det skulle vara värdefullt att få eft klart uttalande frånkommunikationsministern här om att de hänsyn som jag har pekat på härverkligen kommer att få en avgörande betydelse när regeringen slutligt prövarsjöfartsverkets neddragningsförslag. Omföreslagnapersonalinskränkningar inom lotsväsendet i AnL 18 (): Jag vill tacka kommunikationsministern för svaret på mininterpellafion, och det inte bara pliktskyldigast och formellt. Svaret ingerfaktiskt förhoppningen att de åtgärder som aviserat när detgäller Landsort inte kommer att verkställas utan den förhandling med länsstyrelsensom författning SFS 1982:136 föreskriver. Man måste då utgå från att samrådetinfe kommer att gälla en liten bit i taget utan en samlad bedömning avkonsekvenserna av varje steg i den planerade successiva utarmningen avLandsort, Visstär def en bakvänd politik att betala statligt skärgårdsstöd och regionaltskärgårdsstöd - i vill jag minnas att det uppgår till 70 milj,kr, -och samfidigt förkasta det naturliga stöd som kan hålla skärgårdenlevande: underlag för affär, post, båttrafik. Ärdet då för skärgårdsbefolkningens skull som vi skall bibehålla bemanningen påLandsort? Nej, det är bara en av de gynnsamma bieffekterna. Mycket av det somskall göras administrativt kan göras såväl i Landsort som i - varförinte då bibehålla Landsort för trafikinformation, lotsplanering etc? Reduceringav övertalig personal genom naturlig avgång, som det bl. a. talas om isjöfartsverkets planering, kan ske lika väl i som i Landsort, Ettbortfall av sex arbetsfillfällen i - eller ett uteblivet tillskott -har marginell betydelse, medan det för Landsort handlar om samhällets liv ellerdöd. Våren1984 ställde jag en fråga till dåvarande kommunikationsministern med anledningav sjöfartsverkefs samordningsförslag. Dess bäftre blev åtgärderna inteaktuella den gången. Men är man där igen. Om inte klarar deökande arbetsuppgifterna med oförändrad bemanning utan tvingas nyanställa harman bara vunnit minskningen på Landsort mot ökningen i , mensamtidigt förlorat många av de positiva bieffekterna av Landsorts bemanning.Under har Landsort gjort genomsnittligt ett trettiotalsjöräddningsingripanden - många av dem i Omföreslagnapersonalinskränkningar inom lotsväsendet i stället för ett störresjöräddningspådrag. En aldrig så avancerad elektronik utgör ingen ersättning -man måste vara på platsen. Medden tänkta bemanningen av två båtsmanslag klarar man inte dygnetruntbemanningav lotsutkiken - skärgårdens vakande öga försvinner. Detär många fler än jag som seglat längs våra kuster och med sorg i hjärtat kunnatkonstatera hur fyrar avbemannafs och lotsplatser lagts ner. Men någonstans gåren smärtgräns, och i ytterskärgärd finns det i dagkatastrofberedskap bara vid Söderarm, och Landsort. Det är långtmellan dessa punkter. På Landsort kommer det inte att finnas folk som kan läggaut länsar vid en eventuell oljeolycka, inte folk nog att sköta löpandeunderhåll av båtar och utrustning, inte att betjäna marinen och meteorologerna. Sjöfartsverketborde ta fasta på den egna personalens förslag till rationaliseringar - detvore välmotiverat ur både ekonomisk och samhällsmoralisk synpunkt. Självt harsjöfartsverket inte presenterat några ekonomiska kalkyler som underlag för sinalångtgående förslag. Denhär frågan brådskar. Rationaliseringarna avses vara genomförda till den 1 juli1987. Kan man räkna med att det samråd med som författningenförutsätter kommer fill stånd med det allra snaraste? Anser sig inte statsrådetHulterström ansvarig för att , som ju är en av regeringensförlängda armar, följer författningens ord och.anda? Jag har ingen annan uppfattning än i den här frågan, ochjag hoppas att statsrådet gör vad på honom ankommer för attLandsort inte skall avbemannas på det sätt som föreslagits. Idetta anförande instämde (). AnL 19 (vpk): Det har i talats om att vi skall främja levandeskärgårdar. Här har vi fått ytterligare ett bevis på att det finns risk för trots klara uttalande på den punkten kommer att gå motsatt väg. Fråganom levande skärgårdar innebär ju inte bara att det skall kunna vara människordär ute under sommarfid, när frifidsbåtsåkandet år som störst. Framför alltmåste man ha som en utgångspunkt att det finns en levande skärgårdsbefolkningmed all den kunskap och all den erfarenhet en sådan befolkning har avskärgårdsliv. Enannan utgångspunkt är självfallet de olika arbetsuppgifter som finns ute iskärgården. Vi kan nu bortse från direkta ansvarsområde. Att setill att det skall finnas arbete åt alla i landet är en uppgift som faller påregeringen. Det är trots allt så, aft skulle man ta bort de arbetsplatser somändå lotsplatsen, utkiken och trafikinformafionen innebär - och sannolika skältalar för att detta skulle ske i förlängningen - så medför det att man måsteskapa konstlade eller verkliga arbetsuppgifter genom arbetsmarknadsverket ellerpå annat sätt. Det är ändå en alldeles galen väg att gå. Dessutomskulle ett ingrepp på Landsorts lotsplats - i def här fallet -medföra aft mantar död på den del av infrastrukturen som själva lotsplatsen innebär. Defskulle också sannolikt medföra att postkontoret och affären skulle försvinna, Kanskeskulle det också bli försämringar i båttrafiken. Härgäller det alltså stora frågor för de människor som bor i skärgården. Det finnsockså många samhälleliga skäl för att de skall kunna vara kvar där. Ett skäl ärsjösäkerheten. Med nuvarande utbyggnad finns möjlighet till optisk utkik, somman inte klarar genom överförande teknik. Det går inte att med tekniskahjälpmedel ersätta levande människor i havsbandet. Det gäller bevakning avolika radiokanaler, 'VHF lika väl som pr-radio, VHF kan visserligen länkas, menpr-radion går inte att länka, och den är av mycket stor betydelse försjösäkerheten och för frifidsbåtsfolket - i varje fall.Man kan inte ropa på hjälp genom pr-radion och tro att det skall höras inne iSödertälje. Utöverdetta fullgörs arbetsuppgifter åt i form av väderobser- . vationer.De dagar när issituationen är påträngande har man exempelvis en kontinuerligbevakning av issituafionen, inte bara i farlederna förbi Landsort utan framförallt i kustbandet utanför Landsort, Sjöfartsverketshandläggning av denna fråga har, i varje fall enligt mitt förmenande, varitklanfig.