prot · GA0921 · 1986-12-31 00:00:00 — Det är i och för sig ingen kritik mot statsrådet,men jag tycker att det är viktigt att det antecknas till protokollet, för denhändelse att det skulle uppstå frågetecken i samband med det anförande som jaghåller. säger att vi skall undvika politiskt käbbel.Det är naturligtvis riktigt att vi bör göra det. Jag vet inte om det var käbbeljag ägnade mig åt. Men jag kan förstå att det är besvärande för en debatt om verkligheten i den här frågan. Den verkligheten är besvärandeför socialdemokraterna och för regeringen. Det är naturligtvis riktigt i sak att jag i början intefick partiet med mig på min motion. Men det kanske kan ha mindre betydelseeftersom partiet, och inte minst , var väldigt engagerat ochaktivt i den här frågan. Vi tog initiativ i och i detnordiska samarbetet om förbud mot freon som drivgas i sprej fl ask or osv. Detkänner väl till. Dessutom har partiet, åtminstone , lagt frampartimotioner i denna fråga och krävt åtgärder. Socialdemokraterna har iutskottet och här i kammaren blockerat den här frågan ända till dess enreservation vann majoritet i kammaren . krävs det rejäla tag omgående. Det går inte att hänvisatill utredningar. Jag frågar mig oroligt: Hur många ton freon ytterligare skallläcka ut från innan regeringen vidtar åtgärder? Gå ut till industrinsom använder freon! Tala med dem! Utmaningen av är bra, behövs det också högre avgifter på alla utsläpp. har ju ettfint projekt med värmepumpar utan freon på gång. Det är någonting att satsa på. En viktig fråga i sammanhanget är vad som händer med demsom arbetar med dessa kylanläggningar. Det är kanske litet i marginalen, menhur påverkas en kylmontör som andas in freon dag ut och dag in när han lagarkylskåp? Det är ju först som vi har påbörjat en forskning kringdetta. Jag kan konstatera att inte har hållit detlöfte som gavs i en proposition tidigare om att en utredning skulle vara klarden . Men om vi får ett program frånnaturvårdsverket hinner uppenbarligen inte detta besluta omnågra åtgärder. Det oroar mig, för jag tror att det är nu som besluten ochåtgärderna behövs. Överläggningen var härmed avslutad. Prot.1986/87:21 5 § Svar på interpellation 1986/87:56 om den svenska importenoch exporten av kärnavfall Om den svenska importen och exporten av ... , Herr talman! hari en interpellation ställt en rad olika kärnavfall -1 t- frågortill mig angående bränslebytet med och kontroll av överlåtetbränsle, vilka planer som finns för de andra upparbetningskontrak-ten, kontrollav bränslet vid , skillnaden mellan civila och militära reaktorer,vilka exporttillstånd som lämnats samt om Asea-Atoms och Studsvik Energitekniksverksamhet. Låt mig först erinra om att regeringens politik föravfallshantering går ut på att direktdeponera avfallet i och att, tillden tidpunkt då deponering-en skall ske, genom forsknings- ochutvecklingsarbete skapa förutsättningar för att kunna välja bästa möjliga metodmed hänsyn till säkerhet och strålskydd. lagras bränslet icentrallagret för använt kärnbränsle, CLAB. belastas programmet för avfallshanteringen medde avtal om upparbetning som träffades när en annan politik föravfallshanteringen gällde. Regeringen har tidigare uttalat att några flerupparbetningsavtal inte bör slutas och att strävan bör vara att, inom ramen föringångna avtal, så långt som möjligt frigöra oss från de gamla bindningar tillupparbetning som har gjorts tidigare. Beslutet som regeringen fattade innebäratt de använt svenskt kärnbränsle som överförts till byts mot24 ton använt västtyskt MOX-bränsle. Som ett resultat av bytet tar Västtysklandöver avfallsprodukterna samt det uran och plutonium som erhålls från detsvenska bränslet efter upparbetningen. Plutoniet kommer i attanvändas för tillverkning av nytt bränsle till kärnkraftsreaktorer. För svenskdel innebär bytet att det använda MOX-bränslet som omfattas av bytesaffärenkommer att mellanlagras i CLAB och därefter slutförvaras i . Bränslebytet är en engångsföreteelse och ett led i vårkonsekventa och målmedvetna strävan att skapa en enhetlig linje föravfallshanteringen och för att frigöra oss från de gamla bindningar tillupparbetning som finns. Att frigörelse från bindningen tillupparbetning sker inom ramen för ingångna avtal är också en förutsättning föratt kraftföretagen skall kunna fullfölja sina förhandlingar om överlåtelse avövriga delar av upparbetnings-kontrakten. Den princip som jag vid upprepade tillfällen har hävdat,nämligen att varje land självt måste lösa sina avfallsproblem och att Sverigeinte skall åta sig att förvara avfall från andra länder, ligger fast. Det svenska använda bränslet som överlåtits tillVästtyskland står under lAEA-kontroll. Därutöver har en särskild överenskommelse träffats mellan och avseende kontroll, användning m. m. av det använda kärnbränslet. För upparbetning av svenskt använt bränsle i gäller dessutom de särskilda överenskommelserna mellan och . Därmed finns heltäckande garantier för fredlig användning av det plutonium som finns i det svenska bränslet. 28 Även det använda svenska bränslesom nu förvaras i är Därutöver har en särskild överenskommelse mellan ochStorbritannien träffats för det använda bränslet som förvaras där. MedStorbritannien har även ett övergripande avtal om fredlig användning avkärnenergi som träffades . När det gäller frågan om civil och militär kärntekniskverksamhet vill jag framhålla att det som är avgörande är den politiska viljanatt leva upp till de utfästelser som gjorts i särskilda överenskommelser,avtal, NPT-fördraget m. m. I icke-kärnvapenstater som ratificerat NPT-fördragetfinns dessutom kontroll genom lAEA av hela kärnenergiverksamheten som kanavslöja om missbruk sker. Jag har i syfte att förstärka garantierna motsammanblandning av civila och militära program vid generalkonferensredovisat regeringens inställning, nämligen att varje kärnvapenstat börtillämpa en strikt åtskillnad mellan civil och militär verksamhet, samt att dencivila verksamheten bör underställas heltäckande internationell kontroll.Oswald borde vara väl medveten om den svenska inställningen tillkärnvapen, nämligen att arbetar för en total kärnvapennedrustning. Exporttillstånd för klyvbart material har under år 1986lämnats för utförsel av bränslestavar till , och samturandioxidpulver till . Därutöver har tillstånd lämnats förutförsel av uran som skall renas i . Enligt gällande avtal med skall det höganrikade uransom använder som bränsle i sin forskningsreaktoråtersändas till . Tillstånd för sådan utförsel har även lämnats under år1986. En ansökan från om tillstånd att föra ut uranoch plutonium till ligger på regeringens bord för avgörande. När det gäller frågan om Asea-Atoms hantering av vissarestprodukter så är detta ett resultat av ett samarbete som Asea-Atom har meddet västtyska företaget (). Samarbetetinnebär att de båda företagen utnyttjar varandras tjänster och resurser för attpå ett rationellt och säkert sätt lösa vissa processtekniska problem som finnsvid tillverkningen av bränsle. Således renar RBU vissa restprodukter åtAsea-Atom, medan Asea-Atom tar hand om kalkslam och brännbart uranhaltigtmaterial från RBU. Det brännbara materialet, som utgörs av overaller,plasthandskar och annat sådant som använts vid kärnteknisk verksamhet, bränns iStudsviks avfallsanläggning. Askan återförs till Asea-Atom, som återvinneruranet ur askan. utvinner uran ur kalkslammet. Uranetåtersänds till RBU. Beträffande Studsvik vill jag slutligen säga att denverksamhet som där bedrivs för att bränna eller dekontaminera låg- och medelaktivtkärnavfall som använts inom kärnteknisk verksamhet bedrivs under sådana formeratt inget avfall stannar kvar i . Avfallet återsänds senast inom två årtill kunden. Införsel får ske endast av sådant avfall för vilketstrålskyddsinstitutet eller kärnkraftsinspektionen lämnat särskilt medgivande.Detta ingår som ett villkor för verksamheten. Beträffande här aktuella verksamheter gäller lagen omkärnteknisk verksamhet och strålskyddslagen. Om den svenska importen och exporten av kärnavfall Prot.1986/87:21 Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av 7 november1986 kammarens förhandlingar. Om den svenska im- 24 (vpk): porten och exporten av v r- / ... r ij Herr talman! Jag tackar för svaretpå min interpellation. omfattandemen på några punkter undanglidande, och det ger naturligtvis anledningtill vissa följdfrågor. Vad svaret framför allt visar är att är indraget ien omfattande handel med klyvbara produkter, och så långt tycker jag att dettainterpellationssvar är mycket bra. Det visar att denna verksamhet pågår ochatt den har ökat . Det finns ingenting som säger att dennahandel kommer att minska, inte ens att ökningen av den kommer att avta. Vad visnarare ser framför oss är att genom sitt kärnkraftsprogram och denverksamhet som bedrivs inom landet, framför allt vid Asea-Atom men även påandra ställen, mer och mer dras in i den internationella handeln med klyvbaraprodukter. Det är den viktigaste slutsatsen vi kan dra av interpellationssvaret.Ingenting i detta svar eller i regeringens handlande har visat att manhar någon vilja att på något sätt begränsa ökningen av denna handel. Så tillnågra detaljfrågor. Om MOX-importen eller det byte som genomförts sägsföljande i interpellationssvaret: "Bränslebytet är en engångsföreteelseoch ett led i vår konsekventa och målmedvetna strävan att skapa en enhetliglinje för "Vidare sägs: "Den princip som jag vid upprepade tillfällenhar hävdat,-------------------------- att inte skall åta sig attförvara avfall från andraländer, ligger fast." debatterade och jag dessafrågor senast. Då sade klart och tydligt att "regeringen tarbestämt avstånd från tanken att skulle åta sig att lagra andra länderskärnavfall". Detta sade alltså här i den 20 maj1985. Vår framlidne statsminister har sagt samma sak. Vi har principer, som säger här, men när detpassar går man ifrån dessa principer såsom en "engångsföreteelse" ochtillåter sådan här verksamhet. Sådana principer tycker jag inte är värdanågonting. Det intressanta är ju då vad som händer i fortsättningen.Jag går tillbaka till regeringens pressmeddelande av , där mantalar om dessa saker. Det gäller villkorslagen och de borgerliga regeringarnasuppgörelse med Cogéma etc. I pressmeddelandet sägs bl. a.: De borgerligaregeringarna hade skapat såväl tekniska som ekonomiska och juridiska bindningarbeträffande upparbetningen. Detta är oerhört intressant. När det gäller de skäl somangavs då exporten av tilläts till La Hague - i det sammanhanget förhandlar vi ju nu om ett utbyte - sades det att vi inte har plats här i för någon förvaring. Det var alltså en ren utrymmesfråga. Men här säger ni ju själva att det finns juridiska och ekonomiska bindningar i fråga om upparbetningen. Betyder det då att det kan bli en ny "engångsföreteelse", om Cogéma t. ex.kräver att vi skall fullfölja ytterligare delar av kontraktet - sådana finns ju? Kommer vi 30 då att skicka mer använt bränsletill Cogéma? Det vore bra om statsrådet här klart ochtydligt kunde lämna garantier för att utbränt kärnbränsle när det gällerkontraktet med Cogéma aldrig mer kommer att skickas i väg för upparbetning i LaHague eller på andra ställen. Det vore alltså bra om statsrådet kunde garanteraatt det bara gäller de som här nämnts. Det är mycket viktigt att dettafastslås. Mot den bakgrunden är det litet konstigt att man talar om ekonomiskaoch juridiska bindningar i det pressmeddelande som sändes ut . Detvar den första delfrågan. Sedan kommer vi till detta med spridningen. Det är ocksåen viktig fråga. Jag skall ägna mig åt den under den minut av taletiden som jaghar kvar. Jag är naturligtvis fullt medveten om den svenskainställningen när det gäller kärnvapen. Den saken var jag medveten om långtinnan började arbeta med politik. Sådana övermaga pekpinnar somhär har förekommit tycker jag därför inte särskilt bra om. Jag har aldrig hystnågra tvivel i det sammanhanget. Min fråga gällde i stället vad det är förskillnad mellan en civil och en militär reaktor i fråga om spridningen. I dettasammanhang finns det vissa uppgifter från t. ex. En amerikanskkärnvapenspecialist, , har skrivit en bok som heter "The newNuclear Nations". Där skriver han att de internationella ansträngningarnaunder 1984 och 1985 för att stoppa spridningen av kärnvapen undergrävdes av enhemlig handel med nukleär utrustning och nukleärt råmaterial. Ju mer vi går inpå den här handeln mellan staterna - i vilken också deltar, vilketnämns i samband med exporten av använda bränslestavar till , och även dethar vi haft en debatt om tidigare - desto klarare framgår det att det svenskaavfallet "sipprat in" i den militära upparbetningen och användningeni . Ju mer vi tillämpar detta system, desto mer dras vi in i den härhandeln. Det är svagt att regeringen aldrig kan svara på frågan vaddet är för skillnad mellan civila och militära reaktorer. I stället ger mansamma undanglidande svar som det som ges på s. 3 i det skriftliga svaret . Sedan väldigt kort något om Studsvik och . Vart taravfallet vägen? Det skickas tillbaka, säger . Men det lagras väl ialla fall tills vidare hos Asea-Atom, , och i Studsvik. I den lag somvi antog finns det ingenting angivet om långtidslagring -dvs. att förvaring skall ske här eller . Ännuhar ju ingenting sänts tillbaka. Hur länge skall avfallet förvaras hosAsea-Atom, i , i Studsvik eller var det nu kan vara, där det ligger iaska, kalkslam etc? Och hur mycket rör det sig om? Om den svenska importen och exporten av kärnavfall Jag skall ge tre korta besked med hänsyn tillatt vi har en annan debatt framför oss här i kammaren. Jag har sagt, och jag upprepar det nu: Detblir inga fler utförselärenden. Det var en unik händelse, och det förblir enunik händelse. Jag anser att vi på tillfredsställande sätt har lyckats lösa ossfrån de bindningar som finns beträffande upparbetningen. För det första: Förutsättningen för en slutlig lösning varatt också den här frågan klarades inom ramen för avtalen. Då kan företagenfortsätta att på Prot.1986/87:21. Om den svenska importen och exporten av kärnavfall andrapunkter frigöra sig från sina bindningar. Men oavsett om de gör det eller inte,blir det inte någon ytterligare utförsel. För det andra: Uppriktigt sagt vet jag inte hur långttillbaka på 1940- eller 1950-talen och jag skall behöva gåför att kunna bevisa vem som först var aktiv kärnvapenmotståndare. Jag tyckeratt det är under vår värdighet att hålla på med sådant. För det tredje: I egenskap av den i regeringen som änansvarig för dessa frågor följer jag naturligtvis mycket noggrant utvecklingenvid alla de anläggningar i som har någon verksamhet av den härkaraktären. 26 (vpk): Det är synd att vi har litet ont om tid. Pådet sättet blir den här debatten rumphuggen. På tal om att det skulle vara under vår värdighet attdebattera vissa saker vill jag säga att jag tycker att det också borde varaunder värdighet att ta med sådana passusar iinterpellationssvaret som här förekommer - med andra ord att jag borde veta attSverige inte är för en kärnvapenupprustning. Det borde alltså vara både understatsrådets och under hennes medhjälpares värdighet att säga någonting sådant iett interpellationssvar - om vi nu skall återvända till det. Sedan vill jag säga följande. Det är bra att det intekommer att bli någon ytterligare utförsel av svenskt använt kärnbränsle. harvi klart och tydligt hört det. Det finns alltså inga juridiska eller ekonomiskabindningar med Cogéma beträffande La Hague-kontraktet, som vi nu under så mångaår tjatat om. Det kan vi således anse vara ett avslutat kapitel. Mot den bakgrunden är det som står i pressmeddelandet avden fortfarande konstigt, nämligen att det finns ekonomiska ochjuridiska bindningar. Uppenbarligen är man ännu inte klar i det avseendet. Menvifår väl se hur det går i fortsättningen. Jag har inte fått något tillfredsställande svar på dettamed att vi nu dras in i en plutonium- och uranekonomi. Jag kan inte skönjanågon vilja vare sig i statsrådets uttalande eller i interpellationssvareteller från regeringen i övrigt att klargöra att man är beredd att stoppa denhär utvecklingen. Vi kan således förvänta oss att debatten fortsätter. Vikommer att få se fler affärer - import-och exportaffärer,dekontamineringsaffärer och upparbetningsaffärer- med den svenskakärnkraftsindustrin och utländska intressenter. Precis som skall ävenjag följa de här frågorna. Vi får väl fortsätta debatten . För att det inte skall råda någotmissförstånd vill jag säga följande. För företagen finns det ekonomiska ochjuridiska bindningar. För den gäller sedan att man skall se till att företagen fullföljer sina åtaganden. Dettatvingar inte - det vill jag understryka - regeringen att medge utförsel, medundantag av den situation som rådde när vi inte hade någonmellanlagringsmöjlighet. Den saken har vi ordnat . Men vi är alltså intetvingade att medge utförsel, och någon sådan kommer heller inte att förekommaså länge vi har en socialdemokratisk regering. 28OSWALD (vpk): Ja, men svenska staten har ju, ,en gång träffat ett avtal med franska staten. I detsammanhanget har det ju förekommit en brevväxling - vilken jag inte i förstahand vill lasta för, men som innebär ett åtagande från svenskastaten och den dåvarande att godkänna nämnda ekonomiska ochjuridiska bindningar. Det gör ju att man inte utan vidare kan säga att staten.Svenska regeringen, är befriad från detta ansvar. Det gäller också - men densaken har vi inte hunnit debattera här - det svenska avfall från OKG iOskarshamn som finns i . har i det sammanhangettidigare sagt till mig att det helt och hållet är en uppgörelse mellanföretagen. Men vad händer om kärnkraftsindustrin i villupparbeta och ta hand om det aktuella avfallet - alltså ? Debatt vid remiss av proposition 1986187:61 Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Anf. Med hänvisning till den på föredragningslistan angivnatidpunkten för debatt i anslutning till remittering av proposition hemställerjag att de interpellationssvar som är upptagna under punkterna 5 och 6 tas uppefter punkt 12 på föredragningslistan. Denna hemställan bifölls av kammaren. 7 § Debatt vid remiss av proposition 1986/87:61 Föredrogs proposition 1986/87:61 om en tillfälligförmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag, m. m. 30CARL BILDT (m): Den proposition om en skatt påpensionssparande som lagts på bord - och som vi skall remitteratill skatteutskottet -innebär ett ingrepp i ett socialt trygghetssystem, ettåsidosättande av regler och normer för regerings och riksdags beredning avviktigare ärenden och en fara för rättsordning, ägande och principer ivårt statsskick. I alla dessa hänseenden är det en närmast unik proposition. Det är, för det första, ett ingrepp i det trygghetssystemför enskilda som ligger i det frivilliga eller avtalade pensionssparandet. Detär dessutom den särklassigt största enskilda skattehöjningen i i moderntid. Det är, för det andra, ett förslag så hastigt och illaförberett att t. o. m. lagrådet har talat om en "improvisation". Och det är, för det tredje, ett förslag som öppnardörrarna för en utveckling som, med lagrådets formulering, kan ge upphov till"allvarliga betänkligheter med hänsyn till de grunder på vilkaregeringsformen vilar". Var och én av dessa faktorer hade ensamt räckt för attgöra debatten kring och behandling av denna proposition stor ochbetydelsefull. 3 protokoll 1986/87:21 Debatt vid remiss av proposition 1986187:61 Tillsammansger de ärendet en närmast unik karaktär. Skatten drabbar fyra miljoner pensionssparares frivilligaeller avtalade insatser för att få en extra trygghet den dag krafterna börjarsina. Det är inte anonyma bolag som berövas dessa - detär miljoner enskilda pensionssparare. För alla dem är pensionssparandet en delav tryggheten för framtiden. Och denna trygghet vill socialdemokraterna ochkommunisterna nu nagga i kanten. Ingreppen kommer att bli kännbara. Den miljon aktiva ellerf. d. privattjänstemän som har sinextra trygghet i avtalsförsäkringarna i SPPkan inte längre vara säkra på att få den värdesäkring somhitintills varit självklar. De inom LO som har avtalsförsäkringar inom det s.k. AMF-systemet måste finna sig i att deras pensionssystem får betala in ca 2miljarder kronor till staten. Och för alla dem som sparat med frivilliga insatser undernågot decennium, och som hoppas kunna vara friska och krya i t. ex. eftersin pensionering, innebär engångsskatten att en summa motsvarande ett årsextrapension helt sonika försvinner, bara bort. Jag förstår, människors ilska, vrede, upprördhet överdetta förslag. Det förvånar mig uppriktigt, att inte finansministern gör det. Vi alla här i har fått många brev i denna fråga.Och jag vet att finansministern också har fått det, eftersom många människorhaft vänligheten att skicka en kopia till mig. I går fick jag med en vänlighälsning en kopia av ett brev som jag tycker sammanfattar vad så många andrabrev har sagt. Det var från en dam i . Hon skrev så här: "Nästkommande år kommer jag att gå ipension. har jag betalat in pengar till en pensionsförsäkring föratt få en liten guldkant på tillvaron . Jag har alltid varitskötsam och lyckats undgå att ligga samhället till last. Varför skall jag dåstraffas för min sparsamhet?" Ja, varför skall hon straffas för sin sparsamhet? Fråganär hennes - och de som förordar denna skatt är skyldiga henne ett svar. Låt denna hennes fråga leva genom utskottsbehandlingen avpropositionen till den dag då vi här i kammaren skall tryckaantingen på ja eller på nej - ja, för att straffa henne för hennes sparande;nej, för att sätta stopp för detta förslag. Ty det handlar ju inte om att drämma till några klippareeller direktörer eller miljonärer - om nu dessa grupper skulle anses somalldeles fredlösa. Det handlar om många,- mänga människor, det handlar om ossalla - om industritjänstemannen på SKF i , om sekreterarenpå.dataföretaget i , om taxichauffören i , om jordbrukaren iGörslöv, om' det pensionerade paret i eller om småföretagaren därstrax utanför . Det handlar om alla dem som har hört av sig till osspolitiker i denna fråga. Det heter ibland, när vi lyssnar till regeringen, attdetta pensionssparande skulle vara extremt gynnsamt, och att detta inte kantolereras. För det första är det fel. Det finns långt gynnsammaresätt att placera pengar för den som är intresserad av snabb förmögenhetsökning.Staten tillhandahåller t. ex. allemansfonderna, som har gett en värdetillväxtunder senare år klart över den i pensionssparandet. För det andra har jag mycket svårt att inse, att detskulle vara fel att ge goda villkor åt detta långsiktiga trygghetssparande.Sparande är bra det vet vi alla, och det brukar staten då och då tala om föross. Långsiktigt sparande är ännu bättre. Och knappt något sparande är så braför individ och samhälle som det långsiktiga trygghetssparande sompensionssparandet utgör. Men det är detta sparande regeringen nu vill ta av -utan principer, utan remiss, utan hänsyn, utan . Regeringen och finansministern har alldeles uppenbartskjutit från höften. Och när kritiken blivit allt tyngre, har regeringen låstsig allt hårdare. Remissbehandling har förvägrats, trots att bl. a. TCOkrävt det. Lagrådets invändningar har sopats åt sidan och dess rätt att uttalasig har t; o. m. dragits i tvivelsmål. Riksdagsmän som har diskuteratriksdagsordningens former för behandling av olika ärenden har anklagats för"trakasserier". Kommunistledaren har dompterats med telefonsamtalför att förhindra remiss från utskott. Och finansministern har låtitmeddela, att eventuell remiss i riksdagsbehandlingen måste ske med"överljudsfart". Bilden av.maktfullkomlighet har tonat fram allt klarare,bilden av en socialdemokrati som inte lyssnar och inte tar hänsyn. Propositionen reser många frågor av såväl teknisk somprincipiell natur. I förslaget ligger inbyggt djupa orättvisor mellan olikaindivider och företag och grupper. Men en fråga är av speciell vikt: Vad betyder dettaförslag för framtiden och för rätten? Och det är svaret på den viktiga frågansom lett lagrådet till dess närmast historiska ställningstagande.