prot · GA0941 · 1986-12-31 00:00:00 — Vad däremot kritiserar - och där kan jagtill viss del gå henne till mötes - är att man i enskilda domslut inte harbegagnat sig av det eftertryck som lagen medger och att man kanske har sett förmilt på de enskilda fallen. Men detta är också svåra frågor. Där måste man tain bevismöjligheterna och se på vad man lyckats bevisa att en grupp personerhar gjort mot en annan och vilka enskilda inom denna grupp som har gjort vad.Detta är ofta en krånglig fråga, och det är inte alltid som domstolen, även omden är övertygad om att något har skett, kan i juridisk mening bevisa det. Mankan inte heller sänka beviskraven hur lågt som helst. Lagregleringen av vissa sexualbrott Om nu långt om länge har kommit tilluppfattningen att det är bra att man talar mer om de sociala aspekterna och dendåliga kvinnosynen, så tycker jag att det är utmärkt, och jag håller helt medhenne. Jag menar dock att hon i de argumenteringar som hon brukar föra i sådanahär frågor kanske alltför mycket håller sig till den rättsliga aspekten. Jagtror att vi kan mötas i mycket större utsträckning om vi sysslar litet mer -och litet mer balanserat-med just dessa sociala aspekter, den dåligakvinnosynen, de patriarkaliska resterna i samhället osv., för det är dessaförhållanden som det djupare sett handlar om. Man skall inte överskattamöjligheterna att åstadkomma saker och ting med straffskärpningar eller med lagstiftningöver huvud laget, om det gäller företeelser som ligger så djupt i densamhälleliga bottensatsen, så att säga. som kvinnoföraktet ändå gör i detmoderna industrisamhället. AnL 54GUNILLA (): tycker att jag håller mig förmycket till de rättsliga aspekterna. Men eftersom jag arbetar ijustitieutskottet, som ju har att bevaka de rättsliga aspekterna, är det ganskanaturligt att jag uppehåller mig vid dem. Men jag vill också påininna om att jag varmed om att dels arbeta i justitieutskottet, dels fatta beslut häri riksdagennärdet gällde hela 6 kap. . I det sammanhanget förde yi också framjust de sociala aspekterna. De finns med i hela sexualbrottslagstiftningen -det vill jag bestämt hävda. Sedan är jag litet förvånad därför att min uppfattning omstrafflatituderna när det gäller grova våldsbrott och sexuellt utnyttjande intesammanfaller med uppfattning. Enligt min uppfattning ärmaximistraffet för grov våldtäkt , medan däremot maximistraffet försexuellt utnyttjande är . AnL 55 (vpk): Man kan ju döma två brott i kombination. IPiteåfallet kan vi faktiskt allvarligt diskutera om man inte hade kunnat grundaen strängare straffutmätning just på det förhållandet att det sexuellautnyttjandet var förenat med en allvarlig form av misshandel. Detta kan alltsåleda till det strängare straffet. Det förvånar mig att inte harobserverat en sådan sak. AnL 56 (): I sitt förra inlägg nämnde inte Svenssondetta, utan han hävdade då ätt man kunde döma upptill tolv år-om jag intemissminner mig - för sexuellt utnyttjande. Det är alltså inte på det sättet. När det gäller brott i kombination så finns givetvis denmöjligheten. Men i det här fallet har inte domstolarna funnit att de hade ensådan möjlighet, och det är därför som jag vill ha en ändring till stånd. AnL 57JÖRN (vpk): Javisst, men det är ju här ihop saker och ting. Hon vill ha en ändring till stånd ilagstiftningen, när det i praxis redan finns sådana möjligheter som det härgäller. Kritiken riktar sig ju inte mot lagstiftningen som sådan, utan denriktar sig mot att man i enskilda fall har dömt efter en praxis som kanske kananses vara alltför mild. Sedan tycker jag att det vore bra om nu äntligenkunde ge några praktiska uttryck för det synsätt som bör vara naturligt i ettupplyst samhälle - att kriminalpolitik inte bara handlar om straffsatser. AnL 58 (): Eftersom den här lagstiftningen har prövats idomstol, kan vi från sida inte hävda att domstolen har dömt fel. Vadvi här kan göra är att åstadkomma en förändring i lagstiftningen, och det ärdet som jag tycker att vi bör göra. AnL 59 (vpk): Det är ju faktiskt så, att domstolar underintryck av den allmänna politiska diskussionen kan, inom de ramar som är givna,tillämpa strängare bedömning av den här typen avfall. Det ingår i domstolarnasfrihet att göra en sådan ändrad bedömning av hur de bör handla i praxis. Fördet behövs inga allmänna rop på högre straffsatser. Att jag argumenterar så intensivt mot hela det härstrafftänkandet beror ju på att om man börjar med det på ett område, så spriderdet sig över hela kriminalpolitiken. Då kan detta leda till en icke önskvärdutveckling. Det leder också till att hela diskussionen går snett. De viktiga,mer djupgående, psykologiska och sociala, aspekterna kommer bort i den typen avdiskussion. Det är i någon mån vad som här har skett, och det är därför som jaghar tagit mig friheten att uppträda i debatten så som jag har gjort. AnL 60 (): Jag vill slutligen uttala mitt förtroende fördet svenska domstolsväsendet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet fattades efter debatten omkulturutskottets betänkande 5.) AnL 61 TALMANNEN: , Kammaren övergår nu till att debattera justitieutskottetsbetänkande 6 om snatteriavgift. AnL 62BJÖRN KÖRLOF (m): Snatterierna är en allvarlig kriminalpolitiskfråga; som särskilt har diskuterats mycket. År 1980anmäldes ca 35 000 snatterier här i landet, - alltså -drygt 57 000. Detinnebär alltså nästan ett fördubblat antal brott . Det är svårt att uppskatta det totala värdet av de varorsom snattas. var omsättningen i detaljhandeln ca 168 miljarderkronor. Det totala svinnet uppskattas av handelns företrädare till ,varav , dvs. omkring 1,7 miljarder, anses vara hänförligt till snatteri.I varuhuset här i uppgick svinnet till intemindre än ca . Enligt företagets beräkningar är ungefärhälften av detta belopp att hänföra till snatteri. Mänga butiksägare är mycket oroade över utvecklingen. Dethar förekommit att affärsinnehavare utkrävt s. k. snatteriavgift, dvs. de hartagit betalt av de snattare som de har kommit på. När det gäller fråganhuruvida detta är rättsligt riktigt finns det inget domstolsavgörande som ärfärdigprövat. Det är begripligt att många affärsinnehavare på olika sätt villförsöka freda sig mot snatterier, men det är här fråga om ett beklagligt teckenpå sviktande tilltro till statens förmåga att skydda medborgare och företag motbrott. Under alla förhållanden är det ju ytterst konsumenterna, dvs. vi alla,som förlorar på snatterierna. Affärsinnehavarna tvingas kompensera sig förstulen egendom och höjer priserna på varorna. Snatteri kan beskrivas som ett mindre allvarligt fall avstöld. Enligt kan snatteri leda till böter eller fängelse . är det värdet av den stulna egendomen som bestämmer ombrottet skall anses som stöld eller snatteri. Enligt riksåklagarensrekommendationer går värdegränsen vid . Det är emellertid inte säkert att en snattare som upptäcksoch polisanmäls får något straff. En polisman har nämligen rätt att lämnas, k.rapportefte'rgift och nöja sig med ett påpekande till den felande. Detta kanske om det enligt polismannen är uppenbart att endast böter skulle komma attutdömas och brottet verkar obetydligt. I praktiken förekommer det ofta attrapporteftergift sker om det snattade föremålet är värt . Ompolismannen nöjer sig med en erinran till snattaren sker inte heller någonregistrering av brottet. Det kan antas att en snattare inte kan påräkna ettflertal rapporteftergifter från samma polisman. Men om snattaren begår nyastölder på annan plats och nöjer sig med varor värda . så finnsdet, herr talman, goda möjligheter för honom att helt straffritt begå brott vidupprepade och åter upprepade tillfällen. Enligt polisen här i ärdetta mycket vanligt, särskilt bland ungdomar. Det är inte säkert att något straff följer även ompolisrapport upprättas och överlämnas till åklagare. En åklagare har nämligenenligt rätt att meddela åtalsunderlåtelse. Detta kan bl. a.ske under förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresseinte åsidosätts och det kan antas att brottet bara kan leda till böter. Allmäntuttryckt gäller att åtal bör underlåtas om åklagaren finner att brottet vid ensamlad bedömning kan anses ha ringa straffvärde. Det tillgripnas värde harbetydelse också vid den bedömningen. Ju lägre värdet är, desto starkare skälför åtalsunderlåtelse. Riksåklagaren har förklarat att en värdegräns på 50 kr.vid bagatellartade snatterier av engångsnatur kan godtas. Av de 4 902 personersom meddelades åtalsunderlåtelse med stöd av 20 kap. 7 § första stycketrättegångsbalken var mer än hälften misstänkta för snatteri. särskildaåtalsregler för ungdomar mellan . Det verkar genom dessa regler tyvärr som om en nynormalnorm håller på att grundläggas. Snatteri anses-en del undersökningartyder på det-i breda grupper av såväl vuxna som ungdomar som mer eller mindreacceptabelt. Det måste bli en ändring på detta. Riksdag och regering måste påolika sätt klart deklarera att snatteri är stöld och att stöld inte ärgodtagbart. För att budskapet skall nå fram krävs bl.a. lagändringar, skiftandeåtgärder från olika myndigheter och en aktiv opinionsförmedling i familj ochskola. Även affärsinnehavarna själva har naturligtvis ett ansvar. föreslog i sitt betänkande Stöld i butik,att det skulle införas ett system med ordningsföreläggande vid snatteri, dvs.att det skulle ske en överflyttning av besluten från åklagarna till polisen. Iett stort antal fall borde ett ordningsföreläggande kunna utfärdas ochgodkännas i omedelbar anslutning till brottet. Ordningsföreläggande skulleanvändas vid okomplicerade, erkända snatteribrott som lämpade sig för enförenklad hantering. Men om snatteriet skilde sig från normalfallet, exempelvisgenom att en särskilt raffinerad metod användes eller om värdet av det stulnaöverskred , som stöldutredningen då föreslog, skulle ärendet påsedvanligt sätt handläggas av åklagaren. Ordningsbot skulle utfärdas i form avdagsböter, som borde stå i en viss proportion till det stulnas värde. var det lämpligt att böterna blev ungefär dubbelt sä höga somtillgreppsvärdet. Vi moderater anser att det system somutredningen föreslog i princip är bra och att det närmare bör övervägas. Vimoderater har också i andra sammanhang framhållit att det har ett särskiltstort värde - särskilt gäller detta unga människor - om ett straff på ett brottkommer efter det att man har begått gärningen. Ett system medordningsbot skulle uppfylla det kravet. Utredningen föreslog också att polismän skulle ha kvar sinrätt att meddela rapporteftergift. I denna fråga har vi moderater en någotavvikande uppfattning. Det är tänkbart att systemet med rapporteftergift börfinnas kvar, men i så fall måste tillämpningsområdet minskas drastiskt. När detgäller snatteri skall enligt vår mening rapporteftergift sällan kunna ske.Skall vi hejda ökningen av snatteribrotten måste de konsekvent bestraffas genomOrdningsföreläggande. Allmänheten måste veta att på snatteri följer straffpraktiskt taget utan undantag. Det är vidare nödvändigt att skärpa reglernavad gäller åtalsunderlåtelse. Socialdemokraterna har i så sent som1984 genomdrivit lagändringar som väsentligt utvidgade området för åtalsunderlåtelse.Nu måste en ändring ske. Utgångspunkten skall vara att brott alltid skallföljas av en reaktion från det allmännas sida. Det bör också genomföras sådana lagändringar att vidåterfall i snatteri ett hårdare straff kan utmätas. Som jag anfört finns en oroande tendens att ungdomar iökad utsträckning gör sig skyldiga till snatteri. När det gäller ungdomar under15 år är något straff inte aktuellt, eftersom de är under straffmyndig ålder.Det är då av största betydelse att det sker en kontakt mellan polis, socialamyndigheter och den unges föräldrar. De sociala myndigheterna måste i ökadutsträckning - i förening ined föräldrarna - inskärpa hos ungdomar som gjortsig skyldiga tillsnatteri att det är fråga om ett brott, ett allvarligt brott och att beteendetinte kan accepteras. I justitieutskottets betänkande nr 6 omsnatteriavgift finns en reservation, nr 1, av utskottets borgerliga ledamöterutom.Sven Munke, som har en annan syn på detta och själv kommer att utvecklasin talan. Reservation 1 gäller utredning om ordningsbot vid snatteribrott, ochjag yrkar bifall till den reservationen. AnL 63HELGE KLÖVER (s): Snatteri och butiksstölder är ett allvarligtproblem, och i det här betänkandet är utskottet enigt om att slå fast att det ärutomordentligt viktigt att få ned antalet sådana brott - detta av flera skäl. Butikssnatterierna medför stora förluster för handeln,förluster som konsumenterna i andra hand måste betala. Snatteribrottsligheten medför också andra allvariigaproblem, t. ex. att det i vissa kretsar skulle kunna sprida sig enföreställning om aft butiksstölder inte skulle vara särskilt kriminella och attde inte beivras av samhället. Dessutom är en oroväckande stor del av snattarna ungdomar,för vilka det finns risk att butikstillgreppen utgör början till enallvarligare brottslighet. Det är således en angelägen uppgift att komma till rättamed butikstillgreppen. Frågan om vad som börgörashar varit föremål för omfattandeutredningar . Dessa utredningar har varit eniga om att det är enuppgift inte bara för det allmänna utan även för handeln själv att med olikabrottsförebyggande insatser bringa ned snatteribrottsligheten. Mycket har ocksågjorts på flera håll från handelns sida. Det används stöldskyddssystem i ökadomfattning. Bevakningen har blivit bättre på sina håll i butiker och varuhus. Jag vill också nämna det samarbete på lokal nivå som förnärvarande pågår mellan företag, åklagare, polis, sociala myndigheter, skolorm.fl. och som fått namnet Närkamp 85. Dessa kampanjer har haft en positivverkan på utvecklingen när det gäller att stävja snatteri. Det har redan kunnatkonstateras på flera orter. Denna modell med temporära aktioner avnärkampsgrupper kan bli ett utomordentligt tillskott i kampen mot butiksstölderna.Den kan säkerligen bidra till att utvecklingen vänds i rätt riktning. Men självfallet kan,staten aldrig frånsäga sig sitt ansvarnär det gäller att förebygga och beivra brottslighet, och det gällernaturligtvis även butiksstölderna. Samhället måste dock markera sittavståndstagande från denna typ av brott och reagera på ett snabbt och tydligtsätt. Att beivra brott får aldrig bli uppgifter som läggs ut på privata organ. Därför yrkar utskottsmajoriteten avslag på reservationenav , där det föreslås att en utredning bör komma till stånd i syfteatt göra det möjligt att kräva upptäckta snattare på en kontrollavgift. Två utredningar har diskuterat frågan om kontrollavgifter,brottmålsutredning och stöldutredning. Båda utredningarna haravvisat tanken på införande av kontrollavgifter vid snatteri. Ett system med kontrollavgifter skulle enligt min meningleda till att samhällets rättsmaskineri kopplas bort i många fall där etträttsingripande ur kriminalpolitisksynpunkt är befogat; Det skulle kunna leda till att sådana personer som sättersnatteriet i system skulle kunna köpa sig fria med en kontrollavgift, och dettycker jag vore svårt att acceptera. I motionen görs jämförelse med den särskilda avgift somallmänna kommunikationsföretag enligt lag har rätt att kräva av den som saknargiltig biljett. Motionären rnenar att lika villkor borde kunna skapas när detgäller möjligheter att ta ut kontrollavgifter. Men det är enligt min mening avsevärda skillnader iförutsättningarna att hantera ett sådant system mellan ett trafikföretag ochhandeln. Svårigheterna ligger i att det måste finnas en objektiv grund förkontrollavgiften. Trafikföretagen har ju valt att låta frånvaron av giltigbiljett utgöra en sådan grund. För affärsföretagen skulle underlåtenheten att visa upp envara och betala för den vid kassan, innan kunden lämnar affären, grunda anspråket på en kontrollavgift. Detta innebär en betydande skillnad i förutsättningarna.Kontrollen från affärens sida måste nämligen äga rum först sedan kundenpasserat kassan, medan trafikföretagets kontroll kan göras så snart den resandehar tagit företagets tjänster i anspråk. När det gäller trafikföretag är detendast personal med lång erfarenhet av kontrolltjänst som har befogenhet att taut dessa tilläggsavgifter. Inom handeln är som bekant företagsstrukturen mycketolika, alltifrån stora varuhus till små butiker. Det förefaller stötande att vi i lag skulle ge enskildapersoner, som bedriver handel eller är butiksägare, rätt att ta ut en avgiftsom till sin konstruktion har nära anknytning till en offentligrättsligsanktion. Med detta yrkar jag således avslag på reservatiori nr 2,som bygger på motionen. Jag villockså något kommentera reservation nr 1, i vilken föreslås att skullege regeringen till känna att en utredning borde göras i syfte att införa ettsystem med ordningsbot vid snatteri. Förslaget i den reservationen har inte någonförankring i den aktuella motionen. Reservanterna hänvisar tillstöldutredningens betänkande, vari föreslogs att ordningsbots-systemet bordekunna användas vid okomplicerade snatterier och där det rörde sig om begränsadevärden. förslag fick dock ganska allvarligkritik vid remissbehandlingen från både principiella och praktiska synpunkteroch har inte föranlett något lagförslag. Frågan om ordningsbot har således ganska varitföremål för en omfattande utredning, vars betänkande remissbehandlades av enlång rad organisationer. Alla de skäl som kan anföras för eller emot införandeav ordningsbot finns således redan hos regeringen. Dessutom vet vi ju genom regeringens skrivelse 1986/87:21om åtgärder mot vålds- och egendomsbrott och genom ett interpellationssvar avjustitieministern att frågan om åtgärder mot snatteri äraktualiserad inom . Det finns enligt min och utskottsmajoritetens mening ingaskäl att begära en ny utredning om en fråga som är så grundligt belyst somfrågan om ordningsbot vid snatteri. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan ibetänkandet och avslag pä reservationerna. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 64 () replik: Även om rubriken på reservation 1 lyderUtredning om ordningsbot vid snatteribrott, så behöver detta inte föranleda parlamentarisk utredning om det hela; Det är riktigt som att ett betydande material finns och att utredningen kan gå snabbt. Vi harbara gjort följande skrivning i reservationen: "Förutsättningarna för införandet av ett system medordningsbot vid snatteribrott bör således enligt utskottets mening bli föremålför närmare överväganden." Detta innebär att man mycket snabbt kan gå tilllagstiftning. Jag håller med om att det finns en delprincipiella svårigheter när det gäller ordningsbot i samband med snatteri. Menman måste väga detta mot den oerhörda mängd brottslighet som det här rör sig om- det gäller tiotusentals och åter tiotusentals brott . Att gå fram påden väg som vi följt och arbeta med polisanmälan, åtalsprövning,eventuellt rapporteftergift eller åtalsunderlåtelse belastar rättsväsendet påett sätt som inte är acceptabelt när det gäller ett så stort antal mål som idetta fall. Man måste då överväga om det finns möjligheter att användasig av ett system som i okomplicerade och enkla fall, utan att man gör avkallpå rättssäkerheten, ändå leder till en ganska snabb och märkbar reaktion, såatt snatteribrottsligheten kan nedbringas. Och ordningsboten har den fördelenatt polismannen på platsen kan skriva ut denna, och det blir alltså en påtagligreaktion på en gånggentemot snattaren. Ordningsboten har-jag håller med om det- vissa nackdelar men alltså även betydande fördelar, och jag tycker attfördelarna överväger. AnL 65 FIELGE KLÖVER (s) replik: En allvarlig erinran mot ordningsbotssystemetvar att man jämställde det med företeelser som vi anser vara uttryck för enganska låg kriminalitet - parkeringsböter osv. Men anledningen till att fråganom ordningsbotssystemet kommit upp var ett förslag från . Ävendär är man numera något tveksam till systemet, och detta av olika skäl. En lösning som kommit till synes och som aviserats avjustitieministern är det nya förslaget till bötessystem. Jag syftar påförslaget om relationen mellan penningböter och dagsböter som framlagts avfängelsestraffkommittén. Man överväger i departementet om detta möjligenskulle kunna vara öppningen till ett system som löser frågan. Det skulle kanskeinte vara av typen ordningsbotsföreläggande, men det skulle vara någonting iden riktningen eller någonting som har ungefär samma effekt. Frågan är alltså under allvarligt övervägande från olikautgångspunkter i departementet, och behov av att utreda ytterligare alternativhärvidlag föreligger enligt min mening inte. AnL 66BJÖRN KÖRLOF (m) replik: Om justitieministern håller på att hitta ett Columbiägg här och är på väg att framlägga förslag för , så får vi väl taställning till detta när det kommer. Men vi har ju inte sett förslaget ännu -om justitieministern nu har hittat pä någon ny och helt fantastisk variant närdet gäller hur man skall utforma ett bötessystem så att det passar in här.Visar det sig att förslaget är bra, får vi naturligtvis se pä det när detkommer. Men är läget det att socialdemokraterna inte harnågonting att komma med. utom detta som det sägs att man håller på med ijustitiedepartementet. Men den här frågan har ju diskuterats ,och snatteribrottsligheten har bara ökat och ökat . Det är alldelesuppenbart att nu måste någon åtgärd vidtas som leder till att potentiellasnattare får klart för sig att det blir en ganska påtaglig reaktion ,om man snattar och fortsätter att snatta. Särskilt viktigt är detta givetvisnär det gäller unga människor. Det är helt tydligt i våra storstäder att detfinns ungdomsgäng som har satt snatterierna i system, och detta mönster måstebrytas. Socialdemokraterna står, såvitt jag kan förstå, i stortsett tomhänta här när det gäller att framlägga något förslag eller vidtanågon åtgärd för att komma till rätta med problemet. AnL 67HELGE KLÖVER (s) replik: Jag vill till detta säga att det pågår enganska intensiv verksamhet på många skilda områden för att komma till rätta medbutiksstölderna. bjöd justitieministern in handelnsrepresentanter och många andra intresserade till en överläggning i dessafrågor. Det resulterade i att vi på ett 70-tal platser har Närkampsgrupper igång mot snatteriet, där olika samhälleliga organ samarbetar. Jag vill bara citera vad verkställande direktören iSveriges skrev i en ledare i tidningen för någorivecka sedan: "Handelns ansvar är inte mindre, men alla inseratt det är ett samhällsproblem som vi alla är delaktiga i, där vi alla harskyldighet att medverka. Inte minst frän statsmakterna har attityden blivitpositiv, ja engagerad. Det gäller bl.a. regeringen, men även företrädare förandra politiska partier." Rubriken på ledaren var "Optimism införstöldfrågorna". Så har tydligen kommit underfundmed att det finns ett verkligt intresse från regeringens sida att komina tillrätta med dessa problem och att intresset har funnits . , att det föreligger ett totalt ointresse och att visocialdemokrater är oengagerade, stämmer inte med den verklighet som branschenupplever. vice talmannen anmälde attBjörn Körlof anhållit att till protokollet fä antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. AnL 68SVEN MUNKE (m): Det betänkande som vi nu behandlar baserasjupå en enskild motion. Men sedan har en mängd synpunkter kommit till, och de hartydligen betytt mer än själva motionen, om jag skall döma efter den del avdebatten som förevarit. Bakgrundentill motionen är ungefär följande. En rättschef i gick via TT ut ochsade att de butiksägare som tar ut s. k. snatteriavgifter av dem som blirertappade med att ha stulit i en affär kan dömas för utpressning. Det ärfaktiskt inte riktigt på det sättet, och det har väl gjorts någon liten ändringav rättschefens påstående. Man kan ju inte dömas för utpressning om man tar uten avgift. Jag vill också understryka att det är ingenting i lagen som sägeratt det skulle vara förbjudet att ta ut en avgift för att bekostaadministration o.d. vid snatterier, utan det kan man mycket väl göra.