prot · GA0937 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:37 Förhandlingarnaleddes till en början av andre vice talmaririen. 1§ Justerades protokolleri för den 19 innevarande månad. Medändring av den preliminära tidsplanen tar kammarens sin början . 3§ Företogs till avgörande finansutskottets betänkande 1986/87:6, bostadsutskottetsbetänkande /87:3, betänkande 1986/87:5 ochskatteutskottets betänkande 1986/87:6 (beträffande debatten i dessa ärenden, seprot. Utskottetshemställan bifölls med 154 röster mot 144 för reservationen av . Mom. 5 (utgångspunkten fören naturresurslag) Utskottetshemställan bifölls med 214 röster mot 15 för reservadon 3 av . 66ledamöter avstod från att rösta. Mom.13 (totalförsvarets intressen)- Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 4 av -bifölls medacklamadon. Mom.14 (företrädesrätt för försvarsintresset) Utskottetshemställan bifölls med 185 röster mot 58 för reservation 5 av . 55ledamöter avstod från att rösta. () anmälde att han avsett attrösta ja men markerats ha röstat nej. Mom. 15(anläggningar som behövs för totalförsvaret) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 6 avTore Claeson-bifölls med acklamation. Mom. 16 (mineralbrytning i fjällområdena m. Utskottets hemställan bifölls med 181 röster mot 55 förreservation 7 av . 63 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 17 (de primära rekreationsområdena) Utskottets hemställan bifölls med 190 röster mot 36 förreservation 8 av . och i motsvarande del. 72ledamöter avstod från ätt rösta. Mom. 18 (riktlinjer för ) Utskottets hemställan med godkännande av utskottetsmotivering - som ställdes mot utskottets hemställan med godkännande av den i reservation 8 av . och i motsvarande del anförda motiveringen - bifölls med acklamation. ' Mom. 19 (vindkraftsanläggningar på ) Utskottets hemställan med godkäririaride av utskottetsmodvering bifölls med 171 röster mot 36 för utskottets hemställan med dettillägg till motiveringen som föreslagits i reservation 9 av . Mattssonoch . 93 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 29 (förstudier äv i den fysiska riksplaneringenskyddade älvsträckor såvitt inte avser huvudälvarna) Utskottets hemställan bifölls med 186 röster mot 16 förreservation 10 av . 96 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 32 (Hylströmmen) Utskottets hemställan bifölls med 176 röster mot 57 förreservation 11 av . 67 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 34 (Hårkan) Utskottets hemställan bifölls med 138 röster möt 93 förreservatiori 12 av . m.fl. 69 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 35 (Ammerån) Utskottets hemställan bifölls rned 138 röster riiot 92 förreservatiori 13 av . Mattssori m.fl. i motsvarande del. 69 ledamöteravstod från att rösta. Mom. 36 (ytterligare överväganderi m.m. om Arrimerån) Reservation 14 av Kniit m. fl. bifölls med 156röster mot 141 för utskottets hemställan. 2 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 37(Edänge) Utskottets hemställan bifölls med 140 röster mot 92 förreservation 15 av . m. fl. 68 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 38 (m.fl. projekt) Utskottets hemställan bifölls méd 172 röster mot 58 förreservation 16 av . 70 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 39 (Klippen) Utskottets hemställan bifölls med 173 röster mot 59 förreservation 17 av . 68 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 40 () Först biträddes reservation 19 av . m.fl.med 93 röster mot 72 för reservation 18 av m. fl. 135 ledamöteravstod från att rösta. Härefter bifölls reservation 19 av . m.fl. med 161 röster mot 139 för utskottets hemställan. Mom. 41 (uppströms Hummelforsen m. fl.projekt) Utskottets hemställan bifölls med 177 röster mot 18 förreservadon 20 av . 105 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 42 (övergångsbestämmelse till NRL) Utskottets hemställan bifölls med 175 röster mot 57 förreservadon 21 av . 68 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 45 (prövningsskyldighet avseende träfiberråvara) Utskottets hemställan bifölls med 154 röster mot 37 förreservation 22 av . och ; 106 ledamöteravstod från att rösta. Mom. 53 (ett system för miljökonsekvensbeskrivningar) Utskottets hemställan - sorri ställdes mot reservation 23av . och - bifölls med acklamation. Mom. 55 (naturresursräkenskaper) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 24 avKjell A. och - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. Mom. 1(stat-kyrka-frågan) Utskottets hernställan bifölls med 239 röster mot 45 förreservafionen av och . 14 ledamöter avstodfrån att rösta. Prot.1986/87:37 Mom. 2-9 Utskottets hemställan bifölls. Utskottets hemställan bifölls med 230 röster mot 68 förreservationen av m.fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. 1986/87:7om stålindustrin och vissa metallindustrier samt 1986/87:8om handel med ädelmétallarbeten, m. m. 1986/87:8). Dessa betänkanden debatteras i nu nämnd ordning.Voteringarna äger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptas näringutskottets betänkande 7 omstålindustrin och vissa metallindustrier. Stålindustrin och vissa metallindustrier AnL 3 (vpk): Svensk stålindustri, handels- och specialstålsindustrin,har genomgått en omfattande omstrukturering, med stora problem som följd.Regional obalans och arbetslöshet, utslagning av äldre arbetare och helabruksorter är resultatet av en omstrukturering som har kännetecknats avkapitalismens anarki, nämligen den totala planlösheten. Ägarna av stålindustrinföre omstruktureringen har gått skadeslösa ur krisen. Det är skattebetalarnasom har räddat både bolag och finanshajar, så att dessa kan leva vidarepå nya finansiella rekordhöjder. Förlorare är de arbetande, människorna ibruksorterna och avfolkningsområdena. I förlängningen är det hela den arbetandebefolkningen som har föriorat, genom att den nationella självbestämmanderättenalltmer uttunnas och i och med att de imperialistiska koncernernas grepp ökarpå svensk ekonomi, handel och näringsliv. Brist på en nationell planering av samhällets utveckling,framför allt för investeringar i offentlig verksamhet, försämrar möjligheternatill en stålindustri med en nationell bas. Dessutom är industriproduktionensexpansion i landet mycket måttfull. Storfinansen och de svenska imperialistiskakoncernerna investerar mer utomlands än i . Kapitalismens världsomspännandeutveckling undergräver det nationella oberoendet och sätter käppar i hjulet förarbetarklassens kamp för arbete och rimliga arbetsvillkor. Det har arbetarna iden svenska stålindustrin fått erfara med besked! Sådant är kapitalismens väsen. De borgerliga hävdar attdet är rätt att den kapitalistiska marknaderi t. ex. avgör stålindustrinsutveckling. Socialdemokratin följer samma politik. Ingrepp i marknaden ellerstyrning av utvecklingen är för socialdemokratin helt främmande. Därmedhar socialdemokratin definitivt lämnat sitt arv från arbetarrörelsenshistoriska traditio- ärsocialdemokratin verkställare- arbetar med att anpassa stålpolitiken till deimperialistiska intressenas villkor, formulerade i och i Vita huset.Utifrån den utgångspunkten avvisar också, helt följriktigt, utskottetsmajoritet av socialdemokrater och borgerliga vpk:s krav på en nationell planför stålindustrin. Ser vi på handelstålindustrins utveckling kan vikonstatera att industrin har genomgått en rad problem och har en rad problem framförsig. Vi har dels det stora , med tre stora enheter plus gruvor, dels de småhandelsstålverken. Med den marknad dessa har att förvänta och den planeringsom vi kan se har de stora problem framför sig. Hur skall de kunna samordnaverksamheten och få en någorlunda grund för den? De ägarintressen och planersom finns gör att det blir problem. För en nationell utveckling av stålindustrin inför1990-talet behövs kapital för investeringar i utveckling. Den utveckling somkan befaras är naturligtvis att dessa investeringar inte kommer till stånd.Svensk stålindustris omfattning kommer att krympas. Och frågan måste besvarasvilken inriktning man över huvud taget skall ha på hela den näring somstålindustrin utgör, från gruvan till verkstadsindustrin och kanske ännulängre. Vi kan se att oroväckande steg har tagits som innebärupptrappning av problemen. När det gäller det stora företaget påhandelsstålsidan, , har regeringen tagit det definitiva klivet att byta utstyrelsen. Det kanske inte är sä märkvärdigt att göra det, men det sätt som manhar gjort det på är märkligt ur arbetarrörelsens syn. Desto mertillfredsställande är det naturligtvis frän borgerlig utgångspunkt! Typiskt fördetta är kanske att de borgerliga inte är företrädda på talarlistan i dennadebatt om stålindustrin, en av de debatter vi har haft . Jag serdet som ett uttryck för att de sitter nöjda i sitt bo. Det är ju sä att industridepartementet har bytt utstyrelsen för att anpassa verksamheten i och hela handelstålindustrin tillde villkor som råder på den internationella marknaden - allstå de storaimperialistiska koncernernas intressen. De skall tillfredsställas genom attSSAB skall införas på börsen. De nya ägarna, framför allt ett stortförsäkringsbolag, får också sitt engagemang kryddat med ett och annat guldägg iSSAB-korgen - Tibnor, Plannja m.m., som kanske i första hand skall introduceraspå börsen. De skall således legitimera svensk stålindustri på denimperialistiska marknaden. Det här innebär naturligtvis stora problem för den svenskaarbetarklassen framöver och framför allt för stålarbetarna i de berördaregionerna. Utskottet säger, när vi ställer krav på att vi skall ha en någotmer planerad stålindustri, att det är nödvändigt att rationaliseringsarbetetbedrivs effektivt. Det skall således skötas av i första hand företagen ibranschen. Det ärde som har ansvaret. När man tar del av det och ser på denutveckling som har ägt rum kan man konstatera att utskottets majoritet avborgerliga och -framför allt - socialdemokrater helt och hållet har överlåtitåt kapitalet och den imperialistiska marknaden att bestämma svenskstålindustris framtid. Inte en enda åtgärd vidtas, inte en enda riktlinje drasupp för hur svensk stålindustri skall se ut ! Svider det inte i BoFinnkvist, som har ett gediget arbetarrörelseförflutet, när han ser på dennautveckling? Stålindustrin och vissa metallindustrier Stålindustrin och vissa metallindustrier BoFinnkvist, som är anmäld på talarlistan som utskottets talesman, att ge uppväsentliga arbetarrörelsevärderingar att irite exempelvis ha ett uns avplanering från statsmakterna - allra helst om det parti som man företräder harmakten i statsapparaten? Vad sedan gäller stålindustrin kan vi se en liknandeutveckling. Där har vi också problem av strukturell karaktär. är på väg att genorriföras, och här finns också behov avstora investeringar. egentligen hela Johnson-familjen -som enligt uppgörelsen skulle ta ett ägaransvar för en tioårsperiod har interntsådana problem att företaget näppeligen kan ta ansvar för utvecklingen av detsom kallas . Följdriktigt har nästan brutitöverenskommelsen med och gett sig ut för att hitta nya ägare iFinland och . säger man att dessa planer lagts på is, men- problemetkvarstår att med nationell utveckling troligtvis inte kan klara avvad en arbetarrörelse kräver av en stålindustri, nämligen att den skallutvecklas, bevara arbetstillfällena och utgöra en slagkraftig framfidastålindustri. kan naturligtvis klara av problemen genom att krympastålindustrin och i stort sett lägga ned verksamheten - det skulle spela enobetydlig roll. Det föreligger alltså stor risk för att den svenskaspecialstålsindustrin - framför allt den rostfria delen - i stora delar kommeratt gå en tynande tillvaro till mötes. Inför vårt förslag att vi skall bevara sysselsättningen påde orter där verkar försvarar sig utskottet med att delårsrapportenjanuari-augusd redovisar ett klart bättre resultat. Jag vet inte varför detegentligen står skrivet där. Innebär det att skall klara sig framövereller att man har lyckats med rationaliseringarna? Utskottet säger också attdet är nödvändigt med dessa åtgärder för att företaget över huvud taget skallöverleva och framtiden skall tryggas. Men då är frågan: Vad är det som skalltryggas och på vilken nivå? Hur många bruksorter vill man ha kyar? Jag ser detsom en fullständig brist på argument från socialdemokratin - jag har varken nueller tidigare haft några förhoppningar om att de borgerliga skulle ha någonidé om någon annan utveckling vad gäller stålindustrin - när man till slut.barakan hänvisa till en delårsrapport för , som i grunden har så storaproblem; Så över till frågan om järnsvampsverk, som kanske har sinspeciella historia inom stålindustrin. Vi har krävt en snabbutredning för attfå åtminstone ett första järnsvampsverk i . Att något sådant inte kommittill beror på att vi inte har någon långsiktig nationell planering av gruv- ochstålindustrin. Dessutom har vi problem med råvaruförsörjningen. Vi har i storutsträckning lagt ner de metallurgiska industrier som baseras på malm; detfinns bara två kvar. finns endast elektrostål verk k var av något format,och där använder man i stor utsträckning skrot som råvara. harprocesserna förändrats så att det egna s. k. fallandeskrotet i stålindustrinhar minskat. Då står man inför beroendet av importerat skrot, framför allt tillvåra elektrostålverk, och det uppstår en stor kris. Man skall slåss om stålet-det finns för litet - och på den grundvalen kan argument anföras för ennedläggning av elektrostålverk i en framfid. Det finnsytterligare en orsak, och det är vilken kvalitet på skrotet som Inteminst på det företag där jag är anställd visar det sig att skrotets kvalitetinnebär ytterligare ett problem. Det importerade skrotet måste vara välbehandlat så att det osorterat inte skapar sådana miljöproblem i processen kanske t. o. m. blir tvungen att stänga av ståltillverkningen. skulle vi få en renare process och i processerna framöver kunnaanvända det skrot som är möjligt att använda från miljösynpunkt. Man hänvisar i betänkandet till industriministernsuttalande att järn-svampsverksprojekten måste prövas på kommersiella grunder.Jag kan då bara konstatera att hela den verksamheten med en sådankapitalistisk, kommersiell utgångspunkt står i direkt strid med miljöintressetoch därmed också indirekt - eller kanske inte ens indirekt - med intresset avarbetstillfällen framöver inom élektrostålverken. Därför är det av oerhörtstor vikt att industrier som har elektrostålverk får ersättning för detimporterade skrotet och sätter i gång med järnsvampsverk. Därmed yrkarjag bifall till vpk-reservationerna. AnL 4 BO FINNKVIST (s): I näringsutskottets betänkande nr 7 behandlasett antal motionsyrkanden rörande stål- och metallindustrin. Till betänkandethar fogats fem reservationer från vpk. Stålindustrin har varit föremålför en mycket omfattande förändring. Detta gäller både för svensk stålindustrioch internationellt. Produktionen har i utvecklingsländerna i stort sett fördubblats,medan den i de traditionella industriländerna har minskat. I har t. ex.produktionen nästan halverats . Världsmarknaden har undersamma period präglats av överproduktion och lågt kapacitetsutnyttjande. Den svenska stålindustrin har haft av-återhämtning, men många problem kvarstår - det skall vi har klart för oss.Exportandelen i svensk stålindustri är mycket hög. Som jämförelse kan jag nämnaatt exporterar av produktionen, medan exporterarca . Detta är ett förhållande som gör extra känsligt för despeciella bestämmelser som gäller för stålexport till nästan alla länder. Istort sett gäller regeln att inga subventioner får förekomma, ochtonnagebegränsningar - frivilliga eller tvingande - är Vanligt förekommande. nämnde att jag har arbetat inom dennabransch. Det är riktigt - det har jag gjort. här jag varit anställd inomstålindustrin. Vad jag nu har sagt om de bekymmer som ibland uppstår är intesådant som jag har läst i riksdagstrycket, utan det är sådant som jag tyvärrfått lära mig i praktiken. Jag kan gai-antera att det är likabesvärligt att sitta i förhandlingar om neddragning av arbetsstyrkan, oavsettom det beror på exportbegränsningar eller andra bestämmelser utomlands eller påandra omständigheter. Det är ingen skillnad för dem som är anställda. Det måstevi undvika, -i så stor utsträckning som möjligt. I betänkandet redogörs för olika beslut som har fattats idenna fråga -jag skall inte gå in på dem. Vi kan också konstateraatt det kommer en proposition om ; den frågan kan vi diskuteradå. Stålindustrin och vissa metallindustrier Stålindustrin och vissa metallindustrier Jag skallövergå till att kommentera reservationerna. I reservation 1 krävs ett nationellt program förstålindustrin. En utredning bör få i uppdrag att utarbeta ett sådant, heterdet. Frågan om total samordning av gruv- och stålnäring är inte ny.Med de regler och bestämmelser som gäller, vilka jag inledningsvis nämnde,måste man hantera denna typ av frågor mycket försiktigt. Felaktiga åtgärder kanfå mycket svåra handelspolifiska följder. En samordning av ägandet som omfattarenbart de privata företagen är såvitt jag kan förstå helt oantastlig.Regeringen har också medverkat i denna typ av åtgärder. Däremot är frågan omytterligare statligt kapital till branschen mycket känslig. Detta gällersärskilt för specialstålsindustrin. Det saknas inte exempel som bekräftardetta. Det sätt som regeringen arbetar på, som går ut på att man följerutvecklingen och exempelvis medverkar vid lämpliga tillfällen, är bra. Ansvaretför den framtida utvecklingen inom branschen åvilar givetvis i första handägarna, som det också står skrivet i betänkandet. Staten har tagit aktiv del imånga omstruktureringsfall . säger att jag och övriga socialdemokrater har gettupp. Hans resonemang att vi på ett bättre sätt borde försöka styra utvecklingenlåter mycket bra. Men det är mycket svårt att styra en marknad - om man somexempel tar specialstålsindustrin - som till , eller kanske , ligger utanför gränser. Så betydande är inte att vi kanfatta beslut om hur företagen skall uppträda i andra länder. Det är lika braatt konstatera att det är marknaden som bestämmer. I reservation 2 behandlas sysselsättningen vid Avesta AB.Situationen på bruksorterna är utan tvivel värd stor uppmärksamhet frånregeringen. Regeringen har också vidtagit ett antal åtgärder och även ageratgentemot ägarna till berörda företag - det som efterlyses i reservationen. Manhar vid olika tillfällen efterlyst ytterligare åtgärder från företagen för att fåtill stånd ersättning för de arbetstillfällen som försvunnit på grund avstrukturförändringarna. Detta inbegriper även Bruksinvest. Utöver ordinäraregionalpolitiska åtgärder har man tillsatt en särskild delegation för attfrämja utvecklingen i Bergslagen. Bergslagsdelegationen har ställningsom självständig myndighet med kansli i . Arbetet i den nya, störreomfattningen har alltså kommit i gång. Totalt 425 milj. kr. har avsattsför en period . Åtgärdspaketet omfattar många områden. Utbildning,kommunikationer och företagsutveckling kan nämnas. Det är mycket värdefulltatt delegationen har tillkommit. En del åtgärder är redan planerade, men det ärenligt min mening minst lika viktigt att vi har fått en myndighet/delegationsom studerar problemen i Bergslagen och som har till uppgift att också kommamed förslagom åtgärder-i samråd med representanter från berörda orter. Dettakan säkert visa sig minst lika värdefullt som de 425 miljoner somavsatts. Att det behövs kraftfulla åtgärder för bruksorterna inom ochandra företag är vi överens om. I fråga om förlorade arbetstillfällen ärBergslagen det hårdast drabbade området i landet. Regeringen medverkartill att förbättra denna situation. I reservation 3 behandlas frågan om järnsvampsverk ochlokalisering av ett sådant. Frågan om tillverkning av järnsvamp haraktualiserats på grund av att denmalmbaserade metallurgin har minskat sin produktion och attelektro-ståltillverkningen baserad på skrot har tagit över en alltstörre andel. Utvecklingen är likartad i andra stålproducerande länder. är tillgången på skrot begränsad, och det råderexportförbud. 1985 importerades till skrot. 1970 var det100 , så utvecklingen är oroande. Det har också funnits ett antal förslag omtillverkning av järnsvamp som inte har blivit förverkligade, av olika orsaker.En utredning har gjorts om etablering av ett järnsvampsverk i Malmfälten.Industriministern har uttalat att statligt stöd eventuellt skulle kunna kommai fråga för ett sådant projekt. har utrett fråganvidare, men arbetet har efter satts på sparlåga - av vilkaorsaker är svårt att veta. Eventuella framtida kunder, svensk skrotbaseradstålindustri, har inte visat särskilt stort intresse för att hjälpa till att fåtill stånd järnsvampstillverkning. Detta plus osäkerheten om torv är enlönsam energiform är troliga orsaker. Frågan om vanadinframställning i , som behandlas ireservation 4,! är föremål för utredning inom . Företaget genomför förnärvarande enligt uppgift förprojektering av en anläggning för framställning avvanadin ur råjärnsslagg. Man beräknar kunna ta ställning till projektet underförsta . Några åtgärder från regeringens sida kan inte varanödvändiga. Arbetet är redan i gång. Reservation 5 handlar om förädling av zinkmalm i Sverigetill färdig produkt. En liknande framställning från vpk behandlades så sent somvåren 1985. Utskottet vill nu som då peka på att ScanDust i , enanläggning för återvinning av bl. a. bly och zink ur avfallsstoft frånstålugnarna, beräknas komma att producera zink vid fulldrift. Det kan också erinras om att större delen av zinkproduktionen vidBoliden AB förädlas i , vid ett företag som är hälftenägare i. Ny kapacitet är alltså under inkörning vid ScanDust, enanläggning som bygger på plasmametoden, vilken också nämns i reservationen.Utskottet anser inte att något uttalande i denna fråga är aktuellt . Med det anförda yrkar jag bifall tillnäringsutskottets hemställan i betänkande 7 och avslag på reservationerna. 1986/87:3727 november 1986 Stålindustrin och vissa metallindustrier AnL5 (vpk) replik: Jag upplever det som tragiskt när BoFinnkvist och hans kamrater sitter och förhandlar om nedläggningar. För den somförlorar arbetet gör det ingen skillnad vilken orsak till nedläggning dethandlar om. Tragiken ligger i den totala uppgivenheten. Vad har arbetarrörelsen att sätta emot ? Skall vibara finna oss i att marknaden är för alltid given? Eller finns det någonmöjlighet att skapa en nationell bas? 1 annat fall har den svenskaarbetarklassen inte ett dugg att säga till om. Finns det ingenting vi kan göra? Har det aldrig fallitsocialdemokratin in att det egentligen handlar om vilka investeringar somplaneras i samhället? Infe minst de offentliga investeringarna skapar enmarknad för stålindustrin. Vi ser nu den oerhört snabba utflyttningen av svenskverkstadsindustri - Stålindustrin och vissa metallindustrier investeringarnautomlands är större än i . Men man måste väl kämpa emot för att kunna haen nationell marknad för stålindustrin. Det är egentligen A och O. Om man baraaccepterar att kapitalismen får utveckla sin marknad, då är mantillspillogiven. Då säger man som Bo Finnkvist att vi har export och ännumer eftersom den svenska marknaden krymper. Det är en uppgivenhetens väg som jag inte tycker kan ledatill framgång på något sätt, särskilt om man inte ens skapar en allians medarbetare i andra länder: Vi kan inte satsa något kapital, säger . Menvad händer då med handelsstålsindustrin och specialstålsindustrin på1990-talet? Trots att vi träter över de borgerliga åren, var det ändå destatliga pengarna som räddade . Vilka pengar räddar nästa investering iSSAB? Det är den stora fråga som jag tycker socialdemokratin har ett visstansvar för att svara på i stället för att bara skylla på marknaden. I fråga om Bergslagsdelegationen skall jag bara ta upp ensak. Om den skall följa marknaden och inte strida emot kapitalismensutvecklingslagar, då kommer den att ha mycket begränsad effekt, Bo Finnkvist. Kommentarerna beträffande järnsvampsverket tyder på dentotala uppgivenheten, att inte ha någon som helst idé för att ersättaskrotråvaran med annan råvara från våra malmfillgångar i vårt land. AnL 6 BOFINNKVIST (s) replik: Jag sade aldrig att staten inte kan sätta inkapital i stålindustrin.