prot · GA09127 · 1986-12-31 00:00:00 — Herrtalman^!^ ^Palmemordet är självfallet, och det har andra talare ocksåframhållit, en sällsynt olämplig fråga för sedvanliga partipolitiska fejder.^Å^ ^^ .andra sidan får lika självklart händelsens traumatiskakaraktär'inte leda till att vi går fram med ^hartassen och brister igranskningen av vad som skett. Det vore förödande för ^vär demokrati. Inte^ensi de mest extrema situationer får demokratiska fri- och rättigheter komma^påundantag. Inte ens i de mest extrema situationer får rättssäkerheten bli en^andrahandsfråga. Låt migavslutningsvis få uttrycka två förhoppningar. Fördet första hoppas vi alla att de skyldiga till vansinnesdådet den 28 februariförra året skall gripas och straffas. Fördet andra hoppas vi att det inträffade inte skall begränsa demokratin ochöppenheten i vårt land, Alla ^tendertser att ^förvartdia vårt land till ettpansarsamhälle skall bekämpas. Genom att slå vakt om den öppna demokratinvisar vi att vi icke kapitulerar för terrorismen. Genom att slå vakt om denöppna demokratin hedrar vi bäst minne. Granskning av statsrådenstjänsteutövning ^m. Regeringens åtgärd^er medanledning av mordet på statsminister 18 (vpk): Det finns skäl att göra en särskild markering när det gäller statsrådet^Wickboms roll visavi , Dennamarkering, som här skall uppfattas som en röstförklaring från en enhällig^vpk-grupp, går ut på följande. Vårtställningstagande skall inte uppfattas som ett ^fria^ude av statsrådet^Wickbom, Det finns tvärtom mänga skäl till tvivel i frågan om huruvida härihandlat i enlighet med sitt ansvar, ^Å^ enasidan har man regeringsformens ^s, k, begränsningsregel, som hindrar statsrådfrån att påverka ^handläggrtingen av enskilda ärenden i förvaltningen. Men ^å^andra sidan har man ett statsråds ansvar för att en myndighet inte brytersamman, blir funktionellt oduglig eller eljest beter sig onormalt i förhållandetill givna uppgifter och föreskrifter. Detta ansvar följer också uttryckligenav regeringsformen och är för övrigt en självklar följd av den konsekventaparlamentarismen. SomBo Hammar ^redan^^har påpekat, fick det så kallade huvudspåret enutomordentligt skadlig verkan på hela utredningen av Palmemordet, Det leddedessutom till allvarliga trakasserier mot en grupp oskyldiga, trakasserier somför övrigt inte upphört. För att bygga upp detta falska spår anlitade 1986/87:127 myndigheterna också enomfattande desinformation till allmänheten, Indikationerna på attnågot i grund var fel var så omfattande och Granskning av statsrådens tjänsteutövning ^m. mångsidiga och tvisternainom utredningen så spektakulära, att statsrådet ^Wickboms långvariga passivitet måste väcka förvåning och tvivel. Det har ju också varit tydligt - och det framgår med all tydlighet av förhören i utskottet- att statsrådet ^Wickbom haft en helt annan relation till Hans ^Holmér än till ^Re^eerin^een^s^ ^åteärder ^'^^^^^"^^^ motparter i ^sarnmanhanget,åklagarna. Och detta kan också vara ^medanlednimav bakgrunden till att Hans ^Holmér även efter den förstaomorganisationen mordet Då statsminister ^''^^^h^ö" ^s^"^ viktig position och dessutom fortfarande hade^klarsignal från regeringshåll att det såkallade huvudspåret skulle finnas med i det nya spektrum som utredningenskulle arbeta efter, Det kusliga medhuvudspåret var att det accepterades och byggdes på av nära nog helasamhällsetablissemanget. Det var uppenbarligen speciella versioner - i dettafall Hans ^Holmérs sanningar - som spreds runt. Manmåste ställa frågan om man inte av ett statsråd bör kunna kräva en sådan gradav politisk ^allrnänbi|dning att han bort hysa tvivel om de konstlade teser somlåg bakom huvudspåret. Man kan också fråga i vad ^mårt den information somregelmässigt gavs till partiledarna var riktad och filtrerad på ett sätt, sombidrog till att blockera den kritik och opposition som annars naturligt hör till inslagen i en fungerandeparlamentarisk stat. Vadjag här mycket översiktligt har pekat på antyder att det krävs en betydligt merfördjupad analys av bakgrunderna till huvudspårets uppkomst, innan man kan fåen helt klar bild av justitieministerns roll. Innebörden i utskottetsbetänkande är också, som vi ser det, att det efter en sådan fördjupning kanfinnas all anledning att återkomma, t.ex. i nästa års konstitutionella granskning. Vi har i vårt ställningstagandetagit fasta på detta. Tillsist vill jag tillåta mig en liten notering i marginalen. Huvudspåretssammanbrott har ju bl. a. lett tillatt tjänsten som länspolischef i blivit till ansökan ledig.Tidningsrykten, som jag som utomstående inte kan värdera ^halten.i^,^ säger attSÄPO-chefen är ett av de heta namnen^.^ Jag vill då erinra om säkerhetspolisenssärdeles egendomliga roll i fråga om det ^s. k. huvudspåret, och att den rollenär en av de företeelser som i fortsättningen måste bli föremål för ingåendegranskning. Tanken på att ytterligare en SÄPO-chef skall bli länspolischef iStockholm och därmed som överordnad arbeta med dem som arbetar med Palmemordetter sig inte särdeles angenäm. Jag tror inte heller att realiserandet av ensådan tanke skulle vara särskilt bra för justitieministern. Man får hoppas atthan tar sig en liten ^funderare på detta. 19 (): Vi ställs inför en utmaning mot hela vår demokrati. Hur förmådde en självfallet chockad regering hantera denna exempellösa se? Så formulerades våra känslor av , då vi föregående år behandlade utredningen om mordet på . Hans svar blev att ^sinnesrtärvaro och gott omdöme tycks ha präglat regeringens agerande dagarna efter mordet. Det finns ingen anledning att efter årets mera utförliga ^2° granskning ändra på det omdömet. Själverinrade jag om att den snabba scenväxlingen inom ^socialdemo-^kratirt,från till på ^ledarposten ^irtom parti,riksdagsgrupp och regering samt exponeringen av det svenska folkstyretsfunktionsduglighet även under svårast tänkbara omständigheter, har väcktberättigad uppmärksamhet och respekt både inom och utom landet. Jag har noteratatt också bl. a. har gett det erkännandet. Jagutgår ifrån att det svenska folket tycker att de politiska partierna skallförsöka vara sams i den här frågan. Därför är det bra med de kontinuerliga^partiledarförhandlingar som förekommit. De har underlättat för regeringen attställa till rätta förutsättningarna för ^utrednirtgsarbetet, då höga myndighetsföreträdarebeklagligt nog kommit i motsatsställning till varandra. Det är inte tid förgräl och prestigestrider då svenska folket helst av allt önskaratt alla krafter måste samlas kring uppgiften att gripa mördare. BoHammar har rätt i att vår granskning av exempelvisrättssäkerhetsaspekter för den skull intefår försummas. Iutskottet har vi valt att följa en linjefrån tidigare granskningar av hur regeringar förmått hantera extraordinärasituationer. Därvid har vi redovisat vad som hände pä mordnatten och tidennärmast därefter. Vidare har vi inriktat oss på en bedömning av regeringenskontakter med polis och åklagare och hur regeringen i en ohållbar situation församarbetet mellan olika myndigheter genomförde en organisationsändring. Idet här ärendet är verkligen skiljelinjerna inte stora mellan oss som står för^majoritetslinjén och de borgerliga reservanterna. Detta bör noteras inte minstmot bakgrund av krav att justitieministern skulle avgå. Detär ett krav som ställs på ett mycket tunt underlag. I en kommentar tillreservationen skriver att den är svepande och inte särskilttungt vägande^:^ Jag tycker inte heller att ^Friggebos subjektiva försöktill personkarakteristik av justitieministern tillför ^de^u^ konstitutionelladelen av ämnet särskilt mycket. Jagvill framhålla - och där instämmer jag med - att såväljuristkommissionen som den parlamentariska kommissionen har berört och skallberöra ^frågeställnirtgar som finns redovisade i vårt betänkande: Det kanfinnas anledning för utskottet att återkomma i dessa och även i ändra spörsmålsedan de båda kommissionerna slutfört sitt arbete. En del material har vi redanfått från juristkommissionen, men det återstår något och det allra viktigaste,nämligen det som kommer från den parlamentariska ^kommissionert. är vi eniga om att regeringen snabbt blev ^beslutsför på mordnattenoch att regeringsarbetet följde reglerna som landet hade en ^s.k. ^Dert konstitutionella granskningen utmynnar vidare iett enhälligt godkännande av de formella besluten, då regeringen tvingadesingripa för att ^bilägga de motsättningar på tjänstemannaplanet som hotade attlamslå utredningsarbetet. Uppdraget till har direkt stöd ipolislagen. Vad gäller riksåklagarens nya roll är utskottet enigt om attbeslutet därom inte strider mot regeringsformens ^s. k. begränsningsregel, somföreskriver att inte heller regeringen får bestämma över myndighetsutövningmot enskilda. Sammanfattningsvisframhåller utskottet att regeringen inte träffats av 1986/87:127 20maj 1987 Regeringens åtgärder medanledning av mordet på statsminister 1986/87:127 förbudet i regeringsformens 11 kap. 7 ^§, därför att beslutet närmast rör en ^,^ organisatoriskfråga. Det faktum att beslutet är ^grundlagsertligt innebär T ^', ^'. enligt utskottet dock inte att det iallmänhet skulle vara lämpligt att ^.^ ^,^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ ... regeringen fattar beslut av detta eller liknande slag. radens tjänsteutövning ^.^ ^ ^ ^ ^ ^,^ ^ ^ ^ ^,^ ^,^^ ^ ^ ^ ^ ^ ^,. ^,^ ^.^ ^'^ ^,^ ^ ^ ^ ^ ^ ^.^ ^^, ^,^^ ^, regeringsbeslutetnödvändigt var att utredningen av mordet ^pa ^Olot höll på att kollapsa. Regeringensåtgärder ^^^^^ ^''" ^^e frågor där våra uppfattningar skiljer sigåt. Det gäller bl. med anlednin^g^ av bedömningen av regeringens roll i de tvistermellan åklagare och ^spanings- ^mordetpå statsminister^^^^^^^"^'^"^g^ ^^^o^^ ^ ^^^'^^^'^g^^^ ^ ^^^^^"^^^ exponeratsi protokollen från utfrågningarna. OlofPalme Majoriteten i utskottetkan inte finna att regeringen har uppträtt partiskt till förmån för polisen och till skada för åklagarna och deras uppgiftatt värna om I detmaterial som vi har sett finns inte något som tyder på Eftersombehovet av information främst gällde säkerhetsfrågor, var det i första handpolisens bedömningar i just detta avseende som var av intresse för regeringen.Formerna för informationsöverföringen mellan spaningsledningen och regeringen^fär i det här unika fallet, tycker jag, bedömas främst från praktiskautgångspunkter. Här förelåg ett behov av mer eller mindre dagliginformationsförmedling, och från denna synpunkt finns det enligt utskottetinget att invända mot ordningen ^rned en tjänsteman som var närvarande vid ettstort antal av spaningsledningens möten. Idebatten har justitieministern - var inne på detta -anklagatsdels för att ha varit för passiv och låtit myndigheterna för länge trassla tilldet för sig, dels för att ha visat för stor aktivitet och ingripit för ^rnycketi verksamhet som myndigheterna helst exklusivt bör syssla med. Majoritetengodtar den observerande tjänstemannen från som deltagarei en stor del av ^spaningsledningens möten så länge denna fanns kvar.Reservanterna godtar hans närvaro i inledningsskedet. Här är alltså majoritetenpå aktivitetslinjen, medan reservanterna är för att regeringen skall vara merapassiv i fråga om informationsinhämtning som berör säkerhetsfrågor. Isynen på tidpunkten för regeringens ingripande för att åstadkomma enorganisationsändring är rollerna ombytta. Majoriteten godtar, med denmotivering som framförde, regeringens försiktiga hållning tillintervention i myndigheters verksamhet, medan reservanterna jagar på^regeringert och efterlyser tidigare åtgärder mot de grälande myndigheterna. TillJörn vill jag säga att underutfrågningen av ^Wickbom berördes också de åtgärder som ^vidtogs mot ^PKKi januari. Då sade justitieministern att åtgärderna planerades gemensamt avpolis och åklagare. Manvar alltså överens om att vidta åtgärder, men man var oense beträffandeomfattningen och formerna. Man var dock inte mer oense än att åklagarna underhela kände till ett tiotalpersoner som av dem ansågs så misstänkta att det fanns grund för t. ex.anhållanden. Justitieministern hävdaratt om regeringen i det läget hade gått in med pekpinnar åt den ena eller den andra sidan, antingen i form av organisatoris ka åtgärder eller i andra former, då hade det kunnat sägas att det hade varit att direkt missbruka regeringens befogenheter. Men jag har ingenting emot ^30 det som slutligen sade, att vi iutskottet självfallet kan komma tillbaka till frågan, omnya fakta kommer fram i samband med ^juristkommis-^siort^crts arbete. Med detanförda anser jag mig ha motiverat att reservationen bör avslås. Deavvägningsproblem som regeringen ställts inför belyses bäst i majoritetensskrivning. 1986/87:127 20maj 1987 20 (): Låt oss konstatera hur läget är i . Det finns enmajoritetsskrivning av socialdemokrater och kommunister som helt och hållet^fritar justitieministern och regeringen från ansvar för sitt handlande. Såfinns det en borgerlig reservation som riktar kritik. Nusäger att man vill fundera till på hur man skall bedömajustitieministerns handlande. Ja, herr talman, det kanske behövs tillför vpk. Men ^sannerligcrt, ^rtog har vi fakta rejält för att kunna bedöma enlång rad händelser där regeringen och justitieministern har varit involverade. Menvi vet ju hur det är. Vpk skulle aldrig drömma om att i ett sådant här lägeansluta sig till de borgerliga och kritisera statsministerns och justitieministernshandlande. Hade vpk antytt något sådant i utskottet, vet vi attsocialdemokraterna då hade varit beredda att gå med på en skrivning med kritikför att slippa bli nedröstade här i kammaren. Vpkär nog, herr talman, i princip en papperstiger i . Det ärtydligen riktigt det som sägs av en stor del av vpk, att nog är man mera bereddatt samarbeta med socialdemokraterna än att bedöma den här typen av händelserutifrån rent sakliga utgångspunkter. Ensak vet vi, nämligen att justitieminister ^Wickbom var oerhört väl informerad -genom ständiga samtal med Hans ^Holmér, genom representation ispaningsledningen, via sin statssekreterare ^m. Justitieministernkände till allt om kurdspåret, operation Alfa etc. etc.^,^ just det som JörnSvensson och vpk kritiserar. Detta var känt i detalj av justitieministern, menhan drog inte slutsatser av det hela, utan han lät det gå. Nusägs det att någon anledning tillkritik inte finns nu men kanske . Det är sannerligen inget särskiltmodigt uppträdande från ^vpk;s sida, utan det är ett sätt att som vanligt räddasocialdemokraterna i frågor av den här typen. Vadvi har ^upplevtunder som efterspel till en djupt tragiskhändelse är ert cirkus utan like. Ständiga rubriker, bråk mellan åklagare ochpolis, patetiska utspel, ^TV-framträdänden av berörda, tala ^ut-artiklar ochmycket mycket annat - detta som efterspel till mordet på landets statsminister. Vivet att åklagarna hade det besvärligt när de skulle försöka hävda elementärarättssäkerhetskrav. De fick inte det stöd de skulle ha från regeringens sida,från justitieministern och från . Men om detta, som haruppmärksammats nästan under långa perioder, inte bara i utanockså utomlands, här majoriteten av socialdemokrater och ^vpk-are icke ett ordav kritik i utskottets betänkande. Det här ärallvarligt. Jag håller med dem som har sagt här . att detförhållandet att landets statsminister blivit mördad inte får innebära att^, Regeringens åtgärder medanledning av mordet på statsminister 1986/87:127 granskningen av vad somsedan hände tar sig annorlunda former än normalt. Jag håller med om att det var enexceptionell situation på ^mordnattert och Granskning av statsrådens tjänsteutövning ^m. efteråt,och jag instämmer i den bedömning gjorde, att det finnsanledning att ge regeringen en eloge, liksom , för hur den sköttedetta. Där tycker jag att juristkommissionen har gjort en alldeles korrektbedömning. Här och i fungerade det bra, men i Regeringens åtgärder ^ivrigt fungerade detsannerligen inte. ^,^ ^ ^ ^ ^ ^,^ ^ ^ ^,^ ^^.^ Man kan inte säga atthändelserna t. ex. eller i ^ianuari- ^med anledning av ^"^ ^.^^ ^ ^. ^,^ ^ ^ ^ ^^ ^.^ ^ ^,^ ^,^ ^ ^ ^ ^ ..^.^ ^ ^ ^ ^ februari, när det blev en kris, inte kunde bedömas utifrån normala mordet ^pa statsminister ^' ^^1 ^rp I utgångspunkter, i detsenare fallet ungefär efter mordet. sannerligeninte situationen sådan att det kunde åberopas exceptionella skäl. Jagmenar att skulden för detta vilar huvudsakligen på justitieministern^.^ Vi kaninte, herr talman, ha en justitieminister som inte ingriper med kraft men ocksåmed diplomati och som inte har de ledaregenskaper som också är nödvändiga föratt se till att saker och tingfungerar. Detär statsministerns sak att vidta åtgärder, och där finns det ju prejudikat.Lennart flyttades när han inte kunde fullgöra sina uppgifter somutrikesminister på ett tillfredsställande sätt. Detsamma gällde ,när han togs ur stridslinjen. Jag skulle nog ändå vilja uttrycka en förhoppningatt statsministern funderade på om det verkligen bidrar till att ökaförtroendet för rättsväsendet i att händelser av den här typen kanutspelas utan att det får några personella konsekvenser på politisk nivå. 21 ^FRIGGEBO(fp): och försöker att framställa den här debattensom något slags allmänt partipolitiskt gräl och menar att vi skulle vilja drivanågon sorts blockpolitik. Jag skulle nog ändå vilja att att det arbete vi har bedrivit i utskottet har varit väldigt seriöstoch allvarligt och att alla ledamöter, speciellt i den här frågan, haransträngt sig att med utgångspunkt i det ^allvariiga som har hänt inte söka enpartipolitisk strid. Det gjordes allvarliga försök i utskottet att vi skullekomma samman och ha en gemensam uppfattning, men det gick inte, eftersomslutsatsen i denna digra lunta är att på grundval av föreliggande materialfinner socialdemokrater och vpk ^irtte någon anledning att rikta någon somhelst kritik mot regeringen. Jag menar att det är särskilt viktigt när landetbefinner sig i kris att vi tittar efter hur våra ledare fungerar, och att våralagar och system också fungerar. Det är ytterst då som de skall vara till hjälpför oss. Egentligenskulle man ha velat avstå ifrån att reservera sig i just denna fråga, eftersomden har en så tragisk bakgrund, men vi tycker att det är viktigt att draslutsatser av det arbete som vi har ägnat ät, inte minst av respektför alla de människor runt om i landet som har upplevt den här krisen under detsenaste året med de ständiga turerna i utredningen och också i vad gälleråklagarsidans synpunkter på hur saker och ting har fungerat. säger att ^Friggebo ägnar sig åt svepande personkarak teristik, och den betyder inte särskilt mycket. Vad jag har velat göra är att ^3^2^ tala klarspråk, att säga vad det handlar om.Politik är inte bara papper, lagar ochförordningar och olika system som vi bygger upp. Framför allt handlar det ommänniskor, och människor kan fungera bättre eller sämre. Och jag har valt attinte använda ett svårbegripligt, konstitutionellt språk. Sten^Wickbom är långsam och osäker i sitt arbete, och det må så vara. Men detintressanta är att det ger resultat som är oacceptabla. I detta fall har dethaft effekt på den polisutredning som söker efter vår statsministers mördare. Detär alltså resultatet av dessa egenskaper som vi granskar. Det är faktiskt ingenhemlighet att i slutskedet, när man äntligen kom fram till att det varnödvändigt att omorganisera utredningen, var det oppositionsledarna ochpartiledarna som nästan fick ta över verksamheten och se till, att detsedermera blev en bättre ordning. är det lugnt och tyst i utredningen. Dethar sagts här att vi kritiserar regeringen dels för att ha varit för aktivgenom att ha en observatör inne i polisutredningen, dels för att ha varit förpassiv och inte ha sett till, att arbetet och organisationen har fungerat. Manmåste faktiskt titta på de här frågorna var för sig. De skall bedömas på sinaegna meriter. Vihar kritiserat att man har haft en observatör inne i polisledningens arbete medrisk för att han direkt skulle lägga sig i arbetet, ha synpunkter på spåret ochannat sådant. Det skulle strida mot grundlagen. Jag vill inte hävda att vi harfått fram något bevis för att så har skett, men bara misstanken om att dettakan ske är allvarlig nog. Vad är det för politisk styrning regeringenegentligen vill ägna sig åt när det gäller polisutredningen? Det är en vanligfråga som människor ställer sig på stan. Denandra frågan handlar om regeringens ansvar för att organisationen skall fungera- inte att den materiellt skall lägga sig i vilket spaningsspår som är deträtta eller något annat sådant, utan att den skall se till, att systemetfungerar och att de rätta människorna sköter arbetet, vilket är något heltannat. Där kritiserar vi regeringen för att ha varit för passiv. Jaghar varit uppvaktad av massmedierna, somhar önskat att jag skulle ge mina ^syrtpunkter på spaningsledningens arbete.Jag har konsekvent vägrat detta och sagt, att jag av respekt för utredningeninte vill lägga sten på börda. Men jag har inte varit ensam om att ha mångasynpunkter hur arbetet har lagts upp. Det verkar som om de enda som har varitblinda återfinns i regeringen. är det socialdemokrater och vpk ikonstitutionsutskottet som inte har fattat vad som har hänt under det gångnaåret. Regeringensåtgärder medanledning av mordet på statsminister 22 BO (vpk): hade älskvärdheten att beskriva oss i vpk sompapperstigrar i . Jag får kanske kvittera vänligheten medatt beskriva och hans moderater, som de har agerat, närmast somfladdrande pappersdrakar över både det här årets och förra åretsgranskningsarbete. Det fannsi en rad tunga och viktiga frågor all möjlighet för att vara med och rikta skarp kritikmot regeringen. Det gällde vapenexporten såväl som detta år,där det framfördes mycket skarp kritik från vår sida, från sidaoch från sida, men för 3 protokoll 1986/87:127 1986/87:127 var omsorgen om vapenhandeln viktigare än att kritisera regeringen. samma sätt är det när detgäller årets granskningsbetänkande. ^^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ ^,^ ^ ^^.^ frågan om personalkontrollen, därmoderaterna också har vikit sig. Granskningav stats- ^, ^.^ ^,^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ ... ^.^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ ytterst allvarlig^rättssäkerhetsfrågä, som har berörts av ra^denstjänsteutövning - o o ^o ^Friggebo och som vi får anledning attåterkomma till här , harmoderaterna inte haft någonting att säga och inte varit beredda att Re^gerin^gens åt^gärder ^kritisera regeringen. Vi skall nog kunna diskuteramånga gånger om vilka med anledning av ^^°^"^^^^^''^'^^'^'^ ^^'^8^ ^°^^^^^ ^'^^^^gef sig i ^konstitufionsutskottet. mordet påstatsminister ^^^^^'^^^ ^'^^^^^'^ gäller granskningen av Palmemordet ochvad som har' förevarit efter detta mord är det,som jag har sagt tidigare, under hela granskningsar- betet ochi utfrågningarna av olika personer vpk som tagit upp justrättssäkerhetsfrågorna. har varit väldigt mycket inne på attdiskutera ^formaliafrågor och olika tidpunkter hit och dit. Vi tycker faktisktatt det är mindre väsentligt. Vianser också att frågan om huruvida regeringen skulle ha en observatör ispaningsledningen inte är den allra väsentligaste frågan. Detta var ju ensituation utan motstycke i svensk historia, och då är det något billigt att så här i efterhand säga attregeringen inte borde ha haft någon ^obsei^^vatör i spaningsledningen, när viinte visste ^yad det handlade om, när vi inte visste om det rörde sig om en^konspiratiort mot hela vårt samhälle. Det tycker jag är en dålig och ynkligkritik. Den borgerliga reservationen präglas inte alls av den kritik som vi från vpk vill ta upp, nämligen kritik i fråga omrättssäkerheten och de demokratiska fri- och rättigheterna: Där har vi haftanledning att rikta och kommer förmodligen också i kommissionen att rikta hårdkritik mot polisens och myndigheternas arbete. Där finns det fortfarande storafrågetecken - det har också framhållit - i vad gällerjustitieministerns sätt att agera. Menvi ansåg inte att det på grundval av föreliggande material fanns anledning attrikta totalkritik mot hela regeringen i denna fråga, vilket de borgerliga hargjort i sin reservation, som i huvudsak handlar om just observatören ochliknande formaliteter.