prot · GA0932 · 1986-12-31 00:00:00 — fackligarepresentanter och arbetsgivarna på förhand kan avgöra vilken rätt de har.Skrivelsen från företagarorganisationerna ger goda exempel på hur orimligt detär att begära att arbetsgivarna, framför allt i de mindre företagen, skallkunna hålla reda på alla detaljer i det mycket omfattande regelkomplexet. Debegär att formaliereglerna i lagen skall ses över och förenklas. Det är enrimlig begäran. är ansvarig för den arbetsgrupp idepartementet som håller på med en viss översyn av det arbetsrättsligalagkomplexet. Jag vill fråga om han kan lätta på förlåten och talaom för oss om det kommer några förslag som undanröjer de uppenbara olägenheteroch orimligheter som finns i lagstiftningen. Har han över huvud tagetnågon förståelse för de synpunkter som framförts frånnäringslivsorganisationerna? Vågar se verkligheten sådan den är? Jag yrkar bifall till samtliga moderatareservationer i arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 7, Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 209 i (c): Lagen om anställningsskydd har sitt ursprungfrån 1974. Vissa förändringar företogs av den centerledda regeringen , dåbl.a. rätten att provanställa lagfästes. Rätten att provanställa tillkom isyfte att öka ungdomars möjlighet till sysselsättning. Lagens bestämmelser är dispositiva, vilket har medfört atten anpassning till sex månaders provanställning har gått mycket långsamt. Detförekommer avtal med betydligt snävare tidsperioder. Vår uppfattning äratt parterna på arbetsmarknaden särskilt bör beakta de problem som avtaleninnebär för ungdomars och kvinnors möjligheter att ta sig in i arbetslivet. Vi har inte reserverat oss i frågan om provanställning,utan i avvaktan på den översyn som vi hänvisar till i reservation 2 avgett ettsärskilt yttrande. Jag yrkar bifall till reservation 2. 210LARS-OVE (vpk): Jag börjar med att yrka bifall till devpk-reservationer som är fogade till betänkandet. Anställningsskyddslagen tillkom därför att man villeförsöka modifiera Svenska arbetsgivareföreningens § 32 - eller den gamla § 28,som den hette i . Denna paragraf upphöjde arbetsdomstolen till denledande bestämmelsen i arbetslivet. Lagen reglerar en hel del av det som den tidigare § 32stipulerade att ägaren skulle bestämma över: avsked, provanställningar,turordningsförfarande m.m. Men lagen förutsätter klassamarbete. Därför behöllockså kapitalet sin makt på de avgörande punkterna, framför allt när det gällerom ett företag skall läggas ned eller inte samt vid beslut om förändringar,investeringar eller flyttning. Lagen har alltså stora brister, men den är ändå ett stödför de arbetande gentemot kapitalet. uttunnades den ytterligare. dock.reglernaom lön vid permittering till. Lagen om anställningsskydd spelar alltså ändå en roll. Denhar tydligen rent av spelat en så stor roll att de nyliberala krafterna gåtttill häftig attack mot denna lag. De vill naturligtvis ha tillbaka innehållet iden gamla § 32, om att arbetsgivaren helt fritt får anta och avskedaarbetskraft och på det sättet bestämma hur arbetslivet skall se ut. Offensivenhar också haft framgång, och följer upp tankegången medreservationer vid dagens betänkande. Men lagen om anställningsskydd får naturligtvisinte försämras, utan måste förbättras på flera punkter.. Utvecklingen går dock snabbt, och koncentrationen inäringslivet medför problem vid tillämpningen av lagen om anställningsskydd,liksom för övrigt också i vad gäller flera andra av arbetsrättslagarna. Närägaren är en koncern har arbetsrätten en svag ställning. Gamla företagsplittras upp, och man har på fackligt håll svårt att hitta den verkligebeslutsfattaren. Detta skapar stora problem. Man försöker från fackligthåll att bernästra dessa, men arbetsrättsligt har förhållandena inte ordnatsupp. Framför allt kommer detta till uttryck när det gäller turordningsreglerna. Den nya strategin för ledandet av företag, vilken nu hartillämpats och vilken framför allt bygger på SAF:s filosofi om bl.a.bolagiseringar, tillsammans med de omfattande koncernbildningarna skaparnaturligtvis stora svårigheter för de fackliga organisationerna att utifrånlagens bestämmelser hävda sina intressen. Så länge klassamarbetet råder ärproblerhen kanske inte så stora för fackföreningarna, om de bara vill göra uppi godo. Men så snart man kommer till en konflikt och verkligen skall slåss försina intressen visar det sig att dagens lagar inte hjälper mot de nyakoncernbildningarna. Det är svårt att veta hur situationen är och vem som isjälva verket bestämmer. Vi har mot denna bakgrund från vpk:s sida i reservation 11tagit upp koncernbegreppet och föreslagit att skall fatta ett beslutsom leder till att man kan utkräva sin rätt hos den verkligt ansvarige förföretaget. Vi har vid betänkandet även fogat en reservation omfrämjandelagen. I en socialdemokratisk motion av och yrkas att främjandelagen skall inriktas på att främja de handikappadesoch äldres sysselsättning på det sätt som var avsikten när lagen kom till.Eftersom det är ett gammalt vpk-krav att lagen skall ha denna inriktning, harvi reserverat oss till förmån för detta. Lagen om anställningsskydd har många negativa inslag, bl.a. reglerna om avsked vid strejk. Det mest negativa inslaget är bestämmelsen omatt anställd vars avskedande genom domstolsutslag förklarats ogiltigt intesjälv kan välja mellan återanställning och skadestånd. En sådan valfrihet finnsinte på arbetsmarknaden, och på den punkten är de borgerliga och socialdemokraternahelt ense. Man kan också säga att svensk lagstiftning i det här fallet barautmäter skadestånd men att lagen inte går innanför fabriksporten och reglerarvad som kan hända där, så att den som är felaktigt avskedad får den lagligarätten att återinträda i arbetet. Man kan spekulera i många fall. Jag skall taupp ett fall som exempel. Om de tidigare ASÄB-anställda städerskorna iBorlänge av arbetsdomstolen enligt lagen skulle befinnas felaktigt avskedadekan de icke återfå sina arbeten enligt den svenska lagen. sägernämligen att man kan utdöma skadestånd. Det är naturligtvis en tragedi för många att svensklagstiftning i sådana fall icke står på de arbetandes sida. Lagen är således idetta fall inkonsekvent -den ger den arbetande rätt, men ger inte honom ellerhenne rätt dll arbete. Vi anser att man skall ha denna rätt till arbete. Vianser dessutom att skadestånden är för låga, de måste vara betydligt högre. Detskall inte vara möjligt för en företagsledning att köpa sig fri från enanställd som den anser är obekväm. Med dettayrkar jag än en gång bifall till vpk-reservationen. Prot.1986/87:32 .20 november 1986 211STEN (): Behandlingen av lagen om anställningsskyddmed anledning av motioner från allmänna motionstiden tillhör de återkommandehöstevenemangen i denna kammare. Lagens syfte är att med regler för anställningsformer,tider och turordning för uppsägningar och skydd för oskäliga uppsägningarskydda de anställda i deras förhållande till arbetsgivarna. Parterna påarbetsmarknaden kan med lagen sorn grund i viktiga delar komma överens om desstillämpning. Genom lagens bestämmelser och med stöd av medbestämmandelagen gesde fackliga organisationerna rätt och möjlighet att förhandla och företräda deanställda i de olika uppsägningssituationer som kan förekomma. Det genomgående draget i de center- och moderatreservationersom är fogade till betänkandet är kravet på uppluckring i lagens skyddsreglerför de anställda till förmån för arbetsgivarna och mindre möjligheter för defackliga organisationerna att företräda de anställdas intressen. I reservation 1 och 2 krävs i denna anda en översyn avlagen om anställningsskydd. Lagen sägs ha brister, vara komplex, getolkningssvårigheter och medföra byråkrati. På denna grund krävs i reservation1 och i följande reservationer från i varierande grad en översyn i syfteatt ge friare regler för arbetsgivarna när det gäller turordning viduppsägningar, friare regler vid provanställningar och vid anställning vidarbetsanhopning, lättnader genom en utvidgad frikrets för vissa högrebefattningshavare och en utredning om arbetstagarbegreppet, där somlagstiftare skulle snäva in det område som regleras i rättspraxis. reservation tar sats i att de arbetsrättsligareglerna medför byråkrati utan att stärka de anställdas ställning och landar påsvårigheterna för nytillträdande att få anställning. Särskilt framhållsungdomarnas situation, varför möjligheterna till provanställning bör ses över. Efter att gått igenom de senaste årens betänkanden ochdebatter har jag inte kunnat finna att några av kraven är nya. De har alla isamma eller liknande former framförts och avslagits regelmässigt varje höst,åtminstone sedan jag kom till . Och varför har de avslagits? Jo,därför att de skulle innebära en klar försämring för de anställda som lagen haratt skydda. Om man menar att lagen skapar byråkrati - främst då,förmodar jag, genom att de fackliga organisationerna harförhandlingsrättigheter och genom att arbetsgivarna åläggs ett regelmässigtansvar för sina anställda i uppsägningssituationer- är naturligtvis detta rätt. Men det är en byråkrati som vi socialdemokraterär beredda att försvara. Finns det å andra sidan onödig byråkrati, skall viändra på den om vi kan göra det utan att urholka det sakliga innehållet ilagstiftningen. Sett ur arbetsgivarsynpunkt är det naturligtvis långtmindre byråkratiskt och mindre arbetsamt att inte behöva ta de hänsyn som lagenföreskriver, att inte behöva förhandla med de anställdas organisationer viduppsägningar eller vid provanställningar utan fritt efter eget bedömande självkunna bestämma, anta och säga upp anställda, i stället för att följa lagensnuvarande regler och förhandla med de anställdas organisationer dels omåtgärderna, dels om de undantag som kan motiveras. Det är i den riktningen,även om inte fullt ut, som såväl som vill se att lagenöverses, och till vissa delar avvecklas. Det är tillfredsställande att kunna konstatera att en bredmajoritet i utskottet bestämt avvisar en sådan utveckling. Med detta yrkar jag avslag på moderaternasoch reservationer till detta betänkande. I reservation 6 upprepar vpk sitt krav från reservation 7i förra årets betänkande i detta ärende, att en arbetsgivare aldrig skall kunnautge skadestånd i stället för att återta en anställd vars uppsägningogiltigförkla-rats. yrkade ju från denna talarstol för enstund sedan på att förslaget skall antas. Vi avvisar förslaget. Vi delade intevpk:s uppfattning i denna fråga , och vi gör det inte heller i är. Det finns i vissa lägen en yttersta gräns som vi med laginte kan bryta igenom. Är förhållandena så infekterade att en arbetsgivarehellre betalar upp till tre årslöner i skadestånd än återtar en uppsägning, ärdet att räkna till den yttersta gränsen för vad vi med lag förmår att uppnå. Ett rent förbud, som vpk vill, skulle till sin ytterstakonsekvens få att den anställde behövde polisiär handräckning för att komma inpå arbetsplatsen. Därför är skadeståndet den enda möjliga sanktionsvägen i ensådan situation. I reservation 11 stödjer vpk kravet, som framförts imotion A727, på en snabböversyn av koncernbegreppet i syfte att förhindra attde anställdas skydd i anställningen försämras genom bolagiseringar. Även dennafråga tog vi upp i anslutning till motsvarande betänkande. Låt migdärför återge vad jag då sade: "En arbetsgivare kan inte bolagisera sig bort frånansvaret utan att ändra verksamheten. Om han driver verksamheten vidare på dentidigare enhetliga arbetsplatsen i flera bolag, då gäller lagen i alla fall.Säljer han däremot av delar av sin verksamhet till ett utanförstående företag,då gäller naturligtvis lagen för den nye ägaren. Men det går alltså inte attbolagisera sig bort från ansvaret inom ett och samma företag på samma ort omman fortsätter att driva samma ensartade verksamhet. En annan sak är om manstartar ny verksamhet," En helt annan sak är hur långt de anställdasorganisationer efter en sådan uppdelning förmår driva principen att alla på enort, oavsett var de arbetar i ett företags olika verksamheter, skall omfattasav gemensam turordning. Det är inte så enkelt att klara ut detta i alla lägen. Jagutesluter inte heller att det vid uppbyggnad av ny verksamhet kan förekommauppdelningar med syfte att undgå effekter av den arbetsrättsligalagstiftningen. Jag tror emellerfid inte att detta är av den omfattningen attvi nu behöver begära en översyn av lagen i det syfte söm vpk kräver. Jag trornämligen inte att företagare och företag som bygger upp sin verksamhet ihuvudsak på grunder som innebär kringgående av den avtalsrättsligalagstiftningen i stället för på affärsmässiga ekonomiska värderingar har någonframdd. Med andra ord sanerar den sortens företagande ut sig självt. Skulledäremot utvecklingen visa att jag har fel i denna inställning till problemetlovar jag att utan prestige ändra min uppfattning. Och det gäller nog samtligasocialdemokrater. Slutligen krävs i en motion av två s-ledamöter som stöds av envpk-reservation en översyn av främjandelagen i syfte att förbättra möjlighetenför arbetshandikappade att få arbete. Lagen har setts över av rekryteringsutredningen,som redovisat arbetet i Ds A 1984:4. Det förslaget sågs över avhandikappkommittén i betänkandet Ds A 1984:12, och dessutom harsamverkanskommittén lagt förslag om anpassningsgruppernas arbete. Det förslagetfanns med i proposition 1984/85:89 och antogs av . Detsynes därför inte vara bristen på översyn av främjandelagen som är problemet,utan det är i stället naturligtvis de svårigheter som de arbetshandikappademöter när det gäller att få arbete. Några enkla lösningar på det problemetfinns inte. arbete, byggt på de försök som gjorts, framgår att de bästaresultaten nåddes när insatserna från arbetsförmedlingen intensifierades ochriktades mot denna målgrupp. Utskottetdelar den uppfattningen att det är genom intensifierade arbetsförmedlingsinsatser,med stöd av bl. a. främjandelagen, som nya vägar kan öppnas fill arbete förhandikappade. Främjandelagenskall därvid enligt min mening ses tillsammans med lönebidrag, anställriing iSamhällsföretag öch bidrag fill hjälpmedel för arbetshandikappade som kan utgåefter särskild prövning för ombyggriad och anpassning av arbetsplatser. Det ären del av de instrument som arbetsförmedlingen har att dllgå i sina insatserför att skapa arbete åt arbetshandikappade. Meddet anförda yrkar jag bifall till utskottets hemställan och avslag på samdigareservationer. 212 ()replik: håller sig dll liturgin, men verkligheten tränger sig på. Såhär skriver i den promemoria som jag nämndetidigare: "För att förhindra en fortsatt trendmässig uppgång av arbetslöshetenkrävs en sysselsättningsdllväxt som är större än den som nukan förutses. För att uppnå full sysselsättning 1990 enligt den definition somgörs i LU," - alltså långddsutredningen - "d v s 2 procentsarbetslöshet, behöver sysselsättningsdllväxten i genomsnitt bU ungefär dubbeltså stor." 10Riksdagens protokoll 1986/87:31-32 Prot;1986/87:32 Det brådskar alltså med att utforma en politik som fårdenna dystra profetia på skam. Enligt samma promemoria innebär den socialdemokratiskasysselsättningspolitiken "en balansgång mellan strävan eftersysselsättningstrygghet för alla , och ambitionen att skapaen sådan flexibilitet på arbetsmarknaden att dllväxtens krav på anpassning ochrörlighet tillgodoses". Det är just denna konflikt mellan trygghet samt anpassningoch rörlighet som har medfört att vi fått en skiktad arbetsmarknad där de somredan är anställda har all trygghet, medan de som inte lyckats få en fast fotpå arbetsmarknaden saknar trygghet och ensamma får svara för rörligheten ochanpassningen. Vi moderater är inte ute efter att gynna den ena ellerandra parten. Det är knappast uppgift att göra det, anser vi. Vad vivill är att skapa en arbetsmarknad som fungerar för alla som vill och kanarbeta. De inlåsningseffekter som vi har fått till följd avarbetsmarknadslagarna, i kombination med de bristande incitamenten att söka sigtill nya arbeten som är en följd av den socialdemokratiska lönepolitiken,innebär att har -och i ännu större utsträckning kommer att få -uppenbara problem med att följa utvecklingen i vår omvärld, vilket är någotalldeles nödvändigt om vi skall kunna upprätthålla vår konkurrenskraft ochstandard. Prioriterarvi orörlighet är det stor risk att vi får stagnation. Jag tycker att det är beklagligt att detnytänkande som trots allt återfinns i promemorian frånarbetsmarknadsdepartementet tydligen inte avsatt några spår hos den arbetsgruppinom departementet som håller på med arbetsmarknadslagarna och som leds av StenÖstlund. 213SIGGE GODIN (fp): Anställningsskyddslagen har i sin nuvarandeutformning gällt . Den lades fram av den dåvarandemittenregeringen och hade föregåtts av en genomgripande översyn av den tidigarelagsdftningen, de s. k. Åmanlagarna. Behovet av en ändring i lagstiftningen var uppenbart. Bl.a. fanns inslag som ansågs direkt hämma en positiv sysselsättningsutvecklinginom industrin, kanske främst inom de mindre företagen. De ändringar somvidtogs gällde bl. a. provanställning, turordning vid uppsägningar ochpermittering-ar, tillfälliga arbetstoppar vid arbetsanhopning samt saklig grundför uppsägning. Förslaget mötte kraftigt motstånd från den dåvarandesocialdemokratiska oppositionen. I regeringsställning har emellertidsocialdemokraterna inte ansett det motiverat att följa upp sin kritik frånopposidonsåren. Det är säkerligen många som är glada för det, inte minst deansvariga ute i produktionen. kommer i stället förslag från låt mig säga den motsattasidan. Lagen bör i olika avseenden luckras upp, dvs. skyddet för de anställdaskall minska. Det kan kanske tolkas så, att lagen i sin nuvarande utformningtrots allt ligger ganska rätt. Den tillgodoser de anställdas berättigade kravpå trygghet i anställningen som reglerna om provanställning möjliggörför arbetsgivarnaatt på arbetsplatsen under viss dd pröva om rekryteringen är den rätta innandefinitivt beslut om anställning fattas. Parterna kan också genom avtal anpassa lagen till den egnaverksamheten. Det är naturligtvis av avgörande betydelse att parterna intetecknar avtal som strider mot lagens intentioner. Det gäller bl. a. tiden förprovanställning. Utvecklingen måste följas fortlöpande. Visar det sig attdet krävs ändringar i lagstiftningen får vi naturligtvis inte tveka. Jag yrkar bifall till hemställan iarbetsmarknadsutskottets betänkande på samtliga punkter. Prot.1986/87:32 . Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 1(översyn av ledighetslagsfiftningen) Utskottets hemställan bifölls med 147 röster mot 130 förreservafion 1 av m. fl. Mom. 2 (ledighet för anhörigvård) Utskottets hemställan bifölls med 201 röster mot 76 förreservation 2 av m. fl. Mom. 3 (ledighet för medverkan i det svenskakatastrofbiståndet) Utskottets hemställan bifölls med 203 röster mot 74 förreservation 3 av m. fl. Mom. 4 (förlängning av småbarnsföräldrars rätt fillledighet) Utskottets hemställan bifölls med 199 röster mot 74 förreservadon 4 av m.fl. Mom. 7 (föräldraledighet vid adoption av barn) Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation5 av m.fl., dels reservadon 6 av och - bifölls med acklamation. Mom. 8 (kartläggning av omplaceringar efterföräldraledighet) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 7 avElver och - bifölls med acklamation. Mom. 10 (beredningen av frågan om regionala fackligaförtroendemän) Utskottets hemställan bifölls med 261 röster mot 16 förreservation 8 av . Mom. 11 (fackligt samarbete i multinationella företag) Utskottets hemställan bifölls med 261 röster mot 14 förreservation 9 av . Prot.1986/87:32 Övriga moment . Mom. 1(översyn av LAS) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 226 röster mot 39 förhemställan i reservation 2 av i och . 9ledamöter avstod från att rösta. Utskottets modvering godkändes med 196 röster mot 57 förden i reservation 1 av m. fl. 24 ledamöteravstod från att rösta. Mom. 2 (en vidgad undantagskrets i LAS) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 3 avAlf Wennerfors m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 3 (arbetstagarbegreppet.i den arbetsrättsligalagstiftningen) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 4 avAlf Wennerfors m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 4 (turordningen vid uppsägning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 5 avAlf Wennerfors m. fl. - bifölls med acklamadon. Mom. 5 (skadestånd vid ogiltigförklarad uppsägning m. Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 6 avLars-Ove - bifölls med acklamation. Mom. 6 (provanställning) Utskottets hemställan bifölls med 215 röster mot 60 förreservation 7 av m. fl. Mom. 7 (tidsbegränsad anställning vid arbetsanhopning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 8 avAlf Wennerfors m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 8 (de tidsmässiga villkoren för permitteringslön) Utskottets hernställan - som ställdes mot reseryation 9 avAlf Wennerfors m. fl - bifölls med acklamation. Mom. 9 ..,. Utskottets hemställan bifölls. Mom. 10(koncernbegreppet) Hemställan Utskottets hemställan - som ställdes mot hemställanLars-Ove - bifölls med acklamation. Utskottets motivering - som ställdes mot den i reservation10 av m. fl anförda motiveringen - godkändes med acklamation. Mom. 11 (översyn av främjandelagen) Hemställan Utskottets hemställan bifölls med 262 röster mot 14 förhemställan i reservation 13 av . Utskottets motivering - som ställdes mot den i reservation12 av m. fl. anförda motiveringen - godkändes med acklamation. betänkande 1986/87:7 omdatafrågor. 214 (): I det här betänkandet behandlas ett antaldata- och integritetsfrågor, som även har varit uppe till behandling.Men det finns en väsentlig skillnad mellan detta betänkande och andra liknande.I det här betänkandet förutsätter i själva verket utskottet att data- ochoffentlighetskommittén, som utreder frågan om bolagsskydd, skall lämna förslagtill ett skydd i grundlagen av den enskildes integritet. Detta är ettväsentligt steg framåt och innebär en klar viljemarkering från utskottets sida.Därför har vi moderater varit till freds med utskottets skrivning. Det är givetvis viktigt att ett sådant grundlagskydd fårett reellt innehåll, så att det inte bara blir en allmän målsättning. Men dettaär en sak som vi får anledning att diskutera . I utskottets betänkande finns det också enmycket klar markering av att det är viktigt att regeringen lämnar förslag tillkonkreta åtgärder för att stärka skyddet mot sårbarheten i olika statliga ochcentrala datasystem. är i den remarkabla situationen att egentligeningenting har hänt på detta område . Trots attsårbarhetsberedningen har lämnat ett antal olika konkreta förslag harregeringen skjutit de här frågorna åt sidan, vilket har lett till att enoacceptabelt hög sårbarhet faktiskt har förvärrats . Detta harinte föranlett någon som helst konkret åtgärd från regeringens sida. Det är motdenna bakgrund sorn rnan skall se utskottets skrivning i vilken II protokoll 1986/87:31-32 Prot.1986/87:32 förutsätts att regeringen med det snaraste lämnar förslag tillkonkreta åtgärder och också redovisar vidtagna åtgärder föratt minska sårbarheten. Väldigt många av de frågor som rör dataoch den enskildes integritet gäller egentligen ytterst vilken typ avsamhällssystem och ideologi som man förespråkar. Vill man att staten skallsträcka sig långt in i medborgarnas privatliv, blir också resultatet ett dåligtskydd för den enskildes integritet. Vill man att staten skall kontrollera detmesta av medborgarnas vardag, blir också intrången många. Oavsett vilkensamhälls-inriktning som man pläderar för, finns det viktiga saker att göra. Ensådari är att begränsa uppgiftslämnandet till statliga myndigheter. I daginsamlar staten, i form av dess olika myndigheter, en mängd olika personuppgifter.1 och med att dessa uppgifter är insamlade har den enskilde från sin horisontingen kontroll över uppgifterna. Detta är det främsta intrånget mot denenskildes integritet. Det samlas in för mycket.