prot · GA09108 · 1986-12-31 00:00:00 — Vi kräver inte minskning av biståndet, men vi kräver attdet skall .diversifieras och kanaliseras via enskilda organisationer. Detgäller såväl det humanitära biståndet som det särskilda demokratianslaget, somdet vore väldigt trevligt om ville ansluta sig till. 46 () replik: Nej, , vi har inte på något sättgivit upp när det gäller att främja demokratin i . Jag vill bestämthävda att den demokratiska utvecklingen i , liksom utvecklingen överhuvud taget för det nicaraguanska folket, ligger oss centerpartister mycket,mycket varmt om hjärtat. Det som skiljer oss åt är att vi har valt litet olikametoder att stödja denna utveckling. har föreslagit ett oförändrat anslag tillregeringen men också ett demokratianslag på 120 milj. kr. som man kan ta av föratt stödja en demokratisk utveckling på ett något annorlunda sätt än det somregeringen uppenbarligen är beredd att tillämpa. Vidare har vi anslagit 35milj. till humanitära insatser i denna del av världen. Sammantaget visar detta att vi har ett stort engagemangför den nicaraguanska utvecklingen och att vi är minst lika kritiska fill denstormaktsinblandning som har gjort sig skyldigt till. Vi vill på allt sättsöka möjligheter för att få ett annat sakernas tillstånd. Det är inte.frågan om att ställa villkor. Den metod som viföreslår är den som också socialdemokraterna använder sig av i olika sammanhangnär de finner det lämpligt att inte ge allt till landets regering. Sedan skulle jag också vilja kommentera det som Maj-LisLööw sade om att vi har försökt göra de ideella organisationerna och det arbetede utför till så att säga våra egna bebisar. Det är ett faktum att oppositionenhar föreslagit mera pengar till frivilligorganisationerna och att utskottetockså hargått InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utveckUngssamarbete m. m. längre änregeringen, men det grundar sig i väldigt hög grad på en utredning som harvisat att det arbete som dessa organisationer utför är effektivt och ocksåengagerar människor ute i landet, precis som sade. Många människor får vara med och känna sig delakfiga, göranågonting av sig själva. Därför är det så viktigt att vi hanterar detta på ettriktigt sätt och också utvecklar möjligheterna. Jag delar att det inte skall bli några mini-SIDA. Det viktiga är att arbetetblir effektivt, att pengarna går så direkt som möjligt fill projekt och att deorganisationer som är bäst på olika områden också skall komma i första rummet. kan jag också säga att ju fler som engagerar sigpå det här sättet och kan öka kontakten med omvärlden, desto bättre är det bådeför biståndsarbetet och för en fredlig samlevnad. 47MAJ-LIS LÖÖW (s) replik: Först till : Det är bra. Låt ossgöra de enskilda organisationerna till en gemensam bebis då. Men nog tycker jagatt ni har stått här i talarstolen och hållit upp den bebisen flera gångerunder debatten och sagt: Titta, så stor och fet och fin den har blivittack vare oss! Jag tycker också att det är bra att både nu deklarerar att det är viktigt att vi fortsätter att stödjaNicaragua. Jag får då bara hoppas att det når utanför den här kammaren att nitycker så. Vad jag bekymrar mig för är nämligen att jag har litetsvårt att överblicka hur det skulle uppfattas pm er gemensamma reservation vanngehör, dvs. om vi skulle frysa landramen till . Jag menar då inte vaddet skulle innebära materiellt, vilka projekt som skulle få lov att utgå, ochjag menar inte heller så mycket hur det skulle uppfattas i , Jag menarfastmer: Hur skulle det uppfattas av omvärlden? Hur skulle det kunna utnyttjast, ex. i debatten i andra länder som inte är lika positivt inställda? Hurskulle det kunna utnyttjas av ? Just nu när opinionen och de styrande i USAsakta tycks börja komma till insikt om det förkastliga i att stödja contras,just när contras börjar komma i gungning med avhopp och brist på pengar och närt. o. m. det illegala stödet från börjar avslöjas, då skulle alltså Sverigebörja svikta. Jag antecknade att i sitt första inläggsade att det vore orimligt att svika ett land just när det får chansen attbörja bygga upp demokratin. Då går det inte att i den här debatten kommadragande med att det finns anslagsposter som heter Humanitärt bistånd,Särskilda insatser för demokratin och Katastrofbistånd och bistånd genomenskilda organisationer, anslagsposter ur vilka det kommer pengartill . Det blir den speciellt namngivna landramen för somkommer att diskuteras, och det kommer att uppfattas som att omprövarbiståndet. Jag noterade att tidigare i debatten sadeom att när nu låser biståndet vid nuvarande nivå kan det tolkassom ett första steg mot avveckling. Hur skulle man i så fall tolka en frysningav biståndet till i vår omvärld? Jag är bekymrad för hur det skulletolkas, och därför tycker jag att det är olyckligt att ni är så småaktiga attni inte kan gå med på de här futtiga miljonerna, när det handlar om miljarder istormaktsingripanden. 48KARIN SÖDER (c) replik: I det här betänkandet, som är omfattande ochhar många reservationer, finns det faktiskt en sammanhållen tanke för varjeenskild del. Den sammanhållna helheten gäller också , och därförbetonade jag i ett tidigare inlägg att vi inte har varit snåla, utan vi harbibehållit nivån för det bistånd som går direkt till . Vi har ettganska avsevärt anslag, 120 milj. kr., för att stödja den demokratiskautvecklingen, och vi har 35 milj; kr. för humanitära insatser. Det är denhelheten man måste se. Jag vill åberopa vad , som har varit påplats ganska , har erfarit, nämligen att det finns en opposition också iNicaragua, precis som här i , som inte till delarregeringens uppfattning. Jag tycker fakfiskt inte att det är att undergräva endemokratisk utveckling om man stöder progressiva demokratiska krafter. För attinga missförstånd skall uppstå vill jag understryka att contras och andrastormaktspåverkade grupper inte skall räknas till dem, utan det är just dem sominom kyrkorna, inom fackföreningarna och på annat sätt vill medverka till enmångfald i det gäller. Det är på det sättet man skall se de förslag somcenterpartiet har lagt fram i sina reservationer. De innebär ett stöd för endemokratisk utveckling i . Det har vi sagt långt utanför det här huset,och det kan vara säker på att vi åter kommer att göra framgent.Det kan också gälla många andra länder, men just nu talar vi om . Detfinns dess värre exempel på länder som vi skulle behöva föra en liknandediskussion om. Låt oss ta det här som ett exempel av de många. InternationeUt utveckUngssamarbete m. m. 49MARIA () replik: Jag förstår inte när hon sägeratt enbart det stöd som går till via regeringen är intressant. Vad ärdet för fel på det förslag som kommer från många grupper inom om attge bistånd i ökad omfattning till andra grupperingar som inte är direktunderställda statsmakten på det ena eller andra sättet? Vi vill göra det ifolkpartiet. Exakt samma summa som socialdemokraterna föreslår som ökninglägger vi på det humanitära biståndet, och den skall alltså enligt vår meninganvändas i , Dessutom föreslår vi en helt ny anslagspost. Särskildaanslag, och jag tror att det anslaget, om det införs, till mycket stor del kankomma att gynna , Detta är en förstärkning jämfört med regeringensförslag. Framför allt innebär det en nyanserad syn på vad som sker i ett landsom , där det finns en pluralism; det tycker jag är väsentligt attframhålla i sammanhanget, redogjorde i går i Magasinet i några punkterför sin syn på det svenska stödet till , och jag tyckte att det varutomordentligt. Han sade: För det första stöder vi landets kamp för oberoendegentemot stormakterna, framför allt gentemot . För det andra stöder viutvecklingen av människors livsvillkor, eftersom det verkligen finns ettbiståndsbehov i . Beträffande regeringens insatser, kanske framförallt när det gäller demokratin, delade han många av de synpunkter som förtsfram av oppositionen, däribland möjligtvis det liberala partiet, kan manhoppas. Jag tycker att det var en utomordentlig sammanfattning, som jag mycketväl kan Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Därför anser jag att det vore välgörande om ochsocialdemokraterna kunde inse att bistånd har värde även när det inte går genomregeringen, 50 () replik: Endera är inte hederlig ellerockså har hon inte hört på mina inlägg, när hon säger att jag hävdar att enbartdet stöd som går via regeringen skulle duga i , Jag ägnade en bit avmitt inledningsanförande åt att,beskriva det bistånd som enskildaorganisationer ger, t, ex, svensk arbetarrörelse, och det går fakfiskt inte viaregeringen utan det går till kvinnoorganisationer, ungdomsorganisationer osv. Det är ju ingenting som hindrar att man utöver en fortsatthöjd landram också har detta stöd, och vi har det ju redan. Trots att riksdageni dag kommer att besluta om en höjd landram för kommer vi att görainsatser via det humanitära biståndet, via katastrofbiståndet, via enskildaorganisationer. Mycket av det, inte minst när det gäller det humanitärabiståndet och de enskilda organisationerna, går till utvecklingen av pluralismoch demokrati. Det tycker jag aU vi kan vara överens om. Vad jag bad både och attreflektera över var: Hur skulle det uppfattas i vår omvärld, om nuskulle frysa biståndet till på nuvarande nivå, när ni uppenbarligenlägger in alla möjliga tolkningar i det faktum att vi har låst biståndet tillVietnam vid en nivå som är densamma efter varandra? I själva verkethandlar det där om att vi håller på att avveckla ett stort biståndsprojekt ochinte behöver lägga så mycket pengar på att fullfölja pappersbruket i Bai ,Här skulle det de facto vara fråga om att minska biståndet på grund avinflationen. Men det skulle framför allt betraktas som att nu börjadesvikta i sitt stöd till . Det tycker jag är olyckligt i.en situationdär både världsopinionen och inte minst opinionen inom börjar inse attcontras inblandning blir omöjlig. 51 (): I en ledare med titelntog fidningen Dagen upp biståndetsproblem. Dagen har i sin läsekrets en del av allra mestbiståndskunniga och biståndsintresse-rade invånare, en sakkunnig läsekrets pådet här området. Men ledaren är alls icke, som man kanske kunde vänta sig, enplädering för höjning av biståndsanslagen. Den har ett budskap som för ossmoderater känns blott alltför välbekant. Man säger bl.a.: "De grupper som av osjälviska motivhar slagits för biståndets storlek måste nu ta en än hårdare kamp för dessinnehåll. I annat fall kan den svenska biståndsviljan bytas ibiståndsförakt." Ledaren konstaterar vidare: "Biståndet är inte tillför att ge oss god nattsömn. Dess existensberättigande ligger i att detuppfyller bestämda krav och bestämda behov." Så är det.Det viktigaste är vad vi gör - inte våra goda föresatser. I statlig som i all annan verksamhet äskas i allmänhetbudgetmedel efter noggrann och ofta smärtsam prövning. För vad som bedöms varaabsolut nödvändigtbegär man en erforderlig summa pengar. Endast då det gäller biståndsanslaget gör man tvärtom.Först anslås en summa motsvarande av bruttonationalinkomsten. Sedan fyllerman anslaget med innehåll. Det är bara moderata samlingspartiet som öppetvågat' ifrågasätta den metoden. För våra polifiska motståndare har det varitlätt att därigenom beskylla oss för bristande generositet och för att varamotståndare till enprocentsmålet. Men vad det är fråga om är ärlighet och kravpå effektivitet också i biståndet. Problemet för svenskt bistånd är inte huvudsakligenbrist på pengar. Problemet är att kunna använda anslagna medel på ettmeningsfullt sätt, tillräckligt snabbt och så att medlen verkligen leder tillförbättrade levnadsvillkor för de fattigaste i världen. och ,som har talat mycket och varmt om just själva den symboliska innebörden ienprocentsmålet, skulle jag vilja säga-om någon avdem är kvar i kammaren: Vihärunder en lång följd av år betalat ut av BNP i bistånd. Därmeduppfyller vi med god marginal det av FN uppställda målet på av BNI tillinternationellt solidaritetsarbete. Jag tror faktiskt att det är FN:s tabelleröver vad vi har betalat ut som betyder mest för bilden av vårt bistånd ute ivärlden. Naturligtvis skall vi sträva efter att nå upp till att en gång kunnabetala ut av BNI i bistånd. Jag vill då också påpeka att det var under deborgerliga åren som vi låg högst när det gäller själva utbetalningarna. Särskilt , som gång på gång gick upp iolika anföranden och pekade på olika speciella anslagsposter som inte hadeanvänts, borde kanske besinna vad det innebär i förhållande till just vikten avenprocentsmålet. Jag tror inte alls att det beror på bristande vilja hosregeringen eller biståndsmyndigheterna att man inte lyckats betala ut deanslagna pengarna. Jag är fullt medveten om att det finns många och storasvårigheter. Det är svårigheter att mobilisera rätt resurser på rättplats och . Det är brister i mottagarländernas infrastruktur,administration och förmåga att tillgodogöra sig hjälpen så att den verkligennår ut till människorna. Det är brist på kunniga, erfarna och villiga människorsom ställer upp i det hårda, obekväma och föga meriterandeu-landsarbetet. Det är svårigheter att arbeta i länder där förtryck, korruptionoch ineffektivitet hör till ordningen för dagen. Det är detta som sättergränserna - inte bristen på pengar. Biståndet och dess effektivitet, dess innehåll och dessförmåga att uppfylla de mål som i pariamentariskenighet fastställdes, har diskuterats och ifrågasatts livligare än någonsin påsistone. Ett ifrågasättande och en konstruktiv kritik är naturligtvis, somstatsrådet också påpekade, viktigt och nyttigt. Lika viktigtär det att en korrekt och i god avsikt levererad kritik också får effekt;Annars kan just det som tidningen befarar inträffa, att den mycket högasolidariteten med de nödlidande i tredje världen urholkas och förbyts imisstänksamhet mot biståndsinsatserna, Låt oss hoppas och arbeta för att dettainte skall inträffa. Visst har man tagit till sig kritiken. Visserligen hör virapporter om förtorkade trädplantor och aldrig använda brunnar, men man har.tagit Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Internationellt utvecklingssamarbete m. m. Jag tror att de första svenska statliga biståndsårens pompösastorvulenhet har utbytts mot en mera realistisk syn på den tekniknivå, denkomplexitet och den storlek som man kan ha i biståndet. Jag håller med StigAlemyr när han säger att mycket av det svenska biståndet är mycket bra, når utoch har effekt. Hur kan då årets biståndsbetänkande och riksdagsbeslutleda fram mot ett mera effektivt bistånd som bättre lyckas uppfyllabiståndsmålen? Med ett betänkande med 86 reservationer som underlag fördebatten får man naturligtvis lätt intrycket att det råder en enorm oenighet.Många talare har i debatten påpekat skillnader och oenighet. Jag skulle viljagöra tvärtom och litet grand peka på den gemensamma synen och den, som viuppfattar det, gradvis allt större förståelsen för många av moderatasamlingspartiets krav, en förståelse som jag tycker att jag kan finna i åretsbiståndsförslag. Vi tycker att vi inte minst har fåttstöd, åtminstone verbalt, för många av våra tankar. biståndsmotionhade rubriken , och som moderat läste manlånga stycken i den med en besynnerlig igenkännandets glädje. Av IngemarEliassons anförande kunde man få en annan uppfattning, men det var mest retorik. Socialdemokraterna har det litet svårare. Det verkar somom man av princip måste avvisa moderata förslag. När det blir fråga om attbifalla de konkreta kraven säger man i regel nej. Men i nästa mening talar mani alla fall om att man tycker likadant - åtminstone i ord. Detta ärnaturligtvis ett stort steg på rätt väg. Debatten om demokrafimålet, som vi länge fick föraensamma, är noggrann och innehåller många mycket pregnanta skrivningar ochställningstaganden. Man säger visserligen att man inte tror att det ärpraktiskt och politiskt möjligt att utarbeta en sådan strategi för endemokratisk utveckling som vi moderater begärt. Men man tar genast ett stegtillbaka och säger "att man har anledning förmoda att den genomgång avdemokratibeståndet, som sålunda inletts av regeringen, i många avseenden kommeratt kunna motsvara ändamålet med en strategi". Det är alltså ändå möjligtatt försöka utarbeta någon form av strategi. Man tar avstånd från av ossmoderater och folkpartister framställda krav på att biståndet till ett landskall kunna ändras eller avbrytas om långvariga brott mot folkrätt ochmänskliga rättigheter sker eller i fall av anfallskrig. Man säger att det integår att uppställa regler för de situationer då en avveckling eller förändringav biståndet bör äga rum. Men efteråt heter det: "Utskottet vill dock medeftertryck slå fast att brott mot grundläggande folkrättsliga regler måstekunna påverka storleken och inriktningen av ett regeringssamarbete," Och ifull enighet skriver utrikesutskottet: "Förföljelse, olagligafrihetsberövanden, tortyr och andra allvarliga övergrepp mot människor,begångna av staten eller tolererade av den, kan aldrig ursäktas. När det gällerdessa för människans värdighet och frihet avgörande rättigheter bör det intefinnas någon plats för kompromisser," Detta, herr talman, bör rimligen kunna få betydelse förinriktningen av samarbetet med vissa länder. Där vi vet att respekten för demänskliga rättigheterna är dålig och där svåra trakasserier mot enskildaoppositionella i det egna landet ingalunda är främmande för regimer med vilkaSverige samarbetar bör kunna påtala detta i samband med biståndssamarbetet. Svenskt bistånd är givetvis ingalunda en sådan väldigmaktfaktor i något lands politik att den med pekpinnarradikalt kan få en odemokratisk regim att över ändra sin polifik.Biståndet når naturligtvis också lättast ut till befolkningen om det lämnas isamarbete och samförstånd - om nu detta är möjligt - med landets egnamyndigheter. Men uttalanden som de här citerade förplikfigar, I vissaländer - , , och kanske t, o, m, - har detsvenska biståndet, även om det inte är någon enorm ekonomisk faktor istatsbudgeten, säkerligen en stor politisk betydelse. Vi fick själva när någrafrån utskottet besökte ett klart intryck av en känslighet hos regimen- om än kanske inte hos diktatorn själv, som torde vara okänsUg för det mesta -för vad svenska myndigheter säger och en vilja att vara till lags, I en debatt som jag förde med kombesvikelsen över revolutionen i fill uttryck. Man hade väntat sig såmycket av den. Det fanns så goda förutsättningar, och besvikelsen blev då destostörre. Dessutom är säkerligen ett av de länder där den svenskasocialdemokratin och den har mycket stora möjligheter attmed ord verkligen påverka, och detta är ett speciellt ansvar, efterlyste något annat land som i lika höggrad är i behov av stöd för sitt oberoende. Det är klart att ärmycket illa utsatt, eftersom det står mellan de två supermakterna, beroende avantingen den ena eller den andra, eller i värsta fall båda. Men det finns andrasådana länder. Jag kannämna som ett exempel. Självfallet är självständigheten oerhört viktig. Jagtycker att och på ett utmärkt sätt har förklarat hurman kan ge bistånd på annat sätt än genom att mekaniskt räkna upp landramar. Hur har den verkligenanvänt sig av möjligheten att påtala förhållanden som vi infe finner förenligamed respekt för mänskliga rättigheter eller en utveckling i demokratiskriktning? Jag erinrar mig en samtalsuppteckning från en konfrontafion mellan enregeringsföreträdare och den etiopiska regeringen, där man från svensk sidanästan urskuldande sade att vi ideologiskt inte har något emot kollektiviseringenav jordbruket, men att den riskerar att minska effektiviteten. Har Sverigesregering inte några ideologiska invändningar mot den med brutala metodergenomförda tvångskollektivisering av fatfiga etiopiska bönder som genomförs?- Dessa bönder som fidigare givit revolutionen sitt stöd, framför alltdärför att den första generationen av revolutionärerna lovat dem att blienskilda jordägare i stället för rättslösa arrendatorer. Jag har framför mig en artikel ur tidningen har ringt upp chefen för och frågat om den rapport somutarbetats och där det riktas kritik mot den etiopiska byreformen kommer att hanågon effekt på det svenska biståndet. Det svar som ges är följande: "Man kan säga så här; rapporten skulle kunna användassom ett underlag för ett beslut om att avveckla biståndet till . Detskulle kunna vara så, men det är inte aktuellt." - Det kanske inte hellervar meningen. framhärdar med sina frågor och undrar: "KanSverige använda biståndet för att pressa fram en förändring?" InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. 7 protokoll 1986/87:107-108 InternationeUt utvecklingssamarbete m. m. "Vi vet faktiskt inte om deras sätt att skapa nyabyar är rätt eller fel., Det sker inte så som vi vill. Men vi vet inte om detär en oriktig metod." Så frågar tidningen om det förekommer någon dialogom detta. Då blir svaret att rapporten kan ses som en svensk reaktion på denbyreform som man nu genomför och att det faktum att man kunnat genomföra deninom det efiopiska systemets ram visar på att det förekommer en sådan dialog. Detta, herr talman, anser jag inte vara atttillfredsställa några särskilt högt ställda krav när det gäller att föra endialog om vad människorna tycker om en tvångskollektivisering, som dessutomsker på ett sätt som man genom erfarenheter från andra länder vet ärfullständigt förödande för produktiviteten och överlevnaden i jordbruket. är ett av de många historiska exemplen på denförrådda revolutionen, på hur de nya herrarna blev värre förtryckare än degamla och på hur kampen för friheten tycks vara lättare att genomföra än det äratt sedan behålla friheten och ge den åt alla. Låt mig , herr talman, något uppehålla mig vidEtiopien som ett exempel på ett svenskt biståndsmottagarland. jag har i en motion försökt tydliggöra hur vi moderater menar att biståndsarbetetskulle kunha förändras så att biståndet så långt det är möjligt når människornaoch så att vi uppfyller våra bisfåndsmål. Detta exempel på biståndsarbetegäller även länder där vi inte vill stödja eller stärka en eventuellterrorregim och dess grepp. Det kan med modifikationer och förändringaranvändas för biståndsarbetet i de flesta andra mottagarländer - principerna ärdesamma. Jag tror att alla de utskottsledamöter som i höstasbesökte har på sin näthinna bilderna av det vilda och vackralandskapet, den krypande öknen, de vackra människorna, kvinnorna längs vägarnamed sina evinnerli-ga bördor, de skrattande barnen, Men säkert har de ocksåkvar bilderna av de meningslösa vägspärrarna, småpåvarnas trakasserier motbefolkningen och -på befallning inför de svenska gästerna- de på leduppställda, handklappande bönderna, som från de runda chicahusen på demalariafria höjderna drivits samman i snörräta rader,under korrugerade plåttak.Bönderna stod där i de tvångsvis sammandragna kollektiven, där regimen lättarekan kontrollera dem och där de bästa jordlotterna säkert ges till den somlojalt fogar sig under den lokale eller regionale potentatens styre. Medan den socialdemokratiska gruppen snällt lyssnade påtvå timmars monolog av diktatorn själv besökte vi andra utskottsledamötersvenska missionärer. Människor som kunde landets språk och som hade levt där imånga år kunde berätta om förhållandena i fängelserna, där de som ärmotståndare till regimen eller kanske bara varit medtävlare i ett val avbyhövding sitter sammanfösta. De är beroende av anhöriga som bär fill dem mateller, om de inga anhöriga har, av den generositet som medfångar visar, Iregimens fängelser får man ingen mat och ingen rättegång. Missionärerna kundeberätta om hur människor trots regimens försök att hindra dem strömmar tillkyrkorna som aldrig förr, hur både unga och gamla, öppet eller underjordiskt -beroende på i vilken region de lever och hur hårt det lokala förtrycket är -konfirmeras och längtar efter kunskapen om en annan herre än den de tillvardags är utsatta för. Vi fick också se effekterna av det effektivainternationella hjälparbetet uppe i de utarmade.bergsregionerna, där ävensvenska organisationer har varit,verksamma.