prot · GA0965 · 1986-12-31 00:00:00 — Fråganom livsmedelssubvenfionerna tog jag inte upp precis av den orsak som GretheLundblad angav, nämligen att detta främst är en fråga mellan konsumenterna ochregeringen. Men håll med om, , att det härvidlag är en ryckigpolitik, var det absolut nödvändigt att gå in med ungefär 300 miljonersom kompensation för att maten inte skulle bli dyrare. är def all right attförst ta dessa 300 miljoner och sedan 250 miljoner fill för aff ökakostnaderna. Varifrån har konsumenterna och framför allt barnfamiljerna fåttalla dessa pengar på denna korta tid? AnL 124 ()replik: påpekade aff hon hade tagit del av någon form avinkomststatistik som visade en påtaglig förbättring för lantbrukare. Det kan iså fall inte ha gällt inkomster från jordbruket, för den senaste statistikensom jag fog del av visade att lantbrukarnas samlade inkomst från jordbrukethade minskat från 3 miljarder till ungefär 1,5 miljarder under de två senasteåren. Vidarekommenterade vår jordbruksmotion. Det är riktigt att vi i denpekar på vissa negafiva effekter när det gäller det moderna jordbruket - förmiljön och för djurhållningen och för vissa andra ting. Men vi framhållerockså, , att jordbrukefs uppläggning är en följd av denjordbrukspolifik som har förts, och där har vi alla vårt ansvar. Jordbruket haranpassat sig efter den förda jordbrukspolitiken. GretheLundblad påpekade vidare att vi i vår parfimotion för fram ett förslag tillarealersättning. Detär ju på det sättet, som jag framhöll i mitt anförande här tidigare, attjordbruket tillför samhället en hel del nyttigheter utöver att produceralivsmedel, Def gäller beredskap, försvar, regionalpolitik, turism, friluftsliym, m. Då tycker vi att det kan vara rimligt att samhället betalar särskilt förde nyttigheterna, och vi har bett att den föreslagna utredningen, som vitidigare har pratat om, skulle titta på ett sådant förslag. Vi har med ett räkneexempel där, och vissa delar av det. Om vi t, ex, betalar en arealersättning på ca , per hektar och år, kostar def samhället . De3 miljarderna skulle vi kunna finansiera med en höjd moms. Momsen skulle dåallmänt behöva höjas , men vi skulle få en ungefär25-procentig minskning av livsmedelspriserna. Vi tycker aff def är en brafördelningspolitik att minska livsmedelspriserna på det sättet. fog upp vissa andra saker som jag infehinner kommentera i denna replikomgång. AnL 125 i () replik; Om jag förstod rätt,uttryckte hon sig välvilligt om den moderata kommittémofionen i den jämförelsehon gjorde. Det fyllde mig naturligtvis fill lika delar med oro och glädje, mendet får vi sätta oss över, för jag tror att mofionen är i alla delar välgenomtänkt. Vi får väl ta en liten dust om detta i utskottet, . Det berördes, om än i förbigående, att den förstasänkningen av livsmedelssubventionerna skedde . Ja, det är alldeles riktigt. När våra mandat räcker fill, är vimoderater alltid konsekventa. Vi har försökt hålla nivån på livsmedelssubventionernanere, därför aft vi vet hur utomordentligt svårt det är när man skall plockabort dem. Vi har varit konsekventa, och jag tackar också för att GretheLundblad har uppmärksammat det. Däremot är jag infe lika förståendetill det sade om aft vi moderater varit särskilt villiga aftbetala för spannmålsöverskottet. Det är möjligt aft vi har varit det, men bådeGrethe och jag var ledamöter av livsmedelskommitfén, och det tordevara bekant för aft det var gruvligt så mycket ovett jag fickjust för att jag var överens med socialdemokraterna når vi skildes från defuppdraget. Så uppgiften till kammaren nu; att vi hade brett på så våldsamt,förstod jag uppriktigt sagt inte riktigt. AnL 126GRETHE () replik: Jag får fatta mig mycket kort, för jag harmånga frågor att svara på. Till skulle jag vilja säga aft allaexperter, även på , är ju överens om aft urlakningen frånjordbruket är en mycket stor orsak till en del av övergödningen av haven. Vivet också aff vi måste göra någonting åt kväveutsläppen från reningsverken, ochjag tror aff samhället kommer att ta ansvar på defta område. Många kommuner harredan satt i gång att göra någonting åt det. Det som oroar oss är aft man just från jordbrukefs hålloch ibland också från cenferhåll inte riktigt vill kännas vid vilket problemdet är att man använder mer gödsel än växterna kräver och att överflödet rinnerner i jorden och ut. Det är en förlustaffär allfihop - för jordbruket, församhället och för konsumenterna som får sämre livsmedel. kommer också vårt dricksvatten att drabbas. Jag ärallvarligt oroad av vad som kan hända den dag dricksvattnet blir skadat. Eftersom man alltid skyller på den jordbrukspolifik somsocialdemokraterna drev , vill jag gärna säga att det är rätt attdet skedde en rationalisering . Då var de flesta jordbruken 210hektar stora. De var alldeles för små för en modern produktion, och de behövdeslås ihop. Man behövde få in mer maskinell utrustning, som också var till nyttaför jordbrukarnas arbetsmiljö. Men en stor åkerareal behöver inte gödslas så mycket. djurbesättning kan skötas med mycket stor hänsyn fill djurens naturligabehov. Om så sker, finns det ingen som vill klaga på vare sig djurfabrikereller stora jordbruk. Men problematiken är ju den att man har gett sig ini produktionsformer som inte alls stämmer överens med naturens behov ochnaturens tålighet. Därför har def uppstått miljörisker i samband medjordbruksdriften, och jag tycker aft vi som tillhör jordbruksutskottet skallvara överens om att fa itu med detta. När det gäller den ryckiga politiken kringlivsmedelssubvenfionerna tycker jag ändå att man har rätt kort minne. Det varfaktiskt så på den borgerliga regeringstiden att det var fram och tillbaka medsubventionerna. Man klagar nu över att det infe är mer än några månader sedansom staten tog en del av kostnaden för jordbruksprishöjningarna. Då vill jaggärna påminna om att det gjorde man naturligtvis, därför att det var ett led iinflationsbekämpningen. Det har ofta sagts från jordbrukarhåll att inflationen ären stor fara för hela samhället, inte minst för jordbruket. Det harjordbrukarnas ordförande sagt gång på gång. Därför tycker jag inte att manskall klaga på att vi fick en avlyftning. Med anledning av senaste kommentar angåendestatistiken vill jag gärna säga att jag har icke här ifrån talarstolen påståttatt jordbrukarna har fått ökade inkomster. Jag har bara sagt aff statistikenhar förbättrats. Den första förbättrade statistiken får vi del av på våren1987, Då kan vi få en bäftre bild av jordbrukarnas ekonomiska läge, för däkommer även kapitalinkomster och en del andra saker med som harhållits utanför denna statistik. Det var därför jag ville fala om att det varintressant att vi skall få ett breddat underlag för våra beslut i de härfrågorna. AnL 127LENNART BRUNANDER (c) replik: sade att staten gick in medpengar därför att man var rädd för inflationen, och inflationen ärfarlig. Är infe inflationen farlig , för nu blir det ju dubbelt upp istället? Jag tror att inflationsproblemen kommer att vara större änunder 1986, Sanningen är väl att det var ett sätt aft manipulera siffrorna medtanke på det inflationsmål man hade, och det är en annan sak. Sedan återkom fill att jordbruketförorsakar de stora utsläppen. Jag har sagt att vi skall göra någonting åt det,och det är vi helt överens om. Men vi måste också göra någonfing åt de andraföroreningskällorna. Luffföroreningarna är en mycket stor bov i def härdramat, och det är naturligtvis svårare att göra någonfing åt dem, men för denskull får vi infe avstå från det. På fal om jordbrukets ekonomiska situation skall jag läsalitet grand ur skriften Lantbrukefs ekonomiska läge 1987, som sparbankerna hartagit fram. Sparbankerna kan väl i def här sammanhanget vara lagom neutrala, "Mjölkgårdens ekonomi har varit mycket ansträngdsåväl 1984/85 som 1985/86, Gårdens resultat täcker infe på långt närkapitalbehovet för investeringar och lantbrukarfamiljens levnadskostnader. Föratt överleva måste lantbrukaren dra ned på investeringarna men defta äventyrarnaturligtvis företagets fortlevnad ," Det är- alltså sparbankernas syn på mjölkbondenssituation, och den stämmer kanske infe riktigt med den beskrivning GretheLundblad gav här tidigare. AnL 128BENGT ROSEN (fp) replik: har naturligtvis rätt när honpåpekar att lantbrukarna inte är någon enhetlig yrkeskategori, Def finns allasorters lantbruk, och det finns olika inkomstförhållanden. Men om sett av någon statistik att inkomsterna har förbättrats, måste det ihuvudsak röra sig om inkomster utanför jordbruket. De flesta lantbrukare har juhuvuddelen av sina inkomster utanför jordbruket . Sedan vill jag bara påpeka, , att jag intehar hävdat att socialdemokraterna ensamma har ansvaret för att vi har fått enför stor och alltför intensiv jordbruksdrift. Som jag har uppfattat det haralla partier varit överens om den jordbrukspolifik som förts. Men eftersomsocialdemokraterna har varit i regeringsställning huvuddelen av tiden sååterfaller ansvaret inte minst på dem, vill att man försöker minska användningenav handelsgödsel, och def har vi ju alla som ambition och målsättning. Men somArne i påpekade i sitt anförande är det inte helt lätt. Minskarvi handelsgödseln i första hand ut över kvaliteten. Vi får sämre proteini spannmålen, Defta visar spannmålsgruppen i sin rapport. Då får man försökakvofera andelen, vilket är svårt. Skall man i stället försöka påverka sakenprisvägen, behöver man tredubbla priset på kvävegödsel för att få en40-procentig minskning, och då uppstår svåra problem att återföra de pålagdaavgifterna till jordbruket. Det är alltså inte alldeles lätt, AnL 129 () replik: När det gäller mjölksubvenfionerna vill jagpåminna om att det som står i budgetpropositionen är ett meddelande om aftmjölksubventionerna kommer att minskas , Men man har ocksåklart sagt ifrån att barnfamiljerna kommer aft få kompensation. har mjölksubvenfionerna utgått fill alla som köptmjölk. Vill man ha en aktivare fördelningspolitik fill barnfamiljernas frommaär def mycket som talar för att det riktiga är att ge stödet fillbarnfamiljerna, som då får möjligheter aft köpa mjölk, i stället för att ge dettill alla människor via mjölkpriset. Vi har fidigare gjort utredningar som visat aftsubventionerna inte alltid gått fill de grupper vi hade avsett dem för, ocheftersom def handlar om ett konsumentstöd kan def finnas anledning aff göra pådetta sätt. aft infemjölkkonsumtionen sjunker särskilt mycket med anledning av detta, utan aftbarnfamiljerna upprätthåller sin konsumtion även framöver. Jag skulle gärna vilja kommentera en del av det som sagtshär - tyvärr fungerade inte min högtalare riktigt förut. Jag tror att det är viktigt att vi på allvar tar uppkvalitetsfrågorna, som har nära sammanhang med kemikalieanvändningen. Jag villinte ta ställning fill om man skall minska den med hjälp av avgifter eller meden tvingande lagstiftning eller på annat sätt. Jag tycker det vore bäst omjordbruket självt kom fram till att försöka få ned kvävegödselurlakningen medmetoder som verkligen anpassar gödslingen efter def behov som växterna har. Dåskulle man få en billigare produktion. Man kanske får billigarelivsmedelspriser. Då får också jordbruket mera rejäl nytta av sin arbetsinsats. Därför vill jag hoppas att det svenska jordbruket tänkeröver situationen. Det finns en förtroendekris mellan konsumenter ochlivsmedelsproducenter. Jag tror det är viktigt aft både jordbruket ochlivsmedelsindustrin aktivt medverkar till att minska denna förtroendeklyfta ochatt man ser till aft producera sådana livsmedelsråvaror som efterfrågas och somockså av experterna anses vara nödvändiga för befolkningen. När vi hade dessa frågor uppe i livsmedelskommitfén, somförut blivit så utskälld här, blev vi överens om - även om det ibland var svårtatt få med vissa ledamöter på defta - att kvalitetsfrågorna skulle ytterligareutredas. Detta sker i jordbruksnämnden, hos pris-och kartellnämnden, hos lantbruksstyrelsen - överallt håller man på med dessafrågor. Jag tycker det är underligt aft de som varit uppe i debatten i så litenutsträckning tagit upp dessa frågor. Jag tror att de stora debatffrågorna närdet gäller jordbrukets framtid just blir miljöriskerna för jordbruket ochkvaliteten på livsmedlen. AnL 130SYLVIA (): "Vad vi gör eller försummar att göra medskogen under vår fid kommer att noteras av kommande generationer som välbetänktoch förutseende eller obetänkt och kortsynt, Def går flera generationer människorpå eft enda träds livstid," Så skriver professor i inledningen tillrapporten , som är slutrapporten för sekretariatet förframtidsstudiers projekt och skogen. Att skogen är en nationell tillgång som skall kommasamhället och därmed oss alla till nytta, är vi i princip överens om, meninnebörden av detta tolkas olika av olika intressegrupper. För skogsindustrinär skogen en råvara till sågverk, massafabriker, Regionalpolitiskt innebärskogen arbetstillfällen. För människor i skogsbygden betyder skogen rekreation,jakt, fiske, bär och svamp. För storstadsmänniskan är skogen dessutom närhettill naturen, I somliga delar av vårt land möts flera - och ibland t, o,m, alla - de här intressena på samma gång och kämpar om att uppmärksammas iförsta hand. Skogsvårdslagen säger att skogsbruket skall bedrivas medhänsyn tagen till naturvårdens och andra allmänna intressen och det gällerförstås överallt. Men i debatten knyter man detta i första hand till fjällnäraskog, till urskogar och också fill vad man kallar fäfortsnäraskog - sällan nämns skärgårdarna utom i länsstyrelsernas nafurvårdsplaner. 8 protokoll 1986/87:65 Det är åf skogen och skärgårdarna jag tänker ägna någraminuter. Helt naturligt tar jag då som utgångspunkt förmina funderingar, eftersom ligger mig närmast och därtillvarmt om hjärtat, är en unik och mycket värdefullföreteelse. Den har stor betydelse, infe bara för de egna invånarna utan förhela regionen, vars invånare gärna utnyttjar den för det rörliga friluftslivetbåde till lands och till sjöss. Men skärgården får irite reduceras till att endast bli ettområde för rekreation. Vi vet aft det finns många människor som gärna bosättersig i en miljö med andra kvaliteter än tätortens, om bara försörjningen kansäkras. Det gäller i hög grad . Skärgården skall varalivskraftig med goda arbetsmöjligheter, bra service och god miljö.Skärgårdspolitiken bör därför trygga ett stabilt befolkningsunderlag för aftupprätthålla förutsättningarna för arbete och utkomst för dem som bosätter sigdär, och politiken bör utgå från aft skärgårdens näringsliv och arbetsmarknadskall bygga på att lokala resurser fas till vara. Betingelserna för skogsbruk är med några undantag lika brai skärgården som på fastlandet. På en del håll utnyttjas de härproduktionsmöjligheterna dåligt, och det kan nog påstås att man genom en bättreskogsvård skulle kunna förbättra möjligheterna för en levande skärgård. Det fårdå naturligtvis bara ske i sådana former att andra värden infe äventyras,Avverkningsmo-gen skog skall avverkas även i skärgården, men man kan välja taktoch man kan välja metoder som passar där, och storskogsbruket hör inte hemma iskärgården. Formellt gäller skogsvårdslagen utan inskränkningar iskärgården. Det innebär att skogsägarna är skyldiga att sköta sin skog ienlighet med lagen, men def innebär också att skogsägarna inte kan påtvingasstörre hänsynstagande till naturvård och andra allmänna intressen än vad somstadgas i lagen. är dock förhållandena i skärgården speciella. Det finnsmånga områden som ur naturvårds- och kulturminnesvårdssynpunkf och för detrörliga friluftslivet bör beredas särskilt skydd. Om skogsvårdslagensbestämmelser inte är fillräckliga bör frågan om naturreservat övervägas, men åandra sidan skall def inte vara nödvändigt att alltid bilda naturreservat iområden där många människor vistas för aft få en bra skogsmiljö där.Naturvården och andra allmänna intressen skall normalt kunna förenas med ettrationellt skogsbruk under ömsesidigt hänsynstagande. kan vi ändåinte bortse från att det kan behövas särskilda åtgärder i våra skärgårdar. Dåär def enligt min mening nödvändigt att åtgärderna utvecklas i nära samarbetemellan alla inblandade, t, ex, länsstyrelse, skogsvårdsstyrelse, berördakommuner, organisationer för naturvård och friluftsliv, men också skärgårdsbor- såväl fastboende som fritidsboende och båtfolk. Man måste lyfta upp problemenoch försöka få till stånd en avvägning mellan alla olika intressen:skogsbrukets, naturvårdens, friluftslivets liksom skogsägarnas och övrigasamhällsmedborgares. Ingen vinner på att låtsas som om konflikten inte fanns.Det finns åtgärder man kan vidta utan dröjsmål. Jag nämnde fidigare att man kanvälja takt och metoder i avverkningen. Troligen är det så att målsättningen bör vara att få frameft mer småskaligt skogsbruk, som är en bra utgångspunkt för mångbruk.Samtidigt bör det ge markägaren eft skäligt ekonomiskt utbyte och skapa flerarbetstillfällen i skärgården. Kanske kan man utforma eft system med stöd ochstimulans i någon form till den skogsägare som är beredd fill etthänsynstagande utöver lagens bestämmelser. Något som framöver kan komma att bli betydelsefullt i dethär sammanhanget - om man bestämmer sig för det - är den verksamhet mednaturvårdsåtgärder i odlingslandskapet som inleddes och som i åretsbudgetproposition föreslås få utökade resurser. Många skogsarbetare ochskogsägare deltar i olika slags utbildning, bl. a, läser man naturvård ochmiljövård! Men utbildningen kan troligen förstärkas, och denbehöver komma in på alla nivåer i skogsbruket. Ett är säkert: när det gäller skogspolitiken i allmänhetbehövs en aktivare debatt, mer informafion, större möjligheter till inflytandeoch en folklig förankring. Detta gäller kanske i än högre gradskärgårdsskogsbruket. Stor kunnighet fordras av dem som bär ansvaret, myckenfantasi och en intensiv rådgivningsverksamhet, I utbyte kan vi få ökade värden,infe bara för markägaren ufan för flora, fauna, natur- och kulturminnesvård ochför det rörliga friluftslivet. Det finns, efter vad jag förstår, även hos skogsstyrelsenen positiv inställning fill dessa frågor, en beredskap att ställa upp för attnå bra lösningar på de problem som kan uppstå i mötet mellan skärgården ochskogsbruket. Man arbetar med frågorna på olika håll bland myndigheter ochorganisationer, inte bara i mitt län. Men vad jag tror är viktigt nu är aftalla berörda delfar i debatten. Annars riskerar somligas intressen ochsynpunkter att komma bort. Då blir resultatet sämre, konflikterna större ochvåldsammare än de behöver bli. Skogen och skärgårdarna angår oss alla. Vadvi sår får våra barn och barnbarn skörda frukterna av - på gott och ont. Prot.1986/87:65 ' 19 8 På förslag av tredje vice talmannen beslöt kammarenkl. 17.48 att ajournera förhandlingarna till för middagsuppehåll. 20 8 Förhandlingarna återupptogs under ledningav andre vice talmannen. 21 8Allmänpolitisk debatt (forts,) AnL 131ANDERS G HÖGMARK (m): Verkligheten kräver en ny regionalpolitik. Såskulle man kortfaftat kunna beskriva dagens situation. Regionalpolitiken har på ett osedvanligt sätt kommit attstå i centrum för den polifiska debatten under senare fid, och i regeringensbudgetproposition avspeglas defta förhållande. Regeringen känner ipropositionen uppenbarli- gen eftbehov av att framstå som särdeles kompetent, ansvarskännande och väl skickadatt hantera de regionala utvecklingsfrågorna, men jag vill, herr talman, påståatt ingenfing kan vara mer felaktigt. Inom lyckas man inte ens hantera sinplaneringskalender så att statsråden har möjlighet att delta i debatterna, lyckades def ena statsrådet efter det andra putta bort den ansvarige förregionalpolitiken, industriminister , , Han fick visserligentillfälle att önska de närvarande ledamöterna god natt, men det är ju en klentröst för de människor ute i regionerna som önskat få besked. Det är säkertinte industriministerns fel, men gör man gällande aff det krävs en helhetssynoch en samordning och ofta hänvisar, herr talman, till en statssekreterargruppsom sitter och samordnar sektorerna, så hade def ju funnits skäl attstatsministern hade kunnat samordna sina statsråd på det sättet att deansvariga statsråden behagat närvara och delta i debatten, - Ingen skuggafaller därmed över industriministern; han hade säkert önskat göra det. Jagtycker att det hade funnits skäl att även , med tanke på vad som hände , något av sändebud hade behagat närvara och närriksdagen diskuterade de frågor som regeringen själv anser vara viktiga,nämligen de regionala utvecklingsfrågorna, som så prioriterats i budgetpropositionen.Men vi får väl utgå ifrån att regeringspartiets företrädare här känner etttungt ansvar och kan förmedla, även med protokollets hjälp, några tankar somjag för fram, herr falman. Jag vill alltså göra gällande att regeringens polifik äveni sak medverkar till att skapa och förstora de problem som vi ser när detgäller de regionala utvecklingssvårigheferna. Inte minst socialdemokraternas envetnapolitik och förkärlek för storskaliga kollekfiva och institutionella lösningarhar på flertalet samhällsområden missgynnat mindre orter och kommuner. Förregeringspartiets ensidiga politik i det avseendet har motverkat regionalmångfald, nytänkande, företagande och därmed regional tillväxt och utveckling.Bristen på helhetssyn har varit påtaglig pä det politiska fältet, där beslutinom skilda sektorer direkt motverkat målet: en mer balanserad regionalutveckling. Jag vill påstå att socialdemokratisk regionalpolitik under lång tidframstått som industripolitisk stödpolitik av alltmer föråldrat slag. Mot detta avtecknar sig behovet av en ny, mer allsidigpolitik för regional utveckling, präglad av en helhetssyn. Jag har under från denna talarstol, herrtalman, försökt att skissa på eft antal punkter som rimligtvis ingår i en sådanhelhetssyn, där olika sektorer inom den offentliga makten samverkar och detsjälvfallet sker eft samspel mellan den offentliga makten och det enskildanäringslivet. I den regionalpolitiska debatten, så som mankunnat uppleva den , finns det många övertoner. Man märker aftstad ställs mot land, region mot region. Den typen av konfrontafionspolitikgagnar föga. Den ger ingenting av utveckling åt eftersatta och utvecklingssvagaregioner i landet. Jag tycker att det är viktigt aff man försöker hålla isärnågra olika perspektivnivåer i diskussionen och inser att def förekommer eftintimt samspel mellan de olika geografiska nivåerna. Mycket kort skulle mankunna skissera åtminstone fyra nivåer. Den första nivån är det globala perspekfivet: Europakontra den övriga världen. Hur går det med i framfiden, i konkurrens medde sydostasiatiska staterna i och med ? Det andra perspektivet är det något mindre europeiska. Dethandlar om roll i : Vilken roll skall spela ekonomisktoch kulturellt i ; kanske i utkant? Def tredje, något trängre perspekfivet är def nationella,i vilket olika regioner samspelar och spelar mot varandra. Def kan gällaStockholm kontra , kontra norra . Den fjärde nivån är det inomregionala perspektivet. På detplanet rör man sig ofta med inomregionala obalanser. Det kan handla omproblemen i , såsom kontra omlandet; kontraVästerbotten, kontra eller kontra . Det pågår ofta en mycket livlig och intensiv debatt, menjag tror att det är vikfigt, som jag sade tidigare, att inse att alla nivåernabefinner sig i intimt samspel med varandra och att man inte kan avskärma denena nivån från den andra. Jag skall försöka att mycket kortfattat ge uttryck åtdetta behov av en helhetssyn när man skall försöka att förstå och lösa deregionala problemen. Jag menar, herr talman, att ett visst antal faktorer måstefinnas för att en region skall kunna utvecklas på ett positivt sätt. För defförsta gäller det närheten och tillgängligheten. Människor, gods ochmediabunden information måste kunna komma till och från regionen på ett snabbtoch enkelt sätt, helst fill låg kostnad. För detta krävs godatransporfförbindelser av olika slag. Det är mot denna bakgrund ganska patetiskt när regeringennu föreslår 10-15 milj. kr. för vissa flygförbindelser och satsningar påflygfält.