prot · GA09104 · 1986-12-31 00:00:00 — En minskning genom sådana åtgärderav statens andel till mindre än hälften av det totala röstvärdet förutsättsdock inte ske utan godkännande. Vidare upplyser man om etterbjudande om ett lån från , Det är vad propositionen handlar om. Tre motioner har, som sagt, väckts med anledning avpropositionen. Ytterligare en motion från den allmänna motionstiden behandlasockså i detta betänkande, I motion 128 yrkar vpk avslag på propositionen. Man hävdaratt regeringens politik avser att anpassa näringslivet till en extremexportinriktning. Men då vill jag påpeka att det inte är regeringen som harinriktat exempelvis svensk stålindustri på export till - alltså dagensnivå. Svenskt Stål A B bara så,att svensk stålindustri är stor i förhållande till landets storlek. Den ärexportinriktad, och har alltid varit det. Man motsätter sig en börsintroduktion av , Man anseratt skall lösas ut med ett symboliskt belopp av . Man anserockså att internationella kapitalistiska stålföretag bör hindras från att slåut svensk stålindustri. Jag vet inte hur det skulle gå till att stängagränserna. Då stänger väl andra länder också sina gränser. Skulle vi göra en sådanoperation här i och andra länder gjorde samma sak, skulle svenskstålindustri minskas till av vad den är , av svenskastålprodukter exporteras. Utskottet tar inte ställning till det förslag tillstrukturåtgärder som man nu MBL-förhandlar om inom , I betänkandetbehandlas de förslag i ägarfrågan som har lagts fram. Utskottet tillstyrkerregeringens förslag om en förtida inlösen av aktier och försäljning av33,av aktierna till en grupp av sex institutionella placerare. Inlösengrundas på ett avtal tecknat 1981, har som aktieägare en mycketförmånlig ställning i detta avtal. får sina aktier inlösta för 600milj. kr., i stället för 875 milj. kr., i och med att det sker vid en tidigaretidpunkt. Det har alltså skett en omförhandling med . Med de nya ägarnafår man en breddning av ägandet. Förändringarna innebär också en möjlighet tillytterligare spridning av ägandet. I det sammanhanget kan exempelvis nämnas attlöntagarfonderna kan bli aktuella. Det kan också bli möjligt att förvärvaföretag mot betalning med aktier i , och det är en klar fördel. Utskottetföreslår att staten skall behålla majoritetsinflytandet i företaget genom att iframtiden äga av röstvärdet. Det innebär att staten även i framtidenkommer att vara majoritetsägare. När bildades var den ena hälften istatlig ägo och den andra i privat ägo. I motion 129 från socialdemokraterna uttrycker mantveksamhet till en börsintroduktion av . Man frågar sig också vad uttrycket"strikt affärsmässighet" innebär. Förslaget om en framtida börsintroduktion av har ettdirekt samband med den föreslagna förändringen av ägandet i bolaget. Man villha ett värde på de placeringar som görs i olika företag. Det får man, omaktierna blir noterade på börsen. Det innebär att det kan bli möjligt att få inytterligare kapital. Eventuellt kan man också, som förut nämnts, användaaktierna från bolagets sida som betalningsmedel. Jag vill emellertidunderstryka, mot bakgrund av företagets aktuella ställning, att frågan om enbörsintroduktion inte är aktuell för dagen utan måste ses sikt.Även om det här resonemanget betraktas som snusförnuftigt av ,är det på detta vis, vilket jag tycker bör förklaras. Statens och övriga ägares åtagande att verka för striktaffärsmässighet skall inte tolkas så, att får åsidosätta sinaförpliktelser gentemot anställda och de orter där verksamheten bedrivs. Dettakrav gäller även företag med andra ägare. Om verksamheten skall drivas pågrunder som inte är företagsekonomiskt riktiga, kan särskilda beslut däromfattas. Det är möjligt, exempelvis genom ett s, k, offertförfarande, att görapå det viset. När resultatav MBL-förhandlingarna föreligger har man ett bättre underiag för den här typenav diskussioner. Frågan om gruvdrift i Bergslagen kommer attbehandlas i samband med andra mineralpolitiska frågor. Även andraföretagsinterna frågor har tagits upp i motioner och reservationer, men dessaskall enligt utskottets mening behandlas i vanlig ordning inom företagen.Utskottet har alltså inte gått in på strukturfrågorna, utan har enbartbehandlat det som tas upp i proposifionen. Motion 328 från vpk om ägarsamordning av helastålindustrin och gruvnäringen samt nationalisering av behandlasockså i detta betänkande. Utskottet behandlade frågan senast i november 1986och avstyrkte då förslaget. Utskottet hänvisade till att omstruktureringen ävenav rostfritt-stål-industrin har genomförts med aktiv medverkan från staten. Detsom nu är aktuellt i är enligt uppgift introduktion på börsen.Försäljning till utländska intressen, som vpk pekar på som ett argument i sinreservation, är inte aktuell . Med detta yrkar jag bifall till hemställan inäringsutskottets betänkande 22 och avslag på samtliga reservationer, 6 (vpk) replik: Bo Finnkvist höll ett allmänt förpliktatförsvarstal för regeringens proposition, MBL-förhandlingarna har handlat om målsättningarna förverksamheten, och man har i den mellansvenska delen av ännu inte kommit inpå strukturförändringarna, vilket man däremot har gjort i , Sedan fill frågan om börsintroduktionen. Det nusäger, om avtalet godkänns, innebär inga förpliktelser för ,utan det är handlandet som räknas, och andra ordförande harfått ett uppdrag av huvudägarna och övriga ägare. Hur skall sedankunna ingripa? På detta sätt säljs ju allt. Börsintroduktion är inte aktuell för dagen, säger , men varje åtgärd som vidtas nu underbygger ju en börsintroduktion . Den tredje vägens politik, Bo Finnkvist, bygger på attexporten skall öka så mycket som möjligt, att vinsterna skall öka så mycket sommöjligt och att de svenska lönekraven skall hållas tillbaka så mycket sommöjligt. Det är fritt fram för all tillgänglig export. Visst har regeringenspolitik bidragit till kapitalets enorma exportinriktning! Om man däremot ändrarpolitiken till förmån för arbetarrörelsen, försöker bygga upp ett nationelltalternativ och verkligen sätter fart på byggandet, energifrågorna,miljöfrågorna och den regionala balansen, kommer det att uppstå en efterfråganäven inom stålindustrin och gruvindustrin. förvaltar SAP den strukturomvandling, som just kommertill uttryck i denna proposifion, på strikt affärsmässiga grunder. Påarbetsplatser och fackföreningsmöten ställs frågan: Hade en borgerligregering vågat lägga fram detta förslag? Frågan kan verkligen ställas, därföratt svensk arbetarrörelse just nu lamslås av den tredje vägen, som går emotarbetarrörelsens principer. Den är förödande för basnäringarna, Iförlängningen, Bo Finnkvist, förintas substansen i de svenska basnäringarna,vilket kommer att ha betydelse för framtiden. Bara bråkdelen kommer attfinnas kvar av det som skulle ha funnits med en riktig politik byggd påarbetarrörelsens värderingar, (Applåder från åhörariäktaren,) 7 FÖRSTE VICE TALMANNEN; Jag får ånyo erinra om att meningsyttringar från åhörarnainte är tillåtna, 8 BO FINNKVIST (s) replik: Propositionen gäller enbart ägandet i ,och det är det som utskottet har behandlat. Strukturfrågorna - om vi skallkalla dem det -har inte diskuterats i utskottet. Vi skall inte heller diskuteradem, då det pågår förhandlingar. påstår att den tredje vägens poUtik ärförödande för basnäringarna. Vi hade en lång diskussion om det i slutet avnovember. Vad som har hänt med basnäringarna, t. ex. stålindustrin iVästeuropa, är att stålframställningen har minskat med ca underen tioårsperiod. Det har kommit uppgifter om att den skulle minska medytterligare , och hörde jag att det skulle tasbort . Detta gäller alltså , Det är då litet underligt att påstår attdet är den som har ordnat med detta i , Svenskstålindustri är också utsatt för denna förändring, men jag tror att man kansäga att svensk stålindustri har klarat sig litet bättre än industrin i övrigaVästeuropa, En sak är emellerfid klar: de länder som måste dra nerinom sin stålindustri är ytterst vaksamma på alla inslag som kan betraktas somsubventioner från statligt håll till stålindustrier som exporterar varor tilldessa länder. Utskottet har under behandlingen av denna proposition haft besökav tre experter på området från , ochdärvid har dessa påståenden bekräftats. Det är i princip omöjligt attsubventionera - vilket egentligen begär. Det går att resonerapå ett annat sätt speciellt i vad gäller gruvnäringen, men inte i vad gällerstålproduktion, Anf, 9 (vpk) replik; Förhandlingarna gäller intestrukturförändringarna, men just nu skall det fattas beslut i riksdagom ramarna för de förhandlingarna- det är det som är allvarligt. Om riksdagennu bestämmer ramarna förstår var och en att den bäste förhandlare kan stöta påpatrull. Sedan till problemet med att skall dra ner inomstålindustrin. Är det så, Bo Finnkvist, att i EG-samarbetet har fått påsin lott - genom det närmande som sker- att ta bort istålnäringen? Det väcker i så fall en ny fråga av mycket allvarligare art:Skall vi i gå med på det? ' Hur skall vi kunna skydda oss mot detta?Skall vi ha en politik som kör oss ännu längre in i ett beroende, eller finnsdet någon form av nationell självständighet? 1 annat fall kommer arbetarnasdemokratiska rätfigheter i val att ligga inte i utan i ellernågon annanstans. Väcker inte det en förfärlig tanke hos arbetarrörelsen, omSverige skulle föra en politik som medhögsta fart kör oss rakt in i ett beroende? Jag vet att det i , i och i Förenta Staternaminskas kraftigt inom stålnäringen. Då bör vi i se till att vi inteblir direkt beroende av detta, utan minska effekterna och skapa egnaalternativ. Vad jag kan se av svenskt näringsliv inför 90-talet är att vi integör det. Vi försöker inte resa något hinder för t, ex, svensk kapitalexport.Jag ser ingen drivkraft i näringspolitiken som gör att vi i det fallet får ennationell satsning. Till den avgörande frågan. Vem skall ta de socialakonsekvenserna av de beslut som kommer utifrån? Vem kommer att ta hand omgruvarbetarna i , , de över tusen arbetarna i Domnarvet ochde många i som blir utan arbete? Vem tar hand om ungdomarna? Blir detnya ungdomslag? Kanske vi höjer åldersgränsen i ungdomslagen till ? Skalldet bli förtida avgångar? Vad är det för politik som skall ge lösning på dessafrågor? År det arbetsmarknadspolitik som skall gälla? Han sitternämligen i styrelsen för nu-av en tillfällighet kanske, men troligtvisinte. Vem tar hand om de sociala konsekvenserna? Kan man säga att detta ärsocialt acceptabla former, som socialdemokraterna talade om ?Nej, inte med hedern i behåll kan man säga det. Det är precis tvärtom. Dettasker helt utan socialt ansvar. 10 BO FINNKVIST (s) replik: De bekymmer som uppstårärjag väl medveten om.Det skulle aldrig falla mig in att förenkla på något vis. Vi får försökabehandla problemen i särskild ordning. Det vi har att ta ställning till ,vilket kanske låter underligt för besökande, är enbart ägarfrågan. De andrafrågorna behandlar vi inte. Jag tycker att det är litet underligt att Lars-OveHagberg, som säkert känner bra till stålnäringen även internationellt, försökerge sken av att vi här i kan isolera oss från övriga världen. Det gårsäkert inte. Skulle vi välja en politik som från den synpunkten ärfelaktig, skulle det med all säkerhet få rätt förödande effekter påsysselsättningen. Något som ser ut som en fördel kan säkert bli en nackdel, såatt gränserna stängs, t. ex. om vi sätter in för mycket statligt kapital istålindustrin. I all synnerhet gäller detta specialstålsindustrin. Jag harsjälv varit med om att få ta itu med sådana bekymmer då och då, i form avavskedanden och permitteringar på grund av att industrin har anklagatsutomlands för statliga subvenfioneringar. Sådan är tyvärr den värld som vilever i, och det bekymrar oss. Det sägs att EG skulle bestämmaöver svensk stålindustri. Det gör ju i viss mån alla länder som bevakarSverige. Det är inte enbart EG, det är allihop, 1 det fallet finns regler sominnebär att länderna skall sköta sig på ett visst sätt. Det gäller både Sverigeoch övriga länder. 11PER (): Det råder inget större tvivel om att en stordel av världens stålindustri befinner sig i kris. Problemen med att bantastålindustrin är ingen svensk egenhet, utan man ser den runt om i alla de storastålproduce-rande länderna. har även den japanskastålindustrin kommit att behöva göra ganska betydande nedskärningar. 2 protokoll 1986/87:104 på att skära ned stålindustrin ochinom den Europeiska gemenskapen håller man på med en mycket långsam ochsmärtsam process för att stegvis minska överkapaciteten. Ett av de stora problemen är naturligtvis att efterfråganpå stål i världen inte på något vis har ökat i den takt som man tidigare hadeanledning att förvänta. Det har också tillkommit ett antal nyligenindustrialiserade länder med låga arbetskraftskostnader och lågakapitalkostnader med låg ränta, länder som har börjat konkurrera med de gamlastålproducerande länderna i den industrialiserade världen. Det är utifrån densynpunkten man måste se problemen inom stålindustrin i och vårt storaberoende av att exportera svenskt stål för att kunna hålla vår stålindustri igång. När den svenska handelsstålsindustrin hamnade i kris islutet av 70-talet gick en ganska enig riksdag in för att ordna enomstrukturering, som sedermera kom att benämnas . Detta skedde inågorlunda socialt acceptabla former. Det var en omstrukturering som bitvis kritiseradeshårt utomlands, beroende på att man ansåg att det fanns statliga subventionsinslaginom denna omstrukturering. Vi klarade denna internationella debatt den gången.Men är situationen i våra närmaste grannländer, inom den Europeiskagemenskapen och i så ansträngd att varje diskussion om ytterligare stafligsubvention till svensk stålindustri hotar att stänga gränserna för svenskstålexport. Därmed kommer den svenska stålindustrins chanser till överlevnadatt strypas. Vi står därför inför en mycket besvärlig situation, där vitvingas välja hur vi ur nationell synvinkel skall hantera detta problem påbästa tänkbara sätt. Slutsatsen är inte alltför svår att dra. Svenskstålindustri tvingas att leva på strikt kommersiella grunder för att kunnaöverleva, för att kunna få exportera och därmed få avsättning för en stor delav sin produktion. Det är av den orsaken vi från moderat håll har ställt osspositiva till det första steget i en privatisering av , Vitycker att det är riktigt att man söker sig fill börsen. När man infe kan fåpengar via statsbudgeten skall man försöka komma in på börsen och den vägen fåtillgång till riskkapitalmarknaden. På det sättet blir det möjligt attfortsätta att göra de investeringar som är nödvändiga och riktiga för enlångsiktig överlevnad, utan att man stänger exportmarknaden. Vi har dock i vårt särskilda yttrande sagt, att när dettaföretag skall drivas på strikt kommersiell grund, finns det i längden intenågot motiv för staten att kvarstå som majoritetsägare. Det vore därför bättreatt stegvis försöka kliva ur engagemanget i för att inte ånyofå debatten om subventioner på halsen. Företaget måste ha en kommersiell grundför att kunna attrahera kapital från kapitalmarknaden och få en öppen handel såatt exporten långsiktigt och därmed även produktionen. Vi tycker också att det är viktigt att ägarfunktionen inomSvenskt sköts av en så professionell styrelse och så professionellaägare som möjligt. Vi känner därför av principiella skäl osäkerhet om staten ärägare av företaget. Vi tycker att staten inte alltid har fattat de mest klokaoch långsiktiga besluten, utan har i många fall kommit att politisera sinägarfunktion alltför mycket, till skada för företagets fortsatta överlevnad. Somtidigare nämnts i den här debatten har vi inte här att ta ställning till , utan det är fråga om ett avtal och om en privatisering elleromfördelning av aktieägandet, bl. a. från till ett antalinstitutionella placerare på den svenska kapitalmarknaden. Det tycker vi ärpositivt i sig. När det kan komma att uppstå sysselsättningsproblem elleromstruktureringsproblem på enskilda orter finns det all anledning att riksdagenånyo får ta ställning till de åtgärder som kan bli aktuella. Vi är självfalletinfe främmande för att försöka pröva någon form av mer socialt acceptabelnedskärning av delarav svensk gruvindustri, en nedskärning som kan varanödvändig och försvarbar ur samhällsekonomisk synvinkel. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill hemställan i näringsutskottets betänkande. 12GUDRUN (): betänkande 22 om handlar i huvudsak om två delar, dels att godkänneravtalet om inlösen av aktier i , innebärande att staten erlägger600 milj. kr. till , dels att staten efter denna inlösen säljer ut 33,av samtliga aktier i . Staten vill med den utförsäljningen uppnå en ökadriskspridning, och det slås även fast att skall arbeta på affärsmässigavillkor, vilket är viktigt för våra exportmöjligheter. Från sida har vi vid många tillfällenframfört uppfattningen att staten inte skall vara ägare till företag. Vi har iolika sammanhang hävdat att staten skall avyttra företag och successivtavveckla sitt ägarengagemang, utgör inget undantag. Vi fillstyrker därförregeringens förslag om ett breddat ägande. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan ibetänkande 22 och avslag på samtliga reservationer. 13 (): Jag kan inledningsvis instämma när Lars-OveHagberg säger att det är förvånande att industriministern inte är i kammaren endag som denna, i synnerhet som industriministern i många andra sammanhang underfidigare år har visat mycket stort intresse för hur gruvnäringen och stålindustrinhar hanterats av tidigare statsråd. Jag noterar i alla fall att han nu inte ärnärvarande och kan kanske tolka detta så, att han numera har överlämnateffektuerandet av sin gruv- och stålpolitik till en direktör. Det är förståsinte bra att vi inte får diskutera dessa frågor med industriministern. Det är onekligen så att svensk stålindustriinte lever isolerad från yttervärlden. Den har heller ingen skyddad tillvaroutan tvingas leva under de betingelser som vår omvärld ställer. För att räddakvar svensk stålindustri och i synnerhet är det nödvändigt att geekonomisk stabilitet åt och de andra gruv- och stålföretagen. Därför harvi från sida ansett att det är nödvändigt att får ny ekonomiskkompetens och också får placerare med annan ekonomisk kompetens än vad somtidigare kanske har varit fallet. Vi har därför från ställt upp bakomavtalet, och vi ansluter oss också till utskottets förslag, vilket är denegentliga huvudfrågan . Prot;1986/87:104 Låt mig ändå, fru talman, ta upp en del andra frågor somhar anknytning till detta. Jag vill notera att regeringens ochsocialdemokraternas ställningstagande fakfiskt är intressant mot bakgrund avvad som har deklarerats från socialdemokraterna och som många gångerhar debatterats. Det är inte så värst länge sedan socialdemokraterna hade enhelt annan inställning till ägarförhållandena inom , 1 ett betänkande1978/79, liksom också 1979/80, slog socialdemokraterna fast att statensägarandel i måste vara ganska betydande. På den punkten har det nu sketten förändring. En annan sak som har diskuterats är . Även om det infe direkt hör samman med detta betänkande,tvingas vi konstatera att det är mycket av vad socialdemokraterna sade undersin tid i oppositionsställning som de inte lever upp till när de nu är iregeringsställning. Det handlar om investeringar i , om rälstillverkning,om gruvor och annat. Jag gör bara den noteringen att socialdemokraterna nu harett annat synsätt och att det har skett en ändring i deras ståndpunkter. När det sedan gäller gruvorna i Bergslagen - i Grängesbergoch - har vi till detta betänkande fogat ett särskilt yttrande, därvi från har sagt att frågan om driften av gruvorna i ochDannemora måste bedömas i ett mera långsiktigt samhällsekonomiskt perspektiv.Det kan då också vara motiverat med ett offertförfarande för att möjliggörafortsatt drift av gruvorna i och . Vi hade exakt samma synsätt då det gällde gruvorna imalmfälten. Den s, k. malmfältsutredningen, som tillsattes av , Åsling,hade till uppgift att göra en samhällsekonomisk bedömning av effekterna förmalmfälten om gruvverksamheten där lades ned. Man borde kunna göra sammabedömning och ge samma möjlighet för de aktuella gruvorna i Bergslagen som mangjorde för malmfälten. Mot den bakgrunden menar vi att man bör göra enordentlig samhällsekonomisk bedömning och utreda vilka konsekvenser det får förBergslagen - för människorna där och för de aktuella kommunerna -om gruvornaläggs ned med det korta varsel som har diskuterats. Man bör försöka hittaandra lösningar på problemen. Bergslagen är onekligen ett av de områden som under senaretid har fått vidkännas en mycket kraftig avfolkning. har20 000 människor lämnat Bergslagen. Om gruvorna läggs ned på det sätt som nudiskuteras, kommer det att innebära ett mycket hårt slag för Bergslagen. Därförvill jag, fru talman, redan nu säga att jag anser att socialdemokraterna ochalla andra partier skall visa solidaritet med Bergslagens folk. Vi bör visasamma solidaritet med de människor som bor här som vi gjorde med människorna ivarvsorter som och . Avslutningsvis vill jag säga: Ge gruvorna i ochBergslagen en chans genom att göra en ordentlig samhällsekonomisk analys avförutsättningarna för fortsatt gruvdrift. 14 BOFINNKVIST (s) replik: Till Per vill jag bara säga att vihar olika syn på dessa frågor. Utskottsmajoriteten har markerat att staten börha ett avgörande inflytande över företaget, av aktierna. bättre änvad man tänkt sig från början. Det är också nödvändigt att ha enmajoritetsägare i denna regionalpolitiskt så viktiga industri, vilket många ocksåhar sagt i debatten, I vad gäller ägarinflytandet innebär förslaget inte en såstor förändring som det kan verka av den debatt som förts, äger förnärvarande , Staten har alltså av rösterna och kommer att ha detäven efter den föreslagna ändringen. Däremot har styrelsen bytts ut, och dethar inneburit en förändring som inte är så liten. anmärkte på att industriministern inte ärhär och konstaterade att dessa frågor överlämnats till en direktör. Jag hoppasatt han inte menade här i kammaren - i så fall har han tagit fel. Jag är intedirektör utan järnbruksarbetare. Som jag sagt tidigare kommer staten även i fortsättningenatt ha en betydande ägarandel i , De strukturfrågor som upp har diskuterats i utskottet men inte nämnts i betänkandet. Jag kandärför som företrädare för utskottet inte gå in på dem. Däremot kommergruvfrågor och mineralfrågor över huvud taget att behandlas både iutskottet och här i kammaren, så vi får snart möjlighet att återkomma filldetta. 15LARS-OVE (vpk) replik: Jag begärde ordet för replik från denutgångspunkten att alltid"talar om decentralisering och harregionalpolifiken som en av de viktigaste punkterna på sitt program. Iblandbrukar jag vara överens med när det gäller regionalpolitiken förglesbygderna och avfolkningsområdena i skogslän. Men är inte basindustrinryggraden i en offensiv regionalpolitik? I så fall skorrar det härcenterparfistiska talet ganska falskt: man godkänner å ena sidan de extremalönsamhetskraven som man å andra sidan säger att man vill görasamhällsekonomiska bedömningar när det gäller andra områden. Anser att regionalpolitiken bara är en fråga omlänsanslag? I så fall kan vi ana oss till vilken egentligaregionalpolitik är. Här har man att konkret ta ställning till på vilketunderlag och efter vilka värderingar befolkningen i de utsatta regionerna skallfå arbete, I det läget säger ja fill de strikta lönsamhetskraven, medanman i andra sammanhang vill ha pengar till länsanslag och annat. Man kan fråga sig om det är någon skillnad mellanstatlig och privat företagssamhet när det gäller regionalpolifiken. För centernär det naturligtvis inte det. Men är det någon skillnad mellan stålindustrinoch gruvindustrin? Varför anlägger dessa synpunkter på gruvindustrinmen inte på stålindustrin? Jag tycker att det är bra att man intar denståndpunkt som man gör när det gäller stålindustrin; man har där kommit tillvänster om socialdemokratin i sin bedömning av verkligheten.