prot · GA09130 · 1986-12-31 00:00:00 — Men vad händer medvåra kvarstående balansproblem när konjunkturen vänder? Industriministern harsjälv helt riktigt talat om de stora kostnadshöjningarna. Det finns mångavarningssignaler ., Inte minst har firtartsministern itilläggspropositionen sagt att de statsanställda bara kan räkrta med ert vissprocents lönepåslag. Överskrids detta får det tas igen genom nedskärrtingareller produktivitetsförbättringar. Det är riktigt, så allvarligt är läget. Ett annat bevis på att varnirtgarrta nått fram är denkritik som riktas från fackligt håll mot börscrt och de snabba klippensmärt. Irtdustrimirtistern tangerade även det här problemet. Genom åtgärder motaktieägare vill man helt enkelt förbereda även övriga löntagare på att hårdatider stundar. Men om vi litet tänker efter är ju utvecklingen på börsen,tycker jag i alla fall, till stor del resultat av den förda politiken. Denpolitiken, det har jag sagt tidigare, leder ofelbart till maktkoncentration ochorealistiska aktiekurser. Vårt skattesystem -jag ber om överseende med att jagåtervänder ärt ert gång till detta, men skatterrta är en central sak i det hela- är utformat så att skatteplauering i princip är betydligt lönsammare änproduktivt arbete och irtvesteringår i produktion. För många stora företag ärfinartsförvaltningert den lönsammaste grenen i verksamheten. Men förfamiljeföretagen, och det är detta dagens debatt till stor del handlar om, ärarvs- och förmögenhetsskatterna så höga att ägare förr eller senare tvingassälja. och jag kommer från samma län,småföretagarlärtet . Men i Lagart och tvingas företag säljatill börsbolag och investmentbolag därför att de inte klarar avförmögenhetsskatter. Vad kan man göra åt detta, ? Säg någontingsom jag kan vidarebefordra till företagare nere i och . Vi vet att försäkringsbolag, löntagarfonder och AP-fonderkommer att ta över alltmer av ägandet. De institutiorterna kommer att öka ikraft och styrka. Men det är en utveckling av marknadert som jag tycker är srtedvriden. Vad kanregeringert göra för att vända den trertdert och i stället återföra mer avägartdet till de smärre företagert? Naturligtvis är det inte bara regeringensförtjänst att det går bra för och svensk irtdustri och de sveuskasmåföretagen. Jag har heller aldrig hävdat detta. Det är naturligtvis ocksåföretagarnas, småföretagarnas och de anställdas förtjänst. Och visst har våraduktiga tekniker, vetenskapsmärt och forskare del i de samlade framgårtgarrta.Jag brukar säga att det sedart 1982 har varit en allmän mobilisering i Sverigeav svenska folket och av alla delar i svenskt näringsliv - från företagarna ochde anställda till myndigheter och institutioner på näringslivsområdet. Det harvarit en kraftsamling, och jag tror att allt detta gör att vi har anledrtirtgatt se på läget med optimism och framtidstro. Möjligert gör mig de tre företrädare för de borgerligapartierna som deltagit i debatten litet ledsen, när de har så svårt att medglädje tala orn att det går bra för . Jag har nästan en känsla av att nianstränger er för att förneka detta. Att det finrts ett visst motstånd hos ermot att instämma i mina bedömningar eller berömma regeringert kan jag förstå.Men ni kan väl ändå vara nöjda med att och många andra internationellabedömare har talat gott om , om utvecklingen och om våra framtidsutsikter. Jag observerade att sträcktesig så långt att han gav mig beröm för att jag har ett sunt ekonomiskttänkande. Tack så mycket för det! är ju ordförande iFöretagareförbundet och företräder alltså småföretagen, och han sade att jaghar gjort en hel del gott för småföretagert. Tack också för det! Men jag undrar ändå: Är ni inte litet glada och litetstolta över att det går bra för fosterlandet just nu? Detta är någonting somjag efterlyser hos er, och jag vill att ni inte alltför mycket skall måla idystra färger. och talade mycket omdet förflutna och om allt olyckligt som hände . Då skulle jagvilja säga: Varför skall vi tala om detta? Vi skall väl tala om framtiden ochom vilka områden vi bör satsa på - hur vi skall möta framtidens utmaningar. Dethar regeringen gjort i den näringspolitiska propositionen, där förslagen omsmåföretagsutveckling är mycket väsentliga för framtidens näringslivspolitik.Förslaget om ett stort informationsteknologiprogram är också betydelsefullt.Det är faktiskt det fjärde miljardprogrammet på utvecklingsområdet som regeringerthar lagt fram sedart 1982. Det här är ert stor satsning, som jag hoppas kommeratt öka kompetensen hos och kraftert i svensk industri. Jag tycker också viskall notera att det härvidlag är fråga om ert samling. Jag har känt att jaghaft alla de fem politiska partierna i bakom mig i arbetet med attutforma detta program. Det har varit bra för arbetet och för kontakterna medsvensk irtdustri att det gjorts en samlad bedömning frän riksdagspartiernassida. Jag vill så säga några ord särskilt omsmåföretagen, eftersom frågan öm dem har upptagit eu betydande plats i de olikainläggen. Det finns en och annan som försöker framställa regeringensnäringspolitik som enbart inriktad på storföretag. Någon har t. o. m. gått sålångt som till att anklaga regerirtgenför att strunta i småföretagens problem. Men det är ett faktum att verklighetenär den värsta fienden för dem som hävdar detta. Går vi till fakta omsmåföretagens utveckling finner vi uppgifter som öppet och brutalt avslöjarihåligheten i sådana påståcrtden. Jag skall redovisa några fakta. har starkt förbättrats för småföretagen sedanbörjan av 80-talet. Småföretagens finartsiella styrka, dvs. soliditet, harhöjts med god lönsamhet. Småföretagens investeringar har ökat.1985 låg de högre än 1982, och detta vittnar om framtidstro hossmåföretagarna. Nyföretagandet har, som jag sade i rtiitt irtlägg, uudersertare år slagit alla tidigare rekord. Det rör sig om 60 000 nya företag undertreårsperiodeu 1983-1985. Vi kan också utgå från vad företagarna själva anser, ochdet framgår av den senaste småföretagsbarometern, som avser de allra minstaföretagen. Det är som bekant Föreningsbankerna och som svarar för och ger ut Småföretagsbarometern. Denna visaratt det gär bra för småföretagen och att de ser positivt på framtiden.Småföretagens egna bedömningar pekar på växande orderingång, ökatkapacitetsutnyttjande och en höjd sy.sselsättrting. Det stora problemet är nuenligt småföretagarna själva tillgången till arbetskraft. Nio av tio småföretagtror att de kommer att ha lika många eller fler sysselsatta . Den här bilden tillbakavisar med kraftpåståendena om att regeringen inte är intresserad av eller inte arbetar försmåföretagen. Dessutom har ordförandert i Företagareförbuudet varit med om att tillbakavisa dessa påståenden genom att berömmaindustrimirtistern för insatser för småföretagarna. går vi vidare för att stärka och utveckla småföretagen.Regeringen har i den närirtgspolitiska propositiorten lagt fram en lång radförslag till gagn för småföretagen. Sammartlagt föreslår vi åtgärder som uppgårtill ca 600 milj. kr. för dert kommande treårsperioden. Dagens riksdagsbeslutblir därför oerhört viktigt för landets småföretag och för nyföretagsamheten. Vi fortsätter nu i oförminskad skala det offensivasmåföretagsprogram som inleddes och som har varit så framgångsrikt. Detinnebär en fortsatt satsning på utvecklingsfonderna. Fonderrtas inriktning pårådgivning, finansiering och utbildning ligger fast. Vi för vidare ochfördjupar insatserna på nyetableringsområdet, och den breda verksamhet somutvecklingsfortderna bedriver har skapat ett stort intresse för att startaföretag, och det skall vi ta till vara. Vi går vidare med olika satsningar på teknikutvecklirtgoch teknikspridning. STU får ökade resurser, vilka till stor del kommersmåföretagen till del. Satsningarna på teknikspridning kommer att öka inomramen för regionalpolitikert. Industrifonden skall i fortsättningen främst arbetamed de mindre och medelstora företagen. Detsamma gäller Norrlandsfonden. Stödettill uppfinnarna ökar osv. - jag har nämnt bara några av de punkter som kanhållas fram. Vi går vidare med satsningar för småföretagenskapitalförsörjning. Småföretagsfondens grundkapital fördubblas till 200 milj.kr., och utvecklingsfonderna ges möjligheter att öka sina satsningar medutvecklingskapital. Min bedömning är mot denna bakgrund att kommer att ställasig bakom regeringens förslag, som innebär stora satsningar på småföretagen ochpä småföretagsutveckling. Det innebär att går vidare med en politik somtar till vara de utvecklingsmöjligheter som finns hos småföretagarna, enpolitik som bygger under och stöder det omfattande och goda arbete somtusentals och åter tusentals småföretagare i vårt land lägger ned på sinaföretag. De politiska riktUnjer som nu ställer sig bakom är enpolitik, som vilar på en fast grund av positiva erfarertheter från de senasteårens utveckling på småföretagsområdet. 75 ()replik: Den uppmärksamme lyssrtarert märkernaturligtvis att indu- . striministern väljer bort en del ävsanrtingen, rtämligen den del som irtte är så behaglig som den andra. T.o.m. omjag läser i den skrift som industrimirtistern sä ofta har hänvisat till,nämligen den s. k. småföretagarba-rometern, kan jag finna en artnan sanning, t.ex. den som säger att dert svaga utvecklingen när det gäller investeringar imaskiner och inventarier fortsätter. Och investeringsviljan är kanske detallra bästa måttet på småföretagens framtidstro, industriministern. Det var inte jag eller som började talaom miljardrull-nirtgen , utan det var industriministern själv somgjorde det: Jag förstår mycket väl att industriministern inte vill ha sitt egetagerande från granskat, eftersom hans argumentering då inte går ihop. Jag skulle vilja anvärtda restert av min repliktid tillett område som industriministern har kommit in på och som jag tycker ärintressartt, nämligert dert ökade ägarkoncentrationcrt i svenskt näringsliv.Även vi från liberalt håll ser denna ägarkoncentration som ett stort bekymmer.Dess värre ökar ävert inflytandekoncentrationert mirtst lika snabbt, kanskeännu snabbare. Självfallet utgör deurta koncentration ett hot mot denfungerande marknad som vi eftersträvar, eftersom den kräver mångfald. Vi menar också att många företag utan bindnirtgar, t. ex.i form av ömsesidigt ägande eller styrelsekopplingar, väl spridda över landet iolika branscher och med olika ägarform är positivt för näringslivetsutvecklirtg. Det gynnar konsumenterna, och det utgör dessutom,industriministern, den absolut bästa regiortalpolitiken. Att allmänt skapa braförutsättningar för småföretagen i utsatta regioner är lårtgt effektivare änaldrig så många paket. I detta avseende är emellertid inte regeringertshartdlande erttydigt. Jag tänker t.ex. på löntagarfonderna som innebär en enormkoncentration. Varför uppmuntrar ni i stället inte t.ex. andel i vinstsystemen? Det som mart skulle kunna kalla uppdragskoncentration i svertsktrtäringsliv är också oroväckande. är ju en förhållandevis litenekonomi, men landet har relativt mänga stora företag. Ett begränsat antalmänniskor sitter i dessa företagsstyrelser. Många sitter alltså i flerastyrelser . Detta gör att vi får personallianser som inte är bra. Dethar emellertid inget med dessa människors kvalitet att göra, utan det är dedubbla lojaliteterna som skadar. Om man till detta faktum lägger att det blirallt vanligare med personbirtdrtingar mellan politiker och näringslivsfolk ärnaturligtvis denna utveckling än mer oroväckande. Men regeringens handlande ärinte heller här entydigt, eftersom regeringen förespråkar ochanvänder sig av enförhandlirtgsekonomi som inte heller gynnar en spridning av makten och enminskning av koncentrationen utan tvärt om. 76 () replik: Det var riktigt rörande att höraindustriministern inleda sitt senaste inlägg. Han vill ha beröm. sade attvi väl kan ge åtminstone litet beröm. Vi närmar oss visserligen avslutningen påvårsessionen här i , och industriministerrt antyder nästan att viskulle kunrta ge hortom litet litet beröm nu när vi närmar ossskolavslutningen, eftersom det går bra för svenskt näringsliv. Jag förstår att industriministern har ett behov av att fålitet beröm efter det storstryk han fick på regionalpolitikens område - ett välförtjänt nederlag för den delen. Det är klart att vi under dé har haftförmåner när det gäller att komma ut på den internationella marknaden. Men detvore väl underligt om inte chockdevalveringcrt 1982 skulle ge vissafördelar. Vi har haft en lägre internationell räntenivå, vi har haft lägreenergipriser, bl. a: lägre oljepriser, osv. Det är klart att detta har gettnäringslivet i vissa fördelar. Men trots detta pekar kurvorrta nu nedåt. Det visar juockså regeringen i ett antal diagram och kurvor i sin näringspolifiskaproposition. Trots att jag ett flertal gånger har ställt en fråga harjag inte fått något svar på den. När kommer ett samlat program för att lätta påsmåföretagens skatte-och avgiftsbörda? Jag ställde dert frågan till utskottetsordförande, och jag ställer den till industriministern. När kommer ett sådantsamlat program? Hur länge skall vi vänta på det? Teknikutvecklingen spelar en mycket stor roll för att manskall kurtna få fart på näringslivet och småföretagen i hela lartdet. Men då ärdet också viktigt att vi medverkar till att bryta den koncentratiort avtekrtikbaserade företag som finns i den här regionen. Det är viktigt att vi färut kompetertsen via högskolor, utvecklingsfonder och Norrlandsfortdert m.fl.orgart till småföretagert, så att de kan ta upp konkurrensen med jättarna pådetta område. Det är också viktigt att näringspolitiken i sin helhetinriktas på att lyfta fram småföretagen på bekostnad av de stora företagen.Småföretagen måste lyftas fram i förhållande till de stora företagert. Det ärnämligen endast genom ett finmaskigt nät av småföretag över hela lartdet som vikan garantera trygghet, sysselsättrting och en god miljö. Det passiva ägartdetmåste därför brytas. Det anonyma och passiva ägandet bidrar bara till attkonservera och förstärka koncerttratiortcn i näringslivet. Det verkar som oniregeringens politik har gått ut på att använda sig avLukasevangeli-ets 19 kap. 26 vers: Var och en som har, åt honom skall vardagivet. De som har tjänat på regeringens närirtgspolitik under de senaste årertär storföretagen, klipparna och klippekonomin. Vi måste få slut på det, och viväntar på att regeringert med industriministern i spetsen tar krafttag på denpunkten. 77ERIK HOVHAMMAR (m) replik: Jag tycker nog att man kan kosta påsig att ge några berömmande ord ävert till ert politisk motståndare. Det harjag gjort här , och jag tycker att det är ärligt att göra det. Men jag harockså kritiserat en hel del av dert politik som regeringen för. Vi haromfattande krav när det gäller skatter, löntagarfonder, olika pålagor osv. Det är klart jag som ordförande i medbortåt 50 000 medlemmar för fram detta i den näringspolitiska debatten och äveni debatten här . Vi anser att regeringen i stället för den politik som deni dag för borde satsa på åtgärder som uppmuntrar flera hundra tusensmåföretagare att investera mera. Eftersom investeringarna är otillräckligamåste det ske en uppmuutrart. måste även få hushållen att öka sittsparande. Det är också ert viktig sak som inte har nämnts här men somingår i den ekonomiska politiken. För detta behövs flera förändringar om vilkadet egentligen, tycker jag, borde råda en politisk enighet. Först och främst måste människorna kunna lita på de beslutsom vi fattar i det här huset och som skall ge dem möjlighet att planera pålång sikt. Jag vet att det finns en stor oro bland medborgarna för nyaingrepp som får dem att handla felaktigt ur samhällets synvinkel. Visserligenblir svaret från politiskt håll att man tar det politiska ansvaretoch att människorna sedan får rätta sig efter det. Och visst är det på detsättet. Men, herr irtdustrimirtister, det slutliga ansvaret för ekonomin får juden enskilda individen ta - den enskilde företagaren, löntagaren och allaandra. Engångsskatten som ni har drivit igenom är ett exempel pådetta. Ett annat exempel är den diskussion som förs om att avskaffaänkepensiorten inom ATP-systemet. har många familjer irträttat sigefter att hustrurt arbetar deltid och mannen heltid - detta för att man skallfå en vettig familjeinkomst. Allt detta har gjorts i vetskap om att denfamiljeförsörjare som har haft den högsta inkomsten också har haft ett braefterlevandeskydd. Gertom ett beslut i riksdagert kan flera hundra tuseu mödrarstå utan det här skyddet, något som inte kan kompenseras inom ATP-systemet. Detär en viktig synpunkt. : Vad skall jag säga till dessa företagare iindustriministerns och mitt eget hemlän som tyvärr måste avveckla sinaföretag beroende på skatter etc. till börsbolag och investmentbolag? Vilket rådkan jag ge dem från industriministern ? Jag skall börja med att befria Per-OlaEriksson från en börda. Det vore väl synd om honom ifall han skulle tro att denregionalpolitiska debatten var ett nederlag. Det är hart nog ganska ensam om.Däremot var det regionalpolitiska beslutet ett nederlag för regionalpolitiken.Jag råkar veta att t. o. m. många centerpartister tycker det. ställde frågor omsmåföretagsbeskattningen. Jag svarade på dem i mitt anförartde genom att sägaatt företagsbeskattningskommittén arbetar också med beskattnirtgcrt avsmåföretag. Vi får alla rika möjligheter att framföra vår uppfattning ombeskattningsfrågorna. De är inte så enkla som man tror vid första påseendet.Det har också de tidigare regeringarna under 70-och 80-talen fått erfara. Det finns inte bara en sida pä problemet Prot.1986/87:130 Det finns flera sidor. Här blir det fråga om svåra avvägningar.När det en gårtg i tiden utarbetades förslag om förmögenhets- beskattnirtgen,den s.k. staketmodellen, var meningarna mycket delade ocksåbland småföretagens egna organisationer. Vissa av dem gick emot en sådanlösning och förordade nya utredningar. De mänga överläggningar jag har haftmed småföretagens organisationer just i dessa frågor visar att man också pådet hållet har en väldig respekt för att dessa frågor är svåra. väl se säsmåningom, när utredningen lagt fram sina förslag, hur de blir mottagna.Vi får säkerligen många tillfällen att diskutera dessa frågor, tar upp frågan om forskningsbidraget tillteknikbaserade företag som föreslås avskaffas. Det har han gjort i treirtlägg. STU utvärderade verksamheten och konstaterade att det särskildabidragets stimulanseffekter är marginella. De småföretag som erhållit stödhade, menade STU, sannolikt kunnat få stöd genom STU:s ordinarie program. Detär inte bra att samma målgrupp kan söka stöd genom två olika kanaler inom sammamyndighet till samma slags verksamhet. Dessutom var det i huvudsak företaglokaliserade till högskoleorter som sökte och fick stöd genom dennabidragsform, tvärtemot vad möjligen tror. Det ingick också imina bedömningar, att småföretagsverksamheten kring storstäderna samtuniversiteten och högskolorna blomstrar utan ett sådant här specialstöd. Detlåg alltså även ett önskemål om spridning bakom mina förslag. I propositionen som nu skall besluta om finnsmånga artdra förslag som stärker de små företagens situation. Jag har tidigarepekat på Industrifortdcrts ärtdrade irtriktning, innovationsstöd ochteknikspridrting till små företag inom ramen förinformationstekrtologiprogrammet, Norriands-fonderts mer markeradeirtriktrtirtg mot industriellt utvecklingsarbete i småföretag samt att STU fåttordeutligt med rtya resurser för att arbeta med småföretag. Jag meuar att desmå företagen mer än väl kommer att kompenseras genom de förslag regerirtgenlagt fram till . påstår att skatterna tvingar framförsäljnirtg av familjeföretag fill stora irtvestmentbolag som är belägna enbra bit bort från småföretagens verksamhetsorter. Här ligger det till så - ochdet tror jag att också känner till - att statens industriverk påmitt uppdrag har gjort en studie av försäljningar av familjeföretag undersenare år. Resultatet är intressant. a. framkom att en mycket stor del -ert växande andel - av förvärvarna, dvs. uppköparna, finns pä samma orter och isamma regioner. Det handlar således inte om investmentbolag i storstäderna. Intressant att notera i SIND:s kartläggning är också atten stor del - även där en växande andel - av förvärvarna, dvs. uppköparna, ärandra familjeföretag. När det gäller skälen till försäljnirtg framkom att detmer sällart är skatteproblem som ligger bakom. Jag måste då konstatera, om jaganvänder SIND:s kartläggning som underlag, att den bild som framkommer intestämmer med den bild som har gjort sig till tolk för. Slutligen vill jag, även om har lämnatkammaren, ta upp en fråga som han berörde i sitt inlägg, och som ävert de övriga partierrtaberörde. Det var mer ett uuderstrykartde av det som står i propositionen, nämligen det 81 6 Riksdagensproiokoll 1986/87:130 Prot.1986/87:130 : bredaperspekfivet i synen på näringspolitiken. Jag kan hålla med Svenssort ocher övriga om att behovet av ert helhetssyn ökar. Vi kan inte längre diskuteraenskilda näringar och näringslivsfrågor isolerade från varandra eller isoleradefrån samhället i övrigt. Vi måste ta en ökad härtsyrt till det somnågon kallade för externa effekter. Sålunda måste rtärirtgspolitikert utformasmed häusyn till miljöpolitiken. Det är ett industri-politiskt intresse att viställer hårda miljökrav på industrin. Sådana krav kan betyda inte bara ökademöjligheter för industrin, utan också att det skapas ert ökad acceptans förindustriell verksamhet hos människorna utanför industrin. Det är viktigt, inteminst med tanke på ungdomen. Vi befinner oss i då allt fler urtgdomarvänder industrin ryggen. De härda miljökraven på industrirt kan leda till attindustriarbetet så att säga blir populärare, och det är väldigt viktigt.Helhetssynert innebär också att man inte bör lyfta fram en motsatsställningmellan stora och små företag, vilket oftast görs i den näringspolitiskadebatten. Jag vill avsluta mitt inlägg i denrtanäringspolitiska diskussion med att säga att vi behöver både små och storaföretag som samspelär i en positiv utveckling, som kompletterar varandra. Om vikan få en näringspolitik i värt land som är anpassad både till små och storaföretag, är det det allra bästa. Alla våra stora företag har en gång i tidenvarit små företag. Det finns naturligtvis frågor där man måste ta speciell hänsyrttill de små företagen. Men på det stora hela bör näringspolitiken vara så bredatt både små och , stora företag nås av politikens budskap. Då är det väldigtviktigt att vi också här har en mera nyanserad och balanserad syn pånäringslivsfrågorna. Jag noterar med tillfredsställelse, fru talman, den storasamstämmighet som rått i denrta näringspolitiska diskussion om målen ochriktlinjerna för vår näringspolitik in . Förste vice talmannert anmälde att ,och anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliker. 79STEN (): Jag vill inledningsvis påpeka förindustriministern att fråga inte gällde debatten om vem det ärsom ställer upp som köpare av ett familjeföretag, utan frågan gällde vadindustriministern vill åstadkomma för att underiätta gertcrationsväxlingar. fall där det finns kompetenta söner och döttrar inom ert familj som vill taöver ett företag skall vi underlätta den processen. Men tyvärr tvingasföretagarna sälja till andra. Det kan i och för sig vara intressant att vetaatt det kan vara ett företag i regionert eller ett artnat familjeföretag somköper. Industrimirtistern svarade därför inte tillfredsställartde på frågartutan undvek deu. Det är alltid frestande för politiker ochbyråkrater att angripa nya problem - verkliga eller förmenta - genom rtya lagaroch bestämmelser. Närirtgslivet får på vissa områdert firtna sig i att dessverksamhet är kringgärdad av en lårtg rad bestämrnelser. En del av dessa kan,som redan påpekats i debatten, vara väl motiverade och väsentliga, inte minstnär det gäller hälsa och miljö, men i andra fall kan det ifrågasättas om depositiva effekternaav en viss bestämmelse verkligen uppväger dess negativa konse-, Prot!1986/87:130 kvenser. , 25 niaj 1987