prot · GA0964 · 1986-12-31 00:00:00 — Sanningen ärju den som en borgerlig tidning, , skrev att de borgerliga motionerna knappast vittnar om någon välsammangjuten värdegemenskap. Det liknar mest en osorterad diversehandel. Detvar en sådan osorterad diversehandel som ni lade fram 1976 och som snabbt leddetill en konkurs för ekonomi. Låt oss infe upprepa den! Ni är merregeringsoförmögna än jag under min aktiva tid har sett, och det vill inte sägalitet.. Till OlofJohansson vill jag säga: Det ni sysslar med ihop med kds är inget interntfamiljekuckel av något slag, utan det är någonting högst allvarligt, somfolkpartiet, socialdemokraterna och enstämmigt fördömer såsomfiffel med grundlagen. Ni sitter här, samfliga centerpartister i denna sal, pä2 500 färre röster än övriga parfier. Jag kan förklara för ochden övriga cenferledningen att om ni icke tar ett beslut om att detta skallupphöra, sä kommer denna fråga aft bli en tyngre och tyngre kvarnsten för erfram till valdagen ; def är det nog mänga som kommer att setill. Sedan värdet inte så att def var bara en partiledarträff iförsvarsfrågan. Det var fyra stycken. måste man bestämma sig för omden här skall ha en försvarsproposition pä bordet, men i defögonblicket hängde inte med: Det beklagar jag, men skyll inte ifrån erpå andra partier! Regeringen har beslutat sätta in extra resurser för attöka operationskapaciteten på fre prioriterade områden - höftleder, grå starroch kranskärl -fr, o, m, , Det är bra om ni är med och stöderdetta. Vi inrättar den av föraktade nationalkön, men den kommer attge fler människor möjlighet till fler operationer! Jag tror inte aff något folkligt stöd för sin uppfattning, Fritidsprakfiker är anställda av . Jag tyckerockså att det är bra att de skall arbeta övertid, och vi lägger fram konkretaförslag för att flera skall arbeta. Men poängen är ju inte den utan - eftersomde nu får göra detta i viss utsträckning - om man är beredd att tillämpa sammasak på ASEA och hos civilingenjörerna. Men nej, då finns mängder av skäl.Sanningen är den aft ett privat företag aldrig skulle låta sina anställda göravad laridstingef tillåter , nämligen bedriva konkurrerande verksamhet påkvällstid, vare sig de använder eller inte, I fråga om miljöpolitiken vet mycket välhur det ligger till när det gäller skärpt miljöskyddslagstiftning, bättre ocheffektivare resurser till miljömyndigheter och miljöavgifter och aft vi pä alladessa punkter förbereder och i vissa fall redan lagt fram konkreta förslag. Decentrala miljömyndigheterna har dessutom undantagits från besparingskravet ochredan fått ökade resurser. Jag välkomnar att fler kommer med och arbetar för enaktiv miljöpolitik, men jag har inte något större förtroende för dem som underintryck av en SIFO-undersökning plötsligt blir miljöintresserade, såsom CarlBildt här och i något mindre utsträckning , Vad har den här debatten visat? Jo, att vi haren regeringspo-litk som verkar för full sysselsättning och en rättvisfördelning, en politik som tar sitt ansvar för att fortsätta att föra landet urkrisen och hålla samman nationen. Mot den politiken står en splittradopposition. Av några kritiseras vi för att föra en politik som alltför litettar hänsyn'till glesbygden och de sämst ställda. förklarar sigemellertid samma kritiker vara villiga att regera tillsammans med dem somangriper regeringen frän rakt motsatt utgångspunkt, nämligen aft vi för enalltför utjämnande politik. Det råder ju en total förvirring när det gäller OlofJohanssons budskap, aft han skall verka för större utjämning, som hansäger: Efter valet skall vi bilda en icke-socialistisk regering - med ett partisom river ner, påett sätt som vi inte varit i närheten av tidigare i hela den socialavälfärdspolitiken. Återkom, , och klara ut hur i all sin dardetta skall gä till - att stå för en rättvis fördelningspolitik och samfidigtsamarbeta med ! Vi socialdemokrater har våra fel och brister, men vitroratt vi kan vara med och ge vårt land det politiska ledarskap som behövs.Vår ideologi, menar vi, ger oss en väldigt stark grund att stå på. Frihet,solidaritet, jämlikhet och arbete är den grund på vilken ett civiliseratsamhälle byggs, Def är den grund på vilken vi vill bygga också framtidenssamhälle, och därför är debatten om medborgarrätten så viktig för oss.Medborgarrätten skall nämligen infe bara betyda rösträtt, utan den skall ocksåbetyda ekonomisk och social trygghet. Därför har vi genomfört sjukförsäkring,arbetslöshetsförsäkring, ATP och delpension. De spelreglerna var de borgerligaparfierna beredda att ändra på, utan utredning, utan remissförfarande och utanatt lagrådet kom i närheten av ett papper. Det var bara för medborgarna att rätta munnen eftermatsäcken, enligt den borgerliga regeringen. De människor som enbart har attförlita sig på inkomst av arbete, folkpension eller ATP anser de borgerliga aftman kan behandla hur som helst. Där behövs inget grundlagsskydd. Förmögenheterdäremot är heliga. En skatt pä förmögenheter är ett hot mot frihet ochdemokrati. Där behövs det grundlagsskydd. Tydligare, fru falman, kan inte deideologiska skillnaderna i svensk politik komma fill uttryck. Förste vice talmannen anmälde att , ,och anhållit aft till protokollet få antecknatatt de infe ägde rätt fill ytterligare repliker. AnL 16LARS (): Vart sjätte hushåll kan inte leva på sin lön, I normala inkomstlägen är det omöjligt att lagligt betalaen hantverkare för en reparafion i det egna hemmet. Många som går ut kan inte läsa och skrivaordentligt utan är i praktiken analfabeter. Personer som behöver genomgå operationer i höftleder,hjärtats kranskärl eller för grå starr kan få vänta - ofta under stortlidande. Våldetbreder ut sig på gator och torg. Främmandeubåtar opererar i svenskt territorialvatten. Detta var några ögonblicksbilder av av i dag.Varför har def blivit så? Ja, det är ingen tillfällighet. Dessa missförhållandenbottnar i den socialdemokratiska politiken. De nära fill hands liggandelösningar som finns på problemen förhindras och förbjuds, Def beror på aftsådana åtgärder inte ligger i linje med den socialdemokratiska ideologin. Denna ideologi har det klart uttalade syftet att genomförasocialismen. Förbehållet att detta skall ske på demokratisk väg skiljer denfrån kommunismen. Men grundläggande är ändå aff politiken steg för steg skalldrivas i socialistisk riktning. Socialdemokraterhar suttit vid makfen också i andra länder. ingenstanshar de så länge kunnat påverka samhällsutvecklingen som här i , Det ärdärför som våra samhällsproblem i så stor utsträckning är ett utflöde av densocialdemokratiska ideologin. Och därför kan infe en socialdemokratisk regeringerbjuda några lösningar. Socialdemokrater har en i grunden pessimistiskmänniskosyn. Den enskilde och familjen uppfattas som svaga och osjälvständiga.Individen anses vara egoistisk, småsint och kortsynt. Men som medlem i en grupp ändrar människan karaktär,enligt socialdemokraterna. Genom omröstning i ett kollektiv blir beslutenkloka, I denna föreställningsvärld framstår politiska beslut som finare änenskilda. Därför skall också så stora delar som möjligt av verksamheten isamhället föras in under politiken. För den som förespråkar kollektivefs överhöghet är detlogiskt och naturligt aft motarbeta den enskilda äganderätten.Socialdemokraternas partiledare har f, o, m, gått så långt aft han sätter denenskilda äganderätten i motsats till medborgarrätten, och han var inne på deftemat här . En så renodlad socialistisk samhällssyn brukarnormalt komma fill uttryck endast hos kommunister, I själva verket är den privata äganderätten en avförutsättningarna för medborgarrätten. All historisk erfarenhet visar affdemokratin har vuxit fram endast i länder som respekterat det enskilda ägandet.Överallt där den socialistiska drömmen förverkligats och den enskildaäganderätten förbjudits råder förtryck och diktatur. Förtroendet för socialdemokraterna viker nu i devästerländska demokratierna. En dominerande ställning intas i stället avliberalkonservativa partier. Senast genomfördes ett sådant skifte i Frankrike.Valet i har beskrivits som ett bakslag för defstora borgerliga partiet. Men det har ändå , att jämföra medsocialdemokraternas 37. Utvecklingen bort från socialismen går dock snabbast itredje världen. De kommunistiskt och socialistiskt styrda u-ländernasmisslyckanden har lett till aft föresfällningen om kollektivismen som särskiltväl lämpad att förbättra situationen för fattiga grupper och nationer harkommit på skam. Endast fria samhällen byggda på marknadsekonomins grund kan geen hel befolkning välfärd. Västvärldens unika kombination av frihet, utveckling ochtrygghet beror på aff individen har satts före staten. Varje människa är unikoch har eft egenvärde. Människolivets mångfald ses som en styrka. I ett civiliserat samhälle kan friheten givetvis aldrigvara fullständig i den meningen aft den starke fritt får förtrycka den svage.Frihet bygger på att man visar ansvar, både för sig själv och de sina ochgentemot medmänniskor. För att ett öppet och fritt samhälle skall fungera får detoffentliga inte växa sig för stort. En bärande tanke i den moderata politikenär aft minska det offentliga beslutsområdet och utvidga den enskildeshandlingsutrymme. Parollen är "Mindre polifik - mer valfrihet". välstånd är helt beroende av vårmöjlighet att hävda oss i västvärldens ekonomiska utveckling. Före förstavärldskriget var ett fattigt land i utkant. Mellan krigen komvi upp fill en genomsnittlig europeisk standard. Efter andra världskrigetavancerade vårt land fillen topposition. Men denna ledande ställning har successivt undergrävts. Vifaller steg för steg tillbaka och ligger nu ungefär på genomsnittet bland devästliga industriländerna. Denna tillbakagång hänger i hög grad samnian med den storaoffentliga sektorn. Vi har mycket hög beskattning på alla nivåer. Statligaförbud och föreskrifter motverkar viljan hos individer och företag att arbeta,spara och satsa för framtiden. Vi moderater har under den allmänna mofionsfidenupprepat och utvecklat våra förslag fill en ekonomisk politik, som kan frigörautvecklingens krafter i vårt land. Det första kravet är att kraftfullt minskade internationellt sett rekordhöga offenfliga utgifterna.-Def är i sin tur enförutsättning för det andra steget, nämligen att sänka vårt hårda skattetryck.Insikten om att är i skriande behov av en skattereform böljar spridasig. Men någon lösning på problemen blir det inte förrän majoritet har bildatsför aft sänka skattetrycket, inte bara omfördela det. Det tredje benet pä vår ekonomisk-politiska plattform äravreglering. Det gäller aft få olika marknader aft fungera smidigt. Från densynpunkten är regeringens beslut att införa allmänt prisstopp ett allvarligtbakslag. Inte nog med aft det är verkningslöst - def är också skadligt, bl. a.därför att ingrepp i den fria prisbildningen bryter mot principen om fasta ochförutsebara spelregler. Det räcker inte heller att liberalisera kreditpolitiken -vi måste gä vidare med en snabb och fullständig avveckling avvalutaregleringen. Stelheter pä arbetsmarknaden och inom lönebildningen måstebrytas upp. Sålunda finns det inget skäl till aft det offenfliga skall hamonopol på arbetsförmedling. Avgörande för välfärdsutvecklingen blir omsocialdemokraterna kan övervinna sin motvilja mot att låta den privatatjänstesektorn växa. Det är inte i första hand fråga om att privatiseraverksamhet som redan finns inom den offenfliga sektorn. Vad det gäller är attbryta upp de offentliga monopolen och öppna möjligheter för enskildaalternativ. Skälet är naturligtvis inte bara att privat verksamhetofta är mera effekfiv än offentlig. Det främsta motivet är att människorsvalfrihet skulle öka. Konsumenterna skulle ges fler möjligheter aft tillgodosesina önskemål. Men inte minst får de som är verksamma inom dessa yrken chansenatt välja arbetsgivare - kanske t. o. ni. att starta eget. Det talas åter mycket om regionala obalanser, omkonflikten mellan centrum och periferi i vårt land. Ändå finns det positivatecken. Den nya informationstekniken medger en mera spridd bosättning.Människor i glesbygden verkar också tröttna på att vänta på statliga insatseroch tar själva itu med sina problem. Def gör de rätt i, ty centraliseringen ärnära förbunden med den offentliga sektorns fillväxt. Uppbyggnaden avbyråkratier gynnar huvudstadsområdet och storstäder. Landsfingen drar sammanvårdresurserna till residenssfäderna. Bostadssubventioner och statsbidrag tillbarnomsorgen är pengar som tas in frän hela landet och sedan kanaliseras tillstorstadsområden. En förutsättning för rörelse i motsatt riktning - fördecentralisering - är större utrymme för privata alternativ. I vär kommer vi att diskutera kärnkraftensframtid. En snabb avveckling måste leda till kraffigt höjda elpriser. Def blirför vårt samhälle en elchock avsamma styrka som 1970-falets oljeprischocker - med den skillnaden att endast vidrabbas, eftersom andra länder behåller och utvecklar kärnkraften. Elchockenskulle främst gä ut över energikrävande branscher som skogsindustri,metallindustri, metallverk och kemisk indusfri. Utmärkande för företag meddenna inriktning är aft de ligger i redan utsatta regioner som ochBergslagen. Vi moderater anser att kärnkraft är en ren ochjämförelsevis billig energiform, som vi skall behålla så länge det är motiveratfrån ekonomisk och säkerhefsmässig synpunkt. har konstaterat affförra årets olycka i Tjernobyl inte ger anledning aft ompröva säkerheten hossvenska reaktorer. Vad Tjernobyl däremot inskärpte är att ställningstagandettill kärnkraft inte är ett nationellt avgörande. Vad hjälper def oss att stängasäkra reaktorer, när mindre säkra sådana byggs i vår närhet och effekten av enolycka kan spridas över stora avstånd? I stället bör vi sträva efter internationellaöverenskommelser om ökad säkerhet. Men vårt ord väger då betydligt tyngre, omvi själva bidrar till att utveckla tekniken. framtid ligger i vår förmåga att helafiden ligga i framkanten av den internationella utvecklingen. Vi kan hålla enhög livskvalitet endast genom ett omfattande utbyte med andra länder påpraktiskt taget alla samhällslivefs områden. Det finns de som beklagar detta, de som drömmer om en rollför alldeles för sig självt, en roll där vi inte nås av påverkan frånandra länder och kontinenter. Visst kan vi avskärma oss. Vi kan likt välja attstä vid sidan av. Men förlusten blir då stor i form av kulturell isolering ochminskad välfärd. Det för oss moderater självklara alternativet, densjälvklara handlingslinjen, är aff främja kontakter med andra länder. Vi skallnaturligtvis samverka inom . Men framförallt skall vi öppna oss förettsamarbete med det övriga . Det är niycket välkommet att det nu även påvänstersidan om politikens mittlinje finns ett intresse för att stärka våraförbindelser med de europeiska gemenskaperna. Det är infe den socialdemokratiska tredjevägen som leder in i en bättre framtid. Erfarenheten har visat att den tvärtomgår i en cirkel. Vi stärker bäst vår frihet, vår välfärd och gemenskap genomaff följa den moderata linjen med sänkta offentliga utgifter, lägre skatter ochavreglering - allt i syfte aft här liksom i andra utvecklade länder vidgamedborgarnas valfrihet och öka deras oberoende. AnL 17ANNE (): lämnade regeringen en skrivelse fillriksdagen om det ekonomiska läget som nästan enbart bestod av varningar. Sedandess har den ekonomiska utvecklingen själv bekräftat det riktiga i dessavarningar. Finansministern har spätt på med varningar om för hög privatkonsumtion, har gjort det litet dyrare att låna, räntorna har stigitoch valuta har flutit ur landet. Över huvud taget har det varit ganska oroligti ekonomin . Den oron lade sig inte när finansplanen ochbudgetpropositionen kom. Tvärtom fortsatte räntorna att stiga, ochvalutaflödena vände inte. steg ocksåkraftigt , eller närmare enfjärdedel av vad finansministern tror att prisstegringen skall bli under heladetta år. Då slog regeringen till med ett allmänt prisstopp, för fjärde gångensedan 1982, Jag kan inte låta bli att citera den socialdemokratiske ekonomenNils , som om prisreglering sagt att det är "en av dessameningslösa åtgärder som enbart tjänar syftet att vilseleda allmänheten".Jag tror det är löntagarfondernas pappa som, fritt återgivet,har sagt att "i en sjuk ekonomi hjälper inte prisstopp, i en frisk ekonomibehövs det inte". Def nytänkande som regeringen presterar är miltsagt ringa på det ekonomiska området. För femte gången konstaterar man attpris- och lönestegringsfrågorna är def centrala. Därför skall man inbjudaparterna på arbetsmarknaden till samtal. Sådana samtal har man haft förut utansynligt resultat. Även prisstoppet har prövats förut utan synligt resultat. Jag önskar - jag tycker aff def är en modest önskan - attregeringen ville tala om för och svenska folket på vilket sätt denavser regera. Vad är def för slags politik som skall medverka fill aft deekonomiska problemen löses? Def står ingenfing att läsa om detta i finansplanen, ochdet vore aft finansministern fog tillfället i akt och beskrev förriksdagen vad han avser att göra. Vad som står att läsa i finansplanen är en problembeskrivning.Mellan raderna tycks även regeringen inse att den s, k, tredje vägensekonomiska polifik har misslyckats med att lösa de grundläggande problemen. Meningenting står om vad som skall komma i stället. Den problembeskrivning som finns i finansplanen kan jag iallt väsentligt instämma i. De två viktigaste problemen gäller den alltför högapris- och kostnadsökningen och den alltför låga kapitalbildningen ochtillväxten. Vad först gäller prisstegringarna har regeringen en tendensatt dröja vid det faktum att inflationen blev den lägsta pä mycketlänge. Det är sant. Det är också sant aft detta inte beror pä något somregeringen har gjort. Den låga inflationen beror bara på sänkta oljepriser,lägre dollarkurs och lägre internationella räntor. Om man rensar bort dessafaktorer var inflationen i fortfarande , Det är naturligtvis bra aft vi har fåftprissänkningsimpulser frän utlandet, men def har också alla andra länder.Därför har fortfarande högre inflationstakt än vår omvärld. Förnärvarande har vi en,inflation som är högre än våraviktigaste konkurrentländer, och ännu högre än i t, ex, och ,där man inte har någon prisstegring alls . Det betyder aftsvenska företag förlorar marknadsandelar både utomlands och i och attde har säriire framtidsutsikter. Detta vet alla, och därför sviktar förtroendetför regeringens politik. Därför vill inte heller företagen investera som de borde. Den viktigaste enskilda faktorn,bakom prisökningarna ärlöneökningarna, 1986 blev inte det trendbrott som många hade hoppats. Vad detblir vet ännu ingen, även om det är glädjande att löntagarorganisationernapå den privata sidan har bestämt sig för att inte utnyttja sin rätt tillomförhandlingar. Alldeles uppenbart är emellertid att def inte blir de somkrävdes enligt detreårskalkyler som regeringen lade fram . Vad man då skulle begära är att regeringen gör någontingför aft skapa bättre förutsättningar för aft åtminstone nästa års avtalsrörelseskall kunna sluta på en låg nominell kostnadsökning som ändå ger löntagarnaökad köpkraft. Men regeringen gör precis tvärtom. Finansministern föreslår attarbetsgivaravgifterna höjs och sägerom detta i finansplanen: "En sådan kraftig höjning inskränker imotsvarande mån löneutrymmet, vilket kan komma att försvåra förutsättningarnaför lönerörelsen," Om man skall hålla sig till treårskalkylernas3-procentiga lönekostnadsökning, skulle det bli kvar för bådeförhandlingar och löneglidning. Finns det någon som tror aff detta ärrealistiskt? Jag skall ingalunda förneka att def är svårt för enregering aff dämpa lönekostnadsökningen, men regeringen förefaller mig medvetetförsvåra i stället,för aff underlätta, - Samtal medparterna är bra men löser inga problem, - Höjdaarbetsgivaravgifter försvårar den dämpning man vill åstadkomma, - En åtgärd sömverkligen skulle kunna underlätta nästa avtalsrörelse vore aft sänkamarginalskatterna så att löntagarna kunde få en löneökning efter skatt utan såhög kostnad för företagen att dessas konkurrenskraft minskar. Men def föreslårman infe, - Företagsvisavinstandelssystem ger löntagarna del i vinsfen och kan därför väntas dämpalönekraven och öka förståelsen för den nödvändiga vinstnivån inom näringslivet.Men dessa sysfem vill regeringen stoppa genom aft belägga de anställdasvinstandelar med arbetsgivaravgifter. Vi i har självfallet ingenting emot affregeringen samtalar med arbetsmarknadens parter, men vad är det ni skall prataom? Finansministern vet, och parterna vet, attarbetsgivaravgifterna infe borde höjas - ändå gör ni det! och parterna vet. attmarginalskatterna borde sänkas - ändå görs def inte! Finansministern vet, och parterna vet, att förefagsanknutnaVinstdelnings-sysfem kan dämpa lönekraven - ändå skall de motarbetas! Vi i säger nej till de höjdaarbetsgivaravgifterna. Det lilla löneutrymme som finns 1988 bör reserveras förlöntagarna. Konkret föreslår vi en marginalskaftesänkning för allaheltidsarbetande 1988, Då blir det pengar kvar efter skattutan att konkurrenskraften ytterligare försämras, visade medett konkret exempel att det utfall efter skatt som en anställd kan fåmed förslag kostar företagen nästan det dubbla med regeringensförutsättningar: lönekostnadsökning mot i folkpartiefs förslag. Vi i folkparfiet har länge hävdat att höga marginalskatterär inflationsdrivande, bl, a, att de pressar upp de nominella lönekraven omdet skall bli något kvar efter skatt. Tydligen anser nu finarisministerndetsamma, eftersom han anför detta som ett argument för att sänkamarginalskatterna i dennyligen presenterade idéskissen om skatterna. Men det som är sant 1989 eller1990 är lika sant 1988, Därför måste vi påbörja sänkningen avmarginalskatterna, Folkparfiet säger nej till det aviserade förslaget omarbetsgivaravgifter pä anställdas vinstandelar, I stället bör man uppmuntraföretag och anställda att finna de lösningar för vinstandelssystem som passarbäst på resp, företag. Slutsatsen är att finansministern vet vad somborde göras för att underlätta avtalsrörelsen men gör tvärtom. Det andra viktiga problemet är den låga kapitalbildningenoch den låga tillväxten. Fr, o, m, 1985 används drygt nio tiondelar av dentotala tillväxten för konsumtion, privat och offentlig. Bara en knapp tiondelanvänds således för kapitalbildning. Detta strider mot regeringens uttaladestrategi, det strider mot långtidsutredningens krav för att få ekonomin ibalans och del strider mot kraven i vårens treårskalkyler. Ändå gör regeringeningenting! Det strider också mot utvecklingen , somregeringen fidigare skrutit över, I finansplanen skrevfinansministern: "däremot leds den" - tillväxten - "avnettoexpori och investeringar, vilket är just den inriktning som krävs för attdet skall vara möjligt att häva de grundläggande obalanserna i ekonomin,"1 komplefferingspropositionen visades ett diagram över justdenna vridning av tillväxtens användning, I arets finansplan finns ingetdiagram, eftersom utvecklingen inte är något att skryta över, men det finns entabell som visar hur fel def har blivit. För att öka tillväxten måste investeringar och netfoexportöka. Men företagarna vill inte investera, om de inte har förtroende för att denekonomiska polifiken leder rätt. De vill inte ta de risker och lägga ned detmyckna extra arbete som krävs för att en ökning av verksamheten skall ha enchans aft gå ihop, om de inte får behålla en rimlig del efter skaft. Därför ärdet alldeles nödvändigt med en rejäl marginalskattesänkning och slopad skatt påarbetande kapital, om vi skall få någon fart på tillväxten. Om man vet vad sombehöver göras finns def ju ingen anledning aft vänta . Vi i folkpartietföreslår därför au man börjar med marginalskattesänkningen , En annan viktig faktor för investeringarna är räntanshöjd. Det gäller särskilt investeringarna i de mindre och medelstora företagen,som oftare än de stora är hänvisade tiU lånade pengar för att kunna utvidga.