prot · GA0946 · 1986-12-31 00:00:00 — AnL 183LARS (): Frågan om utsläpp av kvicksilver och kadmiumfrån småbatterier är ingen ny fråga i . a. har många folkpartisterår krävt ett pantsystem för att ta hand om batterierna. År 1982riktades ett - som vi kallar det i - tillkännagivande till regeringenom åtgärder. Det är ganska länge sedan, och den socialdemokratiska regeringenhar haft på sig att begrunda frågan. Först nu kommer ettförslag. När man studerar propositionen kan man läsa mellan radernaatt regeringen har insett att insamlingen av batterier är en komplicerad ochbesvärlig fråga. Det har också framgått av inlägg här . Närman skall lösa en svår fråga, väljer man ibland den lättaste och bredastevägen, och det är just vad jag anser att regeringen har gjort i detta fall.Regeringen föreslår en insamlingskampanj, och kommunerna och fåransvaret. Branschen, och i sista hand konsumenterna, skall stå för en del avkostnaderna. Vi motsätter oss inte regeringens förslag, men vi anser inte attde är tillräckliga. Det är inte alltid bäst att välja denbredaste och lättaste vägen. När det rör sig om allvarliga miljöproblem - ochtill dem hör kadmium- och kvicksilverutsläppen - måste man gå den smala ochkrångliga vägen för att få så små utsläpp som möjligt. Jag delar uppfattningenatt vi skall ha så litet byråkrati som möjligt, men vi måste också takonsekvenserna av att det finns varor som medför miljöfarliga utsläpp. anser vi att ett pantsystem gér bättre möjligheter attlösa problemen, och det är därför som jordbruksutskottet anvisar denmöjligheten. tog i sitt anförande upp frågan om ett pantsystem ochställde en del Prot.1986/87:46 frågor som jag skall besvara. Även jag tror att ett pantsystemkommer att engagera dem som blir delaktiga i det. När jag var hemma i gick jag till minbutik utanför vilken fanns tvä insamlingsburkar, en för glas och en förbatterier. Jag tyckte att det var bra att man hade kommit i gång med detta. Iburken avsedd för batterier fanns en hel del batterier, men det fanns ocksåplastpåsar, cigarettpaket och glasburkar med batterier. Jag tänkte på vilketjobb mina vänner i renhållningssektionen i skulle få när det gällde attseparera innehållet i burkarna. Ett ordnat pantsystem medför visserligen problem och endel byråkrati, men det gör att man verkligen får in de miljöfarligabatterierna. Om miljöministern har haft svårigheter att få till ståndförhandlingar med branschen i fråga, bör det rimligen vara ett stöd för henneom en enhällig riksdag ställer sig bakom kravet på ett pantsystem. Det voreintressant att få höra miljöministerns uppfattning om det, I folkpartimotionen har vi redovisat en rad åtgärder, somvi också tycker är nödvändiga för att få en bättre övergång till miljövänligarebatterier. Branschen har lovat att uppfylla vissa krav på en minskadkvicksilverhalt i en del batterier. Vi anser att regeringen omgående bör vidtaåtgärder om dessa löften inte uppfylls. Det vore intressant att få hörastatsrådets synpunkter också på detta. Det bör enligt vår uppfattning vara ettkrav att de nya normerna uppfylls. Även möjligheterna till en tillfredsställande märkning tyckervi är något dunkelt beskrivna i propositionen. Kraven bör ställas något högre,även om vi förstår att det krävs en anpassning till internationella regler. Slutligen vill jag nämna att resurserna för att återvinnakvicksilver är begränsade. Det finns en försöksanläggning i , men den ärotillräcklig. Tekniken för återvinning är ännu inte uppbyggd. I mitt henilänär vi litet oroliga för att allt avfall skall deponeras hos . Det ärenligt vår mening oerhört viktigt att ta fram metoder för återvinning. I detarbetet bör inte bara utan även andra företag vara med och konkurrera pälika villkor. Med dessa synpunkter, herr talman,ber jag att få yrka bifall till hemställan i betänkandet. AnL 184LENNART BRUNANDER (c): Det är en viktig fråga som vi diskuterar,dvs. de åtgärder som bör vidtas mot miljöfarliga batterier. Här kan man ha tvåmålsättningar. Den första måste vara att försöka förmå människor att användamer batterier som inte innehåller tungmetallerna kadmium och kvicksilver. Den andra är att vi skall samla in de miljöfarligabatterierna. Vi har fått redovisade de vådor som följer av att kvicksilveroch kadmium sprids i naturen, så jag behöver inte närmare gå in på motiven. Jagbara konstaterar det faktum att tungmetallerna anrikas i näringskedjan och attvi människor befinner oss i slutet av kedjan och alltså löper den störstarisken. Det är ett mycket starkt motiv för att vidta kraftiga åtgärder. Vi har också hört att det är ganska stora mängder somsprids i naturen genom att batterierna hamnar i avfallet och antingen brännseller deponeras. Det som ärlitet besvärligt i sammanhanget är ju att mängderna inte minskar utan snarareökar något. har länge krävt åtgärder på det här området,och vi har motionerat om ett pantsystem, 1982 gav regeringen iuppdrag att göra någonting åt problemet, och vi har väntat ganska länge.Regeringen har varit påfallande handlingsförlamad i den här frågan, ochbatteribranschen har skickligt lyckats fördröja åtgärder, vilket ju inte ärsärskilt bra. Jag skulle jitet tillspetsat kunna säga att regeringen harhamnat i batteribranschens klor, för jag tycker att de åtgärder som föreslåsvittnar om en alltför låg ambitionsnivå. Man föreslår helt enkelt inte deåtgärder som bäst skulle angripa problemet. En del av kostnaderna övervältras på kommunerna, somrekommenderas att ta betalt av samtliga kommuninvånare via sopavgiften. Det ärinte särskilt bra, i varje fall stimulerar det inte till att samla inbatterier. Här får ju alla betala avgiften, oavsett om de slänger batterierna isoporna eller lägger dem för sig. Det finns inget av stimulans i detta, utandet är bara en finansieringsåtgärd. Jag sade att regeringen har hamnat i batteribranschensklor. Vad som gör mig ännu mer bekymrad är att socialdemokraterna ijordbruksutskottet inte har visat någon vilja att komma loss därifrån. Annarsskulle de ju tacksamt ta emot den draghjälp som oppositionen här ger regeringenfram mot ett bättre system än det som man kommit överens med batteribranschenom, I den socialdemokratiska reservationen staplas det upp enmassa problem med ett pantsystem. Man säger att det blir dyrt med ettpantsystem och att det rubbar förutsättningarna för det förslag som regeringenhar lagt fram. Till det skall jag säga att det finns en utredning om ettpantsystem. Den har gjorts vid på uppdrag av miljöekonomiska grupp, och utredningen har också behandlats där, I den utredningen sägs tvärtom att ett system som liknardet regeringen har föreslagit är det dyraste systemet för att samla inbatterier. Ett pantsystem skulle bli billigare enligt utredningens syn på dethela. Socialdemokraterna säger i sin reservation att ettpantsystem kommer att förorsaka mycket stora prakfiska svårigheter, men av denutredning som jag har pekat på framgår att det är fullt möjligt att ha ettpantsystem även på batterier. Man har gjort försök som visar att det går. Sedan sägs det i reservationen att det prispåslag somerfordras i ett pantsystem också skulle ställa till problem. Jag vet inte det.Det skulle ju snarare stimulera dels till att man lämnar tillbaka batterierna,dels till att gå över till batterier som det inte behöver vara något prispåslagpå, därför att de inte innehåller tungmetaller, vilket ju är den förstamålsättning man bör ha. Reservanterna säger vidare att det system som regeringenföreslagit har en hög ambitionsnivå. Jag skulle vilja säga att det är merönsketänkande än vetande, I den utredning jag har pekat pä, som är gjord vidLunds universitet, sägs att med ett system som liknar det regeringen föreslårkan man möjligtvis uppnå inlämning av batterier, medan försök med ettpantsystem har visat att man kommer , Detskulle vara mycketväsentligt att nä dit. Om man når8085 % är det bra, men det innebär också att det har betalatspant för en del batterier som inte samlas in, och de pengarna kommer ju aldrigatt lämnas tillbaka. Det ger alltså ett överskott som kan betala de kostnadersom ligger i pantsystemet plus att det också kan bekosta utvecklingsarbete ochforskning för att komma fram till metoder att ta hand om de miljöfarligabatterierna. Dessutom läggs ju kostnaden på dem som är försumliga och intelämnar tillbaka batterierna, medan den som lämnar tillbaka sitt batteri intehar någon kostnad alls, vilket också skall ses som en mycket stor fördel. Man har också i den här undersökningen gjort en enkätbland människor i Malmöhuslän och sett,hur folk ute på gatan ser på saken, ochman har fått en överväldigande majoritet för ett pantsystem. Människornaställer upp för det och tycker att det är bra. Avslutningsvis vill jag' bara säga att det är min ochcenterpartiets förhoppning att miljöministern och regeringen i övrigt nu snabbttar tag i problemet och försöker lösa det på det sätt som utskottet ochförhoppningsvis också hela begär att regeringen skall göra. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. AnL 185 JANJENNEHAG (vpk): talare har utförligt förklaratvarför vi behöver ta oss an detaljen miljöfarliga batterier och varför det ärviktigt i ett större sammanhang. Jag vill sé problemet från ett annat håll. Hur vi hanterar miljöfrågor har samband med vårtekonomiska system. Varje ekonomiskt system måste svara på frågorna: Vad skallvi producera, hur skall vi göra det och för vem eller vilka? Vad, hur och förvem - dessa frågor löses i alla ekonomiska system, av den extremamarknadsekonomin i och av biandekonomin i , Frågorna löses påolika sätt och med olika konsekvenser för befolkningen. Jag påstår att marknadsekonomin saknar såväl teoretiskasom praktiska instrument för att lösa miljöproblemen. Kapitalet lägger inte nerett öre rner på sådana problem än det tvingas till. Vi vet att samhället måsteställa krav för att pressa företagen att ta sitt ansvar. Vi vet också att ensådan press kan ge resultat. Detta syns i batterifrågan. Branschen vill inte haett pantsystem. Det blir för besvärligt, säger man. Socialdemokraterna hållermed, och.det är trist utifrån ett socialistiskt perspektiv. Det är i detta större sammanhang batterierna skall ses.Det var också anledningen till att vi förde fram pantsystemet i samband medmiljöpolitikens inriktning och ett snabbt infört förbud mot miljöfarligabatterier. sade att han förstod att vi gjorde det. Det är alldelesutmärkt, för vi kommer tillbaka, och då kanske vpk kan räkna med . Han vet riiycket väl att man av och till i den här församlingen släpperkrav som man för fram i skrift. Vi måste alltså ha det större perspektivet. Vår jord ärden enda vi har, eller för att sammanfatta med en - harju anslagit en poetisk ton: sa':Rikedom är blott ett flarn. har vi ejfått. Vi lånarden av våra barn. Med dessa gotländskavisdomsord vill jag yrka bifall till utskottets hemställan. När vi nu behandlar denna betydelsefullafråga är det viktigt att lägga märke till att dét mest väsentliga är att vifaktiskt är överens om att det är av utomordentligt stor vikt att få i gång etteffektivt system för att samla in och på ett ansvarsfullt sätt ta hand ommiljöfarliga batterier. Vi är också överens om att så fort och så effektivt sommöjligt ersätta dessa batterier med mindre miljöfarliga batterier. Detta äralla partier överens om. Vad vi nu diskuterar är om vi utöver detförslag som regeringen har förelagt och som alla partier tillstyrkerockså behöver ett pantsystem. Regeringen kommer självfallet att vara lojal med detbeslut som fattar efter den debatt som här förs - det vill jag gärnaunderstryka. Men jag är angelägen om att säga ifrån att vi faktiskt är överensom alla väsentliga principer och även om det förslag som redovisas. Det är riktigt att har behandlat den här fråganvid åtskilliga tillfällen . Det är ju faktiskt naturligtmed tanke på den roll som de miljöfarliga batterierna spelar när det gäller deskadliga utsläppen av kadmium och kvicksilver. När behandlade kemikaliepfopositionerilade man också fast ett åtgärdsprogram mot miljöfarliga batterier som byggde påatt branschen själv skulle ta sitt ansvar. Det visade sig att branschen inte förmåddeatt ta detta ansvar. I en skrivelse som inkom till regeringen de sista dagarnai februari anmälde att branschen inte visade minstatecken till att ta detta ansvar och att de mål som hade satt upp inteskulle kunna uppnås. Jag tror att alla kammarens ledamöter vet att vårt landunder på vårvintern befann sig i en mycket ovanlig situation,vilken på olika sätt försvårade och försenade regeringens arbete i en delärenden. När det gäller miljöfrågorna skedde dessutom förändringar i ansvaretinom regeringen. Det vari denna situation som detta ärende kom in. Det varockså under dessa vårveckor - som präglades av först det tragiska mordet på vårstatsriiinister och därefter av olyckan i Tjernobyl och dess effekter - som detblev én tvingande nödvändighet att försöka hitta en lösningpå dessa problem. Jag har valt att för kammaren redovisa precis hur detfaktiskt förhöll sig, när vi måste hitta en lösning för att undvika att detskulle uppstå försening utöver den som redan hade uppkommitpå grund av att branschen inte ville ta sitt ansvar. Jag upptäckte mycket snartatt den här frågan liksom frågan om ett pantsysteni på olika sätt hade så attsäga gåtti baklås. Det var faktiskt inte bara batteribranschen som motsatte sigdetta, utan också, fast av andra skäl, kommunerna ochRenhållningsverksförening- Prot.1986/87:46 lOdecember.1986 Jagställde då först till mig själv och sedan till andra frågan hur vi skullehandla för att nå åtminstone något resultat. Jag vill understryka att det dåinte handlade om den bredaste och enklaste vägen att komma fram till en lösningutan om den snabbaste. I de diskussioner som dä fördes med de olika berördaparter som måste förmås att göra någonting kom vi - inte på frivillighetens vägutan med hot och med rätt mycket avpåtryckningar-frain till en lösning ienlighet med den metod som vi nu har föreslagit och som riksdagenfaktiskt enhälligt ställer sig bakom. Jag är tacksam att gör det ochinte ytterligare försenar starten för insamlingen av batterier. Vi fick ocksåde olika berörda parterna att lova att de skulle samverka för att komma i gångutan ytterligare fördröjning om vi kunde få att fatta beslut innandet här årets slut. Det är också så, att om nu fattar de besluten ärKommunförbundet, och batteribranschen förberedda.På många håll har man redan kommit i gång med vad som behöver göras. Vi slår med genomförandet av det här systemet faktisktfast några mycket viktiga principer. Jag tror att det är första gången imiljövården som de kommer att tillämpas i praktiken. En av principerna är denatt den som ägnar sig åt miljöfarlig verksamhet också skall svara förkostnaderna för att klara av de problem som uppstår. Här blir det jubatteribranschen som får bekosta slutdestruktionen av det miljöfarligaavfallet, liksom också delar av informationskampanjen. Kommunerna skall juenbart svara för det som ingår i deras ordinarie renhållning och ingentingannat. Därför menar jag att vi faktiskt inte alls har anledning att be omursäkt med anledning av det förslag som läggs fram. I den situation som vibefann oss i var det här den enda möjligheten att få någonting konstruktivt atthända. Jag har valt att på detta något ovanliga sätt mycket öppetredovisa för kammarens ledamöter hur vi arbetade i den uppkomna situationen.Regeringen kommer självfallet att mycket noggrant följa vad som händer och setill att det blir resultat. kommer jag att sammanträffa med några avstorförbrukarna av batterier för att diskutera med dem. Naturligtvis rör detsig om förberedda diskussioner. Diskussionerna inleds inte vid det tillfället,utan det gäller då att nå resultat beträffande utbyte av batterier i t. ex.landstingets verksamhet. Det är det som de svarar för. Sedan kommer jag naturligtvis att också bevaka attkvicksilverhalten i batterierna sänks på det sätt som har bestämts.Märkningsfrägan kommer att följas upp. Här gäller det att iaktta sedvanligahandelspolitiska regler och ingenting annat. De praktiska och andra problem somvi har haft i kommer vi naturligtvis att lösa, och de uppdrag somriksdagen väljer att ge oss skall vi givetvis utföra. Men jag vill framhållaatt det kan vara så, att verkligheten praktiskt ter sig litet annorlunda än vadman från början tänkte sig. För min egen del undrar jag - jag har ingenförutfattad mening - om det inte för många brukare och många hushåll är så, attlättillgängligheten, effektiviteten och bekvämligheten när det gäller att fååterlämna avfall, inte minst miljöfarligt avfall, kan vara väl så viktig som enpant. Låt oss inte gräla i denna fråga. Jag ser det hela som enpraktisk fråga för att nå effektivaste möjliga insamlingssystem, effektivastemöjliga metoder att komma till rätta med de problem som de miljöfarligabatterierna orsakar. Vi slårfast principen att vi måste få bort sådana här miljöfarliga produkter, och densom håller på med miljöfarlig verksamhet måste stå för kostnaderna och får intevältra över dem på någon annan. AnL 187 (): Jag vill först säga att riksdagennaturligtvis värdesätter att miljöministern är hos oss vid denna sena timma föratt diskutera den här viktiga frågan. Vi känner till de problem som har inträffat ,men vill ändå påminna miljöministern om, att det även om hon inte varmiljöminister då, också fanns 1983, 1984 och 1985. Vi troratt de förslag som har redovisats och som vi har ställt oss bakom kommer att gevissa resultat. När jag hör miljöministerns i många avseenden sympatiskaanförande tycker jag att det är synd att den socialdemokratiska gruppen har enreservation. Det hade varit mycket bra, om vi hade kunnat åstadkomma samling idenna fråga på det sätt som miljöministern talade om. Därför betraktar jagreservationen som en belastning när det gäller att driva frågan framåt. AnL 188 (): Miljöministern talade om att det har funnitsproblem på vägen fram, och vi har naturligtvis förståelse för det. Vi har ocksåförståelse för att batteribranschen inte har varit särskilt lätt att bearbeta.Jag sade också i mitt inledningsanförande att batteribranschen har bedrivit enmycket effektiv fördröjningstaktik. Det har också i många stycken lyckats. Miljöministern tycker inte att vi skall gräla mer omdetta. Det hoppas jag verkligen att vi inte skall behöva göra. har vi grälatlitet grand om detta, och vi har varit osams om vilka åtgärder man skall vidta.Vi har emellertid varit sams om behoven, och vi har varit sams om vilka problemsom tungmetallerna åsamkar människor och miljö. Vi har kommit till olikaslutsatser. Men kommer att fatta ett beslut. Miljöministern harsagt att regeringen kommer att arbeta i enlighet med det beslutet, och någotannat skulle naturligtvis vara en sensation. Men det är också viktigt att dettaarbete sker skyndsamt. Jag vill även tillägga att det finns idéer, och harfunnits , om hur man skulle kunna lösa detta problem genom ettpantsystem. Pantsystemet upplevs ute bland människor mer positivt än andrasystem. Det är också belagt i den utredning som jag har refererat till. Såledeshade regeringen möjligheter att se på också dessa saker. Miljöministern sade att de som smutsar ner skall bärakostnaderna. Men där gör man ju ett avsteg när det gäller konsumenterna somförbrukar batterierna, då man rekommenderar kommunen att lägga en avgift påalla för att täcka kommunernas kostnad för detta vare sig konsumenterna samlarin batterierna eller lägger dem i sopsäcken. Ett pantsystem skulle innebära attde som smutsar ner i naturen verkligen är de som får bära kostnaderna. 1986/87:46 lOdecernber 1986 AnL 189IVAR VIRGIN (m): Jag har tidigare beklagat att regeringen iförhandlingarna inte nådde riktigt ända fram. Jag har dessutom fåttuppfattningen att förhandlingarna i slutskedet kanske mer liknade ett diktat änförhandlingar. Jag tror att om man nu positivt skall arbeta med pantsystemet sågäller det att i förhandlingen med branschen verkligen göra det på ett öppetoch konstruktivt sätt. Får jag först säga att inte bara branschenutan även de andra berörda parterna motsatte sig pantsystemet - av praktiskaskäl av det slag som jag åberopade tidigare här i debatten. Det lönar sig föga att försöka skjuta in någon kil mellanreservanterna oeh regeringen, eller mellan de socialdemokratiska ledamöterna iutskottet och regeringen. Självfallet var de socialdemokratiska ledamöterna ijordbruksut-.skottet de första som jag gick och resonerade med om dessa frågorför att med dem komma överens om hur vi skulle hantera detta i en situafion däralla berörda motsatte sig ett pantsystem. Det kan vara sant att förhandlingarna sedan mera kanliknas vid diktat än vid något annat. Jag åberopade faktiskt 1985 årsriksdagsbeslut, i vilket branschen ålades att på eget ansVar vidta vissaåtgärder. När de inte klarade av det sade jag åt dem att de i så fall fickfinna sig i att det blev på detta sätt -det är riktigt. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet fattas vid morgondagens sammanträde, seprot. Kammaren beslöt att den återståendebehandlingen av de på föredragningslistan två gånger bordlagda ärendena skulleuppskjutas fill morgondagens sammanträde. 13 8 AnL 191 : Jag får meddela att vårt arbetsplenum inleds medvoteringar i de betänkanden som slutdebatterats . Därefter upptas tillbehandling skatteutskottets betänkanden .7, 12 och 9 i nu nämnd ordning. 14 8Anmäldes och bordlades Prot. Skatteutskottetsbetänkande 1986/87:17 En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag, m.m. : 1986/87:61) 15 8 Kammaren åtskildes . 1986/87:46 (Siffrornaavser sida i protokollet) Förstevice talmannen 118, 128, 139, 147 vice talmannen 96, 97, 101, 109, 162, 174 Tredje vice talmannen 41, 49, 54, 73 Allmér, () 118, 123, 124, 128, 148 , () 83, 95, 98 , () 139, 146, 147 , , i (m) 22 , () 119, 130, 134, 136, 149, 151, 152 , () 107, 108, 109, 112 . , () 60, 67, 70 , () 142 , (vpk) 17, 20, 21 Bjelle, () 42, 46, 48 , , i (c) 113, 116 Brunander, () 168, 173 , () 145, 147 , (vpk) 89, 96, 97 , , statsråd 171, 174 , () 146 , () 113, 116 , () 167, 173 Fiskesjö, , tredje vice talman (c) 7, 13, 15 , () 126 , () 85, 96 , () 50, 52 , () 62, 68, 70, 72 , () 110, 112, 115, 116 , () 134, 135, 151, 152 , (vpk) 24 , Everi (s) 103, 105, 107 Hegeland, () 159, 161 , () 143, 147 , () 77, 80, 81 Jennehag, (vpk) 170 , () 106, 108 , () 120, 122, 124, 131, 133 , () 121, 123, 124 Josefson, () 43, 45, 48 , () 156 Kenneryd, () 31, 36,40 , () 162, 166, 167 , () 54, 66, 69, 125 16 , () 41, 45, 48 Nyhage,Hans (m) 3, 12, 16, 20, 21 Prot. ,() 49, 51, 52 1986/87:46 ,Hans, i (s) 99 Poromaa,() 44, 47, 49 Rydle,() 128, 132, 133, 135, 136 ,(vpk) 136 ,() 138 Skårvik,() 57, 68 ,() 5, 13, 16 ,() 32, 37, 40 ,() 155, 162 ,(vpk) 73, 79, 81, 82, 153, 160 ,() 9, 14, 16 ,(vpk) 105 Tarschys,() 26 ,() 87 ,() 27, 34, 38 ,() 71, 72 ,() 30, 35, 39 ,() 102, 105, 108, 109 Virgin,() 164, 166, 167, 174 Östrand,() 92, 97, 99