prot · GA0921 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:21 Förhandlingarna leddes till en början av andre vice talmannen. 1 § Upplästes följande inkomna skrivelse: Undertecknad anhåller härmed om ledighet frånriksdagsarbetet den 11 novemberden på grund avenskilda angelägenheter. Denna anhållan bifölls av kammaren. vice talmannen anmälde attMarianne () skulle tjänstgöra som ersättare för . 2 § Svar på interpellation 1986/87:13 om information omallemansrätten till besökare från andra länder har frågat jordbruksministernom han är beredd att medverka till sådana bestämmelser att informationen omallemansrätten på ett allsidigt sätt når de människor som från andra ländersöker sig till'vårt land. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på interpellationen. Allemansrätten, som saknar motsvarighet i.flertalet andraländer, är av väsentlig betydelse för människors möjlighet att komma ut inaturen för rekreation och avkoppling. Utvecklingen har gåttmot ett allt intensivare utnyttjande av naturen för rekreation och friluftsliv.Detta är naturligtvis en positiv utveckling. innebär det ökade kravpå aktsamhet och hänsyn. Jag är starkt medveten om de problem som finns. Det.behövs aktiva insatser för att komma till rätta med de negativa följder som ettökat friluftsliv kan medföra. har inte närmare redogjort för på vilket sätt som utländska Om information om allemansrätten till besökare från andraländer turistermissbrukar allemansrätten i samband med vistelse i riaturen. Jag får därför försakens allmänna belysning först hänvisa till den tidigare behandling fråganhaft i . har i olika riksdagsmotioner förtsfram krav på inskränkningar i allemansrätten och en utvidgning av informationenom denna. har därför vid olika tillfällen påtalat vikten av att bådesvenska medborgare och utländska turister får information om allemansrättenoch om de rättigheter och skyldigheter som denna innebär. harförutsatt att vederbörande myndigheter med uppmärksamhet följer utvecklingenoch sköter informationen. Informationen om allemansrätten handhas i första hand avstatens naturvårdsverk. De utländska turisterna liksom också invandrarnabehöver enligt verket bli bättre informerade om allemansrättens innebörd. Fördetta krävs en omfattande satsning på många olika språk och med olika media. Påregeringens förslag har för innevarande budgetår därför fåttutökade resurser för en treårig informationskampanj om allemansrätten.Kampanjen genomförs i samarbete med turistråd och ett tiotalmyndigheter och organisationer, däribland domänverket och . Informationsmaterial i form av bl. a. skyltar och broschyrer påflera främmande språk har producerats. Annonsering i utländska tidningar harförekommit. Syftet är att detta informationsmaterial skall finnas hos lokalaoch regionala turistorgan, vid turistanläggningar, campingplatser och kommunalafritidsgårdar runt om i landet. Även resebyråer och researrangörer får del avinformationsmaterial om allemansrätten för vidare spridning. a. ut en Sverigebroschyr på sju olika språk med information omallemansrätten. Informationsmaterial tillhandahålls bl. a. på Turistrådetsutlandskontor. Dessa håller i sin tur kontakt med resebyråer ochresearrangörer. informerar i boken bl. a. om allemansrätten. Bokenges ut på 14 språk och distribueras till alla nyanlända invandrare som hartillstånd att vistas här. Enligt min mening är ansvariga myndigheter m.fl. välmedvetna om betydelsen av god information om allemansrättens innebörd. Deåtgärder som jag här har redovisat finner jag vara väl avpassade för ändamålet.Jag förutsätter att berörda myndigheter även i fortsättningen kommer att följautvecklingen och vidtar de åtgärder som behövs för att informera såväl svenskasom utländska turister i vårt land om allemansrättens innebörd. Jag kommer attfölja utvecklingen mycket noggrant. 2 (): Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation. Jag vill först slå fast, för att inget missförstånd skallråda, att jag anser att allemansrätten är bra och värdefull. Men om vi skallkunna bevara denna goda sak, måste vi se till att den inte förstörs. Vi måstegöra klart för såväl svenskar som utlänningar att allemansrätten inte bara ären rättighet. Den innebär också en skyldighet för dem som utnyttjar rätten. Deterfordras med andra ord också folkvett. De allraflesta synes vara på det klara med detta och uppträder således hyfsat,men en del synes ej vara informerade, om man tar i beaktande deras beteende.Detta gäller kanske mest hitresande utlänningar som åkt hit för att tjäna stora pengar på bär- och svampplockning. Personer sominviterat dessa utlänningar hit synes inte ha klarlagt för dessa vadallemansskyldighet och folkvett innebär och hur man skall umgås med skogarnasfolk och i naturen. Människorna i norra anser sin allemansrätt hotad.Jag vill ha klarlagt detta för statsrådet. Det kanske inte var tillräckligtredovisat i min interpellation, varför jag gärna vill ha det sagt här. Allemansrätten gäller ej besök i folkets trädgårdar,potatisland eller odlingar, men enligt uppgift skulle sådana besök i flera fallha gjorts. Man har svårt att tro att detta skett i god tro. Även om så ärfallet, har det föranlett mycket stor irritation. Äldre människor har ocksåirriterats av att de ej kunnat plocka bär inom rimliga gångavstånd. Det är"massorna" som på ett tidigt stadium plockat bären fastän dessa ännuej varit mogna. Det kan inte människorna tolerera. Människorna på orten plockarinte bär som inte är mogna. När bären är mogna måste de nu gå längre bort i skogarnaför att kunna plocka mogna bär. Det kan bli för långt för äldre människor. Jag vill också ha sagt - och dét är efter vissa utlåtanden- att dessa utlänningar haft ett alldeles speciellt stort intresse för militäraförband och hållit sig i närheten av dessa. Jag skall inte närmare gå in pådenna fråga. Att tillvarata bär och svamp är riktigt. Bär och svamp ären nationaltillgång som vi bör tillvarata. Jag har själv arbetat mycket hårtför att människor skulle kunna tjäna en summa fri från beskattning, och jag harockså lyckats väl. Man har alltmer börjat ta till vara bären. Med hänsyn till umgänget med människor som bor på ortenmåste det ändå vara möjligt för ortsbefolkningen att på detta sätt tjäna litetpengar när andra utvägar inte står till buds. Sådana möjligheter bör interaseras. Äldre människors behov av att kunna plocka bär bör tillgodoses inomrimliga avstånd. Dessa äldre människor kan inte gå långt in i skogarna, pågrund av sitt handikapp. I jordbruksutskottets betänkande 1979/80:7 sägs; "Allemansrättenfår dock inte ta sig sådana uttryck att markägaren och andra fastighetensinnevånare tillfogas någon nämnvärd olägenhet eller skada; hemfriden ividsträckt mening och markägarens (motsvarande) ekonomiska intressen får intekränkas. Över huvud taget får den som befinner sig i skog och mark anses varaskyldig att ta hänsyn till sin omgivning." Allemansrätten innebär krav på hänsyn, omdöme och ansvarhos den som gästar naturen. De kraven har inte uppfyllts. För att bevara vårallemansrätt och komma till rätta med avarterna har jag krävt skärptinformation och en skyldighet för dem som organiserar dessa bärplockarresorfrån andra länder att informera de besökande. Vissa regler borde iakttas föratt äldre och handikappade skall kunna få sitt bärbehov tillgodosett inomrimliga avstånd från vägar etc. Det är här som jag efterlyser statsrådetsbistånd. Jag liksom nordvärmlänningarna tolererar mycket men inte vad somhelst. Och jag vill fråga om statsrådet delar min uppfattning beträffandehänsyn. Vi är överens när det gäller allemansrätten i övrigt. Jaghar tidigare tagit upp skattefrågan med finansministern och skall inte gå in påden . Om information om allemansrätten till besökare från andraländer Om information om allemansrätten till besökare från andraländer Jag vill bara , med hänsyn till det allra sistasom statsrådet säger om att hon skall följa utvecklingen, fråga om statsrådetvill se till att det blir information och bättre kontroll för de grupper somjag speciellt har pekat på. Låt mig först än en gång understryka hurbetydelsefull jag anser att allemansrätten är. Jag kan inte låta bli attpåminna om att jag bland mina äldre kolleger på Uppsalabänken hade den personsom mer än någon annan medverkat till att allemansrätten stadfästes, nämligenriksdagsman , som vi båda kände här. Jag tycker detär ett förpliktande arv. Jag har också vid många tillfällen vid vandringar ochkanotfärder i naturen själv kunnat iaktta dessa problem. Jag är därför mycketintresserad av och angelägen om att kunna se till att allemansrätten iakttas,med allt vad den innebär av rättigheter och skyldigheter. Jag vill alltsåupprepa att jag kommer att följa detta arbete mycket noga. Av allemansrätten följer inte bara rättigheter utan ocksåskyldigheter. Det gäller inte bara för den enskilde sorn vistas i naturen utanockså t. ex. för den som genom olika arrangemang och aktiviteter drar väldigtmånga människor till verksamheter som kan innebära en risk för förslitning avnaturen och bekymmer för markägare och andra. Det får anses vara så att den somstår för sådan verksamhet är skyldig både att underrätta markägaren och attinformera dem som på olika sätt deltar i aktiviteterna. Det har uppmärksammatst. ex. i samband med femdagarsorienteringen att detta är en fråga som måsteskötas på ett ansvarsfullt sätt av arrangörerna. Det framgick inte klart av interpellationvad som låg bakom i detta fall. Men sedan jag nu fått information om detta avBertil , kan jag lova att jag skall följa upp frågan och undersöka vadsom går att göra för att få en förbättring till stånd. Jag vill avsluta med attsäga: Det är inte uteslutet att den som på något sätt vanvårdar den härrättigheten kan bli skadeståndsskyldig. 4 (): Jag tackar.statsrådet för de ytterligaresynpunkter hon lämnade. De missförhållanden jag pekat på har ökat och blivitoroande, och man har all anledning att förmoda att det kommer att bli värreändå framöver. Det får till följd att natiiren störs på många sätt. Men självfallet skall vi vara rädda om allemansrätten. Påden punkten är statsrådet och jag fullständigt överens. Jag betvivlar inte- och har heller aldrig gjort det - att statsrådet har ett stort och äktaintresse för allemansrättsfrågorna. Därför.hoppas jag nu att den här fråganföljs upp till gagn för folk. I den här delen av landet har manen stor arbetslöshet och en stor utflyttning, och de som bor där har småinkomstmöjligheter. Vi måste därför förstå hur viktigt det är för dem attkunna ta vara på de tillfällen till extra inkomster som de kan få underbärplockningstider. Det gäller speciellt kvinnorna, eftersom sysselsättning fördem saknas i mycket större utsträckning än på något annat håll. Det ärförståeligt om det skapas irritation,när det blir något av en invasion av Prot. 1986/87:21 bärplockare. Jag tackar än en gång för svaret, och jag hoppas attfrågorna skall följas /, de m d ledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl upp ochatt vi skall få ordning på detta så att allemansrätten tillvaratas på rätt Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på interpellationerna 1986/87:25, 26 och 62 om åtgärdermed anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl och har ställten rad frågor till mig och en rad frågor till socialministernsom gäller behovet av åtgärder och följderna för befolkningen i de särskiltdrabbade delarna av landet m. m. med anledning äv . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskal! svara även på interpellation. , och gäller delvis samma frågor, och jag besvarar dem i detföljande i ett sammanhang utan att exakt kunna följa den ordning i vilken de ärställda. Jag hoppas, herr talman, att jag skall klara detta , menjag vill påpeka att jag tjänar väsentligt med tid åt kammaren genom attbehandla interpellationerna i ett sammanhang. Vad först gäller de riktvärden som tillämpas försaluhållande av livsmedel är utgångspunkten att den årliga stråldosen på grundav livsmedelsintag bör hållas så låg som rimligen är möjligt. Denna princip harockså uttalats i den internationella ochVärldshälsoorganisationens rekommendationer. Enligt Världshälsoorganisationenbör målet på sättas så ätt den normalt tillämpade dosgränsen förallmänheten inte överskrids enbart genom livsmedelsintag. Det innebär att denårliga stråldosen från livsmedel genomsnittligt , för de människorsom bor i de mest utsatta områdena, inte bör överskrida 1 mSv och att den ingetår bör överskrida 5 mSv. Jag vill inledningsvis slå fast att det inte är regeringensom bestämmer vilket riktvärde som skall tillämpas för saluhållande avlivsmedel. Det äi-strålskyddsinstitutéts och livsmedelsverkets lijjpgift. Med utgångspunkt i de principer jag nu har redovisat harlivsmedelsverket efter förslag av strålskyddsinstitutet tillämpat ett s. k.riktvärde på cesium 137 per kilo för de livsmedel som saluhålls.Förekomsten av cesium 134 har därvid beaktats. Det fastställda riktvärdet gerbetryggande säkerhetsmarginal och bör i första hand ses som ett administrativtinstrument i livsmedelskontrollen, inte som en gräns mellan farligt ochofarligt. I livsmedel förekommer ungefär dubbelt så höga halterav cesium 137 som av cesium 134. Jag vill här som svar på fråga framhålla att livsrnedelsverket fortlöpande även mäter halten avcesium 134 i livsmedel. Cesiumhalten i bl. a. vilt, fisk och ren mäts likaså Om åtgärder med anledning av kärnkraftsolyckan iTjernobyl fortlöpandeav såväl strålskyddsinstitutet som livsmedelsverket. Mätningsresultaten utgörunderlag för kostråd och rekommendationer. andra fråga avser de problem som uppståttför människor med naturahushåll i de mest utsatta områdena på grund avosäkerhet om cesiuminnehållet, i bl. a. viss fisk. frågar omdessa människor skall vara hänvisade till att själva avgöra gränsvärdet ochdet totala intaget av cesium. Jag är medveten om att livsmedelsverketskostrekommendationer kan innebära att människor känner sig tvingade att tillviss del lägga om sin kosthållning. Genom nära kontakt med kommunernas miljö-och hälsoskyddsnämnder bör det dock vara möjligt för den enskilde att få meradetaljerade besked om möjligheterna att äta t. ex. fisk från sjöar i särskiltutsatta områden. På fråga om befolkningens kostvanor inom vissaav inlandsområden skall kartläggas och kostrekommendationerutarbetas kan jag nämna att man inom för närvarandehåller på att utarbeta praktiskt inriktade och lättförståeligakostrekommendationer. Den samiska befolkningens behov kommer särskilt att beaktasi dessa rekommendationer, som enligt planerna kommer att finnas tillgängligaför allmänheten före utgången av november månad. har i sin fjärde fråga undrat om det finnsplaner på speciella insatser för de renskötande samerna och fiskesamerna pågrund av cesiumhalten i fisk och renkött. Regeringen ser självfallet med stort allvar på depraktiska och ekonomiska problem som uppstått för befolkningen på grund av detradioaktiva nedfallet. a. har de renskötande samerna drabbats hårt aynedfallet från Tjernobyl. Bevarandet och utvecklandet av den samiska kulturenär en angelägen uppgift. Denna utgångspunkt har varit vägledande för deinsatser som från samhällets sida vidtagits för samerna med anledning avreaktorolyckan i Tjernobyl. Den ökade cesiumhalten medför problem för de samiskahushållen att få tag på husbehovsrenar vilkas cesiumhalt inte överstiger dettillämpade riktvärdet. Lantbruksstyrelsen har därför på regeringens uppdragbeslutat om vissa åtgärder för att tillgodose samernas behov av slaktkropparför det egna hushållet. För den som själv önskar slakta sina renar för husbehovbetalar staten analyskostnaden. Detsamma gäller när slakt av matrenar utförs avslaktföretag. I vissa områden är cesiumhalten så hög att praktiskt taget allaslaktkroppar blir kasserade. Eftersom hela årsbehovet av matrenar i principmåste inköpas och , ersätter staten även ökadekostnader för fryslagring. har också frågat vad som görs för attproducera icke cesiumhaltigt renfoder. Det finns i marknaden såväl hö som renfoder utan förhöjdhalt av cesium. Renförsöksaydelningen vid lantbruksuniversitetbedriver försök med tillskotts- och helutfodring av ren. Syftetär att utröna möjligheterna att genom utfodring nedbringa cesiumhalten hosrenen. Det pågår också mätningar i varje sameby av cesiumhalten i renlaven.Sedan dessa mätningar slutförts och renförsöksavdelningens försök är klara, kanrekommendationer sändas ut till renägarna om yilka områden som i första handbör betas och hur före slakt som tillskotts- eller helutfodring bör påbörjas.Regeringen har i går godkänt ett avtal mellan domänverket ochlantbruksstyrelsen som ger möjligheter till ersättningsbete under vintern1986/87 för renar i den utsträckning som lantbruksstyrelsen bestämmer. På fråga om jag är beredd att ta denödvändiga initiativen så att mätutrustning installeras i varje kommun vill jagsvara följande. I proposition 1986/87:18 om vissa åtgärder m. m. efterTjernobylolyckan har regeringen föreslagit, i enlighet med en framställningfrån strålskyddsinstitutet, att institutet anvisas medel för att i samråd medstatens miljömedicinska laboratorium och länsstyrelsernas organisationsnämndutarbeta ett särskilt kursprogram för befattningshavare i kommuner ochlänsstyrelser. Kursprogrammet avser att ge utbildning i bl. a. mätteknik så attberörda befattningshavare bättre kan bedöma och förstå vilka mätningar som ärviktiga från strålskyddssynpunkt vid radioaktivt nedfall efter en reaktorolycka. För att mätresultaten skall kunna användas på ettmeningsfullt sätt behövs god utrustning och förbättrade kunskaper i mätteknikhos berörd personal. Jag vill i sammanhanget nämna att strålskyddsinstitutetbestämt avråder från att varje kommun i landet nu skaffar utrustning förmätning av radioaktivitet i livsmedel. Jag vill emellertid framhålla attkommunerna i de berörda områdena antingen har tillgång till mätutrustning ellerhar möjlighet att skicka prover för analys. Inom ramen för den säkerhets- ochåtgärdsgenomgång som görs i energirådets regi undersöker man hur dessamätningar tekniskt skall utformas och organiseras . Som svar på fråga om möjligheterna attkostnadsfritt få prova naturaprodukter vill jag upplysa att miljö- ochhälsovårdsnämnden i vissa kommuner har inköpt mätinstrument och i en delkommuner får kommuninnevånarna gratis analys av inlämnade produkter. Också deprover som livsmedelsverket behöver för sin del för att bedöma utvecklingen ärkostnadsfria för allmänheten. När det gäller fråga om ekonomiskersättning från staten till kommunerna för deras kostnader med anledning avTjernobylolyckan finns ännu inte tillräckligt underlag för regeringen att taställning. Regeringen kommer att göra en samlad utvärdering avde ekonomiska skador som har föranletts av olyckan. Som svar på fråga om det finns någon plan förhur man långsiktigt skall mildra skadeverkningarna för dem som drabbatssärskilt hårt vill jag svara följande. Såväl som andra berördamyndigheter och forskningsinstitutioner kommer under en följd av år att följadet radioaktiva nedfallets konsekvenser bl. a. i inland genom olikaforskningsprojekt. Ett antal forskningsprojekt har redan påbörjats. Eftersomarbetet med kartläggningen av kärnkraftsolyckans följder och med kontinuerligkontroll av livsmedel ännu inte har slutförts och det samlade forskningsbehovetännu inte har klarlagts, vill jag avvakta med att ta ställning till uppläggningoch inriktning av den långsiktiga forskningsverksamheten. Detta gäller även denfråga som fört fram om en total naturmiljöundersökning. fråga om åtgärder för att hjälpa dem somhar inkomster av bl. a. fisk och vilt vill jag besvara genom att hänvisa tilldet svar Om åtgärder med anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl Om åtgärder med anledning av kärnkraftsolyckan iTjernobyl jordbruksministernden gav på fråga om ersättning för skada på insjöfiskmed anledning av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl. Det framgår av svaret att bl.a. yrkat ersättning till fiskeföretag och attärendet är under beredning i . tycks vilja göra gällande att regeringensoch myndigheternas agerande i fråga om åtgärder mot nedfallet varitbristfälligt. Jag vill därför på nytt framhålla att regeringens ochmyndigheternas gemensamma linje är att vi skall tillämpa ett riktvärde förlivsmedel som på ett betryggande sätt uppfyller våra krav på hälsa och säkerhetoch som ger oss högvärdiga livsmedel. Frågan om vilket riktvärde som bästuppfyller våra krav avgörs av strålskyddsinstitutet och livsmedelsverket. Dettagäller även för viltkött. Vad gäller fråga om jag är beredd att tainitiativ till en utvärdering om varför inte nedfallets inverkan på fisk följsupp omgående har det, som jag tidigare framhållit, gjortsfortlöpande mätningar som publicerats i livsmedelsverkets informationsskriftertill bl. a. miljö- och hälsoskyddsnämnderna. De analyser som gjordes i börjanav sommaren på både vildfångad och odlad fisk visade genomgående låga värden.Dess värre blev dessa värden inte bestående. I de svårast drabbade vattnen hari vissa fall uppmätts höga värden. Utgångspunkten för regeringens arbete efterTjernobylolyckan har varit att vidta snabba och effektiva åtgärder i syfte attskydda befolkningen från skadeverkningar till följd av det radioaktivanedfallet. De trots allt mycket låga stråldoser som även de mestdrabbade delarna av utsattes för till följd av harinte medfört någon risk för akuta strålskador. Inom strålskyddsinstitutetutarbetades en promemoria med information till vårdpersonal omolyckan. Promemorian distribuerades genom försorg tillsamtliga vårdcentraler. och harefter en noggrann värdering av insamlade fakta funnit att det inte föreliggernågra skäl att genomföra allmänna hälsokontroller i vissa delar av landet medhänvisning till det radioaktiva nedfallet. Fortlöpande mätningar sker i ,, och . Eftersom cesium 137 har en biologiskhalveringstid av för vuxna bör mätningarna omfatta en period avminst . Avsikten är att mätningsresultaten skall sammanställas ochutvärderas . Svaret på fråga om allmän hälsokontroll avbefolkningen i de drabbade områdena är således att en sådan inteplaneras. Självfallet har dock de som bor i de drabbade områdena möjlighet attutnyttja den allmänna hälsovården i den utsträckning som behövs. Enligt vad somredovisats för energirådet har således bl. a. gravida kvinnor kunnat få tillgångtill,de undersökningar och det stöd som behövts bl. a. med anledning av den orosom många av dem känt. Jag vill här, som ytterligare svar på om regeringens syn på den situation som gränsvärdena förstrålningspåverkan på livsmedel skapat, betona att problemen kring strålning ibostäder på intet sätt negligeras. , som tillsattes 1979,arbetade med frågan. En rad åtgärder har vidtagits för att nedbringaradondotterhalten i vårabostäder, och det arbetet fortsätter med medverkan från såväl kommuner somcentrala myndigheter. Regeringen gav i decerhber 1985 statensstrålskyddsinstitut i uppdrag att utarbeta en lägesrapport med förslag omarbetet med att minska riskerna med radon i bostäder. Denna rapport skall varaklar . I samma beslut uppdrog regeringen åtsocialstyrelsen att undersöka förutsättningarna för en epidemiologisk undersökningför att närmare klarlägga cancerrisken med hänsyn till förekomsten av radon ibostäder. Detta uppdrag har redovisats. Som svar på fråga om svenska staten inträttsom ansvarig mot dem som drabbats ekonomiskt av miljökatastrofen vill jagframhålla att vi inte kan överblicka den fullständiga omfattningen ochkonsekvensen av . De beslut som har fattats av regeringen omersättning för merkostnader och inkomstförluster till bl. a. jordbruks-,trädgårds- och renskötselföretag var avsedda att ge en omedelbar hjälp. De börinte tolkas på sådant sätt, att staten därmed tagit ställning till deninternationella ersättningsfrågan. Jag vill dessutom framhålla att jag på densvenska regeringens vägnar vid extrasession framförde kravpå internationella överenskommelser vad gäller ansvaret för stora olyckor medeffekter för andra länder.