prot · GA0936 · 1986-12-31 00:00:00 — En viss förbättring innebär detta i förhållandetill regeringens ursprungliga förslag. Men det är klart sämre än de borgerligamotionskraven. I egen partimotion står att läsa på s. 11:"Vill myndigheterna ta den enskildes egendom i anspråk eller inskränkahans möjligheter att utnyttja sin egendom, måste reglerna vara sådana att fullekonomisk gottgörelse utgår." Detta har inte uppfyllts i föreliggandeförslag. Även om begreppet,"berörd del" utgör en vissframgång, tas åtskilligt av detta tillbaka genom reglerna för ackumuleradskada. Ackumulationsreglerna innebär i korthet att de sammanlagda skadorna påen fastighet skall beaktas när det gäller att avgörakvalifikationsgränserna. Men detta gäller endast samma del av fastigheten. Vad detta betyder belyses bäst genom ett citat urbetänkandet. På s. 152 står det: "Om exempelvis marklov först vägras förträdfällning inom en viss del av fastigheten och därefter vägras för en annandel som inte ingår i samma behandlingsenhet, skall skadorna sålunda inteackumuleras." Vad denena handen ger tar den andra tillbaka. Ett tydligt exempel på vad man kan kalla hugskott ärersättningen till olika ägarkategorier. Vid lika fall skall en grupp ägare fåtåla större skada än en annan. Även här belyses förhållandena bäst genom ett direkt citatur betänkandet. På s. 151 står det: "Det relativa betraktelsesättet innebär attersättningströskeln uttryckt i absoluta belopp ligger högre för ett stortskogsbolag än för en liten skogsägare." Ettskogsbolag måste alltså vara berett att tåla större skada än grannfastig-hetensom ägs av en enskild skogsägare. Tanken är vacker, men rättsstridig. Någranärmare anvisningar om hur klassificeringen skall gå till ges inte. Är det månne arealens storlek som avgör? Eller är detkanske ägarnas ekonomiska status som fäller utslaget? Hur blir utslaget om detå ena sidan gäller ett skogsbolag på obestånd och å andra sidan en enskildskogsägare med godekonomi och kanske en betydande förmögenhet på annat håll eller i annan form? Vad skall de rättstillämpande myndigheterna- hålla sigtill? Det enda skrivna är några rader i utskottsbetänkandet; 1 lagtexten stårdet ingenting. En aspekt på ersättningsreglerna som ofta glöms bort ärvilken frekvens som kan väntas där intrång, skada eller rådighetsinskränkningblir aktuella. Från majoritetens sida hävdas att föreslagna regler t.o.m.skulle vara bättre än gällande regler. Man glömmer då bort att etthelt nytt planinstitut införs, nämligen områdesbestämmelserna. Det är just idessa områden som krav på marklov kommer att införas. Att göra jämförelser mednaturvårdslagens regler är felaktigt. Det är mycket begränsade arealer som detdär har varit fråga om. kan en störtflod av marklovsområden vällafram. Tusentals bönder kommer att beröras. har en kluven inställning iersättningsfrågorna. Å ena sidan hävdas i deras -reservation att kvalifikationsgränsen "avsevärt intrång i pågående markanvändning" skall gälla även bebyggelsereglerande åtgärder - det är alltså något bättre än majoritetens förslag när det gäller bebyggelse reglerande åtgärder. Å andra sidan föreslås skyddet bli sämre för demarkrelaterade åtgärderna genom att skadan skall relateras till helafastigheten. Härmed har anslutit sig till regeringens ursprungligaversion, som socialdemokraterna i utskottet så att säga backat från. Man kanfråga sig vilket värde tillmäter äganderätten i dessa sammanhang.Jag beklagar inställning. Genom övergångsbestämmelsernas utformning finns ettalltför bräckligt skydd för vissa tomtägare. Om byggrätten i gamla planer inteutnyttjats före genomförandetidens utgång kan all rätt till ersättning utebliredan 1992. De bestämmelser och regler som här föreslås är sådana att fullgodrättssäkerhet och skydd för äganderätten inte uppnås. Många får ingenersättning alls. Den moderata kritiken beträffandeersättningsreglerna är omfattande och massiv. Vi kan inte acceptera attäganderätten inskränks. I de fall kommunen nödgas göra intrång eller införarådighetsinskränkhingar på enskildas egendom' skall full ersättning utgå. Omkommunen tvingas betala fullt ut kommer med nödvändighet prioriteringar attbehöva göras. Man får då ett mått på hur mycket kommunen är beredd att betalaför de områden som arisés skyddsvärda. Det är med beklagande som vi konstaterar att centernaktivt medverkar till att socialdemokraternas PBL-förslag genomförs utan attnågra avgörande förbättringar uppnås. Där sådana åstadkommits har de gjorts påsocialdemokraternas villkor. Motiven för socialdemokraternas ställningstagande ärganska klara. För dem är enskildas rätt och rättigheter av mindre vikt ijämförelse: med kollektivets, kommunens eller det allmännas intresse.Socialismen kommer alltid i första rurnmet. motiv är något dunklare. Kanske var lockelsen attfå vara med om en kompromiss alltför stor. Kanske framstod möjligheten att göraett dåligt förslag något litet bättre som en ädel handling. För ossmoderater kan aldrig äganderätten kompromissas bort. En ny plan-och bygglag, m. m.. En ny plan- och bygglag, m. m. Prot.1986/87:36 och små förändringar i socialistiska förslag är för oss inte motivnog att överge principer och motionskrav. Små förbättringar påett område kan och får aldrig legitimera försämringar på andra. En litenförstärkning av äganderätten kan inte få balanseras av urholkningar i en annanparagraf eller i en annan lag. Det är dessa övergripande och långsiktiga idéer som harväglett våra ställningstaganden. Att försöka se helheten och rörelseriktningeni olika förslag är nödvändigt, även om en sky av detaljer och lagparagrafe;rgör att överblickbarheteri begrärisas. Det är- nödväridigt att träriga igeriom och under alla dehundratals paragraferna i . Vad leder denna bestämmelse till? Vilkakonsekvenser får detta för människorna? Pä vilket sätt påverkas enskildasfrihet och rätt av denna paragraf? Det är frågor som ständigt måste ställas. När vi i moderata samlingspartiet har arbetat medPBL-förslaget har vi kommit fram till att dess sammanlagda effekter inte gåratt acceptera. bör avvisa förslaget. I stället bör en reformering skeav nuvarande lagstiftning, gradvis och i delreformernas gestalt. I vår motionoch i reservation 1 anges vilka utgångspunkter som skall vara vägledande idetta arbete. Jag yrkar avslag på utskottets hemställan ochbifall till reservation 1. Idetta anförande instämde (). , Anf.33 . () replik: fortsätter med sin kampanjmot innehållet i det betänkande som bostadsutskottet har lagt fram. Framförallt är han kritisk mot bestämmelserna om markreglerande åtgärder. Underarbetets gång har de som företräder skogs- och jordbruket varit mycket aktivaför att bearbeta såväl regering och bostadsutskott som partier för att få sinasynpunkter tillgodosedda. Utformningen av ersättningsreglerna för markreglerandeåtgärder framgår på s. 150. citerade följande mening:"En toleransgräns på inom berörd del får anses vara den högsta som inågot fall skall behövas accepteras.". Det hade varit bra om han hade lästett par meningar till nämligen dessa: "Den gäller om den berörda delenrepresenterar ett i pengar litet belopp. Representerar den ett högt värde, ärdet en i relativa tal väsentligt mindre värdenedsättning fastighetsägarenbehöver tåla. Ett för ägaren i absoluta tal stort belopp kan aldrig varabagatellartat." Därmed blir resonemang fånigt, när de i sinreservation påstår att det är som skall gälla. Som har sagts,måste det göras en värdering av skadan, som ersätts helt från botten. De diskussioner som har förts med dem som företräder jord-och skogsägarintressena - det är framför allt de som är berörda - harresulterat i att de sagt att den uppgörelse som träffats om utformningen aversättningsreglerna är bra och att de är helt nöjda med den. Den är så bra attt. o. m. moderata riksdagsledamöter lämnar sina fackliga organisationer, därföratt de i sin tur har vågat säga att uppgörelsen är bra. Det ingår självfallet iden moderatakampanjen mot att göra antydningar och påstå att våra förslaginte varit så betydelsefulla. gör en jämförelse och säger att enperson skulle kunna ta vilken bil som helst om reglerna var likvärdiga på detområdet, och det visar att han inte förstår skillnaden. PBL förändrar inteägandet av mark. Vad som diskuteras är inskränkning i skötsel eller avkastningsamt reducering av byggrätt, dvs. frågan om man skall få ta i anspråk litetmera luft än man tidigare gjort genom att bygga högre eller större byggnader.Det är inte så att någon kan klampa in i en fastighetsägares bostad - denskulle i så fall jämföras med bilen - och säga att han skall rumstera om där.Det erida som kari diskuteras är vilken förändring av byggrätten som i ettvisst läge skall ske och vilken ersättning som skall utgå för den. En ny plan-och bygglag, m. m. 34BERTIL () replik: tycker att bedriveren kampanj, men det är inte så. Vi framför en allvarlig, saklig kritik gentemotett lagförslag som är alltför långtgående. Om hade varituppmärksam nog hade han noterat att jag sade att en viss förbättring har skettgenom överenskommelsen, och det gäller de markreglerande åtgärderna - jag kaninte sticka under stol med det. Det är emellertid inte tillräckligt för oss -det är en del i ett stort lagkomplex, där man har nått en liten bit på väg. Detkan aldrig legitimera ett accepterande av ett förslag som i sin helhet leder åtett helt annat håll. När det gäller de bebyggelsereglerande åtgärderna har detinte skett någon som helst förändring. En skada på kan få tålas innanersättning utgår, och där finns en självrisk i botten. Sammantaget är denmoderata kritiken massiv men allvarlig - någon kampanjverksamhet lämpar siginte detta förslag för. säger att organisationerna är nöjda. Jaghar viss förståelse för att organisationer som har ett intresse i dessahänseenden har sett en möjlighet att i ett givet läge nå litet bättre resultatän vad regeringens proposition innehöll. Ur denna synvinkel är deras agerandelegitimt. Man bör dock ställa större krav på ett politiskt parti, som har attforma lagförslag för framtiden och också kan och bör se konsekvenser ochrörelseriktningar i andra sammanhang. Det går inte att bryta loss en del ochsäga att den accepteras- man måste se helheten. PBL föreskriver inte baramarkreglerande åtgärder, och det är inte en fråga om 9 eller . Min lilla bild av bilkörning var ett försök att på någotsätt göra åskådligt vad detta rör sig om. Om sedan tycker attdet var ett oriktigt valt exempel må så vara. Man måste försöka att på någotsätt föra ned debatten på en förståelig nivå för att förslagen skall uppfattaspå ett riktigt sätt. 35 . () replik: Nej, , jag tycker exempletmed bilen var ganska symptomatiskt för kampanj. Det är alltsådjupt felaktigt att göra på det sättet. I exemplet gällde det att disponera enannans En ny plan-och bygglag, m. m. egendom,men PBL gör inte det. Den reglerar hur bebyggelsen skall vara utformad. Det ären avvägning mellan den enskildes rätt och allmänna intressen: BertilDanielsson kan läsa i vårt betänkande på s. 41,46,48 och 49 hur vi starktunderstryker att man vid såväl planläggning som tillståndsbeslut i enskildaärenden skall ha en avvägning mellan allmänna och enskilda intressen. Vi ser nog litet olika på detta. Vi i tyckeratt det är ganska självklart att vi har en skogsvårdslag. Den gerinskränkningar i hur en skogsägare får använda sin skog. Vi har en skötsellagför jordbruk. Vi haren miljöskyddslag som gör att vi inte kan etablera vilkaverksamheter som helst på det sätt söm vi kanske ur rent ekonomisk synpunktskulle vilja göra, utan vi är skyldiga att rätta oss efter de bestämmelser somdet genom koncessionsnämnden eller liknande har fattats beslut om. Därförtycker vi att det är lika riktigt att formerna för hur fastighetsägandet skallfå utvecklas i tätbebyggelsen är reglerade i någon form av lagstiftning. Jag tycker faktiskt att vi i .debatten harslagit fast att backar på den punkten. De ifrågasätter inte längreatt vi skall ha ett kommunalt planmonopol. Någonstans måste ändå planernafastställas. Jag förstår därför inte resonemanget om att den kommunala nivån ärså farlig. Vi har ju ett kommunalt planmonopol. Visserligen skerfastställelsen slutgiltigt på statlig nivå på . Men om man nu gören decentralisering och stramar upp lagstiftningen om hur planeringen skall gåtill och lägger fastställelserätten på nivå, kan jag inte förstå attdet helt hastigt förändrar hela frågan så starkt. När det gäller ersättningsreglerna måste man på nytt frågaom i stället vill gå fram med krav på att den praxis som harutvecklats när det gäller förändringarav byggrätt osv. nu skall brytas, så attriksdagen skall anta en lagstiftning som säger att varenda tänkbar förändringav byggrätten skall ersättas. Det är mycket viktigt att alla de som i dagdiskuterar angelägenheten av att hitta en avvägning mellanfastighetsägareintresset och de intressen som vi som bor i en kommun har avstadsbild och miljö får reda på att varenda liten tänkbar förändring skallersättas. 36BERTIL () replik: ' När det gäller bestämmelserna för att regleraägandet och brukandet av egen mark säger att det inte är frågaom att ta i anspråk annans egendom. Nej, det har heller inte hävdats. Men manbegränsar rådigheten över denna egendom. Om man exempelvis inte får avverka denavverkningsmogna skogen, tar man inte i anspråk marken eller skogen i fråga,men rådigheten har inskränkts för ägarna. I de fallen, menar ochmajoriteten, att ägarna får tåla ett visst intrång som kan vara upp tillmaximalt på det skogsskifte det är fråga om. Vi menar att detta inte ärkorrekt. Varför skall tillfälligheter avgöra om någon skall avstå från en delav avkastningen av sin egendom? Det finns inga egentliga grundläggande motivför att denna ståndpunkt skall gälla. Därför driver vi alltså kravet att fullersättning skall utgå. Skulle våh ställningstagande få konsekvenser för annanlagstiftning när det gäller rådighetsinskränkningar, skötselföreskrifter ellervad det nu kan vara frågaom, måste vi vara beredda att se över även därav berörd lagstiftning; Vi ärberedda att medverka till detta. Det kan inte få vara tillfälligheter som avgörhur den ene eller den andre skall behandlas. Jag yill ta upp en liten detalj när det gällerplanmonopolet. Vi har aldrig hävdat, såvitt jag känner till, att planmonopoletskulle avskaffas. Det är kommunerna som skall planera. Man kan uttrycka det såhär: för de markägare det här är fråga om skall rätten att få bygga gällaoinskränkt. Men hur man skall bygga regleras i planläggning. Det är kanske däriskillnaden ligger. Rätten att bebygga och utnyttja sin mark skall alltid gälla,men det skall regleras i lagstiftning, i planläggning, på vilket sätt det skallske. Då måste en avvägning ske mellan enskilda och allmänna intressen. En ny plan-och bygglag, m. m. 37KARL-GORAN BIORSMARK (fp): Höga krav på klarhet och stringens måsteställas på de lagar stiftar. Oklarheter och tveksamhet leder tillsvårigheter vid tolkningen av lagen. Redan från början drog PBL-propositionens lagtextförslagpå sig skarp kritik bl. a. ur grundlagssynpunkt. Vid lagrådets granskningvisade det sig att knappast var förenlig med svenskgrundlag. I lagrådets yttrande över förslaget till ny plan- och bygglag ståratt läsa: "Lagrådet har övervägt att på andra vägar nå en säkeröverensstämmelse med regeringsformen. Detta skulle emellertid medföra enrevision av grundläggande delar av förslaget. Vid en sådan revision kommer manin på värderingar och ställningstaganden som det inte tillkommer lagrådet attgöra. Lagrådet nödgas konstatera att förslaget i vad avser kommunernasbefogenheter att i. planbestämmelser reglera markanvändning och bebyggelseknappast torde vara förenligt med grundlagen." Vad som hände var att bostadsutskottet försökte arbetafram ändringar i lagtexten innebärande att lagrådets kritik vad gälleröversiktsplanernas normativa karaktär skulle undanröjas. Ett enigt utskottansåg att, för att inte översiktsplanerna skulle kunna användas som styrmedelmer i detalj, det är väsentligt att det av översiktsplanerna /n/e skall framgå"tillkomst, förändring och bevarande av bebyggelse".Bostadsutskottet strök därför dessa rader i det förslag till lagtext som gicktill lagrådet. Något förvånande är det att utskottsmajoriteten godtog attlagrådet ändrade utskottets egen skrivning på denna punkt och åter förde in attöversiktsplanerna skall visa hur kommunerna ämnar använda olika markområdenför tillkomst av bebyggelse. Det är, efter denna förändring i utskottetsförslag, stor risk att översiktsplanerna blir just det styrmedel kommunerna kankomma att hänvisa till vid framtida ansökningar om lov att få bygga, något sombostadsutskottet i sitt förslag till.lagrådet försökte undvika. Den framtidatillämpningen av lagen får visa vad detta kan komma att innebära. Lagstiftning som berör rätten att använda mark för olikaändamål kommer obönhörligen in på äganderättsfrågor och deras tillämpning samtmöjligheterna för den enskilde resp. för samhället att ta till vara sina olikaintressen. Av naturliga skäl uppstår här ofta konflikter mellan den enskildesoch det allmännas planering och önskemål. I plan-och bygglagens 1 kap. 6 § står det: "För att mark skall få användas Prot.1986/87:36 för bebyggelse skall den vara från allmän synpunkt lämplig förändamålet. 26november 1986 Lämplighetsbedömningen sker vid planläggning eller i ärenden ombygg- nadslov eller förhandsbesked." Bedömningen av om marken är frän allmänsynpunkt lämplig görs alltså av myndighet.Innebörden är att den enskilde markägaren inte anses ha någon självständigrätt att bebygga sin mark, utan sådan rätt uppkommer först om offentligmyndighet finner den från allmän synpunkt lämplig att bebygga. Det finns enligt mening anledning att omprövalydelsen av nu nämnda paragraf. Här vill jag bl. a. hänvisa tillEuropadomstolens tolkning 1983 av artikel 1 i första tilläggsprotokollet tillEuropakonventionen angående skydd för mänskliga rättigheter. I denna artikelstadgas som huvudregel att envars rätt till sin egendom skall lämnas okränkt.Äganderätten utgör, som framgår av artikeln, en av de grundlägganderättigheterna i rättighetssystem - något som harställt sig bakom. menar att denna förpliktelse måste varautgångspunkten för regleringen i av rätten till bebyggelseav mark. Med hänsyn till att har ratificerat tilläggsprotokollet anserfolkpartiet att utformningen av 1 kap. 6 § i inte är bra.Paragrafen framhåller nämligen det allmänna intresset sorri deri enda avgörandefaktorn för markägarens rätt att begagna mark för bebyggelse. Vi anser att tilläggsprotokollet till Europakonventionenangående skydd för mänskliga rättigheter är mer nyanserat och på ett bättresätt formulerar syn, nämligen att rätten att använda mark förbebyggelse kan av hänsyn till allmänt intresse inskränkas eller helt bortfalla.Erforderlig intresseavvägning sker vid planläggning eller i ärende ombyggnadslov eller förhandsbesked. Mot denna bakgrund anser vi att paragrafen bör formulerasom så att den bringas i större överensstämmelse med synsättet i det av Sverigeratificerade tilläggsprotokollet. Förutom den anpassning tillEuropakonventionen som folkpartiförslaget innebär betonas på ett.klarare sätt,menar vi, vikten av att enskilda intressen vägs på ett likvärdigt sätt motallmänna intressen. Vid den konflikt som kan uppstå mellan den enskildes ochdet allmännas intresse aktualiseras krav på ersättningar av olika slag.Folkpartiets principiella utgångspunkt härvidlag är, som jag harpåpekat, att äganderätten skall lämnas okränkt. Det innebär att det inte ärrätten att använda mark för bebyggelse som behöver motiveras utaninskränkningar i denna rätt. Därav följer att den som av hänsyn till detallmänna intresset drabbas av inskränkningar i sin äganderätt skall ha rätttill ersättning. I propositionen föreslås också att ersättning i vissa fallskall utgå men först när skadan överstiger vissa kvalifikationsgränser. För bebyggelseregleringar föreslås dessa gränser ligga på en relativt hög nivå. För att få ersättningkrävs att skadan skall vara betydande i förhållande till värdet av berörda delar av fastigheten. Hur höga kvalifikationsgränserna i praktiken skall vara är något osäkert. Dels sägs att dagens praxis vid begränsning av byggrätt skall vara vägledande, dels.sägs att ingen egentlig praxis finns. Vad gäller markregle rande begrepp anges det i propositionen att ingrepp som medför att 64 pågående markanvändning avsevärtförsvåras skall ersättas. I denöverenskommelse som socialdemokraterna och har träffat Prot.1986/87:36 har manganska mångordigt behandlat ersättningsreglerna. Detta till trots 26november1986 kan manknappast påstå att klarhet nu råder när det gäller hur olika ! - r ,, , , j , r,- t r- ,-, En nyplan-och ersattningsrallkommer att bedomas ute i kommunerna. bygglag m. m. behandling mellan kommuner är uppenbar. Vi menar att det är rimligare, tydligare och enklare attarbeta med att en kvalifikationsgräns, nämligen "avsevärt intrång ipågående markanvändning", får gälla såväl vid bebyggelsereglering som vidmarkreglering enligt . När det gäller storleken av den skadasom en sakägare skall få bära utan ersättning menar att endastbagatellartade intrång skall behöva tålas utan ersättning. Det innebär attskada som beloppsmässigt är betydande alltid skall ersättas. Man får också tahänsyn till hur fastigheten är belånad, så att intrång aldrig skall kunnamedföra att fastigheten eller fastighetsdelen får ett negativt värde, dvs. ärvärd mindre än vad den är belånad för. En särskild fråga är hur skadan av en restriktion skallmätas i förhållande till den berörda fastigheten. Av nuvarande praxis tordefölja att ett intrång skall sättas i relation till den ekonomiska enhet ellerbrukningsenhet som intrånget drabbar. Vad avser ersättningsreglerna i kandet enligt uppfattning finnas skäl att något jämka denna ordning.Vi förordar att skadan av en restriktion enligt i ställetrelateras till berörd del av fastigheten. Bostadsmarknaden är en av de mest regleradesektorerna i . Det finns en lång rad statliga och kommunala instrumentsom styr byggandet i olika avseenden. Regelsystemet har blivit såomfattande och svåröverskådligt att ytterst få - om någon - har överblick överoch kunskap om alla bestämmelser. Utvecklingen har gått så långt att man faktiskt kan påståatt regelverket föder sig självt. Det finns en uppenbar risk att det blir sådetaljerat att de väsentliga regleringarna skyms av oväsentligheter ochsmådetaljer. Byggnormer av olika slag har fått en sådan omfattning att de urolika aspekter nödvändiga reglerna i det närmaste drunknar i en flod av onödigadetaljregleringar. Det omfattande och svåröverskådliga regelsystemet medförockså ökade kostnader för bostadssektorn, kostnader som den boende till sistfår betala. Utgångspunkten för utformningen av byggnormer bör enligtfolkpartiets uppfattning vara att regleringen endast skall omfatta sådana kravsom är nödvändiga med avseende på de boendes hälsa och säkerhet samt energifrågoroch frågor om handikapptillgänglighet. I föreslås att kommunerna i sinadetaljplaner skall kunna reglera byggnaders användning. I propositionstextenstår det bl. a. att det i vissa fall kan finnas behov av en mer preciseradangivelse av byggnaders användning än som sker . Vidare står det att iplanen skall kunna anges en huvudsaklig användning av kvartersmark förpartihandel eller för detaljharidel. Det ärutan tvivel så att gränsen mellan partihandel och detaljhandel i 5 protokoll 1986/87:36 1986/87:36 verkligheten är flytande, och menar att förhållandet därför i realiteten kan skapa inskränkningar i etableringsrätten, vilket är olyckligt. I propositionen sägs att det skall vara möjligt att reglera vilket slags detaljhandel som skall få förekomma. Vidare hävdas det att inom kategorin En ny plan- och bvsslas m m. °° °' ' detaljhandel kan livsmedelshandelni vissa lägen behöva begränsas eller helt Det är enligt vår uppfattning viktigt attetableringsfrihet, konkurrens och näringsfrihet får råda. Dessa element ingår iden marknadsekonomi som eftersträvar.