prot · GA09130 · 1986-12-31 00:00:00 — Den skattepolitik som socialdemokraterna för leder till enökad maktkon-certtratiort med förmånliga skatteregler för exempelvisförsäkringsbolagen, löntagarfonderna och AP-fonderna, som blir allt störreägare och får alltmer att säja till om. Kan en sådan skattepolitik vara gynnsamför de mindre företagen, som ni talar så vackert om? Det skulle vara intressantatt få veta, om den .politik som leder till ökad maktkoncentration, bl, a, inomde företagsformer som jag nämnde, är förenlig med talet om att föra ensmåföretagsvänlig politik. Det tillhör i alla fall näringsutskottets område. 69NILS () replik: Jag har ingenting att erinra mot att ErikHovhammar talar om skatter - naturligtvis inte. Men jag drar därav slutsatsenatt han lider argumentrtöd när det gäller ämnet för , dvs, vad rtäringsutskottethar uttalat i anslutrtirtg till propositiorten om näringspolitiken för1990-talet. Har man inget att säga om hunden kan man ju möjligen försöka prataom katten. Jag tror att missförstod vad jag sade omplanering. Det berodde väl på att jag som vanligt mumlade i största allmänhet!Skälet till att man behöver en vidgad planering frän samhällets sida är detstora utbildningsbehovet - gymnasial utbildning åt alla, som uppenbarligen ären nödvändighet inom industrin. Det kan inte företagsamheten planera. Där krävsdet insatser från samhället. Jag är övertygad om att förhållartdet är precisdetsamma när det gäller forskning och utveckling. Skulle den allmännaforsknirtgen vara företagsstyrd skulle den nog få lätt för att flyga över tillexempelvis : fick inget svar på sina frågor. Det berorpå att vi tillämpar principen att besvara frågor i den ordning de ställs. Självhar jag inte fått svar på min fråga om vad en social marknadsekonomi är ellerkan tänkas vara, hur den kan fuugera och med vilka styrmedel dert förs. har ingen replik kvar varför jag inte kan avkräva honom något svar ,men vi kan ta upp frågan . I min iver, fru talman, att hålla taletiden glömde jag attyrka bifall till utskottets hemställan, vilket jag gör . Förste vice talmannen anmälde att ochChrister Eirefelt anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägderätt till ytteriigare repliker. Det är nu regeringen presenteradepropositionen om industriell tillväxt och förnyelse, den s.k.förnyelsepropositioncrt. Jag kan med tillfredsställelse konstatera att vi iSverige därefter har haft en period av god tillväxt och förnyelse inäringslivet. Den positiva utvecklingen finns utförligt dokumenterad iårets näringspolitiska proposition, men också i OECD-granskningar, i enomfattande analys frårt det välkärtda och många flergenomgångar av dert svenska ekonomin. Alla pekar de på att det svertskanäringslivet genomgått en snabb och positiv förändring. Enligt samstämmiga rapporter har produktionstillväxtenvarit hög, inflationen bringats ned och exporten ökat. Våra utländska bedömarehar med viss förvåning och inte så liten beundran kunrtat konstatera att dennapositiva utveckling har åstadkommits parallellt med ett vaktslående om dengenerella välfärdspolitiken och en kraftig minskning av arbetslösheten. Vi har mött svåra problem inom varvsindustrin,stålindustrin, gruvindustrin och delar av den skogsbaserade industrin. Somalla väl känner till har också omfattande förändringar ägt rum. Särskildainsatser i Bergslagen, och samt stora generella insatser inomramen för regionalpolitiken har gjorts för att lindra verkningarna av densnabba omstruktureringen.Våra internatiortella bedömare ger oss mycket beröm för allt vi har åstadkommit.Vi har lyckats bra med att omstrukturera utan att människor och orter - somskett i många andra länder- drabbats orimligt hårt. Genom arbetsmarknads- ochregionalpolitiska insatser har de utsatta orterna och människorna getts en nyframtid. Det är i denna positiva och konstruktiva andasom regeringen presenterat propositionen med riktlinjer och förslag för"Näringspolitik inför 90-talet". Det är i detta gynrtsammanäringslivsklimat som grunden för ett framtida, långsiktigt konkurrenskraftigtsvenskt näringsliv skall läggas. Innan jag kommenterar regeringens näringslivspolitiskaproposition vill jag dock peka på ett orosmoln. I dokument, iBrooking-rapporten och i regeringens egna bedömningar har de positivabedömningarrta kompletterats med ett kraftigt varingstecken: den snabbainhemska kostnadsutvecklingert! Vår inhemska konstnadsstegring är väsentligt snabbare änvåra konkurrentländers: Om denna utveckling fortsätter, riskerar vi att återhamna i ett läge med försämrad konkurrenskraft och förlorade marknadsandelar,ökat tryck på strukturomvandling och växande arbetslöshet. I min bedömnirtg av utvecklingen inför 1990-talet har jagutgått ifrån att arbetsmarknadens parter tar sitt ansvar förkostnadsutvecklingen i det svenska närirtgslivet. Det är utifrån antagandet attparterna skall kunna skapa en sådan allmänt godtagbar ekortomisk situatiort somregeringen har dragit upp riktlinjerna för näringspolitiken. Syftet är attgenom en offensiv näringspolitik åstadkomma en fortsatt god, långsikfigtillväxt genom att främja förnyelse och omvandlirtg inom industri- ochtjänstesektorn. I propositionen om "Näringspolitik inför90-talet" har regeringert anlagt ett brett perspektiv pånäringslivsfrågorna. Vid de kontakter som regeringen har med stora och småföretag samt med de fackliga organsationerna inom alla näringar, diskuterasaldrig möjligheterna och problemen isolerade från varandra. Utbildningsfrågor,transporter, skatter, krångel, teknikutveckling m.m. sätts in i ett större näringspolitisktsammanhang. I näringslivet talar man inte heller om gränser mellan industri-och tjänsteföretag. Alla delar av näringslivet har samma betydelse för attskapa en god inhemsk och internatiortell kortkurreuskraft. Mot dertna bakgrund har det varit naturligt att i dennäringspolitiska propositionen ta upp skatter, finansiering, utbildning,energi, transporter m.m., även om dessa områden ligger utanförindustridepartementets direkta ansvarsområde. Det finns helt säkert flerområden som har betydelse för näringspolitikert och fler områden som påverkarnäringspolitikert . Jag har också med intresse och sympati lyssnatpå de olika partiernas närirtgspolitiska talesmärt här , och de har gettuttryck för detta i sina inlägg. Det gäller inte minst Svenssort. Regerirtgen vill således samlat ge sin syn påhur dessa områden inverkar på näringslivets tillväxt och förnyelse och påvilket sätt regeringen tar hänsyn till näringslivets behov, när förslag inomdessa områden utformas. Detta bredare perspektiv markeras vidare av att regeringenvalt att tala om närirtgspolitik i stället för som tidigare industripolitik.Härvid markeras tjänstenäringarnas stora betydelse. Regeringen har i detta breda perspektiv klarlagt vilkavägval som gjorts inom flera viktiga näringspolitiska områden. Valet mellan planering och marknadsstyrning är engenomgående fråga i propositionert. I den tredje vägens politik fattas beslutenute i företagen, nära kunder och producenter. Ett decentraliseratbeslutsfattande har i de flesta fall avgörande fördelar framför ert mercerttral planering. Men när marknaden inte fungerar, har regeringen aldrigtvekat att ingripa. Detta är en inställrtirtg som vi inte viker ifrån. Regeringen föreslår riktlinjer för det framtidahandlandet, när orter och regioner drabbas av nedläggningar ochsysselsättningsproblem. Här är det svåra valet mellan planering och marknadsärskilt påtagligt. Regeringen är fast besluten att inte subventiorteralångsiktigt olönsam produktion. 1970-talets miljardrullning får irtte upprepas.När orter drabbas och jobben hotas är principert dert att man i första handskall lita till de befintliga arbetsmarknads- och regionalpolitiska medlen. Isärskilt besvärliga fall kan ytterligare insatser sättas in för att främjaorten och stödja de människor som drabbas. Oberoende av hur krisen möts är detför en socialdemokratisk regering självklart att ingen anställd eller ort skalllämnas utan åtgärder! Vi har under dessa år visat att vi menar allvar med dettaåtagande. En viktig fråga för som industriland är valetmellan ett irtternationellt beroende och en natiortcll självständighet.Sverige säljer hälften av irtdustriproduktionen på export, och ca 320 000personer är anställda i svenska företag utomlands. Ungefär 100 000 anställdafinns i utlandsägda företag i . Denna påtagliga internationellainriktning av det svenska näringslivet har i hög grad bidragit till en gynnsamutveckling av den svenska industriproduktionen och den svenska industrinsförmåga att betala höga reallöner i . Men ett internationellt beroendehar avigsidor. Regeringert har i propositiorten noga diskuterat för- ochnackdelar. Svenska företags investeringar utomlands skall vaksamt följas genomdirekta kontakter med berörda företag och genom en utvecklad statistik. Genomförvärvslagstiftningen, som utförligt beskrivs i propositionen, kommerregeringen även framgent att i varje enskilt fall ha möjlighet att granskautförsäljningar. finns ingen anledning att ensidigt betraktainternationaliseringen av det svenska näringslivet som ett problem. I propositiortenslår regeringen fast att handlingsberedskapen'irtför förärtdringar i negativriktning bibehålls, som vissa förslag till förenklingar presenteras. Även när det gäller avregleringsarbetet står regeringeninför avvägningsproblem. Den s. k. normgruppen har arbetat helhjärtat för attfå tillstånd förenklingar. Hela den offentliga sektorn präglas av enambition att förenkla och avreglera. Betydande framsteg har uppnåtts i dettaarbete inom t.ex. valutaregleringen, transportnäringen och glädjande nog ocksåinom näringspolitikens område, där vissa stöd avskaffats och regler gjortsenklare. Förenklingsarbetet drivs vidare med oförminskad ambition. Men jag villpåpeka att förenklings- och avregleringsambitionen aldrig får sättas före säkerhet,hälsa och miljö! En av de viktigaste bitarna av näringspolitiken ärnyföretagandet och småföretagsutvecklingen. När marknaden inteförmårskapatillräckligt goda villkor för nystartande och teknikutveckling, tvekar interegeringen att gå in Jag kan instämma i det sade om småföretagensbetydelse för vår ekonomi och vårt land. Regeringens linje är attsmåföretagandet skall uppmuntras! Flertalet av näringspolitikens frågor berörpå ett ellerannat sätt småföretagen. Avreglering, utbildning, transporter,finansiering - alla påverkar.de småföretagarens vardag. De regionala utvecklingsfonderna fortsätter sinframgångsrika verksamhet med starta-eget-kurser. Jag hoppas också att vi skallfå se mera av kvinnligt företagande, urtgdomskooperativ, innovationsföretag ochnya idéer, som föder nya företag. Ett högt nyföretagande tillhör det viktigasteför ett industriland som . Därför är det mycket glädjande att vi i daghar ett högt nyföretagande i vårt land. har det bildats 60 000 nyasmåföretag, och det är ett rekord som vi alla bör vara belåtrta med. Skatterrta är alltid en viktig fråga. Här tvingasregeringen till en avvägning mellan fördelningspolitiska och mera snävtekonomiska motiv. Det är den nuvarartde regeringen inte ensam om att göra. Nären regering förra gången lade fram omfattande förslag på det området,konstaterade den då sittande folkpartiregeringen att de fördelningspolitiska argumentcrtfick ta över de argument som man hade kunnat redovisa för en särtkrting avskattesatserna i förmögenhetsbeskattningen för småföretagarna. Man insåg påfolkpartihåll, när mart satt i regerirtgsställning, att det här inte var någonenkel fråga utan att det var en avvägning mellan fördelrtirtgspolitik ochsrtävt ekonomiska motiv. har till uppgift att bl. a.ta fram ytterligare underlag i just beskattningsfrågorna för småföretagen. Omförhållandena skulle visa sig sådana att nyföretagande och expansion hämmas,kommer regeringen att ingripa! är situationen i näringslivet god. Densäkraste irtdikationen på detta kommer från företagarna själva. Det gäller intemirtst småföretagarna. I den s. k. Företagsbarometern ger landets småföretagareuttryck för en glädjande optimism. har de exporterande småföretagenutvecklats positivt. Men ser äveu de rikfigt små, hemmamarkrtadsirtriktadeföretagen ljust . Framtidstron är så stark, att problemet för dagentycks vara en brist på arbetskraft! Om vi ser till småföretagarrtas egna bedömningar, somöverensstämmer med regeringens analyser, står det klart att regeringen idagsläget lyckats väl i avvägningarna mellan fördelningspolitiska och snävtekonomiska mål. Men arbetet på småföretagsomrädet fortsätter. Det som är brakan bli ännu bättre! Småföretageu har ert stor betydelse i ekortomioch näringsliv. Småföretagen är framgångsrika i vårt land . Det sägerde ju också själva. Jag vill gärna tillägga, fru talman, att när jag harlyssnat på , och just påavsnittet småföretag, undrar jag om vi inte har två utvecklingar i landet, ertsom de tre borgerliga företrädarrta tecknar och en utveckling somöverensstämmer med verkligheten. Jag känner inte igen utvecklingen i ide borgerligas beskrivningar av näringslivet och företagsamheten . En mycket stor satsning görs inom ramen för det s.k.informationsteknolo-giprogrammet. Totalt föreslås ca 600 milj. kr. Regerirtgertförvärttar att rtäringslivet skjuter till nästan lika mycket för att främjautveckling av ny teknik inom informationsteknologiområdet. Prot.1986/87:130 Det betyder att det nya programmet, som i dagskall artta, omfattar satsrtingar på över 1,1miljard kronor. Det är ingen liten summa, w. . .... som satsas på informationsteknologin i . ordinarieanslag på i stöd till teknisk forskning och utveckling.Detta är en avsevärd reell förstärkning av STU:s resurser och möjligheter somregeringen har gett i propositionen. Vi gör alltså nu en stor satsning påteknisk forskning och utveckling. Teknikpolitiken utgör något av en spjutspets i denoffensiva näringspolitiken. Här har vi, menar jag, knappast något val. Enfortsatt god internationell konkurrenskraft förutsätter en väl utveckladförmåga att utnyttja den nya tekniken. Svensk industri har också visat, att dennya tekniken kan tas i bruk för att utveckla miljövänliga energisystem,tillverka medicinska produkter, produkter för rening av luft, och mycket mer. Jagvill gärna ge en eloge till svensk industri, till de anställda, tillföretagsledarna, till forskare och tekniker för den goda lyhördhet de visat föratt utveckla och förnya, för att visa att den nya tekniken ger oss möjligheter. Men, fru talman, vi har problem också i svensktnäringsliv. Allt går inte som på räls. Himlcrt är inte molnfri. Jag har redanpekat på den snabba inhemska kostnadsutvecklingen. Vi har brist på tekniker,och brist på kvalificerade yrkesarbetare, och den regionala obalansen är på vägatt bli ett flaskhalsproblem för tillväxt och industriell utveckling. Men jagvill fästa kammarens uppmärksamhet pä ett fenomen som jag ser som ettallvariigt problem i svertskt näringsliv och det är de s. k. klipparnashärjningar. Jakten på allt högre, srtabbare och spektakulära vinsterär ett hot mot den seriösa industriverksamhetcrt och ett hot motindustrialisterna i svenskt näringsliv. Om denna utveckling fortsätter, kanviktiga industrisatsningar stoppas av allt högre krav, som sätts upp av kapitalplacerareoch penning-hartdlare, som räknar avkastningen per kvartal. Många av dem harringa förståelse för att industriell verksamhet är en fråga om uthållighet ochlångsiktighet. När vinster och avkastning mäts så kortsiktigt,omöjliggörs ert långsiktig bedömning av investeringsobjekten. När varje kronavarje kvartal måste ge maximal och ständigt stegrad avkastning, då blirresultatet att många industriella investeringar aldrig kan prövas på ett sättsom är nödvändigt för industriinvesteringar. Ägandet i näringslivet har varit föremålför mänga och snabba förändringar. Ofta är det en fördel med nya ägare, om denya ägarna avser att långsiktigt verka i företaget. Men när nya ägare villagera och ändra arbetsvillkoren, bara för att komma i åtnjutande av snabba ochnya pengar, är ägarförändringarna naturligtvis negativa. Då skadar deföretaget. Sådana ägarförändringar skapar enbart osäkerhet ochnervositet hos företagsledningar och anställda. Och de nya ägarna kullkastarinvesteringsplaner och bromsar industriella satsningar som inte tillräckligtsnabbt ger de höga vinsterna. De industriella satsningarna skadas naturligtvisom penning-placerarna bara är ute efter att snabbt få högre aktiekurser, så kan handla på nytt och tjäna nya miljoner. Näringslivet präglas inte av välgörenhet - marknaden ärhård. Boksluten '- visar om verksamheten bedrivitsrationellt och om det finns en efterfrågan på företagetsprodukter och tjänster. Så är det och skall det vara i en marknadsekonomi.Också industriella satsningar måste vara lönsamma. Det jag höjer ett varningensfinger för är tendenserna, som leder bort från ett långsiktigt agerande.Industriella satsningar är långsiktiga. Det måste finnas en uthållighet, envilja till investeringar, som leder till stabil industriell utveckling. Om inte den ensidiga jakten på snabba vinster stoppas,kommer industrisektorns storlek att hotas på grund av att man pressar framkortsiktiga resultat. Jag menar, fru talman, att näringslivet och dessföreträdare själva borde agera mycket hårdare och mera bestämt mot avarternagenom att "mota i grind". Näringslivets industrialisterligger alldeles för lågt. De borde vara aktiva i debatten och påtala vad somsker. Jag hoppas också att organisatiorter som ochSmåföretageris riksorganisation deltar i den debatten. Ett av syftena med den breda genomgången iregeringens propositiort "Närirtgspolitik inför 90-talet" är attsätta in den socialdemokratiska näringspolitiken i sitt sammanhang. Regeringenhar gjort avvägrtirtgar mellan ibland motstridiga mål och mellan olikanäringspolitiska vägar och medel. Resultatet har samlats i den näringspolitiskapropositionen. Jag menar att de konkreta förslagen på ett effektivt sättkommer att gynna ekortomiska tillväxt gertom utveckling och förnyelse.Regeringerts förslag lägger grunden för en framgångsrik näringspolitik ochskapar resurser, som skall befästa bilden av som ett irtdustriellt ochekonomiskt föregångsland, ett land där snabb ekonomisk tillväxt ochstrukturomvandling kan kombineras med ert rättvis irtkomstfördelning, regionalbalans, låg inflation och full sysselsättning. 71CHRISTER EIREFELT (fp) replik: Industriministern upprepar naturligtvis attdet går bra för svensk industri, och han tycks mena att detta är endastregeringens förtjänst. Och låt gå för det! Vi låtsas att det ärsocialdémokraterrta i som har sänkt oljepriset, fått dollarn att sjunkaoch fått ned den internationella inflationert. Jag har sagt tidigare till , och jag sägerdet igen: Det finris mycket som är positivt för vårt närirtgsliv . Men detfinns också en annan verklighet än den som industriministern nu redovisar. Jagger gärna socialdemokraterna en eloge för devalveringen 1982. Det slumpade sigså väl att den kom precis före uppsvinget i den internationella konjunkturen.Tillsammans med devalveringen 1981 gav den utan tvivel svensk industri envälbehövlig stimulans. Men en devalvering löser inte de grundläggande problemen iekonomin. Den ger ett andrum. Men det andrummet måste man utnyttja för attkomma till rätta med de verkliga problemen - och jag har pekat på att dekvarstår. Då blir alltså den intressanta frågan: Hur har regeringen lyckatsnärdet gäller de grurtdiäggande problemen? Och dä blir det genast, ,litet svårare att bara använda de ljusa färgerna. Urtder senare delen av70-talet försämrades bytesförhållandena, framför allt på gruud avinternationell '1986/87:130 lågkonjunktur men också till.följd av snabbt stigande lönekostnader och 25 maj1987 råvarupriser. Då underbalanserademan budgeten för att hålla arbetslöshe- ,,.. . .... ten nere, vilket man också lyckades utomordentligt välmed. Näringspolitik ' - " harkonjunkturen vänt och oljepriserna har fallit. ändå intelyckats bryta den alltför snabba löne- och kostnadsutvecklingen; det erkännerindustriministern. Vår industri förlorar igen marknadsartdelar ute i världen.Budgetunderskottet är fortfarande högt, trots de här gynnsammaförutsättningarna, och trots att skattetrycket ökat kraftigt , med denegativa följder som det har. Tillväxten i ekonomin är låg, och lönernafortsätter att överstiga OECD-genomsnittet. Jag kan inte underlåta att ta upp någonting somindustriministern gärna återkommer till, nämligen vad han kallarmiljardrullningen , som inte får upprepas. Det måste betyda attindustriministern menar att vi inte skulle ha gjort de insatser.som varnödvändiga för att klara sysselsättningen och strukturomvandlingen - denstrukturomvandling som industriministern utan att blinka tar åt sig äranav. Skulle vi ha höjt skatterna i stället? Och på vilka områden, ThagePeterson, sade socialdemokraterna nej? Min minnesbild är att man i ställetplussade på, på punkt efter punkt. 72 () replik; Industriministern började sitt anförande medatt tala om den goda tillväxten och förnyelsen i näringslivet. Men i denproposition som industriministern har lagt på bord finns diagram,där flera kurvor visar hur industrin på nytt är på väg att förloramarknadsandelar. Relativpriserna sjunker, och i diagrammen över räntabilitetoch lönsamhet finner man också att det har skett ett trendbrott - somert följd av dert socialdemokratiska politiken. Vi vet också att många småföretag brottas med ökadkonkurrens på världsmarknaden. Vi kan konstatera att eftervården avchockdevalveringen 1982 har varit dålig. Regeringert har tillåtit en pris- ochkostnadsökning, som försvårar för näringslivet att konkurrera ute påvärldsmarknaden. Industriministern tar upp omstruktureringen av varvs- ochstålindustrin. Om jag hade varit i industrimirtisterns kläder, skulle jag aktamig för att ta upp den frågan. ställde sigsocialdemokraterna, med industriministern i spetsen, vid sidan av dennödvändiga omstrukturering i näringslivet som då genomfördes. Man varmotståndare till offensiv teknikupphandling, som representerade.Man var motståndare till att omstrukturera varvsnäringen och därmed ge nyamöjligheter till industri på de gamla varvsorterna. sade också rtej tillatt skapa ert ny grund för stålindustrirts utveckling i . Det är baraatt läsa i olika betänkanden från näringsutskottet och andra utskott. Industriministern tog också upp skatterna, krånglet osv.och sade att detta måste sättas in i ett sammanhang. Q.K., då frågar jag industriministern: När kommer vi att få ett samlat program från regeringen då det gäller att komma till rätta med småföretagens skatter, med avgifter, krångel och byråkrati? I den näringspolitiska propositionen har ju detta skjutits . Men eftersom industriministern vill sätta in det i ett,sammanhang, vill jag alltså ' fråga: När får yi en samladpresentation? Industriministern sade att nyföretagandet är viktigt samtatt småföretagsamheten måste uppmuntras. Jag kan hålla med industriministern,men inte är det att uppmuntra småföretagen när man klampar in medlöntagarfonderna och flyttar ekonomiska resurser från småföretagen för attinvesteras i de stora börsnoterade företagen och i regioner som redan ärexpansiva och rika. Industriministern talade sedan om klippen och penningplacerarna.Jag kan i långa stycken hålla med honom. Jag efterlyste i mitt tidigareanförartde uttalanden om dessa från industriministern. Men industrimirtisterrtsade inte vad han tänkte göra för ätt komma till rätta med problemen. Han sadeatt han hade hoppats att skulle ha deltagit i debatten. Menvad tänker industriministern göra för att komma till rätta med problemen? Prot; 1986/87:130 73ERIK HOVHAMMAR (m) replik; Industriministern har i väldigt mångaavseertdert surtt ekonomiskt tänkande och talar väldigt väl för småföretagen.Han har även gjort en hel del för dem, det vill jag gärna erkänna.Industriministern refererade till. konjunkturbarometern och menade att allt ärså väldigt välordnat i vårt land., Det går uppåt. Visst kan det ha varit enviss uppgång. Men vi har haft en mycket stor nytta av den internationellakonjunkturen - det låga oljepriset, dollarkursens fall etc.