prot · GA0986 · 1986-12-31 00:00:00 — Det här talet är aUtså inte rikfigtkorrekt. Med tanke på olika statsrädsuttalanden kan man väl hoppas attstatsråden framöver bättre kontrollerar sina uppgiftslämnare än vad som harskett i det här fallet. Statsrådet har sagt att vi måste ta itu medfondmotståndarnas odemokratiska metoder. Ett annat statsråd, ,har sagt att fondmotståndarna förpestar luften. Man skall inte raljera, herrtalman, men jag har trott - i min naivitet - att den ibland dåliga luften iSverige berott på utsläpp från kol- och oljekraftverk inom och utom ochibland kanske på bilavgaser. Men om jag skulle ha fel - om det alltså skullebero på fondmotståndarna - lär vi, med tanke pä det massiva motstånd somfortfarande finns mot fonderna i , få leva med dålig luft i Sverigeunder framöver. Även i A-pressen och LO-pressen har det förekommitvåldsamma attacker med anledning av Handelsbanksaffären. Man har t. o. m. gjortliknelser med nazisfiska metoder. Det här visar, herr talman, att det inte bara är dagenssvenska grundskoleungdom som ibland har dåliga kunskaper i matematik.Gårdagens skolungdom har dåliga kunskaper i historia - detta sagt med tanke päde jämförelser som har gjorts. Jag hoppas att A-pressens nyhetsjournalister inte reagerarlika långsamt som man gjort i det här fallet. har man ju inte reageratnär det har uttalats mycket skarpa hotelser mot fondmotständarna. demonstrerade ungefär 100 000 personer här iStockholm. 4 oktober-kommitténs ordförande fick byta hotell ochvar tvungen att bo under antaget namn pä hotell, därför att han var mordhotad.I täten för samma demonstration gick 15 säkerhetspoliser. Orsak: mordhot motkommitténs ledamöter. Vid demonstrationer 1984 i och Stockholmuttalades också mordhot. Om opinionsbildningen m. m. beträffandf löntagarfonderna Om opinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna Vid en demonstration 1985 i övervägde polisenatt avbryta demonstrationen, därför att man hade fått besked om att enprickskytt kunde finnas vid vägen för att eventuellt skjuta mot demonstrationståget. har 4 oktober-kommitténs kansli fått taemot massvis med anonyma telefonsamtal och anonyma brev. Dels harbeskyllningarna där varit så att säga totalt otryckbara, dels har det handlatom direkta mordhot. Men det har icke förekommit ett ord från A-pressen ellerLO-pressen eller från statsråden, trots att det här måste vara mycket-mergraverande än Handelsbankshotet - som kanske inte finns i verkligheten när manväl kontrollerar det. Det sades i ett TV-program frän Bergslagen:Björn - ordförande för - figurerade som en hängd dockai en gruvgång. Icke en reakfion från A-pressen eller LO-pressen! Om man på ett fondmotständarkontor skulle finna en dockaföreställande , eller , skulle A-pressen sättai gäng den stora maskinen, men när fondmotständare blir hotade är det knäpptysti arbetarrörelsen. Man borde vara mera konsekvent. Kan statsrådet ge något exempel utöver därfondmotståndare har blivit hotade? Tar statsrådet avstånd frän den docka somföreställer på ? 11GUNNAR (): Först vill jag be att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. Svaret var mycket kort - och det var bra att det var kort. När det gäller en del av svaret tycker jag mig märka attBengt K. Å. gråter krokodiltårar, nämligen när han oroar sig för desmå och medelstora företagens längsikfiga kapitalförsörjning. Enav orsakerna till att svenska företagare - småföretagare, medelstora företagareoch stora företagare - så oerhört hårt och intensivt har agerat motlöntagarfonderna är att dessa fonder är det stora hotet mot den långsiktigakapitalbildningen i framgångsrika företag. Å. , som hanterar löntagarfondsfrågornai regeringen, bör här ge ett besked om hur mycket de små och medelstoraföretagen har tvingats betala in till de löntagarfonder som sedan antingen harplacerat pengarna på börsen eller har placerat pengarna i Kätting ochandra mindre lyckade företagsexperiment. Å. inte lämnardet beskedet här beror det på att han inte känner till det, och då faller enviktig del av argumentationen. Denna debatt är i långa stycken betydligt merprincipiellt viktig än själva löntagarfondsfrågan i sig. Den gäller nämligenhur regeringsmakten skall agera för att slå vakt om fria människors rätt fri opinionsbildning. Sedan Svenska direktör beslutade sigför att avstå från den hemligstämplade optionsaffären har det utbrutit enmycket beklaglig och obehaglig debatt. Ledande socialdemokratiska tidningar ochledande fackliga företrädare har i generella och svepande termer kallat fondsmotståndarnaför drägg och avskum, och ord som nazister och fascister har nämnts. LO:sordförande har t. o. m. förknippat fondmotståndet med apartheidregimen iSydafrika. Den typen av lågvattenmärken bör varje regering,inte i handling, därför att opinionsbildningen skall vara fri, men i attitydervisa att den drar en gräns mot. Så har det emellertid inte varit i detta fall,herr talman. I stället har regeringens företrädare sanktionerat denna typ avlågvattenmärken. En av statsrådets kolleger har sagt, som tidigare nämnts här ikammaren , att fondmotståndarna förpestar luften. Fondmotståndarna är denmajoritet av svenska folket som vill avskaffa löntagarfonderna. Samma kollegatill statsrådet har sagt att företagarna inte skall hålla på med' en massaantifondmöten och antifonddemonstrationer utan hålla sig till sina företag. Deskall alltså inte ägna sig åt att utöva den rätt som varje medborgare i ettdemokratiskt samhälle har, nämligen fri opinionsbildning. Jag vill fråga statsrådet; Står regeringen fast vid attfondmotståndarna förpestar luften? Står regeringen fast vid att företagare inteskall ägna sig åt opinionsbildning mot löntagarfonder utan stanna hemma päföretaget? Gäller det i så fall andra grupper i samhället, som löntagare pchpensionärer? Det vore bra att fä ett klart besked på den punkten. Detta är principiellt mycket viktiga saker och har sinsärskilda, principiella klang, på grund av att regeringen har gjort ytterligareen sak. Man har i mycket svepande och generella termer försökt förknippa allade människor som sysslar med att bilda opinion mot löntagarfonderna medkriminella aktiviteter. Det är någonting som sker i andra länder, herr talman.En regeringsmakt skall inte ägna sig ät att ifrågasätta det legitima i attbilda opinion i en fråga, oavsett om regeringsmaktens företrädare är med elleremot den opinionen. Det är fråga orn ett viktigt renhållningsarbete.Regeringen har inte skött det. har möjlighet att här ta ett första steg i den riktningen, orn han är en så pass stor person somen person i regeringsställning bör vara. Jag tror att regeringspartiet harunderskattat djupet och bredden i det svenska fondmotståndet. Det är enmajoritet av svenska folket som är emot just den kollektivisering av ägandetsom sä entusiastiskt pläderade för. Fonderna växer, och deär ett hot mot det fria näringslivet. De som vill samarbeta med fonderna, ochdärigenom göra detta hot än större, har den fulla friheten att göra det. Menförneka aldrig, . Å. , andra fria människors rätt att självaavgöra om de vill samarbeta med dem som bidrar till att hotet från fondernablir större! Å. har frihet att välja vem han vill samarbetamed. Jag har den friheten. Förkasta inte den friheten som någontingodemokratiskt - för dä gör ni demokratin en otjänst. Jag skulle avslutningsvis vilja repetera vad jag vill hasvar på: Hur mycket pengar har de små och medelstora företagen tvingats betalain? Står ni fast vid tidigare uttalanden? Är det på fullt allvar ni i dettafall vill döma ut opinionsbildningen som odemokratisk? Om opiniotisbildning-en m. m. beträffande löntagarfonderna 12HÄDAR (); Överenskommelser sluter man och affärer görman med dem man har förtroende för. Statsrådet talar i sitt svar om hot ochekonomiska påtryckningar. Om han med hot avser hot om fysiskt våld eller någotsådant, är det självklart att vi alla tar avstånd från det. Men vad menar hanmed ekonomiska påtryckningar? Om opinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna Visst har vem som helst rätt att säga: Jag vill intesamarbeta med dig, om du samarbetar med mina ovänner. Och flertalet företagare- de har här stöd av en majoritet av svenska folket - betraktar löntagarfondersom ovänner. Det gör de för det första för att de uppfattar att de betalningarde måste göra till dessa fonder försvagar deras företag. För det andra, ochännu viktigare, ser de löntagarfonderna som ett långsiktigt hot, inte bara motsina egna företag, utan mot hela det samhällssystem som de tror på, villutveckla och lämna i arv fill alla svenskar. Vem är det , herr talman, som hotar? Ja, här ikammaren är det uppenbarligen regeringen. Det är den som i statsrådetJohanssons svar hotar att bussa på dem som inte villsamarbeta med löntagarfonderna. Men, herr statsråd, näringsfrihet är inte bararätten att fill verka och handla. Det är också rätten att välja med vem manvill ha affärer och med vem man vill samarbeta. Den som inte vill samarbeta medlöntagarfonder har rätt att säga nej till sådant samarbete. Den som inte villsamarbeta med dem som väljer att samarbeta med löntagarfonder har rätt att säganej till det också. Det ingår i näringsfriheten, och mer än så, det ingår i dedemokrafiska friheter vi alla har. Jag uppmanar statsrådet ; Sluta atthota de svenska företagare som fortsätter kampen mot löntagarfonderna! ommedborgarrätten, den är omistlig, inte löntagarfonderna! talade i sitt inlägg omjesuifisk moral. Man kan verkligen tala om en sådan i de inlägg som här harförekommit. är det helt plötsligt, i mun, regeringen som hotardem som tycker illa om löntagarfonderna och dem som väljer att inte samarbetamed dessa. Men det är inte det som det handlar om, utan om huruvida man skallha rätt att organisera bojkotter och om och andra genom tystnadeller genom aktivt instämmande skall ställa sig bakom olika typer avorganiserade bojkotter och hot. Det är något helt annat. Det är fantastiskt att höra ge sig in idebatten om fondmotståndarnas metoder, som han själv uppenbarligen sympatiserarmed och ger sitt stöd. Han säger att han ser de hot och påtryckningar somförekommit som uttryck för näringslivets rätt och en rätt för honom själv attframföra värderingar och bilda opinion. Han har också i en artikel sagt att detär en fråga om avtalsfrihet. Han ställer sig alltså bakom och gör sig rent avtill talesman för dem som anser det acceptabelt och rimligt att i organiseradeformer framföra hot och bedriva utpressning. Jag tycker att det är utomordentligtallvarligt. Jag har läst den artikel som skrev iSvenska för sedan. För det första ifrågasätter han där att hothar förekommit. Han ifrågasätter om de som har vittnat i pressen ochdokumenterat hur de har blivit hotade över huvud taget talar sanning. säger också att han inte kan accepteraolaga hot. Men kan tydligen acceptera hot och påtryckningar avdet slag som har förekommit, bara de inte har förbjudits i lag. säger vidare i artikeln attlöntagarfonderna har fillkom-mit i strid med en majoritet av svenska folket.Han underkänner alltså den demokratiska karaktären av beslut som har fattats avSveriges riksdag, där han själv är representant. Det är utomordenthgtanmärkningsvärt. Han vänder också bannstrålen mot ledning, somfallit undan för hotet - som då förstås möjligen inte har förekommit. Det ärinte de som hetsat som anklagas utan offren, det är de som inte har kommitundan klappjakten, som har felat. Vad skall man säga, herr talman, om en sådan moral, om deninte är jesuitisk? i ställer sig bakom myten att JanWallander, och andra när de har vittnat i pressen och i andrasammanhang kanske inte har talat sanning. I stället för att ta avstånd frändenna mytbildning, som varje ärlig människa bör göra, säger att regeringen borde bättre kontrollera sina uppgiftslämnare. Vi läserliksom andra vad som står i tidningarna. Jag ifrågasätter inte att JanWallander är en vittnesgill person, men det gör och . Det stinker om den här affären - det kan vi väl vara ense om, StenAndersson i . Det är inte socialdemokraterna eller A-pressen som harförsökt att bygga upp någon sorts kampanj. Fondmotståndare som försökt att få igäng en debatt har , säger , äntligen lyckats. Ja, det kan mansäga, men de som har fört debatten är i första hand fondmotståndare. Det är desom har hotat och de som har utsatts för hot. Vi hade aldrig blandat oss i dendebatten, om det inte varit så att detta är en mycket allvarlig historia. Dels,, när det gäller småföretagens kapitalförsörjning, dels också därföratt den berör demokrafins funktionssätt. skriver i tidningen att man inomnäringslivet allfid varit mycket angelägen om att ge utrymme för affärer enligtaffärsmässiga principer. Man har värnat om principen att i naturligt egetintresse träffa avtal och inte tillåta ekonomiska påtryckningar i politisktsyfte. När han drar paralleller med vad som hände i USAoch längre tillbaka i och , är detta ett uttryck för hur starkthan har reagerat och hur djupt han känner i den här affären. Det tycker jag attockså alla andra borde göra som har engagerat sig för näringsfriheten och förde demokrafiska principerna - det är vad det gäller. Om opinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna 14BENGT SILFVERSTRAND (s): Jag tycker det är viktigt att vi har klartför oss upprinnelsen till den diskussion vi nu för och inte försöker hållaflera bollar i luften ; syftena med de borgerliga frågeställarnasinlägg här har ju varit andra. Låt mig då erinra om att upprinnelsen var den att enledande och respekterad företrädare för svenskt bank- och affärsliv, JanWallander, konstaterade att en affär som på affärsmässiga och marknadsmässigagrunder bedömts som bra inte kunde fullföljas beroende på att aktörerna somville träffa avtalet i fråga-de anställda i banken, banken som sådan - intevågade göra det därför att de utsattes för hot av olika slag. I den härdebatten får vi nu 5 protokoll 1986/87:85-87 m. beträffande löntagarfonderna höra att man skall få göraaffärer med vilka man vill. Detta är en självklarhet. Men anledningen till attHandelsbanken och andra företag har dragit sig ur preliminärt träffadeuppgörelser har inte varit att man inte velat göra affärer med löntagarfondernautan det har varit att man efter alla dessa påtryckningar inte längre harvågat göra dessa affärer av rädsla för att sedan bli utfrusen ur det näringslivsom man är beroende av. Det är en väsentlig skillnad om man drar sig ur enaffärsuppgörelse pä grund av att man inte vill fullfölja den eller om man intevågar göra det på grund av omständigheterna. Anständighetenoch hederligheten kräver att vi diskuterar sakfrågan: Varför drogs hela dennaaffär i gång? Varför fick vi en diskussion om i i demokratisk ordningfattade beslut, som man sedan försöker urholka och upphäva genom att interespektera de regler som gäller på marknaden? Vi har t. o. m. ett utslag iaktiemarknadsnämnden som visar att Handelsbanksaffären gjordes påmarknadsmässiga grunder och alltså från ekonomisk synpunkt var bra för demänniskor i som ville göra den. Tillsist vill jag göra ett konstaterande när det gäller näringsfriheten, som ocksåhar dragits in i sammanhanget. Efter de här, delvis framgångsrika, försökentill kundbojkott från etablerade företagsorganisationers sida måste man fråga:År villkoren för att kunna göra affärer i verkligen att man måsteavsvära sig allt samröre med löntagarfonderna? Den frågan tycker jag deborgerliga kritikerna borde besvara. Anf.15 i (m); Det ganska milda och ljumma svar som statsrådet presenterade för ossoch det faktum att temperaturen hade höjts åtskilliga grader i repliken får migatt tänka pä det gamla rådet; När argumenten är dåliga, höj rösten! Det imponerarinte i 1987, herr statsråd. Varförhar vi dä ifrågasatt detta med hot? Med stort buller och bång slår man upp attnågon i ledningen för blivit hotad. Det hade gjortspolisanmälan, och de berörda personerna hade fått polisbeskydd. När man börjadeplocka av den här julgranen försvann polisanmälan, och det var inte längrefråga om något polisbeskydd. Statsrådet får ursäkta om vi inte sätter den allrastörsta tilltro till det hotet. Jag tycker att det har klätt av sig självt. Jagbad statsrådet att nämna några exempel på andra eventuella hot som uttalats motdem som tänkt göra affärer med löntagarfonderna. Jag bad honom också att taavstånd från dockan föreställande som hängde i en gruvgång iBergslagen. Icke ett ord, icke ett kommatecken fick jag till svar. Statsrådettar återigen upp och och säger att denne har uttrycktatt detta tillvägagångssätt kan uppfattas som nazistiska metoder. Det är varmänniskas rätt att tycka att en sak får en viss utformning. Men hela A-pressenoch LO-pressen behöver inte med naturnödvändighet kasta sig över detta för atten person säger att någon eller några agerar nazisfiskt. vill jag säga att jag inte har fått ett ord till svar pä dencentrala frågan i mitt inlägg. Varför, herr statsråd, var ni så tysta? A-pressenoch LO-pressen så tysta vid de många bevisade hot som förekommit motfondmotståndare? År det sä att ni accepterar hot mot fondmotståndare, men attni när det gäller tänkbara hot mot fondanhängare sätter in den storapropagandamaskinen? 16 (): Jag kan inte annat än tycka att det är litetlustigt, att när . Å. uttalar sig mycket patefiskt och ömmandeom de små och medelstora företagens kapitalförsörjning, är det i samband med endebatt som gäller hemligstämplade opfionsaffärer med ett antal direktörer iHandelsbanken. Vitsen med fonderna var väl inte att man skulle tryggakapitalförsörjningen för ett antal direktörer i ? Det hade variten poäng i . Å. inlägg och för den fortsatta debatten här iriksdagen om han hade bemödat sig om att svara på de frågor som jag ställde istället 'för att addera nya skällsord av typen jesuifisk moral till debatten.Jag tog det inte direkt ad notam när hävde det ur sig. Detförvånade mig inte så mycket. Men jag tycker att det blir tråkigare närstatsrådet gör det. Varför inte svara pä frågan om hur mycket pengar de småoch medelstora företagarna har fått betala till löntagarfonderna i stället föratt i andra lägen bekymra sig om deras kapitalförsörjning? Varför inte svara påden frågan jag ställde, om det är regeringens uppfattning att fondmotståndarnaförpestar luften och att företagarna inte bör ägna sig åt antifondmöten ochopinionsbildning mot löntagarfonderna? Varför inte svara på frågan omstatsrådet menar allvar när han ifrågasätter fria medborgares rätt att självavälja samarbetspartner? Detta är frågor som är principiellt viktigaoch som man möjligtvis kan slingra sig förbi genom att häva ur sig olikaanklagelser. Det obehagliga i hela denna affär är att . Å. ochandra utgår frän vad som har skett i de allra värsta utmarkerna av olagligaakfiviteter -t. ex. telefonterror och liknande som alla i ett demokratiskträttssamhälle utan vidare kan fördöma - och så att säga klistrar dessahandlingar på fondmotståndarna, precis som om vi skulle klistra påsocialdemokratin vad någon annan galning gör i form av telefonterror ochfördöma den för det. Det är ovärdigt och det är oetiskt att föra debatten pådet viset. Det är farligt att förknippa fri opinionsbildning med kriminalitet.Jag tycker att . Å. i sin iver att debattera ändå borde kunnaha den respekten för sina meningsmotståndare att han inte i generella termerbedömer deras agerande som kriminellt eller som olika typer av hot ochutpressning. Precisera gärna dessa anklagelser, men fördöm intefondmotståndarna generellt! Slutligen skulle jag vilja upprepa: Ge ett svar pädessa frågor, innan denna debattrunda tar slut! Ge ett svar pä frågan varför niinte är beredda att utreda t. ex. de hemliga optionsaffärerna. 17 HÄDAR (): Visst har företagare rätt att säga nej tillett samarbete med löntagarfonder. Statsrådet kallar det för bojkott. Får jagfråga statsrådet: han företagarna rätten att välja med vem de villsamarbeta? Om opinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna Om opinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna Visst har väl företagarna rätten att gemensamt ta avståndfrån samarbete med dem som vill hjälpa löntagarfonderna att öka sitt inflytandei det svenska samhället. Vad anser statsrådet: de den rätten ? beröva dem den rätten ? Det är uppenbart, herr talman, att statsrådet hotar. Hanvill varna företagare för att utöva sina rättigheter, de rättigheter som allaandra medborgare i vårt samhälle har. Aktar sig inte företagarna för attanvända sina medborgerliga rättigheter vill statsrådet bussanäringsfrihetsombudsmannen på dem. Det är inte ett dolt hot, utan det är ettöppet hot från regeringens sida - ett maktens oförställda hot. Det hotet, herrtalman, visar hur väsentligt det är att maktkoncentrationen inte får växa sigstarkare. Det visar hur vikfigt det är att motståndet mot löntagarfonderna gårvidare. frågar om jag förvägrar företagarerätten att inte samarbeta med löntagarfonderna. Det är inte detfrågan gäller. visar vilken svag sak han försvarar när han för överdiskussionen på det planet. Vad det gäller är om ställer sig bakomorganiserade bojkotter, något som jag menar är ett hot mot näringsfriheten. Såpass mycket vet om näringsfriheten att olika typer av köpbojkott ochsäljbojkott både kan strida mot näringsfriheten och naturligtvis kan vara etthot mot den enskilde. Jag måste säga att jag är mycket besviken pä ,som inte vill kosta på sig att ta avstånd från den här typen av åtgärder och hot. i ger sig, typiskt nog, in på endiskussion huruvida det har ingivits någon formell polisanmälan eller inte. Detär för det viktiga i den här frågan, och det är mycket märkligt.Hela denna diskussion huruvida man skall ha rätt att teckna avtal och kunnagöra det utan att bli utsatt för hot och bojkotter - märk väl att en affärsbanksjälvfallet är utomordentligt känslig för den typen av påtryckningar -kommer nuatt gälla huruvida man skall ifrågasätta dem som öppet har framträtt och talatom hur pass hotade de känt sig och om en polisanmälan har ingivits eller inte. Så för i in frågan varför jag intetar avstånd från detta med dockan som hängde i gruvgången. Självfallet tar jagavstånd från den saken. Men det här är ett sätt att föra diskussionen påavvägar - genom att blanda in sådant som jag alltid har tagit avstånd från. Givetvis tar jag avstånd också från hot som riktas mot demsom är fondmotståndare. Men vad det nu handlar om är ju huruvida och kan kosta på sig att ta avstånd inte från demsom hotar fondanhängare, utan frän dem som utsätter fondmotståndare för hot ochbojkott. Men inte ens detta kan de kosta på sig att ta avstånd från. EnligtGunnar vokabulär måste det vara fråga om olaga hot. Jag vill återigen säga fill att jag finnerdet uppseendeväckande att man gör det till en fråga om yttrandefrihet huruvidaman skall ställa sig bakom eller ta avstånd från olika typer av organiseradehot och bojkotter. öppet träder fram och i brev ochtidningsartiklar säger att det här är inte en fråga där landets tiotusentals småföretagarestillatigande accepterar att några representanter för storföretagen avkortsiktigt egenintresse river upp den gemensamma fronten mot fonderna ochsedan även stimulerar fram olika slags åtgärder, så är det hot. Då bör alla somvill värna både om näringsfriheten och om demokratin ta avstånd från sädanaåtgärder. försöker föra över diskussionentill att gälla löntagarfonderna. Det gäller inte löntagarfonderna den härgången. Vi kan ha många debatter om löntagarfonderna - de finns - men dethandlar om huruvida man skall upprätthälla demokratiska principer när man tarställning. Var och en har sin uppfattning. Det finns en fri opinionsbildning.Sedan är frågan om detta skall leda över till att man organiserar bojkotter ochhot och - märk väl - om inte representanter för riksdag och förnäringslivet kan kosta på sig att ta avstånd från den typen av påtryckningar. Otn opinionsbildningen m. m. beträffande löntagarfonderna Talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare inlägg. 19BENGT SILFVERSTRAND (s): Förvägrar man företagare rätten att väljaaffärspartner? Så formulerades en fråga som jag tycker är något märklig.