prot · GA0940 · 1986-12-31 00:00:00 — Sjuksköterskorna har gjort egria utredningari dessa frågor som tyvärr visar att kunskaperna i läkemedelsräkning är mycketbristfälliga. Utbildningsministern och jag har diskuterat dessa frågor. I ettradioprogram gav utbildningsministern mig rätt på den punktenatt sjuksköterskeeleverna bör få bättre matematikutbildning än de för närvarandefår. Därför vill jag fråga: Är ni eniga om detta i regeringen? Jag konstaterar att utbildningsutskottet i det betänkandesom vi skall behandla , nr 4, har hänvisat till att UHÄ haruppmärksammat frågan om vårdpersonalens behov av bättre kunskaper i matematik.Jag är tydligen i gott sällskap. Socialministern vill ju, som också sade, läggaytterligare uppgifter på sjuksköterskorna och ge dem ökat ansvar. Det framgickockså av ett tal vid . Bl.a. skulle de kunna skriva utrecept och tolka röntgenplåtar från mammografi. Då bör enligt min uppfattningockså utbildningskraven höjas väsentligt. Om jag tolkar socialministerns svar rätt föreslås intenågon förändring av den gymnasiala vårdutbildningen. Det stämmer i så fall intemed och utbildningsministerns tidigare uttalanden om att dengymnasiala vårdutbildningen bör förlängas med för att ge ökad plats förbl.a. matematik, naturvetenskapliga ämnen och engelska. ,vårdfacket och många vårdskolor har i sina remissyttranden betonat vikten avdetta. Det finns även de. som hävdar att inträdeskravet på högskolan egentligenborde vara att man har studerat på gymnasieskolans naturvetenskapliga linje. Jag vill fråga: Anser socialministern att utbildningen vidgymnasieskolans vårdlinje bör förlängas med ? Jag ställer frågan bl. a.med hänvisning till den debatt som fördes i sofnras med anledning av attsvenska sjuksköterskor inte godkändes för legitimation i och andranordiska länder. Men detfinns, precis som sagt, naturligtvis också andra 0/71 bibehållen tillgång på kompetenta sjuksköterskor Om bibehållen tillgäng på kompetenta sjuksköterskor faktorersom är viktiga. Jag vill bara peka på t. ex. behörighetsfrågorna. Varför varregeringen så kallsinnig när det gällde sjuksköterskornas rätt att fåbehörighet enligt lag? Man förordade i stället en föreskrift som grund förlegitimation. Det blev också regeringens beslut. När som helst kan huvudmännen,landstingen, kräva att andra skall besätta sjuksköterskornas platser. Naturligtvis spelar också andra frågor in -skattepolitiken osv. Jag har själv arbetat skift inom intensivvården. Jag vetvad obekväm arbetstid vill säga. Men jag vet också att man kan få människor attarbeta och under svåra villkor, om de får något kvar iportmonnän. Jag vill också fråga om socialministern är beredd att ta initiativtill en skattesänkning. AnL 32SIRI HÄGGMARK (m): Jag vill först helt ansluta mig till vadGullan har anfört. Det jag kommer att säga innehåller en del av detsom hon har talat om. Men, socialministern, egentligen är ju detta en debattsom aldrig skulle ha behövt föras. Jag tycker att det är sorgligt att en, somvi trodde, stor och viktig reform på vårdyrkesutbildningens område är föremålför så pass mycket kritik bara efter genomförandet. Till detta kanman anföra att det är klart att det kan gnissla i maskineriet innan en reformstabiliserat sig. Men faktum är att det gnisslar litet väl mycket. Vi skulle ju, av utredningar, få envårdyrkesutbildning som skulle innebära en total och genomgripande förändringav mål, innehåll och uppläggning för att anpassa denna utbildning till utvecklingeninom hälso-och sjukvården. Dessutom skulle det bli en vårdhögskola medforskningsanknytning. Det är möjligt - för att inte säga troligt - attförväntningarna var för högt ställda. Men efter flera olikautbildningsmodeller, som tillkom , insåg vi som hade arbetatmed det här - först inom och sedan inom vårtförbund - att allt måste bli bättre. Men vid , som avhölls, behandladesflera motioner rörande vårdyrkesutbildningarnas kvalitet, eller snarare bristpå kvalitet. Och det var inte bara enskilda motioner. Det hade faktiskt väcktsmotioner som hela länsavdelningarna ställt sig bakom. Man anförde attkvaliteten på undervisningen varierar så pass mycket att man nu inte bara talarom A- och B-skolor utan om A-, B- och C-skolor. I en motion framhölls att dengamla rangordningen mellan olika skolor är på återgång. Det anses nu varafinare att ha gått på den eller den . Även om kritiken kan vara överdriven vill jag säga att denär skrämmande, framför allt därför att vårdutbildningen och vårdarbetet hållerpå att få en negativ klang. I flera motioner anfördes också att vi borde ha ettstatligt huvudmannaskap. Det skulle förbättra enhetligheten och kvaliteten iutbildningen. Vi moderater har alltsedan 1979, då frågan kom upp i ,hävdat detta. har vi inte fått gehör för vårt krav, men vi fortsätteratt driva denna fråga. Hade 1979 beslutat om statligt huvudmannaskapså hade, med dåvarande priser, kostnadsöverföringen enligt huvudmannaskapsutredningensberäkningar kostat 300 milj. kr. Det ansågs vara mycket pengar då. Men detvar också mäktiga krafter som låg bakom uppfattningen att det skulle vara enkommunal vårdhögskola. I en del motioner talades det faktiskt om att delandstingskommunala huvudmännen skräddarsyr utbildningen efter det lokalalandstingets behov. Enligt vår uppfattning hade det då varit väl använda pengaratt införa statligt huvudmannaskap, inte minst med tanke päforskningsanknytningen. Statsrådet har i sitt svar noterat att sjuksköterskorunder senare tid har visat ett allt större intresse för forsknings- ochutvecklingsarbete. Ja, det är riktigt. Sjuksköterskor har forskat i många år.Svensk sjuksköterskeförening har varit föregångare och verkat för att så skulleske. Men det har varit ganska komplicerat för många av dessa forskandesjuksköterskor därför att inte alla kommunala högskolor har hunnit bygga uppett forskningssamarbete för utbildningen. De kommunala högskolor som legat påtidigare universitetsorter har snabbare kunnat bygga upp ettforskningssamarbete med den . Jag hävdar att man med ett statligt huvudmannaskap på etthelt annat sätt än nu skulle få effektiva lösningar på problemen. De resursersom står till forskningens förfogande skulle då inte splittras utan kunnautnyttjas effektivare. Det är också viktigt med hänsyn till internationelltutbyte och erfarenhet av forskningsresultaten. Jag vill ställa en direkt fråga till statsrådet med tankepå dessa sjuksköterskor som har forskningsutbildning: Ämnar statsrådet tainitiativ till att de forskningsutbildade sjuksköterskornas kunskaper kommerhälso- och sjukvården till del i form av tjänster? Om bibehållen tillgång på kompetenta sjuksköterskor Först till : Jag avser inte attpassivt följa utvecklingen på det här området. Jag har i mittinterpellationssvar också uttryckt en oro inför att denna utveckling ärbekymmersam. Jag kommer att vara mycket aktiv när jag följer utvecklingen föratt se vad som behöver göras. Flera av talarna har tagit upp det som jag pä SHSTF:skongress sade om nya eller utökade uppgifter. När det gäller den framtidautvecklingen av hälso- och sjukvården, där inte minst äldreomsorgen kommer attfå ett mycket stort utrymme, tror jag nämligen att det som sker allra mestkommer att beröra andra personalkategorier än läkarna. Sjuksköterskorna har hären nyckelroll, och jag vill i sammanhanget också nämna undersköterskor ochvårdbiträden. a. i takt med att människorna i värt land blir allt äldrestiger också behovet av omvårdnad, och tillgodoseendet härav är en av våraviktiga uppgifter. Jag tror att sjuksköterskorna är särskilt lämpade för att tasig an detta behov. Jag brukar när jag talar om svensk hälso- och sjukvårdsäga att vi är världsbäst på många områden, men inte när det gäller den servicesom vi ger i omvårdnaden om människor. I det avseendet finns mycket att göra. Också i den utbyggda primärvården får sjuksköterskorna enstörre roll. Utbyggnaden av primärvården ställer krav på specialkunskaper på enrad områden, och de sjuksköterskor som är verksamma inom denna får exempelvista ansvar för många kronikergrupper. Som jag sade på kongres- Om bibehållen tillgång på kompetenta sjuksköterskor sen serjag fler möjligheter också för sköterskorna och assistenterna. Jagnämnde mammografin, där sköterskorna, naturligtvis genom att en utbildning fördem kommer, till stånd, kan ges möjligheter att få tolka röntgenbilder. Ettannat område är förskrivningsrätten. har som bekant fått iuppdrag att genomföra försök med förskrivningsrätt för distriktssköterskor iJämtlands län. Man skall naturligtvis försöka att göra alla yrkenattraktiva, och det är viktigt att vi gör så också beträffandesjuksköterskeyrket. Men mycket av det som här behöver göras har inte statenutan sjukvårdshuvudmännen ansvaret för. Vi skall dock försöka att finnamöjligheter till mer kvalificerade uppgifter också för sjuksköterskorna. Jag tror vidare att vi även har möjligheter att påverkaorganisationen. Vården skall ju utgå från patienten, och vi bör då tillämpa enhelhetssyn i stället för att, som det är , gå in för enspecialisering av uppgifterna. Primär omvårdnad passar in i detta mönster.Förändrade, mer stimulerande och kvalificerade uppgifter är ett krav somsjuksköterskorna själva har fört fram. När det gäller den svenska sjuksköterskeutbildningen villjag klart deklarera att denna är godkänd av och accepteras i alla de nordiskaländerna. Vi har haft en diskussion om den på nordisksocialministernivå, men vi har helt klarat ut de tidigare föreliggandeproblem som diskuterades i en särskild arbetsgrupp. På fråga kan jag bara svara att vi inte harnågra statliga tjänster inom hälso- och sjukvården. Det är sjukvårdshuvudmännensom inrättar tjänster där så behövs för olika kategorier på detta område. AnL 34ROSA ÖSTH (c): Jag tycker att det finns anledning att selitet närmare på statistiken över ansökningar och antagningar tillsjuksköterskeskolorna över hela landet. Av den framgår att på en lång radplatser samtliga kompetenta sökande har fått plats. Beträffande linjerna för olika specialiteter ärutvecklingen ännu mer oroande. Inom t. ex. det psykiatriska området har entredjedel av kurserna måst ställas in i brist på sökande. Inom diagnostiskradiologi har samtliga sökande fått plats utom på en ort där kursen har ställtsin, osv. Man kan också se på utbildningen inom den sociala omsorgen. Samtligahar fått plats i utbildningen för äldre- och handikappomsorg och för värd avutvecklingsstörda och flerhandikappade. Övergår man sedan till de kompletterandelinjerna inom olika områden, de som ger 50 poäng och därunder, visar det sigatt antalet sökande klart understiger antalet platser. Det är alltså inte fråga om något enstaka fenomen, utansamma bild kommer igen inom hela vårdutbildningsområdet. Det är alltså en allvarlig tenderis, och detta problem löser man inte enbart genom att hänföra olika delfrågor exempelvis till sjukvårdshuvudmannen eller till arbetsmarknadens parter, osv. Någon måste i detta sammanhang känna ett helhetsansvar för utvecklingen, och socialministern måste ha de allra.bästa förutsättningarna för att göra det. ' Jag troratt många förväntar sig att få ta del av närmaretankegångar på detta område. Man måste ju konstatera att det är hög tid attgöra något. Jag tror inte att detta primärt är en studieorganisato-risk fråga.Det är i varje fall inte enbart det, utan det är mer fråga om ettbetraktelsesätt som måste komma till uttryck i olika sammanhang och på olikasätt. AnL 35 (): Jag konstaterar att socialriiiriistern sademånga vackra ord om betydelsen av vårdyrkets status och sjuksköterskornasuppgifter och annat. Men det var väldigt litet substans i det hon sade. Vad somkrävs i detta sammanhang är faktiskt handling, socialministern. Varför intestarta denna aktivitet nu i stället för att följa utvecklingen? Det har hänttillräckligt många negativa saker för att handling skall krävas omgående; Jag vill återkomma till kraven på förkunskaper när detgäller vårdutbildningen. Jag hävdar bestämt att det inte räcker med betyget 3i vårdämnena för en blivande sjuksköterska. Inte minst med tanke på att dagenssjuksköterska skall handha mycket komplicerad teknisk apparatur är det absolutnödvändigt med goda kunskaper framför allt i naturvetenskapliga ämnen. I frågaom detta har vi gott stöd från UHÄ, utbildningsutskottet, ,vårdfacket och andra. Det är skrämmande att notera att medelpoängen förintagning till sjuksköterskeutbildning på sina håll ligger så lågt som mellan1,5 och 2 poäng. Vad får man då för slags sjuksköterskor, socialministern? Irådande läge skulle jag bli mycket förskräckt av detta faktum, om jag voresocialminister. Jag har icke fått svar på några av mina frågor. Ansersocialministern att vårdutbildningen bör förbättras väsentligt och ätt vårdgymnasiet bör förläng as med ? Jag vill vidare fråga: Vore inte en skattesänkningen lämplig åtgärd? Och hur är det med enigheten inom regeringen i dessa frågor? vill jag säga något om sjuksköterskeutbildningeni de nordiska länderna. Det som socialministern säger låter mycket bra, men vaddet handlar om är att de sjiiksköterskor som är utbildade inom den allmännahälso- och sjukvårdsgrenen automatiskt får legitimation, medan alla andrasjuksköterskor med annan inriktning skall godkännas av resp. lands myndigheterpå området efter en individuell bedömning. Vad har man uppnått med detta,socialministern? Jag tycker att det är skrämmande att de svenskasjuksköterskorna, som tidigare ansågs vara bland de bästa i världen, förnärvarande riskerar att inte ens fä legitimation i ett nordiskt grannland - vihar ju en gemensam nordisk arbetsmarknad. Om bibehållen tillgång pä kompetenta sjuksköterskor AnL 36ING-MARIE (): Jag är också sjuksköterska, och.jag lyssnademed förskräckelse till utlåtande om standarden på sjuksköterskorna.Jag tror att de intagningspoäng som hon redovisade är litet förlegade. Vid densenaste intagningen var intagningspoängen faktiskt återigen högre. Det ärnaturligtvis viktigt att vi följer utvecklingen. Vi är alla eniga om att vivill ha Om bibehållen tillgång på kompetenta sjuksköterskor en brakvalitet på vårdutbildningarna. Jag vet att agerande i dennafråga, inte minst , har mötts med skepsis och förundran avsjuksköterskornas egen fackliga organisation. Man tycker sig inte känna igen deangrepp och den kritik som kommit med. Såvitt jag förstår harman nu också klarat frågan om behörighet på nordisk nivå. Jag tycker att vi somsjuksköterskor, , har gemensamt intresse av att intemisskreditera en yrkeskår och en utbildning som vi vet faktiskt håller en godkvalitet. Vi skall värna om den och se till att kvaliteten även ifortsättningen är god. AnL 37SIRI HÄGGMARK (m): Det finns inte några statliga tjänster förforskarutbildade sjuksköterskor, sade socialministern. Nej, just det. Det ärdärför som vi faktiskt efterlyser ett statligt huvudmannaskap. Då finns störremöjligheter att få tjänster inom forskning och utveckling. Nog finns det välförutsättningar för socialministern att i överläggningarna medsjukvårdshuvudmännen -så länge vi nu har ett kommunalt huvudmannaskap - understrykavikten av att sjuksköterskornas kunskaper tas till vara. Vi sjuksköterskor iriksdagen från samtliga partier motionerade om en professorstjänst för ensjuksköterska i . finns det en sådan i . Den andra sjuksköterskanmed professorstjänst finns i . Så nog kan man påverka. Jag tycker faktisktatt sjuksköterskorna lägger ner så mycket arbete på sin forskning att alltmåste göras för att de skall få möjlighet att fortsätta inom sitt område. AnL 38 Socialminister : Jag har i mitt svar till sagtatt - jag upprepar det - jag inte finner att det är behov av attföreta några studieorganisatoriska förändringar. De krav på nya ellerfördjupande kunskapsområden som successivt ställs bör till stor del kunnatillgodoses inom ramen för gällande utbildningsplaner. I arbetet på att få ensamstämmighet i har regeringen haft SHSTF:s vårdförbundsstöd när det gällt att lösa problemen. AnL 39 (): Jag noterar att socialministern faktiskt ärpå kollisionskurs med mycket viktiga remissinstanser vad gällervårdutbildningen - i detta fall , vårdfacket, UHÄ ochutbildningsutskottet. Jag är inte -detta kan jag säga till både socialministernoch - någon företrädare för som värdfack. Jag ärriksdagsledamot för moderata samlingspartiet, och jag ser det som min främstauppgift att verkligen värna om sjuksköterskekårens framtida utbildning ochstatus. Det är en uppgift som jag faktiskt inte tycker att SHSTF alla gångerfyller. Jag bryr mig inte om ifall jag trampar någon på tårna, för jag vet attjag är ute i ett angeläget ärende. kan jag notera att jag fått mycket dåligt medsvar från socialministern. Men vi borde vara eniga om en sak, nämligen attfolk snabbt skall få vård av kunnig personal och att människor skall trivasinom vårdyrkena. Men så är det inte . Man kan inte rekrytera tillräckligtmånga sjuksköterskor. Man fårdem inte att stanna kvar. Då frågar jag: Föresvävar det aldrig socialministernatt vården skulle bli både effektivare och bättre samt intressantare försjuksköterskorna om de hade fler vårdgivare att söka sig dll? Jag lyssnade tidigare med intresse på socialministernsdebatt med och . Tyvärr måste jag konstatera attsocialministern tycks vara väldigt kallsinnig. Nog borde det vara positivt både för padenterna när detgäller att snabbare få vård och för sjuksköterskorna att ha fler vårdgivare attvända sig till, när sjuksköterskorna nu så kategoriskt förklarar att de absolutinte vill arbeta hos landstingen? Det kan inte bli sämre än det är , socialministern.Försök att tänka litet konstruktivt, oavsett om det gäller att ge statsbidragtill enskild vård eller att, som begärt, ge mersocialförsäkringspengar för att beta av köerna. Hitta på nya, konstruktiva lösningar! Det borde varalättare för regeringen än för en enskild riksdagsledamot. Jag väntar medspänning på de aktiva åtgärder som har utlovats. Om bibehållen tillgäng på kompetenta sjuksköterskor AnL 40ING-MARIE (): uttalar sig medhänvisning till att hon som botten har sjuksköterskeutbildning. Men ibland ärhon tydligen inte främst sjuksköterska utan mera en moderat representant. Jag måste säga: Att som slänga ur sigsakuppgifter med hänvisning dll den fackliga organisationen och kritisera denutan att egentligen ha någonting på fötterna är förvånansvärt. Är det någonfacklig organisation som har tagit mycket allvarligt på bådeutbildningsfrågorna och forsknings- och utvecklingsfrågorna är det Svenskahälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund. Vi har haft nära kontakt med heladen grupp riksdagsledamöter som har en bakgrund i sjuksköterskeutbildningen. Jag vill också tillägga: Är det något förbund som harslagit vakt om den offentliga sektorn är det SHSTF. Därför tror jag inte,, att man där delar den uppfattning som kom dll uttryck omatt det skulle vara en fördel att misskreditera utbildningens kvalitet ochmisskreditera den offentliga sektorn. Tvärtom finns det ett intresse att slåvakt om den offentliga sektorn för att kunna ge god vård till alla invånare. Tredje vice talmannen anmälde attGullan anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytteriigare inlägg. Överläggningen var härmed avslutad. 4 protokoll 1986/87:39-40 Prot.1986/87:40 7 § Svar på interpellationerna 1986/87:86 och 100 omanvändningen av beroendeframkallande läkemedel AnL 41 Socialminister . Margö har frågat mig omregeringen kommer att föreslå några åtgärder för att få ner förskrivningarna avbensodiazepiner och vidta åtgärder för att öka tillgången på kvalificerad vårdoch behandling för dem som är läkemedelsberoendé. har frågat mig om regerngen är bereddatt vidta åtgärder för att reducera bruket/missbruket av psykofarmaka. Jag har i proposition 1984/85:19 om en samordnad ochintensifierad narkotikapolitik framhållit att det är av yttersta vikt att kommatill rätta med missbruket av psykofarmaka. Regeringen har gett ekonomiskt stöd för olikautvecklingsprojekt för vård av läkemedelsberoende. i finns en behandlingsenhet för patienter som är beroende av lugnande medel/ sömnmedel. Flertalet av patienterna har problem med bensodiazepiner, dvs. Valium, Sobril, Mogadon m.fl. medel. Verksamheten bedrivs som ett treårigt försöks- och utvecklingsprojekt. stöder både den praktiska behandlingsverksamheten och den forskning som bedrivs i anslutning till projektet. Enligt min mening kommer försöksverksamheten att ge nyttiga kunskaper och erfarenheter för den fortsatta vården av läkemedelsberoende patienter, som det främst ankommer på sjukvårdshu vudmännen att svara för. . , . läkemedelsutredning (Dir. 1983:59) kommersärskilt att ta upp frågor som rör användningen av psykofarmaka. Utredningen väntasslutföra sitt arbete . Jag avvaktar nu utredningensförslag. Regeringen har således redan vidtagit åtgärder för attkomma till rätta med missbruket av psykofarmaka. Jag är beredd att föreslåytterligare åtgärder när läkemedelsutredningens förslag föreligger. AnL 42 MARGÖ (vpk): Täck för svaret på min interpellation. Det finns ingen allmänt vedertagen och accepteraddefinition av missbruk öch beroende av läkemedel. De begrepp som används ärhämtade från andra former av drogberoende, vilket blir oerhört missvisande dådet råder speciella förhållanden just runt läkemedelsberoende. Det finns måriga föreställningar om läkemedelsberoende. Enav de vanligare är att man inte blir missbrukare om man bara går till en doktoroch enbart följer doktorns ordination. En annan felaktig föreställning är attmissbruk är kopplat till hur många tabletter man äter och under hur lång äter dem. Men för hjälp åt läkemedelsmissbrukare har genomsitt arbete gjort den erfarenheten att människor med ångest inför sitttablettätande kan förlora kontrollen över läkemedlen trots att de äter mindreantal tabletter än ordinerat, och utan direkt koppling till den tid tablettätandetpågått. En farlig och, felaktig föreställning är att det är enytterst liten grupp 50 människor i som skulle vara"läkemedelsmissbrukare". expertersom i debatten har påstått att den gruppen skulle omfatta 300-400 människor.Och dessa skulle stå på grän.sen till att vara kriminella; åtminstone använderde sig av kriminella metoder för att komma över de begärliga läkemedlen. Genomatt man hävdar att problemet är så litet behövs det heller inte några särskildaåtgärder från samhällets sida för att stoppa det hela. Enligt den offentliga statistiken är mer än hälften av demsom får lugnande och sömngivände medel . 1,2 miljoner människor iSverige bedöms vara i behov av dessa läkemedel, och dubbelt såmånga kvinnor som män ordineras läkemedlen. I tidskriften och Narkotikanr 2' 1986 skriver biträdande överläkare vid det s. k.TUB-projektet på att av befolkningen äterbensodiazepiner för att i första hand undvika de abstinensbesvär som är enföljd av läkemedelskonsumtionen. Det skulle då röra sig om 80 000 människor somhar ett beroende av medicin. Vi vet att den medicinska/terapeutiska effekten avbensodiazepiner bara varar . Ändå fortsätter tusentalsmänniskor att äta dessa preparat år ut och år in just för att de inte klararatt sluta själva, eftersom de får abstinensbesvär av läkemedlen. En alkohol-eller narkotikaabstinens är över . Bensodiazepinabstinens kan varaupp till . Ofta kommer abstinensen i vågor med månaders mellanrum.Detta gör att de traditionella institutionerna för vård och avgiftning inteförstått den läkemedelsberoendes beteende. Återfall har tolkats som ompafienten inte - är motiverad när det i stället varit fråga om en långt senarekommande abstinensvåg som patienten inte varit förberedd på och där han intehaft en aning om att den kunde komma så långt efteråt. Erfarenheten hos RFHL,åt läkemedelsmissbrukare, är att människor som lidit avsitt tablettberoende och vänt sig till sjukvården för att få hjälp möts med rådsom detta: Följer ni bara läkarens ordination så är det ingen,fara. Eller också har svaret blivit: Om man har problem medläkemedel så beror det på överkonsumtion eller missbruk. Det ärligaste och intealls ovanliga svaret från sjukvården är: Tyvärr här vi varken kunskaper ellerresurser att hjälpa er.