prot · GA0994 · 1986-12-31 00:00:00 — Enligt gäller - vilket också SvenMunke varit inne på - i princip s. k. absolut åtalsplikt. Det finns dockinskränkningar i denna absoluta åtalsplikt. Om den misstänkte är under 18 årkan åklagaren med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdarebesluta om åtalsunderlåtelse. Detta beslut förutsätter att gärningsmannenställs under de sociala myndigheternas kontroll för lämplig vård. Överlämnasden misstänkte i stället till vård enligt lagen om vård av missbrukare i vissafall, kan åklagaren också besluta om åtalsunderlåtelse. Men det finns också en rad andra grunder föråtalsunderlåtelse i . Där står det att åklagare får underlåtaåtal för brott under förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskiltintresse ej åsidosätts samt 1. om brottet inte skulle föranledaannan påföljd än böter, 2. om det kan antas att påföljdenskulle bli villkorlig dom och det finns särskilda skäl för åtalsunderlåtelse -en regel som bara får användas i undantagssituationer, 3. om den misstänkte begått annatbrott och det utöver påföljden för detta brott inte krävs påföljd med anledningav det tidigare brottet, och 4. om brottet begåtts under inflytandeav sådan själslig abnormitet som avses i ett visst kapitel i ,eller om psykiatrisk vård eller vård för utvecklingsstörd kommer till stånd påannat sätt. Detta äralltså grunderna för åtalsunderlåtelse. Dessa nya regler tillkom A klagarverksatnheten m. A klagarverksamheten m. m. den 1april 1985, och de innebar en viss utvidgning av rnöjligheterna att underlåtaåtal. Lagändringarna tillkom som ett led i strävandena att koncentrerarättsväsendets resurser till att bekämpa allvarlig brottslighet, bl.a.ekonomisk brottslighet, vålds- och narkotikabrottslighet. Jag vill understryka att en principiell förutsättning föråtalsunderlåtelse är att det råder klarhet i skuldfrågan - att frågan ärordentligt utredd och att det föreligger erkännande. I detta sammanhang vänder jag mig mot det resonemang somsåväl som för - att det här systemet skulle hotarättssäkerheten. Det är inte så, att antalet åtalsunderlåtelser har ökatdramatiskt efter den ändring som genomfördes . Under år 1985beslutade åklagare om åtalsunderlåtelse för sammanlagt 23 000 personer, vilketvar ca 2 000 fler än föregående år. Jag tror inte, , att man på godagrunder kan hävda att denna ökning med 2 000 personer har inneburit atträttssäkerheten har försämrats i det här landet, eller att den skulleallvarligt hotas. Går man , kan man konstatera att antaletåtalsunderlåtelser ökade med 500 . Jag tror inte heller attSven Munke kan säga att den lilla ökningen utgör ett hot moträttssäkerheten. Jag tycker inte att man skall använda så starka ord idebatten, när man inte har täckning för dem i den statistik som finns. Det är utskottets uppfattning att lagstiftningen omåtalsunderlåtelse i sin nuvarande form är en rimlig avvägning mellan olikaintressen, som gör sig gällande vid brottsbekämpningen. Det finns ett intresseav att på den allvarliga brottsligheten koncentrera de begränsade resurser somändå står till förfogande. Utskottet anser inte att det finns skäl att ta fasta påden allmänna kritik som förs fram i reservationen och motionen. Därför yrkarjag avslag på dessa. Låt mig i detta sammanhang nämna ytterligare en sak. Jagvänder mig med skärpa mot resonemanget att ett beslut om åtalsunderlåtelse inteinnebär en reaktion från samhällets sida mot den som har begått ett brott. Detråder inget som helst tvivel om att en förundersökning och ett beslut omåtalsunderlåtelse normalt innebär ett betydande obehag för den misstänkte.Därför kan det uppfattas som en reaktion från samhällets sida mot enbrottsling, trots att denne slipper åtal på grund av att man inte anser detbefogat att driva frågan vidare till domstol och eventuellt fällande dom. Jagyrkar avslag också på reservation 3. Sedan, herr talman, en kort kommentar med anledning avBerith inlägg och den vpk-motion som utskottet behandlat. Utskottet har behandlat ett antal motioner som rörförundersökningen och spaningsarbetet med anledning av mordet på . Vihar kunnat avstyrka motionerna med hänvisning till att frågan omförundersökningens ledning och eventuella ändringar av reglerna irättegångsbalken prövas av den tillsatta juristkommissionen. Frågorna kommerockså upp under den parlamentariska kommissionens arbete. Därmed blir frågornaordentligt utredda, och vi får ett fast underlag att stå på när vi skall taställning, om det behövs en ändring av gällande förundersökningsregler. 1 en motion från vpk begärs att vi skall uttala oss medanledning av det spaningsarbete som har bedrivits mot PKK. I en att-sats stårdet att man hemställer"att hos regeringen hemställer om åtgärder för att begränsa deskadeverkningar som kurderna i utsatts för genom det s. k. huvudspåreti spaningarna efter mördare". Denna att-sats går tillbaka påen text inne i motionen, där det står följande om spaningsarbetet; "Dettas. k. huvudspår" - alltså PKK-spåret - "har skadat alla kurder iSverige. Denna affär bör avslutas, antingen med att hållbara bevis läggs framoch de skyldiga straffas eller också med att det görs ett auktoritativtuttalande att kurder och kurdiska organisationer inte har något att göra medPalmemordet." Utskottet har enligt min mening gjort den rimliga, för attinte säga självklara bedömningen, att det inte är sak och inteheller regeringens att genom uttalanden och anvisningar styra det pågåendespaningsarbetet. Det är inte vår sak att leda förundersökningen. Därom bordeväl och jag kunna vara överens. Däremot vill jag klart markera- det har också gjorts från polishåll, av invandrarministern, justitieministernoch andra statsråd - att intresset i spaningsarbetet, när det gäller det härspåret, har koncentrerats till PKK och inte till den kurdiska folkgruppen somhelhet. Det är inte den kurdiska folkgruppen som har varit föremål för polisensintresse, vilket har klart markerats såväl av polis och åklagare som avjustitieministern och invandrarministern. Med detta yrkar jag avslag på det av yrkandet. Åklagarverksa/nheten tn. 92 (): sade i sitt inlägg att dencentraliserade regionala åklagarverksamheten torde ha ökat effektiviteten inommyndigheten. Det var nog bra med ett så här försiktigt uttalande, eftersom detsäkert finns skäl att ta reda på hur det egentligen ligger till på detta områdeoch hur det är med den ökade effektiviteten. Jag tycker att det måste vara enklok politik att ta vara på de erfarenheter som har gjorts, så att man inte görom samma misstag. hade två skäl till att inte kunna gå medpå vårt krav på att man skall göra en sådan utvärdering. Det första skälet varatt regeringen inhämtar uppgifter under det att frågan om den lokalaåklagarverksamheten bereds. Det andra skälet var att det har gått för kort tidför att man skall kunna göra en utvärdering. Dessa båda skäl strider litetgrand mot varandra. Jag kan inte se att det skulle varaså stor skillnad på att inhämta uppgifter och att utvärdera. Jag vidhåller attdet vore klokt att ta reda på hur det fungerar på den regionala åklagarmyndigheteninnan mari går vidare. 93SVEN MUNKE (m): Prioriteringsproblem står vi alltid inför,men det som inger oro är proportionerna. Ett ökande antal brottsanmälningaravskrivs av tids-och resursskäl redan på polisnivå. Ur allmänhetens ochallmänpreventionens synvinkel är detta förhållande djupt otillfredsställande.Allmänhetens anmälningar till polisen vid lägenhetsinbrott och stölder avcyklar, bilar, stereoapparater och liknande har i stor utsträckning fåttkaraktären av rutin. Detta hänger ofta samman med utformningen avförsäkringsvillkoren. Å klagarverksamheten m. t/i. Även anmälda misshandelsbrott har dock i oroväckande storutsträckning börjat avskrivas. Kommer nu åtalseftergift därtill så kan manförstå de människor som inte längre tror på rättsväsendet. En undersökning som utfördes av domstolsverketvisar också att allmänhetens tilltro till rättsmyndigheterna har sjunkit bottennivå. Resultatet chockade faktiskt . Detta visar på enuppgivenhet som åtminstone vi beslutsfattare inte kan stå till svars för. Jag vill fråga hur han tror att de som drabbasav sådana brott uppfattar situationen när det bhr åtalseftergift och ingenfingsker. Det finns ingen större sanktion. Låt vara att det görs enpolisundersökning, en förundersökning eller liknande, men sedan försvinner dethela och ingenting blir gjort. Hur skall ungdomarna uppfatta ett rättssamhälledär släpphänthe-ten har gått så långt som den faktiskt har gjort här? tog också upp en del siffror för att visa hurliteit dessa åtalsunderlåtelser har ökat och nämnde då 1983-1985 med 500 fall.Detta var emellertid före den nya, skärpta "reformen" som vi fickhäromåret. Faktum kvarstår att det sker en ökning på detta område. Vi harväldigt svårt att stå till svars inför allmänheten när frågor ställs om hur mankan låta brott begås utan att sedan göra någonting åt dem. 94 (); menar att de nuvarandereglerna utgör en rimlig avvägning mellan olika intressen. Det är just det viinte menar. Vi anser att vi hade en rimligare balanspunkt innan de nya reglernainfördes . Då rådde absolut åtalsplikt. Fullt rimligaundantagsregler fanns, men dessa undantagsregler har utvidgats och det har inte- som säger - skett en viss utvidgning utan en avsevärdutvidgning, som det också står i utskottets betänkande. De senaste årssiffrorna på antalet människor som erhållitåtalsunderlåtelse var 23 000. Bortemot hälften av dem som meddelades sådanUnderlätelse var ungdomar mellan , och det är oroande.Ungdomsbrottsligheten ligger nu på en mycket hög nivå. Den har ökatoroväckande, orsakerna är många och komplicerade, och dessa frågor kan vi intelösa här och . Vi är säkert överens om att det är förebyggande socialaåtgärder som skall till och att det är det viktigaste samhället kan göra föratt attackera problemen. Men , underskatta inte deallmänpreventiva eller individualpreventiva effekterna som en begränsning avåtalsunderlåtelserna kan utgöra. var slutligenockså inne på att människor drabbas. Det är obehagligt med en förundersökningoch ett beslut om åtalseftergift. Jag sade också i mitt inledningsanförande attdet för många människor är en varning och en signal från samhället. Men tyvärrär det alltför många som nonchalerar dessa samhällets beslut och tolkar demfelaktigt. Det är därför vi vill ha en återgång till de tidigare reglerna. Detskulle vara en riktig signal från samhällets sida. 95BERITH (vpk): Jag anser att när säger att han till95 % är säker på att medlemmar av PKK är skyldiga till mordet på såär det också politiskamyndigheters sak att se till att detta dementeras med samma styrka. Kurderna ären liten och utsatt grupp och det sätt på vilket och polisen ageradeförde med sig att hela den kurdiska gruppen blev utpekad. 96 (); Först vill jag säga till attockså jag tycker det är vikfigt att man så långt möjligt tar reda på hur denregionala organisationen har fungerat, när man nu står inför ettberedningsarbete av den lokala åklagarorganisafionen. Men jag ser ingenanledning att starta en särskild och omfattande utvärdering, utan regeringenfår i sitt beredningsarbete om den lokala åklagarorganisationen inhämta denerfarenhet och den kunskap som finns ute på de regionala åklagarmyndigheternainnan den lägger fram sitt förslag. Därefter, sedan hela den nya åklagarorganisationen är satti sjön, kan det finnas anledning att se över och pröva om dengenomförda organisationen fungerat bra. Det bör då gälla åklagarorganisationeni dess helhet. Till och ; Det framställs här som omdet vore en dramatisk skillnad mellan vår och de borgerliga partiernas syn pååtalsunderlåtelserna. Det framställs som om de nuvarande reglerna vore ettallvarligt hot mot rättssäkerheten och att ni, om ni får igenom förslaget i erreservation om återgång till de regler som gällde före , hadeundanröjt detta hot. Jag har i all stillsamhet pekat på utvecklingen när detgäller åtalsunderlåtelserna. , då de nuvarande reglerna under störredelen av året var i kraft, skedde 23 000 åtalsunderlåtelser. Det är 2 000 flerän 1984, men det är bara 500 fler än 1983. Är det den differensen som ledertill att ni kan utmåla det nuvarande systemet som ett hot mot rättssäkerheten?Jag tycker att ni tar till överord i den debatten. Också jag ser allvarligt på den brottslighet som finns isamhället - vi gör det från socialdemokratins sida. Men vi tror inte att det ärmed främst rättsliga metoder man skall angripa den brottsligheten - det ärgenom det brottsförebyggande arbetet. Däremot kan det kanske finnas anledning - det görs nuockså inom regeringen - att pröva om man som villkor för att meddelaåtalsunderlåtelse exempelvis skall kunna uppmana den unge att avhjälpa de skadoreller fel han har förorsakat. Jag tror också att det är viktigt att man när man meddelarvillkorlig dom eller åtalsunderlåtelse gör det inte genom ett skriffligtmeddelande utan i sådana former att man genom ett personligt samtal med denunge kan markera samhällets reakfion på det brott som är begånget. Jag trorinte att det är genom att minska möjligheterna till åtalsunderlåtelse som vikan nå framgång i det brottsbekämpande arbetet. Åklagarverksamheten m. m. 97LARS (): Jag sade, , att detviktigaste samhället kan göra för att attackera problemet medungdomsbrottslighet är att vidta förebyggande sociala åtgärder. Den ökandeungdomsbrottsligheten måste väl också oroa , som är viceordförande i jusfitieutskottet. 9 protokoll 1986/87:94 Åklagarverksamheten m. m. att en begränsning av åtalsunderlåtelserna har en preventiveffekt - allmänpreventiv eller individualpreventiv? Jag vore tacksam om jag iLars-Erik sista inlägg kunde få ett svar på den mycket intressantafrågan. 98 (): Jag vidhåller att uppluckringen avrättsnormerna är mycket påtaglig- det försökte jag understryka i mitthuvudanförande. Som det är nu undergräver man tilltron till helastraffrättsväsendet. Genom systemet med varning, tillsägelse ochrapporteftergift får polisen ensam agera åklagare och domstol.Åtalsunderiåtelse förstärker inte allmänhetens tilltro till rättsväsendet. kom in på att regeringeri fakfiskt redan harunderkänt det här systemet, eftersom man nu har börjat diskutera möjligheternaatt föra in ett nytt institut - åtminstone ungdomar skulle då åläggas attåterställa vad de skadat eller utföra något liknande arbete.,Det faktum att mannu har börjat diskutera detta är ett bevis för att nuvarande ordning inte ärbra. Det har jag och också påpekat och föreslagit att man skulleåtergå till det gamla systemet. Vi tror att det skulle ha en preventiv verkan. 99 (): Det framgick av senasteinlägg att vi tydligen är överens om att man skall ta vara på de vunnaerfarenheterna. Det är bra. Vad vi.däremot har litet olika uppfattningar om ärsättet att göra det på. hävdar att det är naturligt attdepartementet inhämtar uppgifter när frågan om den lokala organisationen ärföremål för beredning. Vi har från vår sida hävdat att man skall göra enutvärdering - det är enligt min mening ett vidare begrepp; inhämta uppgifterkan man göra genom att bara lyfta på telefonluren och ringa några få personer.. Jag hoppas att jag kan tolka uttalandeså, att inhämtandet av uppgifter skall ske på ett grundligt sätt, så att vi fåren klar uppfattning om hur den här verksamheten har fungerat på det regionalaplanet, 100 (); Det kan väl inte vara någon nyhet ens förSven Munke att regeringen ser på möjligheterna att förbättra reglerna omåtalsunderlåtelse. När man exempelvis dömer någon till villkorlig dom skulleföreskrifter kunna ges om att den dömde skall medverka till att avhjälpa skadani fråga. Det framgick , när regeringen lade fram sin skrivelse omvålds- och egendomsbrottsligheten, att dessa ting skulle utredas närmare ochprövas. Jag tycker att det nuvarande systemet med åtalsunderlåtelseär en lämplig avvägning mellan olika intressen i rättstillämpningen. Domstolarnas samt polis- och åklagarmyndigheternasintresse av att koncentrera resurserna till allvarlig vålds- ochegendomsbrottslighet samt till ekonomisk brottslighet och narkotikabrottslighetgör att det bör finnas vissa möjligheter fill åtalsunderlåtelse. Som framgickav både mitt anförande och min förra replik ärskillnaden mellan de borgerUga partiernas inställning och vår inställning intesärskilt dramatisk och i varje fall inte så dramafisk som ni försökerframställa den här i kammaren. Ni undviker att gå i polemik i fråga om antaletåtalsunderlåtelser, och det förstår jag. Ni har svårt att hävda att vårtförslag är ett hot mot rättssäkerheten och att ert förslag om en återgång tillétt tidigare system skulle vara att värna rättssäkerheten. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skullefattas vid nästa arbetsplenum. 1986/87:5 om piloter iflygvapnet, m.m. (prop. 1986/87:100 delvis), 1986/87:6 om beredskapsbudget för totalförsvarets civila del (prop. 1986/87:100delvis) och 1986/87:7 om minnesmedalj. Beträffandedessa betänkanden konstaterade tredje vice talmannen att ingen talare varanmäld. (Beslut i ärendena skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 13§ Föredrogs försvarsutskottets betänkande 1986/87:8 om sotning. Tredje vice talmannen meddelade att debatten ifråga om detta betänkande skulle vara gemensam för punkterna 1 och 2. 101 (): I mofion 1986/87:Fö502 föreslår folkparfiet att det s. k. sotningsmonopolettas bort och att man inte skall behöva sota mer än nödvändigt. Folkparfietanser att sotning skall ske på ett sakkunnigt sätt och när det behövs. Istället för det monopol som innebär att alla fastighetsägare är hänvisade skorstensfejarmästare i resp. kommun förordar vi att auktoriseradeskorstensfejare konkurrerar om uppdragen. Regeringenhar uppdragit åt att bl. a. utvärderasotningsverksamhetens brandförebyggande betydelse. Folkpartietönskar att regeringen får uppdrag att ge statens räddningsverktilläggsuppdrag dels när det gäller sotningsfrister och sotning-ens omfattning,dels när det gäller möjlighet att ersätta sotningsmonopolet med auktorisationav skorstensfejare. A nslag till centrala och regionala skolmyndigheter m. m. Den häraktuella motionens önskemål får stöd av en reservation -gemensam för moderatasamlingspartiet, och . Jag yrkar bifalltill den reservationen. 102 (); Med hänvisning till den debatt som vi harfört i den här frågan om sotningsverksamheten för knappt fyra månader sedanyrkar jag bifall till utskottets hemställan. På den korta tid som har gåttsedan den 9 december 1986 har det, som jag uppfattar saken, inte framkommitnågra nya argument som styrker reservanternas synpunkter. har fått i uppgift att utvärderasotningsverksamheten i olika avseenden och därefter lägga fram de förslag somutvärderingen kan föranleda. Enligt gammal god tradition vill utskottet föreslåatt man avvaktar utvärdering innan man tar ställning ocheventuellt föreslår några ändringar i den så beslutade ordningen försotningsverksamheten. Något tilläggsuppdrag som binder förslagen i någon vissriktning torde inte vara nödvändigt. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1986/87:10 om anslag till centralaoch regionala myndigheter m. m. 1986/87:100 delvis). Tredje vice talmannen meddelade att debatten i fråga omdetta betänkande skulle vara gemensam för samtliga punkter. Anslagtill centrala och regionala skolmyndigheter m. m. 103 (); betänkande nr 10behandlar en rad anslag till centrala och regionala myndigheter. Vi moderaterhar en del synpunkter på dessa anslag. Vi anser att några av dem kan avskaffashelt, medan andra bör kunna utgå med reducerade belopp. Skälen till våra ståndpunktstaganden är att vi vill föraen politik som syftar till att i största möjliga utsträckning flytta beslutenfrån politiker till den enskilde. Vi föreslår därför besparingar som skallmöjliggöra skattesänkningar och en minskad offentlig sektor, vilket är ennaturlig konsekvens av och en förutsättning för ett minskat inflytande förpolitiker. En förutsättning för en sundare ekonomi är också attbudgetunderskottet minskas. Våra besparingar på de olika departementsområdenasyftar således också fill att minska budgetunderskottet. Vår politik har en klar profil. När besparingar är ofrånkomligaär det av avgörande betydelse att dessa görs på ett sådant sätt att de mestoundgängliga delarna avutbildningsväsendet skyddas. Vi kan t. ex. inte medverka till attlöntagarorganisationerna erhåller ett anslag om 3,3 milj. kr. för olika slag avskolinformation, som regeringen föreslår stora besparingar inomgrundskoleanslaget. Det tycker vi är en dålig prioritering av skolans behov.Anser utskottsmajoritetens talesman att detta är en riktig avvägning? Vi anseratt löntagarorganisationerna borde kunna klara denna verksamhet i önskadomfattning utan specialdestinerade statliga anslag. Vi föreslår sålunda attanslagsposten slopas. När det gäller anslaget till länsskolnämnderna anser vi attdet finns möjligheter till en fortsatt rationalisering av länsskolnämndernasadministrativa arbete. Det bör därför vara möjligt att minska anslaget med 3milj. Under anslagsposten Länsskolnämndernasutvecklingsstöd utgår medel till lokal skolutveckling, till försöks- ochutvecklingsarbetet inom gymnasieskolan samt till länsskolnämndernas medverkan iskolledarut-bildningen. Erfarenheterna visar att det regionala stödet tillskolutveckling inte har lett till de resultat som avsågs när det fillskapades.Vi föreslår därför att detta bidrag avskaffas. Anslaget kan därmed minskas med14,4 milj. kr. Regeringen föreslår att () och rikscentra-lerna för pedagogiska hjälpmedel för handikappade (RPH)från sammanförs till en myndighet. Vi har tidigare hävdat attSlL:s uppgifter med fördel kan skötas på annat sätt och föreslagit nedläggningav myndigheten. Ingenting, herr talman, har inträffat som visat att vi haftfel i vår uppfattning. Vi kan tvärtom konstatera att tyngdpunkten i fråga omstatens satsningar på läromedelsområdet alltmer kommit att förskjutas mot attfrämja produktionen av information om läromedel för minoritetsspråks- ochinvandramndervisning samt för handikappade, något som onekligen bättre börkunna skötas av RPH. Behovet av SIL;s mera allmänna uppgifter, såsom utgivningav läromedelskataloger och läromedelsgranskning, har på motsvarande sätt minskat.Vi anser därför även nu att SIL bör läggas ned och att de uppgifter som intekan undvaras bör övertas av . Det i budgetpropositionenföreslagna anslaget B 4. bör i enlighet härmedbenämnas B 4. Rikscentralen för pedagogiska hjälpmedel för handikappade.Nedläggningen av SIL medför att anslaget kan minskas med 8,5 milj. kr. Vi anservidare att anslagen B 5. Utvecklingsinsatser på läromedelsområdet m. m. och B6. Stöd för produktion av läromedel bör sammanföras till ett anslag, benämnt B5. Stöd för utveckling och produktion av läromedel m. m. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 2, 4, 9, 11, 16, 17, 19 och 20 samt i övrigt tillutbildningsutskottets hemställan i betänkande 1986/87:10. Anslag tdl centrala och regionala skolmyndigheter m. m. 104YLVA (): I folkparfiets partimotion om grundskolanpresenterar vi ett kvalitetsprogram. En viktig del i detta är att utvecklasamarbetet mellan hemmen och skolan. Anslag till centrala och regionala skolmyndigheter m. m. Skolans måldokument, både Lgr 80 och skolförordningen, gerklart uttryck för viljan att stärka sambandet mellan hemmen och skolan.Svårigheterna ligger i att finna formerna för och innehållet i denna samverkan.Föräldrarna känner sig fortfarande ovälkomna i skolan, och skolanspersonal betraktar ibland föräldrarnas intresse för skolan med en viss skepsisoch rädsla. Hem och skola-utredningen analyserade de bakomliggandehindren för ett bredare samarbete och föräldraengagemang och pekade på en delpunkter. En var det bristande medinflytande som föräldrarna uppfattade sig ha,,en annan var egen negafiv inställning till skolan hos föräldrarna.Tidsfaktorerna spelade en roll. Språksvårigheter uppgav man också som ettproblem. Man hade nämligen svårt att förstå det språk som skolans företrädaretalade. Elevernas begynnande frigörelse var ibland orsaken.