prot · GA0943 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:43 Förhandlingarnaleddes av tredje vice talmannen. 1 8 Justerades protokollet, för den 27november. 2 8Svar på interpellation 1986/87:72 om radioakfivt kärnkraftsavfall, m.m. AnL 1 Statsrådet : har i en interpellationfrågat vad jag ämnar göra för att se till att kärnkraftsindustrin omedelbartgör vad som är tekniskt möjligt för att slutligt processa och innesluta detradioaktiva avfallet samt på vilket sätt jag skall säkerställa de godasatsningar som görs i Studsvik för alternativa energikällor och miljövård. Den grundläggande principen för agerande när detgäller använt kärnbränsle och kärnavfall är att varje land skall ta fulltansvar för det material som uppkommer inom landet. Denna princip gäller såvällåg- och medelaktivt kärnavfall som t. ex. högaktivt använt kärnbränsle.Regeringens hållning leder till att svenska företag inte ges tillstånd att ensunder en begränsad tid lagra utländskt använt kärnbränsle eller kärnavfall iSverige. I går beslutade regeringen att säga nej till en ansökan av om tillstånd att av . lagra låg- ochmedelaktivt kärnavfall från utländska kunder. Det är emellertid en helt annan sak om t. ex. utländsktkärnavfall skulle .finnas i som ett led i enbehandlingsprocess. Det är angeläget att har en tillräcklig kompetenspå olika delar av kärnavfallsområdet. Av detta skäl kan det'vara positivt attföretag genom utländska kontrakt kan försäkra sig om ett underlag som ökarmöjligheterna att upprätthålla en vidareutveckling av en sådan kompetens ochkapacitet. Hanteringen av det utländska materialet sker självfallet underuppfyllande av alla de strålskydds-, säkerhets- och omgivningskrav som ställsav svenska myndigheter. Det avfall som behandlas i skall efterbehandlingen återsändas till leverantören. Ett ytterligare krav är att denutländska kontraktspartnern är ett väletablerat, seriöst företag. Det måsteingå som en förutsättning för det svenska företagets engagemang att denutländska kontraktspartnern kan garantera att avfallet återtas. Om radioaktivt kärnkraftsavfall, m. m. Regeringens politik är att använt svenskt kärnbränsleskall direktdeponeras i , utan föregående upparbetning. Varjereaktorinnehavare är ålagd att svara för att de åtgärder vidtas som behövs föratt det använda kärnbränsle och kärnavfall som uppkommer i verksamheten skallkunna hanteras och slutförvaras på ett säkert sätt och att reaktoranläggningenskall kunna avvecklas och rivas utan risk för säkerheten. Reaktorinnehavarna ärockså ålagda att upprätta eller låta upprätta ett program för den allsidigaforsknings- och utvecklingsverksamhet som behövs för att klara av de krav somställs på dem. Regeringen har inte för avsikt att nu föreskriva vilkenmetod som skall användas vid den framtida hanteringen av det användakärnbränslet eller kärnavfallet. Det slutliga ställningstagandet till detanvända kärnbränslets eller avfallets förvaring skall baseras på ett allsidigtforsknings- och utvecklingsarbete. detta arbete pågår skall intenågra bindningar ske till en viss behandlings- eller förvaringsmetod. Det ärtvärtom av väsentlig betydelse att det fortsatta forsknings- ochutvecklingsarbetet kan bedrivas utan låsningar i något avseende. Detta harriksdagen också uttalat sig för, vilket bl. a. framgår av näringsutskottetsbetänkande /86:25, s. 10. Jag vill dock understryka att det övergripandeansvaret för avfallshanteringen självfallet ligger hos regering och riksdag. När det gäller den satsning som görs i Studsvik påalternativa energikällor och miljövård vill jag nämna följande: Verksamheten i Studsvik var från början huvudsakligen inriktadpå att stödja de svenska forsknings- och utvecklingsinsatserna inomkärnkraftsområdet. Successivt har denna inriktning förskjutits till attomfatta hela energiområdet. Bolaget har därmed med hjälp av statliga medelbyggt upp ett omfattande kunnande på områden av förbränningsteknik,förgasningsteknik och kolteknik. Det är av utomordentlig betydelse att fortsätter att forska på dessa områden. Det är också helt ilinje med regeringens intentioner beträffande kärnkraftsavvecklingen. Regeringen har satsat betydanderesurser på forskning i Studsvik utanför kärnteknikområdet. Den linjen avser viatt följa även kommande budgetår. AnL 2BIRGITTA (): Jag ber att få tacka för svaretpå min interpellation. Det innehåller ett glädjande besked: regeringen ger inteStudsvik tillstånd att förvara utländskt använt kärnbränsle eller kärnavfall i10-15 år, som företaget ansökt om. Det är bra att detta beslut fattats. Migveterligen är det den första gång regeringen inte ger kärnkraftsintressena dettillstånd de begär. Energiministern säger att den grundläggande principen förSverige när det gäller kärnavfall är att varje land skall ta fullt ansvar fördet material som uppkommer inom landet. Denna programförklaring ger också SKB,. Därav följer logiskt att bör tatillbaka det avfall vi själva sänt utomlands. När jag först började undersöka vadvi gjorde åt det högakfiva avfallet, fick jag till svar av den dåvarandeindustriministern att detta inte var något problem, ty vi sänderdet utomlands. Jag minns att jag reagerade våldsamt mot detta sätt attresonera. Men all sakkunskap då talade för upparbetning, kanske därför att mantrodde att den skulle vara lönsam. avfärdade direktförvaringsom farlig. Det skulle finnas en viss risk för kriticitet när plutoniet underårhundraden kunde koncentreras. rekommenderade upparbetning somden enda tänkbara metoden för avfallshantering. vet vi alltså att denna vägär mycket farlig och svår. Upparbetning är oerhört miljöförorenande. Rapporterna frånSellafield, f. d. Windscale, vid orii ökad cancerförekomst ärskrämmande. Befolkningen på äter inte längre fisken. Det finnsockså risk för att det plutonium som renodlas fram ur vårt avfall kommer tillanvändning i atombomber. Det är hemskt att tänka sig att vi skulle medverkatill detta med vårt avfall. Får jag alltså fråga statsrådet om och när kommeratt hämta hem vårt eget använda kärnbränsle och kärnavfall från ? Detborde kunna bli en lämplig arbetsuppgift för Studsvik att processa detta ochannat svenskt avfall i stället för det västtyska. Jag är bekymrad över att man skjuter alla praktiska försökatt innesluta det högaktiva avfallet . I kärnkraftverkensinforniationsutställning-ar visas hur avfallet behändigt har inneslutits itjock koppar, och man påstår att avfallsfrågan är under kontroll. I självaverket har man aldrig försökt innesluta radioaktivt avfall på detta sätt, trotsatt det finns sådant som avklingat fill en nivå där industrin påstår att detgår. SKB säger i programförklaringen :"Avfallsfrågan skall till alla väsentliga delar lösas av den generationsom utnyttjar elproduktionen från kärnkraftverken." säger man: "Enövervakad förvaring ingår dock som ett ofrånkomligt led i hanteringskedjan. Denkan utsträckas över mycket utan större tekniska eller säkerhetsmässigaproblem." Detta förefaller mig vara motsägelsefullt. Kommerregeringen att kräva mer prakfiskt inriktade försök av kärnkraftsindustrin närregeringen granskar forsknings- och utvecklingsprogrammet? Beträffande rivning av kärnkraftverk har vi i Sverigeerfarenhet av att riva en mycket liten reaktor, men dock en reaktor, som fannsvid KTH vid . Det kostade mycket stora belopp, trots attreaktorn var av sådant format att man kunde använda vanliga transporter ochinte behövde några särskilda anordningar. Vi har ett nedlagt kärnkraftverk iSverige, . Tänker statsrådet arbeta för att nu i praktiken visa att detgår att riva kärnkraftverk? Vi behöver alltså få en realistisk bild av vad detkostar. Det är tragiskt att vi någonsin gett oss in på den galnaidén att klyva atomer och skapa oerhörda mängder radioaktivitet, bara för attkoka vatten till ånga till elturbiner! Vi drar ju på oss decenniers kostsamtarbete. Flera generationer måste ägna sig åt tråkigt, farligt och dyrt arbeteför att göra det bästa möjliga med avfall och uttjänta reaktorer, som vårgeneration får el ifrån. Kostnadersom är utsträckta i tiden på detta sätt har vi tydligen inga Om radioaktivt kärnkraftsavfall, m. m. Om radioaktivt kärnkraftsavfall, m. m. ekonomiskamodeller för att uppskatta. För lekmannen och för allt fler ekonomer förefallerhela idén vansinnig också från ekonomisk synpunkt, Alla partier är medskyldiga till att kärnkraftenetablerades. när vi alla vet att det var ett misstag och har beslutat attavveckla den, är det tragiskt att regeringen och en majoritet i denna kammareklamrar sig fast vid denna döende teknik, i stället för att rikta inuppmärksamhet och investeringar på framtidens energisystem, gav som energiminister en nyinriktning, mot hela energiområdet. Man har nått mycket intressanta resultatoch har t, ex, till relativt låg kostnad framställt drivmedel ur inhemskabiobränslen, säger att regeringen kommer att fortsättasatsa, betydande resurser på forskning i Studsvik utanför kärnteknikområdet.Vilka pengar ger man Studsvik utöver energiforskningsprogrammet? Det är intehelt lätt att utläsa ur budgetpropositionei-na hur anslagen har förändrats underåren. Har regeringen ökat eller minskat anslagen sedan den centerledda regeringenstartade forskning för alternativ energi i Studsvik? Tyvärr går tanken ofta till nyspråk när man serhur socialdemokraterna handlar i energifrågan. Avveckling betyder utveckling.Kraftfulla satsningar betyder att man drar ned allt stöd. Jag vore tacksam om ville hjälpa till attundanröja farhågorna för att ni bara säger att ni vill avveckla, medan ni isjälva verket gör allt för att utveckla kärnkraften. AnL 3 IVARVIRGIN (m): Jag vill först säga att jag tycker attregeringen tog ett bra beslut när den sade néj till förvaring i Studsvik, Detvar ett logiskt och korrekt beslut. Jag kommer att framför allt uppehålla mig vid förvaringenav högaktivt avfall, vilket tas upp i interpellation. Det är inget tvivel om att människors oro när det gällerkärnkraften är koncentrerad framför allt till hur vi hanterar det högaktivaavfallet. Undersökningar visar, att om man i övrigt har en rätt positivinställning till kärnkraft, hyser man i just avfallsfrågan en betydande oro.Därför är den frågan av utomordentlig vikt, och jag tycker att vi i Sverigeändå har hanterat' den på ett ansvarsfullt sätt. När starttillstånden till och 3 gavsvar förutsättningen att en säker förvaringsmetod fanns i bakgrunden. Det varderi s, k, KBS 3-metoden, som innebär att man inkapslar det högaktiva avfalleti koppar och inriktar sig på direktförvaring, för att utesluta varje möjlighetatt någon del av avfallet skulle kunna användas till,kärnvapen. Jag tyckerdetta är en bra metod. Den undanröjer just oron på den här punkten, . De kopparkapslarna skall sedanomslutas av bentonit och sänkas ned i marken. Metoden har väcktinternationellt uppseende, därför att man tycker att den är utomordentligtlångtgående och tillfredsställer alla rimliga behov. Jag villgärna citera vad IVA skrev i remissomgången beträffande,KBS 3: "Mänsklighetens historia är 10 - mångautländska instanser har ansett att man skall begränsa säkerhetsanalysen tillett sådant tidsperspektiv. och attdet inte finns något efiskt skäl att sträcka sig längre. kapslingenoch lagret skall hålla i 10 , varefter ett visst utläckage Med den försurning, som f n äger rum i , är det möjligt attvårt land är obeboeligt och avfolkat inom 10 ." Jag tycker ändå att det är korrekt att vi har satt kravenhögre och att vi verkligen försöker att åstadkomma en maximal hållbarhet islutförvaret. Jag har i sammanhanget väckt tanken på att slutförvaretegentligen borde lokaliseras till något av kärnkraftverken, och då lämpligen till verket, där det ändå finns ett lager för använt bränsle. Man skulle då få korta transporter. Jag tror att man därigenom skulle åstadkomma en dämpning av oron. De tekniska insatserna borde därför i fortsättningen vara inriktade på att möjliggöra en förvaring i närheten av ett kärnkraftyerk. Det är möjligt att man då får något ändra KBS-3-metoden och överväga idéer som bl, a, har fört fram i det här sammanhanget om det s, k, WP-Cave- systemet, , - , Vi har alla ett gemensamt intresse av en helt fullgodlösning pä detta svåra problem. Jag vill gärna ge erkännandet attdet inte är något tvivel om att i det här fallet har varit starktpådrivande för att vi skall få en sådan fullgod lösning,, Om radioaktivt kärnkraftsavfall, m.m. Jag tänker hålla mig strikt till sakfråganoch inte låta diskussionen utrnynna i en allmän energipolitisk debatt, allrahelst som jag inte tror att tidpunkten, just nu är den rätta för att blåsa tillallmänt energipolitiskt gräl. Jag är litet förvånad över att det funnits sådanatongångar hos och har funderat över om de.varit till för att dölja splittringen inom borgerligheten. Men jäg tänkeralltså inte gå in i någon sådan debatt. Jag tycker nämligen att det ärutomordentligt viktigt att vi bevarar möjligheterna att nå en bred politiskuppgörelse om energifrågan. Vi har inte några låsta positioner inför en sådan. Jag håller med om att alla partier ärdelaktiga i kär-nkraftsprogrammet och faktiskt också i den från -börjanenhälliga satsningen på upparbetning- t,o:m. förordade ju den.Det borde stämma oss alla till viss ödmjukhet, särskilt som det dessutom varså, att vi efter att ha tagit del av resultat var de förstaatt ta avstånd från upparbetning och att försöka undanröja de. bindningar tillupparbetning som hade gjorts genom villkorslagenoch avtalen med , Det var faktiskt somutförseltillstårid gavs för nästan hela den volym som skeppades över tillSellafield och som finris där. måste vi på bästa möjliga sätt reda upp det här ochfinna en ansvarsfull lösning på frågorna omkring den slutliga hanteringen avdet svenska avfallet som vi internationellt arbetar för att andraländer skall ta sitt ansvar. Då,är den linje som gäller enligt den nyakärntekniklagen, att kärnkraftsföretagen är ålagda att redan nu både-avsättamedel och formulera forskningsprogram som skall granskas avregeringen. Rege-ringensgodkännande av dessa forskningsprogram är faktiskt enförutsättning för att man skall få fortsätta driften vid kärnkraftverken.Företagen har Om radioaktivt kärnkraftsavfall, m. m. lämnat ettförsta sådant treårigt forskningsprogram. Det pågår nu en mycket omfattanderemissgranskning av detta material, och regeringen kommer att taställning till om det kan godkännas eller inte och om vi behöver åläggaföretagen ytterligare insatser. Jag kan försäkra att vikommer att genomföra den granskningen med yttersta noggrannhet och stränghet. Sedan vill jag säga att det redan pågår praktiska försökav det slag som efterfrågade, bl, a, vid Studsvik, Men attnu börja slutförvara högaktivt avfall eller välja vilken metod vi skall användavore direkt felaktigt. Tvärtom kommer vi att se till, om företagen intehargjort det själva, att olika system, däribland WP-Cave-systemet, kommer attbli föremål för utvecklingsinsatser, så att vi kan välja mellan bästa möjligateknik . Slutligen vill jag säga att vad som har skett med anslagentill Studsvik för den alternativa nya energitekniken är att de har ökat sedanregeringsskiftet , AnL 5 (): Jag har inte målsättningen att försöka förain debatten på några sidospår, men jag vill göra en kort kommentar och kanskenågot av en deklaration. Jag har på alla sätt försökt attaktivt verka för att åstadkomma förutsättningar för breda lösningar och föratt vi på bred bas skall kunna komma fram till en snabbare avveckling avkärnkraften, eftersom jag tror att det är angeläget. En grundläggandeförutsättning för detta är att det finns någon samstämmighet mellan vad mansäger från regeringssidan och hur man handlar. När dessa två saker går heltstick i stäv måste allt vad som kallas förtroende försvinna. Det är densituationen vi befinner oss i , och det gör att den debatt som sannoliktkommer måste börja föras . AnL 6BIRGITTA (): säger , precis som företrädareför kärnkraftsindustrin brukar göra, att det finns möjligheter, att det här ärväldigt bra, att det kan finnas ännu bättre möjligheter osv. Men eftersom vihar ett avfall som har avklingat vid just den nivå där man skulle kunnainnesluta det i koppar, varför gör man då inte det och visar i praktiken attdet går? Det finns nämligen starka misstankar om att detta inte är möjligt, attdet blir väldigt dyrt. Därmed faller hela grunden för att vi nu skulle ha enpraktiskt möjlig lösning på avfallsfrågan. Jag vill också konstatera att jag inte har fått något svarfrån på frågan om och när kommer att hämta hem avfalletfrån . Det var ju ändå den inriktningen man hade ; däsocialdemokraterna var engagerade i detta. Det finns all anledning att vi nutillsammans arbetar och tar de kostnader som det eventuellt innebär att ta hemavfallet, så att vi kan sopa rent framför egen dörr och verkligen visa ipraktiken att vi menar allvar med att varje land skall ta hand om sitt egetavfall. Jag fickinte heller någon som helst kommentar beträffande rivningen av ochde kärnkraftverk som vi redan har lagt ned. Hur länge tänker man vänta? När ni granskar forsknings- och utvecklingsprogrammetmåste ni också komma med offensiva förslag. Man kan inte bara granska öch seefter om det är fråga om möjlig forskning. Jag hoppas verkligen att niordentligt undersöker vad man kan begära av den generation som håller på medkärnkraft, som alltså är offensivt inriktad på kärnkraft, när det gäller attden också tar kostnaderna. Det är det som är poängen; Är det vi som skall göradet, medan vi har en kärnkraftsindustri i gång, eller är det nästa generationsom skall göra det, som tvingas ha en kärnkraftsindustri utan att få någon somhelst glädje av den - inte ens elektricitet från den? Jag vill, trots att inte tycker om dét, taupp en litet bredare syn på detta. Regeringen har slopat allt stöd tillenergihushållning: Man har slopat stödet till energihushållning i byggnader.Det statliga stödet till kommunerna för energirådgivning togs bort i förtid.Från årsskiftet smyger man bort allt stöd till anläggningar för alternativenergiproduktion, t, ex, små vattenkraftverk och solenergianläggningar. Dettycks inte bli något mer stöd till inhemsk produktion av motorbränslen, trotsatt oljepriset tillåts sjunka. Stödet till forskning och utveckling avalternativa energikällor har skurits ned kraftigt. fick 17 milj. kr. av den centerleddaregeringen för Utvecklingsfondernas energirådgivning. Socialdemokraternahardragit ned stödet till ca 4 milj. kr. Kärnkraften får emellertid alla pengar den begär. Nästanen och satsar skattebetalarna för att reparera ettfelkonstruerat och utslitet aggregat i . Regeringen ägnar sig åt att främja kärnkraften ochavveckla alternativen som man säger att man måste ge alternativenmöjligheter att utvecklas. Vad tänker statsrådet göra för att vi skall kunna tro påatt kärnkraften verkligen håller på att avvecklas? Om radioaktivt kärnkraftsavfall, m. m. AnL 7 IVARVIRGIN (m): Jag vill bara något kommentera BirgittaHambraeus synpunkter på själva förvaringssystemen. Beträffande KBS 3-metoden, som är den som vi konkret kandiskutera, vet jag att i remissorganen SKI och SSI - statenskärnkraftinspektion och - hade reservationer påett par punkter. Den ena tror jag gällde svetsarna på kopparkapslarna, och denandra var att man önskade se ett system praktiskt prövat . Jagkonstaterar att det utöver dessa reservationer rådde en bred enighet om att dethär var en mycket säker metod, som var tekniskt fullt genomförbar. Det är väl också så att de informationer vi har fått frånutlandet tyder på att man har samma uppfattning där. När det gäller förvaringav avfall ser man just de svenska metoderna som de som sannoliktkommer att slå igenom även på andra håll, just därför att de är såutomordentligt ambitiösa. Därför tycker jag att bilden av att detta är enosäker metod inte riktigt stämmer. Om radioaktivt kärnkraftsavfall, m. m: Dessutom är det, som energiministern säger, så att vi harmöjlighet att anpassa metoden på ett sätt som vi själva finner lämpligt.Exempelvis bör vi kanske inrikta utvecklirigen på rnöjligheterna att användaplatserna för våra befintliga kärnkraftverk och anpassa metoden till förvaringvid exempelvis , Jag tror att mycket av den oro som människorkänner på det sättet, skulle kunna dämpas väsentligt. AnL 8 (): , . Det finns tekniska möjligheter, man har visatdem, och de är intressanta för utlandet - ja, men de har aldrig visats ipraktiken. Det måste vara en helt annan sak att kapsla in helt inaktiva stavaroch att kapsla in radioaktiva stavar, att bygga upp alla krångliga rutiner somdet innebär att hantera radioaktivt material,. Jag vågar ifrågasätta om det över huvud taget går. Jagutmanar kärnkraftsindustrin:- Visa i praktiken att det går! Det finns i landetavfall som har avklingat. Visa i praktiken att man kan innesluta detta ikoppar, som ni har sagt! Det måste vara mycket enklare för kommande generationernär de slutligen skall finna en plats här i vårt land att lägga ned det häreländet pä, om det är ordentligt inkapslat. Då har man sett under ett antal årom det är några bekymrner med det eller inte och kan kanske lugnt stoppa neddet i jorden. Det är inte fråga om att nu hitta en plats att slutförvaradet på, utan det är först när vi vet att kärnkraften verkligen är avvecklad ochnär vi vet hur mycket radioaktivt material vi har att ta hand om som det enligtmin mening kan bli aktuellt att hitta rätta platsen. Vad vi kan göra äratt successivt ta hand om avfallet, närdet avklingat tillräckligt, och visa atten inkapsling är möjlig. Innan detta i praktiken har visats, tillåter jag migatt betvivla att det går. Ingenstans i världen har man lyckats ined det, ochjag tvivlar på att det är fysiskt,möjligt. Tredje vice talmannen anmäldeattlvar Virgin anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 3 8 Anmäldes och bordlades . 1986/87:Bol23av Eriing m.fl, 1986/87:Bol24 av . m, fl, ..1986/87:Bol25 av m, fl. Förlängning av undantag från markvillkoret i fråga om bostadslån förvissa egnahem (prop, 1986/87:67) 4 8Anmäldes och bordlades . 1986/87:7Fortsatt kreditpolitisk lagstiftning (prop. 1986/87:27) Skatteutskottetsbetänkande ' - Prot. 1986/87:10Beskattningen av traktorer (prop. 1986/87:50) 1986/87:8Åtgärder mot vålds- och egendomsbrott (skr. 1986/87:21) 1986/87:11Fortsatt giltighet av lagen om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall (prop. 1986/87:32) 1986/87:14 Tilläggsbudget Itill statsbudgeten för /87 (prop. 1986/87:25 delvis) 1986/87:10 Skyddet för kretsmönsteri halvledarprodukter (prop. 1986/87:49). 1986/87:4 Nedrustning 1986/87:5 revisorersförslag angående lönesystem för SIDA:s utlandsstationerade.personal, m.m. 1986/87:7 Rätt för kommuner ochlandstingskommuner att vidta bojkottåtgärder mot (prop, 1986/87:10) betänkanden /87:1 Översyn avvapenfrilagen 1986/87:2Räddningstjänstlag, m, m, (prop, 1985/86:170) , 1986/87:3 Vissa personalfrågor inom försvarsdepartementets område (prop. 1986/87:36) ' 1986/87:4Förslag om förhandsbesked i socialavgiftsfrågor m. m. 1986/87:16) 1986/87:9 Redogörelse för fillämpningen avterroristlagstiftningen m.m. (skr.1986/87:31) 1986/87:7 Anslag på tilläggsbudget I (prop. 1986/87:25delvis) betänkanden /87:3 Vissagymnasieskolfrågor m. m. 1986/87:5 Vissa skolorganisatoriska frågor m. m, 1986/87:6Hemkunskap i och konsumtionsutbildning i gymna sieskolan m, m, ; 1986/87:7 Fristående skolor m, m. 1986/87:'7 Vissa yrkestrafikfrågor m,m, (prop, 1986/87:5) Prot.1986/87:43 jordbruksutskottets betänkanden 1986/87:12Anslag på tilläggsbudget I till statsbudgeten för budgetåret T~r 1986/87(prop. 1986/87:25 delvis) 1986/87:14 Vissa frågor om anslagför /87 till departementen (prop, 1986/87:57) 5 8 Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1986/87:242 av i (c) tillstatsrådet om åtgärder mot det växande antalet bilvrak: infördes skrotningspremien,som innebar att , lades på nybilspriset och att , utbetalades dendag bilägaren skrotade sin bil. har premien, som skulle fungerasom en morot, inte justerats upp.