prot · GA09108 · 1986-12-31 00:00:00 — Det är alltså i detta läge - när sjukförsäkringssystemetsfinansiella ställning redan är skakig och när ytterligare höjningar avarbetsgivaravgiften mycket väl kan bli nödvändiga bara för att täcka hittillsinförda förmåner - som regeringen väljer att föreslå förändringar i systemetsom ytterligare kan driva kostnaderna i höjden. Jag vill mot den bakgrunden ställa en tredje fråga tillDoris : Har ni socialdemokrater någon som helst föreställning om vilkadynamiska effekter som timsjukpenningen kommer att få och vilka höjningar avsjukförsäkringsavgiften som därmed kan bli nödvändiga - eller famlar ni iblindo? Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom ochvidtUlfällig vård av barn Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom och vidtillfällig vård av barn Ett ytterligare problem är vilka effekter som den härreformen kommer att få på nästa avtalsrörelse. Finansministern har redantidigare i finansplanen och i finansdebaften vidgått att den kommer att fåeffekter och att den inte precis kommer att underlätta avtalsrörelsen. Men ännuhar ingen från regeringspartiet klargjort vem det är som skall betala den delav reformen som innebär nya förmåner för LO:s privatanställda. De grupper somavtalsvägen har förhandlat sig till bättre sjukförmåner än dem somerbjuds av den allmänna försäkringen har som bekant avstått eget löneutrymmeför att nå det målet. uppstår alltså frågan om de grupperna-dvs. deoffentliganställda och PTK;s medlemmar - skall betala en gång till för förmånersom de har betalat eller om bördan huvudsakligen skall bäras avde berörda på LO - SAF-omrfldet. Min fjärde fråga till lyder: Kansocialdemokraterna ge besked på den här punkten, eller skall det här få bli ende stora stötestenarna i nästa avtalsrörelse? Lät mig så säga något om vår allmänna syn päsjukförsäkringen. När vi och diskuterade engångsskatten,återkom statsminister till en synpunkt som jagtycker var intressant. Han sade ungefär så här; När man föreslår åtgärder somslår mot enskilda människors egendom, då är de borgerliga partierna minsann påbettet och ropar om grundlagsskydd och medborgerliga rättigheter, men när desjälva regerade gav de sig på sjukförsäkringen utan att så mycket som hosta omgrundlag och medborgerliga rättigheter. I det här resonemanget utgickstatsministern uppenbarligen från att sjukförsäkringen är ett slags förvärvadrättighet, som löntagarna har erövrat och byggt upp i hård kamp och som därförinte får rubbas. Så kan det naturligtvis te sig. Även för oss ärsjukförsäkringen en omistlig del av välfärdssamhället, ett skyddsnät som gertrygghet och möjlighet till mänskligt och värdigt liv när förvärvsförmågan aven eller annan anledning, för längre eller faller bort. Att försvara och konsolidera det systemet är en viktig ochnödvändig politisk uppgift. Men just utifrån den grundsynen kan vi intefridlysa sjukförsäkringen frän varje omprövning och förändring. Det är visjälva som betalar systemet till sista öret. och därför måste också vi självakunna bestämma vilka villkor som skall gälla och vilken ersättning som skallges. De reglerna måste kunna bestämmas i en sedvanlig demokratisk process. Vad regeringen nu föreslår är att en stor del avlöneutrymmet i nästa avtalsrörelse skall reserveras för sjukförsäkringen. 1första omgången - i den del vi talarom i dag-handlar det om , men det kanniycket väl bli mera genom de dynamiska effekter som jag har berört i mittanförande. Vi i menar att man i det längsta skall spjärnaemot sådana här avgiftshöjningar och i stället försöka eliminera de orättvisorsom finns inom systemet genom omprövning och omfördelning. Vi har i denallmänna försäkringen en kompensationsnivå som med internationella mått mätt ärmycket hög. Därför är det inte genom skattehöjningar utan genom solidariskomfördelning som vi bör lösa problemet med koncentrerad deltid. Jag ber att fä yrka bifall till reservationenav och . Under detta anförande övertogandre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 106 KARINISRAELSSON (c): Det är få förslag som varit så efterfrågadeoch efterlängtade som det förslag som behandlas och som var menat att skaparättvisa ersättningsformer vid sjukfrånvaro. Men det är få förslagsom givit upphov till så stor besvikelse som just detta förslag, och att dettablev reaktion avspeglas i vår motion. Regeringen har inte kunnat vara omedveten om den kampanjsom bedrivs inom för att med hjälp av sunt förnuftavbyråkratisera verksamheten. Tanken var att den enskilde försäkringstagareninte skulle drunkna i paragrafer och bestämmelser och att handläggningstidernaskulle kunna förkortas. Detta arbete bedrivs med gott resultat runt om påförsäkringskassorna i landet. Med allt det sunda förnuft regeringen kunde uppbringa harman så tillskapat ett krångligt, byråkratiskt och knappast lättöverskådligtsystem, där den enskilde inte har någon möjlighet att finna ut om ett ärende ärrätt eller felaktigt handlagt. Vi vet inte om de nya reglerna kommer att vararättvisare eller ge rätt kompensation, då de även skall gälla dem som intetillhör gruppen deltidsanställda eller skiftarbetande. Varför denna reformskulle utsträckas att gälla alla har propositionen inte kunnat ge något svarpå, inte heller utskottsmajoriteten. Det vore av stort alln-iänt intresse omutskottets företrädare kunde ge den förklaringen i kammaren . Vilkavinster står att hämta genom denna genomgripande reform av ett för övrigt välfungerande system när man skulle rätta till vissa delar i det hela? Det är somatt riva ner ett helt hus och bygga upp det igen för att rätta till en felaktigdörr. Om man befinner sig i föräldraförsäkringssystemet räknas ersättningenenligt ett system. Om man befinner sig i av en sjukperiodfår man ersättning enligt ett annat system, och blir man långvarigt sjuk gällerytterligare ett tredje system. Blir detta lättare och mera begripligt? Nej, detblir det sannerligen inte. Vi i har i vår kritik mot förslaget framhållitjust dessa brister, och vi har pekat på att det vore på sin plats att omarbetaförslaget för att därmed förenkla det hela och låta det gälla de grupper som är underkompense-rade. Denna reform har förberetts snabbt, och det märks iden byråkratiska konstruktion den fått. Bara att fastställa beräkningsgrundernaför ersättningens storlek tycks vara svårt, och det skapar många tillfällentill överklaganden, tillsattes en arbetsgrupp som snabbt ladefram ett förslag, som var ute på remiss och som sedan ledde fram tillpropositionen. Vissa viktiga synpunkter hade inte beaktats utan dessa harutskottet fått korrigera. Arbetsgrupper har tillsatts för att följa reformenredan innan den ännu har trätt i kraft. Man tog inte tillräckligt påsig för att utarbeta en reform som är så pass genomgripande som denna. Man kanbara jämföra med den tid det tog att få fram förslaget om undantagandeänkorna,som vi först nu fått ta del av. Effekten av denna reform känner vi naturligtvis inte till,men rustar sig för den ökning av arbetsbördan som man kommeratt få. För detta ändamål anslås även medel till tjänster. Detta sker i enperiod när försäkringskassorna under ett par års tid har fått friställapersonal och har en 1986/87:10822 april 1987 Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom och vidtillfällig vård av barn Förbättrad kompensation vid kortudssjuk-dom och vidtillfällig vård av barn myckettung arbetsbörda, orsakad av bl, a, bristande resurser för att klara de storaärendebalanserna på arbetsskadesidan. Nog borde det ha varit möjligt att följa några avremissinstansernas påpekanden. Bl, a, försäkringsrätterna anser att förslagetkomplicerar den allmänna försäkringen alltför mycket. Man pekar dessutom på destora kostnaderna och de omfattande administrativa insatser som måste till. Kooperationens förhandlingsorganisation, KFO, ansåg attfrågan om timsjukpenning eller andra sjukersättningssystem bör utredasytterligare med inriktning mot att åstadkomma ett administrativt enklare ochför individen lättbegripligt och rättvist system. Dessa synpunkter återkommer iflera remissinstansers utlåtanden och borde inte ha nonchalerats som man gjorti propositionen. står vi inför beslut om denna reform, och det är baraatt beklaga att den blev så omständlig att det förmodligen kommer att ta långtid för en enskild att förstå den. Inte är det den sortens reformer vi börgenomföra om vi tänker oss en avbyråkratisering och förenkling! Hur skall desom handlägger dessa ärenden ute på kassorna kunna vinna trovärdighet, närdenna reform trasar sönder alla deras förutsättningar att handlägga ärendenamed sunt förnuft? Denna reform kommer också att innebära att fridagsregelnför egenföretagare slopas till en kostnad av 4,5 milj, kr. Till samma kostnadbelöper sig den slopade karensdagen för dessa grupper, och det medför enhöjning av småföretagarnas egenavgifter , Vad det kommer att innebäravet vi alltför väl, vi som känner deras situation. Visserligen får de en någotbättre sjukförsäkringssituation, men de får även dyrt betala den, och frågan ärom det är där pengarna bäst behövs just . Den regionalpolitiska obalansenskall ju till stora delar rättas till genom att människor skall starta egnaföretag eller bibehålla de företag de,har och utveckla dem. Det här utgörverkligen ingen morot för att bli egenföretagare! Vi i anser att avgiftshöjningen överkompenserarkostnaderna och att man borde ha kunnat klara egenföretagarnas reformer medoförändrat avgiftsuttag. Denna avgiftshöjning ter sig märklig också i sken avatt de ökade utbetalningarna kommer att leda till ökade skatteintäkter för statoch kommun. Hela reformen skulle således vara överfinansierad. Andemeningen i regeringsförslaget om förbättradkompensation till deltids- och skiftarbetande ställer vi från sidahelt upp på. Vi har länge krävt en sådan reform. Men vi kan inte accepteradenna konstruktion av förslaget. Vi anser att det finns all anledning attförändra det innan man gör en sådan genomgripande ändring som detta trots alltinnebär, och det är anledningen till att, vi yrkar avslag på förslaget. Somvanligt kommer verkligheten att visa att yi har rätt även i denna fråga. Jag vill med detta, herr talman, yrka bifall till centernsreservation nr 3. som är fogad till betänkandet och som innebär avslag påregeringens proposition 69, 107 (): Låt mig inledningsvis säga att jag betraktardetta som en mycket stor dag för de människor som stått utanför den trygghet deövriga haft. Jag betraktar det som en utomordentligt stor framgång för storagrupper i vårt samhälle - LO-SAF-omrädets anställda - att det nu äntligen föreliggerett förslag om avskaffande av karensdagen. Jag har gått tillbaka och tittat på vad som tidigarehar hänt i den här frågan. Jag beklagar att jag inte i utredningssammanhanghaft med mig dem som här har yrkat avslag på propositionen. Dé har här målatupp allt det förskräckliga som kan hända och som kommer att drabbaförsäkringskassan, den enskilde och olika grupper och har inte hittat mer änett litet korn av förtjänst i förslaget; det kan tänkas, sade förste talaren,att det är av värde att stora grupper nu får sjukpenning även insjuknandedagen,dvs. att vi får bort karensdagen. Här har t. o. m. anseende stått på spel. Jagkänner mig faktiskt stolt över att regeringen med socialminister i spetsen framlagt ett förslag om en reform som så många länge ochförgäves har väntat på. Hur började då det hela? Jag har gått tillbaka i tiden ochläst om hur det var när det förelåg ett förslag om att införakarensdagar i sjukförsäkringen. Det förslag som ligger på bordhar inte tagits fram av en utredning som arbetat på ett hafsigt sätt ellerunder tidsnöd. Här har funnits bakgrundsmaterial. Jag motionerade själv 1975. varlitet sena och kom in i bilden först . Men jag utgår från att folkpartietsintresse för frågan har varit lika stort som vårt. LO och SAF gjorde uppvaktningar hos departementet ochbegärde att få till stånd en ändring på detta område. , som dåvar .socialminister, tillsatte en utredning, sjukpenningkommittén. Den hartidigare omnämnts från denna talarstol. Jag beklagar att ingen av ersom nu har kritiserat reformförslaget, ingick i denna utredning som varparlamentariskt sammansatt. Många partier före''drog att i utredningen sätta infolk som inte tillhörde parlamentet. Frågan om ett sjuklönesystem utreddes, och ett förslag varatt arbetsgivarna skulle betala sjuklönen under förslagsyis . Manutredde naturligtvis hur stora kostnaderna skulle bli, något som faktisktalltid görs i dessa sammanhang. LO- och SAF-områdets privatanställda hade integenom avtal lyckats slippa karensdagarna trots upprepade försök under 1960-talet.Nu bad vi SAF, som ingick i utredningen, att räkna hur mycket det skulle kostamed de 1,3 miljoner anställda som LO- och SAF-området hade, om karensdagarnatogs bort. Utbetalningskostnaderna från arbetsgivaren förde 2,9 miljoneranställda som fanns inom , , inom bankvärldenosv, skulle inte bU så höga. De hade ju löst denna fråga. Jag har tyvärr ingakostnader att presentera för dem. men jag har kostnaderna för de LO- ochSAF-anställda, De skulle uppgå till 280 milj, kr. Det motsvaradelönekostnaderna för 2 800 personer ute på företagen. Man bedömde en sådanreform som oerhört dyr, och det gjorde också vi. Man räknade en gång till ochkom fram till exakt samma belopp. Kostnaden skulle bli 280 milj, kr, och motsvaralönekostnaden för 2 800 anställda. Vi undersökte också olika metoder att ta bortkarensdagarna. Men vi förstod att. intresset inte var lika stort att hjälpadessa grupper, trots att sjukpenningkommittén hade de allra bästa ambitioner.Det tog litet tid innan Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom och vidtillfällig vård av barn Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom och vidtillfällig vård av barn vi förstodvad som i stället var pä gång. Det kom nämligen tilläggsdirektiv om att viskulle undersöka möjligheterna till införande av karensdagar och/ellerneddragning av kompensationsnivån. Vi hade på oss att lämna ettförslag om detta. Tilläggsdirektivet kom , och det begärdesatt förslaget om denna reform, som man kallade det, skulle ligga på riksdagensbord året därpå. Där kunde man tala om en hastig och snabb växlingav rollerna. Det som var angeläget att lösa, nämligen frågan omunderkompensationen för de korttidssjuka och för de deltidsanställda, var intelängre aktuellt. Det var över huvud taget inte intressant. gällde det attinföra karensdagar. Och vem slog det hårdast mot? Jo, självfallet mot dem sominte genom avtal hade tillförsäkrat sig ersättning för karensdagarna. Men detvar ganska ointressant i den debatten att det drabbade dem. slapp de tasmällen, men det var de privatanställda inom som skulle ha råkat ut för den. är mycket intresserad av sjuklönesystem, imotionen och i sin reservation. Han talar om att det kanske tar litet för långtid . Jag trodde inte att någon tid i världen var för lång för DanielTarschys, om man bara fick ett mycket bra förslag på bordet. utredde den frågan 1972 och ladefram ett betänkande som heter SOU 1972:60. Det kan vara av intresse att läsadet, även om det var länge sedan det skrevs. Man utredde ett sjuklönesystem sombyggde pä att alla arbetsgivare skulle betala ut sjuklön utanarbetsgivarinträde. Vad kom man då fram till? Jo, man kom fram till att arbetsmarknadens parter sade nejtill det, med olika motiveringar. LO och TCO var bl. a. oroliga för att enobligatorisk sjuklön skulle kunna innebära ett ökat beroende för de anställda iförhållande till arbetsgivaren. Men vad sade SAF? Experten från SAF bestred i sitt yttrande inte tanken påatt en arbetsgivar-betald period inom sjukförsäkringen skulle kunna rymma någotpositivt. Men att ålägga alla arbetsgivare, oavsett verksamhetens storlek ochart, skyldighet att utge sjuklön skulle enligt hans mening leda till orimligakonsekvenser. Såväl omfattningen som utformningen av en arbetsgivarbe-tald periodvar enligt yttrandet frågor som det bör tillkomma arbetsmark-nadsparterha attträffa avtal om. har arbetsmarknadsparterna ansett att något borde göraspå denna punkt, och de har vänt sig till regeringen, utan att ha frågat , och bett att den skall titta på frågan. Jag medger att det kan kännasoerhört, men man gjorde det. Regeringen svarade snabbt och har på riksdagensbord lagt ett förslag som inte på något sätt är ett hafsverk. Den som har suttit i en utredning och varit besjälad av enrättvisekänsla visste att detta måste kunna bli krångligt. Faktum är attdemokrati och rättvisa kan både kosta pengar och vara krångliga, men det tarman om man ser att man i ett system får in grupper som stått utanför. Jag ärväldigt glad att regeringen inte hesiterade utan har lagt fram ett förslag ochär beredd att ta den diskussion som kan komma. Det finns grupper som det kan bli krångligt för, jagmedger det, men principen är riktig, och jag är alldeles övertygad om att manunder resans gång kommer att finna lösningar på problemen. Det är väl ingen somtror att om manfortsätter att utreda och lägger förslaget , man då plötsligtskulle ha slipat av alla kantigheter och kommit till rätta med allasvårigheter. kommer att få det så fruktansvärt, hardet sagts. Jag hade här helt apropå en grupp från lokalkontor.Gruppen hade använt en resursdag för att resa upp till och lyssnatill denna debatt. Tyvärr har de inte kunnat stanna kvar, beroende på att deskulle resa hem med ett kvällståg. De har följt frågan och harläst propositionen mycket noga. Gruppen från sade att det kan bli vissasvårigheter men inga svårigheter som inte kan övervinnas. Vi kommer med glädjeatt ta oss an detta arbete, sade de, för vår belöning kommer med säkerhet attbli de glada ansikten vi möter när människor får en bättre kompensation. Det ärde som skall arbeta med dessa frågor på fältet. ställde några frågor till mig omavtalsrörelsen. Ja, till min förvåning hörde jag detta från denna talarstol. Viöverlåter väl ändå avtalsrörelsen åt arbetsmarknadens parter! När vidiskuterade i sjukpenningkommittén fick vi tyvärr inte av den dåvaranderegeringen möjligheter att göra de ekonomiska beräkningar som hade variterforderliga för att lägga fram ett förslag, och varför inte det? Man var juinte intresserad. Man skulle i stället ha karensdagar och nedsatt kompensation,så det var begripligt. Vi försökte så gott vi kunde utan de resurser som dendåvarande regeringen borde ha ställt till vårt förfogande men inte gjorde, menvi kom ändå fram till att det skulle ha kostat ungefär 2miljarder kronor. är det faktiskt insjuknandedagen, karensdagen, somkostar de mesta pengarna, 1 580 milj. kr., och de pengarna tycker jag ärutomordentligt väl använda för att få bort den orättvisan ursocialförsäkringen. Den var inte värdig vår svenska socialförsäkring. Den förbättrade ersättningen när det gäller kostnadsnivåndrar en kostnad på 1 105 milj. kr. Jag noterar med viss förundran men kanskeändå med en viss förståelse att ni enbart talar om höjning avkompensationsnivån för deltidsarbetande, men ni har icke talat om dekorttidssjuka. Det är just de som har dels en insjuknandedag som de inget fårför, dels . Där ligger kompensationsnivån på . Det ärockså i regel de som tillhör LO-SAF-området som har den låga kompensationsnivån.Jag hoppas att ni delar min tillfredsställelse, att det känns bra och riktigtatt man lägger fram ett förslag där kompensationsnivån för de grupperna höjs.Jag hoppas likaledes att ni känner att det är bra och riktigt att vi nu kan setill, att de som är deltidsarbetande - både frivilligt och, som väldigt många,ofrivilligt - får en anständig sjukförsäkring. De har tidigare, visarsjukpenningkommittén, legat på en kompensationsnivå - mycketlångt från de . Jag tror inte för att en utredning skullekomma fram till någonting som var bättre på denna punkt, och jag menar attdetta med en årsarbetstid som man fastställer en SGI är ett mycketbra förslag. Jag beklagar att vi som satt i utredningen enbart var inne på attdela årsarbetstiden i stället , men hur skall Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom och vidtillfällig vård av barn Förbättrad kompensation vid korttidssjukdom och vidtdlfällig vård av barn upp denför den som arbetar ? Det hade blivit ett utomordentligt krångligtsystem, det är jag helt övertygad om. Därför menar jag att man väl inte är säinsatt i frågan, , när man i motion använder denreservationen som ett mönster för hur det egentligen borde se ut. DanielTarschys har även talat om, att man har apostroferat denna reservation. Det är med mycket stort beklagande jag kännermig tvungen att från denna talarstol säga att intresset för att denna frågalöses inte tycks vara alltför angeläget bland de borgerliga partierna. Men detkanske också beror på att ni inte har känt för denna fråga på ett riktigt sätt,när ni ganska brutalt kunde avbryta utredningen, som tillsattes 1978 för attlösa problem, för att införa nya och betydligt större problem på det ekonomiskaområdet för de grupperna. Det är någonting som man ogärna vill tala om, men desom drabbades av det kände det in på bara skinnet och har inte glömt. Jag konstaterar att som enda parti vill hakvar en karensdag. Men man använder ett uttryck som jag måste be att fäöversatt, nämligen att man vill ha "en effektivt fungerandeinsjuknandedag". Någon frågade mig; Innebär det att man måste bli sjukareallteftersom dagen går för att det skall godkännas som ett effektivtinsjuknande? Men jag är övertygad om att har tänkt igenom dettaordentligt. Det kan möjligen inte vara samma modell som man hade i förslaget ? Det är jag mycket intresserad av att få veta. Jag vill avsluta med att säga att jag hadehoppats att jag skulle känna större respons från de andrapartierna '- att de grupper som får en förbättring hade känt att dennaförbättring backades upp också av de andra partierna. Man har väckt tre olikamotioner. Alla går ut på avslag, men man kan ändå inte enas i en gemensamreservation. Är det karensdagen det beror på? Det vill jag fråga KarinIsraelsson och . Och är det också, ,kompensationsnivån? Vi skall ha klart för oss att man står fast viden 80-procentig kompensationsnivå när det gäller sjukpenningen och även när detgäller föräldraförsäkringen. Jag hade hoppats att jag skulle känna attregeringen hade stöd när man äntligen kom med denna utomordentligt värdefullaproposition. Jag vill påstå att det är den största förbättring som har skettsedan vi genomförde obligatorisk sjukpenning. Jag yrkar bifall till utskottets hemställanpå alla punkter och avslag på de tre reservationerna. 108DANIEL TARSCHYS (fp) replik; Min första mycket allvarliga fråga omkorporativismen viftar undan med att säga att det är jag som kännermig sårad för att jag inte är tillfrågad. Men det är ju inte det som ärproblemet. Problemet är att regeringen har agerat utifrån en överenskommelsemellan två parter på arbetsmarknaden utan att fråga de övriga. Man har gjortTCO, , och statens eget arbetsgivarverksynnerligen förtörnade över att man helt skjutit dem åt sidan och avgjort ensamhällsekonomiskt viktig ftäga utan att dessa grupper varit involverade. Jagfrågar återigen: År det på Helgeandsholrrien eller är det på somvi skall höja skatten? viftar undan frågan om den här reformensekonomiska konsekvenser, 500 milj, kr, kommer att gå till personer som får merän sin lön i sjukersättning. Då säger att det kommer att vara många glada ansikten. Ja, jag tror också att detkommer att vara många glada ansikten. Jag skulle själv vara ganska glad om jagfick en sjukersättning som var avsevärt högre än vad jag hade i lön. Det är ennaturlig mänsklig reaktion. Men är det också sund politik? År det också ettsätt att förbättra och bevara statsfinanser? År det ett sätt att slåvakt om och konsolidera sjukförsäkringen? Sjukförsäkringen är ett ömtåligt och dyrbart system. Vimåste på alla sätt se till att vi värnar om det systemet.