prot · GA093 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:3 1 § Kompletteringsval till utskott På grund av uppkomna vakanser i vissa utskott har moderatasamlingspartiets och partigrupper anmält följande nya representanter,nämligen som ledamot i socialutskottet , som ledamot iutbildningsutskottet samt som suppleant i social- och kulturutskottenStina . Talmannen förklarade valda till . ledamot i utbildningsutskottet (m) efter PerUnckel 2 §Upplästes följande inkomna skrivelser: Jag avsäger mig härmed uppdragen som ledamot avfinansutskottet, förvaltningsstyrelsen och krigsdelegationen. Härmed avsäger jag mig uppdraget som ordinarie ledamot ifinansutskottet. Prot.1986/87:3 Till 8 oktober19.86 Härmed avsäger jag mig uppdragetsom ordinarie ledamot i utrikesut- Härmed avsäger jag mig uppdraget som ordinarie ledamot inäringsutskottet. Härmed avsäger jag mig uppdraget som suppleant iutrikesutskottet. Kammaren godkände dessa avsägelser. 3 § Upplästes följande inkomna skrivelser: Härmed anhåller jag om tjänstledighet från riksdagsarbetetunder tiden - då jag av regeringen utsettsatt nämnda tid vara delegat vid FN:s 41 :a generalförsamling. Undertecknad anhåller härmed om tjänstledighet frånuppdraget som riksdagsledamot - den 14 november 1986på grund av att jag skall tjänstgöra som FN-delegat. Jag anhåller härmed om ledighet från under tidenden - för FN-uppdrag. Härmed anhåller jag om tjänstledighet från riksdagsarbetetunder tiden - då jag av regeringen utsetts att vara delegat vid FN:s 41:a generalförsamling. Härmed anhåller jag om ledighet från mittriksdagsledamotsuppdrag för tiden - den 17november 1986 för att fullfölja ett uppdrag som delegat vid FN. Dessa framställningar bifölls av kammaren. Talmannen anmälde att följande ersättare skulle tjänstgörai stället för resp. ledamöter, nämligen /l«na-Bn'fa//u/r/i (fp) för BörjeStensson, () för , () förKarl-Erik Svartberg, () för och () för . 4 § Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1986/87:2till socialutskottet /87:3 till /87:4 och 5 tilltrafikutskottet /87:6 till justitieutskottet /87:8 tillnäringsutskottet /87:9 till lagutskottet /87:14 till justitieutskottet1986/87:16 till socialförsäkringsutskottet 5 § Föredrogs och hänvisades 1986/87:4till utrikesutskottet 6 § Föredrogs och hänvisades 1986/87:Föl01-Föl08till försvarsutskottet 7 § Anmäldes och bordlades 1986/87:11Ändring i dubbelbeskattningsavtalet mellan och 1986/87:15 Dubbelbeskattningsavtalmellan och 1986/87:17Dubbelbeskattningsavtal mellan och 1986/87:18Vissa åtgärder m. m. efter 1986/87:19 Höjning av grundfondenför stadshypo-tekskassa 8 § Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1986/87:16 av () till socialministernom arbetsskadeförsäkringens tillämplighet på fosterskador: har välgrundademisstankar förts fram om att det skulle kunna föreligga ett samband mellangravida kvinnors arbete vid bildskärm och fosterskador. Anledningen till dessa misstankar är att kvinnor som undersin graviditet arbetat vid bildskärmar i större utsträckning än kvinnor medandra anställningar tycks föda missbildade eller på annat sätt skadade barn.Någon annan förklaring än just bildskärmsarbetet har inte stått att finna. En japansk undersökning av statistisk art har utvisat,enligt vad som framgått i svensk press, att av graviditeterna harslutat med missfall eller givit den effekten att stor risk för missfall harförelegat. I anledning av det misstänkta sambandet mellanfosterskador och bildskärmsarbete har tre kvinnor, som varit sysselsatta medjust arbete vid bildskärm under sina graviditeter och därefter fött skadadebarn, begärt att de uppkomna skadorna skulle prövas enligt lagen omarbetsskadeförsäkrihg. I beslut från i två av de tre fallen harförsäkringskassan emellertid beslutat att man inte går in på någon prövninghuruvida orsakssammanhang föreligger mellan fosterskador och bildskärmsarbete,eftersom barnet inte ansetts omfattas av arbetsskadeförsäkringen. Man harsåledes ansett att det när det gäller det skadade fostret rör sig om én sådantredjemansskada som inte omfattas av lagens syfte eller ordalydelse:Försäkringskassan har dragit den slutsatsen att ett sorri är nödvändigtförbundet med modern och därtill ständigt befinner sig på moderns arbetsplatsär en självständigt klart avskiljbar tredje man. Detta är orimligt. Det är inte endast vid bildskärmsarbete som fosterriskerar skador, utan samband har även funnits föreligga mellan fosterskadoroch moderns arbete med bl. a. kemikalier och bly. I anledning av den uppkomna situationen får jag ställaföljande frågor till statsrådet . Är det möjligtatt ange det befruktade ägget blir en avskiljbar individ,som skall behandlas som en tredje man?. Omfattas ettbildskärmsskadat barn enligt statsrådets mening av arbetsskadeförsäkringen? att en lagändring på området är nödvändig för att därigenom ta tillvara de ofödda, försvarslösa barnens hälsa och, om så är fallet, när kan förslag omen sådan ändring i lagen om arbetsskadeförsäkring framläggas? 1986/87:17av () till kommunikationsministern om färjetrafiken tillGotland: har beslutat att färjetrafiken fill ochfrån skall utformas så att den ger en tillfredsställandetransportförsörjning. Riksdagsbeslutet om transportstöd tillGotland innebar att vi fick behålla Gotlandstillägget och statsbidraget tilllastbilsföretagen. Det innebar också att frågan om ett bashamnsalternativavfördes. Mendet innebar dessutom att vissa utbudsförändringar inom den ekonomiska ramenkunde bli aktuella. De var dock icke preciserade, varför det på detta områdefanns utrymme för förhandlingar inom den givna ekonorniska ramen.Transportrådet har tyvärr tolkat dessa förändringar så att under lågsäsongskall vissa veckodagar passagerartrafik på bedrivas med lastfärjanGute. Dettainnebär oacceptabla begränsningar eftersom fartyget inte är utformat förpassagerartrafik, har otillräcklig kapacitet, inte är handikappahpas-sat,transporterar farligt gods såsom kemikalier och sprängämnen, saknarstabilisatorer och har betydande svårigheter vid isläggning. .Den förändrade trafiksituationen har medfört att ca 40 anställda i rederiet,som kan sysselsättas i sina ordinarie arbeten, nu är föremål förarbetsmarknadspolitiska åtgärder - exempelvis utbildningsinsatser. Detta kostarstatskassan stora pengar, och då måste frågan uppstå var den samhällsekonomiskavinsten ligger för statens del. Den gotländska allmänheten är upprörd överregeringens och handläggning av denna för så viktigafråga, och företrädare för län och kommun har avgivit protester. Jag vill därför fråga kommunikationsministern omhan vill medverka till att trafikkapaciteten på bringas attöverensstämma med beslutom tillfredsställande trafikförsörjning. 1986/87:18av () till industriministern om gruvnäringen i ; genomgår gruvnäringen iVästerbottens län en mycket allvarlig kris. Detta beror främst på de låga malmprisernasom medfört både allmänna personalminskningar och varsel om direkt nedläggningav gruvverksamheten i Stekenjokk. Förgruvan i ser läget mycket dystert ut, eftersom bristen påbrytningsvärd malm tvingat fram förslaget om en tidigare avveckling av gruvanän vad som förutsågs . Gruvnäringenutgör en av länets viktigaste basnäringar och har tidigare sysselsatt mellan4000 och 5000 personer. Mot bakgrund av detta förhållande är det förvånande atttillgångarna på mineraler har varit föremål för så ringa intresse frånstatsmakternas sida. Synpunkter om ökade insatser för prospek-tering ochkartering har framförts och i länet uppfattats som angelägna Prot,1986/87:3 förslagför att skapa ökad och varaktig sysselsättning inom gruvnäringen. pågårverksamhet i elva gruvor i och i Stekenjokk samt i BolidenMetalls smältverk i . Vissa orter som , Kristine-berg ochKlimpfjäll är helt beroende av gruvnäringen. Det aviserade beslutet om nedläggning av gruvhanteringen iStekenjokk innebär att 200 anställda kommer att bli helt utan arbete, om gruvanläggs ner. Sidoeffekterna för hela kommun blir det dubbla antaletarbetslösa och således mycket kännbara. Med andra ord skulle en nedläggningbli ett dråpslag mot en bygd och dess näringsidkare, en bygd, där det redantidigare råder brist på arbetstillfällen. Dessutom minskas antalet anställda iLaisvall, och förslag om nedläggning av linbanan mellan Kristine-berg ochBoliden kommer att innebära en reducering av arbetskraften med ytterligare 100personer utöver vad som kan komma att hända i Stekenjokk. Förutsättningen för framtida verksamhet vid smältverket iRönnskär hänger intimt samman med tillförsel av malm både från gruvorna iVästerbotten och Aitik i och från gruvor i . Stryps råvarutillförselnpåverkas produktionen i . Metall varslar nu om en indragning avpersonalstyrkan till anställda, dvs. med mellan 400 och 500personer. Mot bakgrund av dagens rådande förhållande vill jag därförsammanfatta följande. En av grundförutsättningarna för gruvnäringen är enfortsatt prospekte-ring och geologisk kartering. Det prospekteringsarbete sompåbörjades utgör grunden för dagens gruvverksamhet.Malmbasen minskar nu alltmer, och behovet av intensifierad prospektering meddjupborrning är synnerligen brådskande. Målet måste vara att ökaaktiviteterna, att förnya gruvområdenas malmbas och att hitta nya fyndighetersom bas för en utökad verksamhet. Prospektering är en långsiktig investeringförenad med omfattande kostnader och personella insatser. Statens anslag till NSG har minskat ,vilket i sin tur bidragit till minskad prospekteringsaktivitet. Sammantaget kan detta leda till en utomordentligtallvarlig situation för gruvindustrin i . Sysselsättningen även vidSGAB:s filial kommer att vara ett problem, om inte statens insatser förprospektering och kartering förstärks. Den framtida gruvhanteringen är något aven ödesfråga för hela . Det finns i länet en stabil gruvarbetarkår och en välutvecklad teknik. Och det finns ett ansvarsfullt gruvföretag som , sömalltsedan 1920-talet haft verksamhet i länet. Detta kunnande får inteförspillas i den konjunktursvacka som gruvindustrin nu befinner sig i. Aktivainsatser bör göras i samarbete med Bolidenkoncernen. De regionala insatserna måste upprätthållas för attundvika realkapital-förstöring av gjorda insatser. Det handlar om överlevnadför hela samhällen i . Min frågatill industriministern blir: Vilka centrala åtgärder ämnarregeringen vidta för att stärka insatserna inom prospektering och karteringinom och de övriga Och vilka övriga åtgärder för länet är regeringen bereddatt vidta mot bakgrund av dagens svåra arbetsmarknadspolitiska läge? 1986/87:19 av () tillkommunikationsministern om : har i flera av debohuslänska och västsvenska tidningarna skrivits mycket om Bohusbanan.Artiklarna har gällt nuvarande standard och dess framtid. Ledandetjänstemän inom SJ har beklagat sig över den dåliga standarden och över att maninte har fått eller kommer att få tillräckliga anslag för standardförbättringar.Det har också hotats med nedläggning om inte extra resurser snart ställs tillförfogande. Ledande politiker i de norra har trättfram och understrukit nödvändigheten av att förbättra standarden på Bohusbanan.De har också velat ha en garanti för att skall få finnas kvar ochatt den helst också skall byggas ut med en sträckning till . Från riksdagsledamöter har även vid fleratillfällen lämnats motioner, interpellationer och frågor om och dessframtid. Det senaste tillfället var . Många oroliga bohuslänningarhar i sommarens tidningar kunnat läsa de artiklar som omväxlande bekräftat ochdementerat vara eller inte vara. Mot bakgrund av detta vill jag ställa följande frågor tillkommunikationsminister : Avser regeringen att låtaBohusbanan förfalla för att senare lägga ner densamma? Om inte, när kan medelställas till SJ:s förfogande för en upprustning av banan? Finns det några planer på att bygga ut Bohusbanantill en tvåspårig bana eller på annat sätt höja standarden? Finns det möjlighet att bygga ut denna järnvägslinje övernorska gränsen fram till ? 1986/87:202m () tillkommunikationsministern om färjetrafiken till : Den allmänna inriktningen iriksdagens beslut om färjetrafiken till var att Gotlandskall ha en tillfredsställande persontrafikförsörjning. Trots detta haremellertid lastfartyget använts i persontrafik mellan ochOskarshamn som enda färja . Enligt dentidtabell som fastställts av och regeringen kommerpersontrafiken med att utvidgas ytterligare . Trafiken med är klart otillfredsställande urpersontrafiksynpunkt. För del första kan detta fartyg transportera högst 66passagerare. För del andra går fartyget ofta meds. k. farlig last; vid dessatillfällen får för övrigt endast 39 passagerare medfölja. För del tredjeuppfyller fartyget inte rimliga krav när det gäller tillgänglighet och komfortför människor. Trapporna är branta och smala, hiss saknas m. m., vilketpraktiskt taget omöjliggör för äldre, handikappade och personer med barnvagn eller störreresväska att ta sig fram. IVlot bakgrund av det ovan anförda får jag ställaföljande frågor: Är insättandetav i persohtrafik på Oskarshamnslinjen ett första steg i en successivavveckling av den sydgående trafiken mellan och fastlandet? Kommerförslaget om s. k. bashamnstrafik mellan och fastlandet med Oxelösundsom enda fastlandshamn att ånyo aktualiseras? 1986/87:21 av () till socialministern omstatsbidrag till kyrklig förskoleverksamhet: Arbete bland barn, inte minst blandbarn i förskoleåldern, har sedan gammalt en stark förankring i kyrkosamfunden.Svenska kyrkan har tidigt varit ute på detta område. Det visar söndagsskolansmer än hundraåriga tradition. Genom den ökade frifiden och förändringen ifritidsvanor har söndagsskolans roll efter hand minskat. Därför är detnaturligt att kyrkorna alltmer inriktar sin verksamhet på vardagsarbete blandbarn i förskoleåldern. Kyrkans barntimmar är ett exempel. byggs barnomsorgen ut. som detsker ökar intresset för alternativa former. Bland föräldrar växer det t. ex.fram en ökad efterfrågan på förskolor med uttalad inriktning av kristenkaraktär. med detta ökar också insikten bland föräldrar om derasrätt som just föräldrar att ställa sådana krav. Det måste rimligen utifrånkyrkornas perspektiv framstå som en skyldighet att på något sätt tillgodosedetta behov. Det finns naturligtvis flera möjligheter: attkyrkliga församlingar medverkar i den kommunala förskolan; att.förskolor på ekumenisk grund bildas; att enförsamling startar daghem och förskolor i kyrkans regi. Att en kyrklig församling har rätt att bedrivaförskoleverksamhet är självklart. Vad det kan råda delade meningar om gällerhuruvida kyrkan kan bedriva sådan verksamhet på samma ekonomiska villkor somgäller för ideella föreningar. För sådana utgår som bekant numera statsbidragom de inordnas i kommunens barnomsorgsplan. Några kyrkliga församlingar bl. a. i har ställtfrågan till om möjligheten att erhålla statsbidrag, och svarethar varit negativt. Den fråga som inställer sig är om gällande bestämmelser grad av entydighet att ett positivt svar är uteslutet. Enligt minuppfattning borde en positiv tolkning vara möjlig. Om det inte går bör en sådanändring av bestämmelserna ske att det blir möjligt. Med hänvisning till ovanstående vill jag tillsocialministern ställa följande fråga: Anser statsrådet att det inom ramenför gällande bestämmelser-angående ' statsbidrag till alternativa barnomsorgsformerfinns möjlighet att räkna in förskoleverksamhet med somhuvudman? Om så inte är fallet, anser statsrådet då att en ändring av gällandebestämmelser bör ske så att ett positivt svar blir möjligt? 1986/87:22 äv () till kommunikationsministern om järnvägs--linjenMalmö-Ystad: Det finns en stark och utbreddsträvan att bevara persontrafiken på järnvägslinjen . De berördakommunerna är djupt engagerade och ser med oro på hur förutsättningarna förpersontrafiken försämras. Man börjar känna igen det mönster som genom SJ:sförsumlighet upprepats och slutligen lett till att järnvägslinjer till sluthelt upphört. En annan bidragande orsak till svårigheten att bibehålla enpersontrafik på linjen utgörs av de särskilda bidrag som utgår tillbusstrafik. Det förrycker det ekonomiska konkurrensförhållandet. Man frestasjämföra kostnaderna för en järnvägslinje som rakt och snabbt förenar en punktmed en annan med kostnaderna för en busstrafik som väljer en slingrande väggenom landskapet och som är långsam, tidsödande och mindre attraktiv. I ettlängre perspektiv tenderar dessutom busstrafikens serviceinriktning till attgöra restiden längre från start till mål medan serviceinriktningen för denspårbundna trafikens del tenderar att göra restiden kortare.Pendeltågstrafikens utveckling inom de tre storstadsområdenaunderstryker behovet av spårbunden närtrafik. I dessa områden med en tät närområdesstrukturmed många in-och utpendlare och med relativt korta avstånd måste man därförenligt min uppfattning ta under omprövning den fortgående avlövningen av SJ:sjärnvägsnät. Om statens bidragssystem hade varit ekonomiskt neutraltoch inte styrande till förmån för busstrafik som är fallet skulle kommunernasom bäst känner trafikförhållandena i sin region haft en större frihet attfatta beslut. De centralt styrda besluten demonstrerar återigen sinunderlägsenhet gentemot en decentraliserad beslutsprocess som tar hänsyn tillde faktiska förhållanden som råder på den plats som berörs av besluten. Hadedessutom det statsbidrag som både och kommit i åtnjutande avför uppbyggnad av sin spårbundna trafik också utgått till hade enupprustning av Malmö-Ystads-banan för persontrafik varit självklar. De berörda kommunerna betraktar det som angeläget attbanan bevaras, upprustas och elektrifieras. Det är en försvarbar insats för denregionala infrastrukturen i . En sådan upprustning, innefattandeelektrifiering, skulle gynna både person- och godstrafiken och deberörda orterna. Alterriativet är att, som , inget görs.Slutpunkten:blir då att banan definitivt läggs ner. Med hänvisning till ovanstående vill jag tillkommunikationsministern ställa följande fråga: Avser statsrådet vidta åtgärder föratt åstadkomma en elektrifiering och upprustning av järnvägslinjen ? 1986/87:23 av () till statsministern omregionalpolitiken: Regeringens politik under desenaste åren har lett till en stark koncentra-. tion till ett fåtal orter. Merän tre fjärdedelar av vårt land hotas av utarmning. I detta läge väljerregeringen,att urholka de viktigaste regional- Prot;1986/87:3 Regeringens samlade politik på andra politikområden är dessutomstarkt koncentrationsdrivande. Det finns nu också dess värre tecken på attkoncentrationspolitiken är målmedveten och uttryck för regeringens innerstavilja. I olika uttalanden, bl. a. från statsministern i en tidningsartikel, harklart deklarerats att regionalpolitikens mål skall vara att slå vakt ommedelstora städer och medelstora företag. Får en sådan politik genomslag sägerdet sig självt att effekterna blir förödande för småföretag och glesbygder. Tyvärr avslöjar regeringens handlande - eller brist påhandlande - att det är dessa nya signaler som styr handlandet. De regionalpolitiska anslagen är en mycket liten del avden totala statsbudgeten. Skall utvecklingen vända så måste det finnas ettmedvetet regionalpolitiskt tänkande inom samtliga samhällssektorer/politikområden.Hela regeringen, dvs. alla departement, måste ta ett klart regionalpolitisktansvar. Regeringen måste också klargöra för näringslivet att hela landet-intebara storstäderna - skall utvecklas. Kort uttryckt kan man säga att utarmningenav ett stort antal kommuner nu nått en sådan nivå att regionalpolitiken måstefå en överordnad roll i regering, riksdag, centrala verk och myndigheter samt ilänsorganens arbete. Enligt min mening innebär en politik för regional balansatt landets samlade resurser kan utnyttjas på ett bättre sätt än förnärvarande. Det måste därför enligt mening ske en noggrannprövning av alla regeringsförslag i syfte att de skall vara ett led i att skapaen bättre regional balans eller med andra ord: ett led i att utveckla hela vårtland. Varje proposition bör därför innehålla ett avsnitt om hurförslagen påverkar målsättningen om en bättre regional balans. Eftersomstatsministern har uppgiften att hålla samman regeringens samlade politik villjag ställa följande frågor till statsministern: Vilka åtgärderavser statsministern vidta i syfte att ge regeringens politik en inriktning såatt den nuvarande koncentrationspolitiken avbryts och att arbetet i ställetinriktas på att utveckla hela vårt land? Är statsministernberedd att ge departementscheferna direktiv om att det i alla propositionerskall finnas en redogörelse över hur förslagen påverkar den regionalautvecklingen? 1986/87:24av () till finansministern om alkoholskatten: har uttalat sig för attalkoholskatten skall följa den allmänna kostnadsutvecklingen. Trots detta haralkoholskatten ej höjts , vilket inneburit att alkoholprisernanu släpar efter. Vi har kunnat glädja oss åt en minskadalkoholkonsumtion i vårt land. Denna trend har dock brutits, och under 1985började konsumtionen att stiga vilket fortsatt även . Socialministern har i propositionen om utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården aktualiserat 'WHO:s målsättning attalkoholkonsumtionen bör minskas med fram . detinnebära en sänkning från nuvarande ca ren alkohol per invånare över 15år till ca . Socialministern uttalar att detta är en angelägenmålsättning. När nu alkoholkonsumtionen ökar måste därför olika åtgärder sättasin för att vi skall nå detta mål. Prisinstrumentet har visat sig vara effektivt för att nåen minskad alkoholkonsumtion. Det är därför nödvändigt att alkoholskatten höjssnarast. Sambandet mellan alkohol och våld är väl dokumenterat iforskning och statisfik. Vid alla våldsbrott som begås är alkoholen inblandad ica av fallen. Om vi kan minska alkoholkonsumtionen kommer därför ocksåvåldsbrotten att minska. Alkoholskatten är inte bara en statsfinansiell fråga utanden är genom sin inverkan på alkoholkonsumtionen framför allt socialt motiverad.Det är därför synnerligen angeläget att förslag om höjd alkoholskatt läggs framomgående. Med anledning av det anförda vill jag till finansministernställa följande fråga: När har finansministern för avsiktatt framlägga förslag om en höjd alkoholskatt? 1986/87:25av (vpk) till statsrådet om vissa åtgärder ianledning av : Haveriet vid kärnkraftverket iTjernobyl skedde långt bort från vårt land. Dess följdverkningar har ändå varithögst påtagliga , främst då i de områden som drabbadeshårdast av det radioaktiva nedfallet. Alla de människor som bor i dessa områdenupplever situationen som svår. Oro och ängslan, uppgivenhet och misströstan harblivit vardag för många. Den information som getts har upplevts somsvårbegriplig och i många fall som motsägande. Uteblivet agerande frånansvariga myndigheter har blandats med beslut och rekommendationer som enligtmånga saknar logik och därför skapat ytterligare förvirring. I min interpellation kommer jag att beröra några av defrågeställningar som många människor i de mest drabbade områdena funderar över,och jag ställer avslutningsvis en rad frågor. Det gränsvärde som har fastställts har ur flera synpunkterskapat förvirring och fått konsekvenser som uppfattas som ologiska. För detförsta mäts här i landet endast cesium 137. Vissa prov som gjorts, bl. a. påälg, visar i en del fall på nästan tredubbla värden när också cesium 134 mäts.För människor i de drabbade områdena som själva försöker upprätta en"becquerel-budget" skapar detta funderingar. Många ställer sig också frågan: Är inte det gränsvärde somsatts för livsmedel giltigt för de människor som bör i de drabbade områdena ochsom i sin baskonsumtion har én stor andel kött, fisk, bär och grönsaker tagnadirekt ur naturen. Den slutsatsen ligger nära till hands när de hänvisas tillatt själva avgöra vad de vill äta av radiaksmittad mat, och detta får tillföljd att man klart överskrider gränsvärdet som är satt för livsmedelsintaget.Nu är många människor beredda att äta produkter som innehåller högrecesiumvärden än det åsattavärdet, men ett självklart krav är då att vederbörande vet vad mateninnehåller.