prot · GA0963 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:63 Förhandlingarna leddes fill en början av tredje vicefalmannen. 1 8 Justerades protokollet för . 2 8 Ändring av den preliminära tidsplanen AnL 1 TREDJE VICE TALMANNEN: Med ändring av den preliminära tidsplanen inställs detarbetsplenum som utsatts fill kl. 09,00 onsdagen . Iställethålls kl. 15,00 nämnda dag ett bordläggningsplenum. 3 8 Svar på interpellation 1986/87:132 om publiceringen avbudgetpropositionen AnL 2 Statsminister : i har - med anledning avatt uppgifter ur årets budgetproposition återgavs i massmedia innan förslagetavlämnats fill - frågat mig om def är en ordning skalltvingas acceptera även i fortsättningen, Svaref ärsjälvfallet nej. Under åtskilliga år har det varit praxis - från allaregeringars sida - att lämna förhandsinformation om budgeten till de olikariksdagspartiernas kanslier samt fill massmedia. Vad gäller massmedia har dettasedan 1975 grundats på en överenskommelse mellan , och . Bakgrunden är att budgetpropositionen brukar föreligga isfencilerad korrekturversion före publiceringsdatum. Eftersom denär på i runda tal 4 000 sidor har def bedömts vara rimligt att låta såvälmassmedia som oppositionsledare få en möjlighet att studera materialet ochdärmed ges en rimlig chans aft kommentera och referera det då materialet bliroffentligt. Denna praxis har emellertid visat sig medföra problem. Bl.a, har personer som agerar på börsen och penningmarknaden i förväg fåttkännedom om innehållet i budgetförslaget. I några fall har massmedia gått utmed presentationen före överlämnandet. Om publiceringen av budgetpropositionen För aff åstadkomma en annan ochstriktare ordning tillsattes en arbetsgrupp i somockså presenterade förslag till förändrade rutiner. Vid ett möte ,mellan finansministern och ett antal representanter för enskilda redaktioner ochnyhetsbyråer samt , lades följande fast: För def första att finansplanen, nationalbudgefen,tabellverk, bilaga i budgetpropositionen samt bilaganrörande räntor på statsskulden icke skulle lämnas ut förrän fåft dempå sitt bord. För det andra aff övriga bilagor, samt def relafivfomfattande pressmaferi-alef på dessa delar av budgetpropositionen, ävenfortsättningsvis skulle ställas till massmedias förfogande fre arbetsdagar föreöverlämnandet - men givetvis med samma regler om publiceringsförbehåll somfidigare. visade def sig aft icke heller dessa striktare rutinervar tillräckliga. Även presenterades uppgifter ur budgeten innanproposifionen nått . Jag skall inte här återge def redan väl kändahändelseförloppet, däremot de konsekvenser för massmedias tillgång fillförhandsmaferial som finansministern fidigare redovisat. Fr.o.m. nästa årkommer varken bilagor eller pressmeddelanden aff spridas i förväg. Den regelsom kommer att gälla är att allt material blir offentligt, och därmedtillgängligt, i den stund def läggs pä bord. Jag är infe övertygad om att def är en ordning söm kommeratt ge allmänheten en allsidig och djupgående information om årets viktigasteregeringsförslag. De mindre och resurssvagare redaktionerna, och framför alltredaktioner utanför , kommer att missgynnas. Jag är infeheller övertygad om aff def är en ordning som bidrar till mångfald när detgäller omdömen och kommentarer fill propositionen. Däremot bör det kunna varaen ordning som återger dess givna företrädesrätt till information omregeringspropositioner. AnL 3 i (m): Tillåt mig aft fill statsministern framföraeft varmt tack för svaret på min interpellafion. Def är synnerligentillfredsställande aff man -och jag förmodar att def är regeringen och intebara finansministern och statsministern själv som står bakom slutorden iinterpellationssvaret -bestämt sig för "en ordning som återger riksdagendess givna företrädesrätt fill information om regeringspropositioner".Kanske är detta, om infe "steget" så i varje fall"vändpunkten", när def gäller iakttagandet av statsmakternas inbördesrelationer enligt vår nuvarande regeringsform. Statsministern har, med utgångspunkt från formuleringen avmin interpellafion, huvudsakligen diskuterat behandlingen avbudgetpropositionen. Låt mig hoppas att svaref gäller alla proposifioner. I gårkunde man exempelvis i läsa att tidningen kunde "avslöja innehållet i regeringens till aviseradeforskningsproposition." Men fill vad nytta? Och fill vilketpris? Rimligtvis def av eft sviket förtroende, någonstans. Statsministerns besked är tillfredsställande även medtanke på relafionerna mellan och massmedierna. Den ödsliga kammaren,fill vilken falmannen understundom måste be vaktmästarna hämta någontillgänglig riksdagsman,vittnar om anfrätta självrespekt: Emellanåt förefaller def som omverksamheten här omedvetet styrdes av föresfällningen aft det verkligt vikfigai def polifiska arbetet är att genom massmediernas försorg uppnå publicitet.Ett inslag i TV eller en notis i tidningen - för aft inte fala om en helartikel - väger ojämförligt tyngre än ett anförande i kammaren. Vi har noganledning till åtskillig självrannsakan. Den uppstramning som statsministernssvar innebär är därför också något för oss att tänka på. Massmediernas ambition att "avslöja" och att"vara först" med en ''nyhet" leder lätt fill en förvrängning avbeslutssituationen. För tidigt födda ~ eller ofullgångna - "nyheter"kan vanställa sakbehandlingen och resultera i aft det verkliga avgörandetuppfatfas som ointressant. Frågan anses vid det laget ha "förlorat sinaktualitet." Vad som är ett "oavvisligt allmänintresse" bordekanske analyseras tillsammans med företrädare för massmedia. För den som i snart ett halvt sekel varit ålagd - och iakttagit- föreskriven tystnadsplikt ter sig vad som kan förekomma itryckfrihetsförordningens skydd emellanåt märkvärdigt. Ordet förtroende - äveni sammansättningen "i förtroende" - tycks vara tänjbart, eller kanskeförhandlingsbart, som somliga uttrycker det. Med detta, herr talman och herr statsminister, ber jag änen gång aff fä tacka för svaret; både för dess innehåll och för dessutformning. Prot.1986/87:63 3februari 1987 Om statsbidraget till Stiftelsen Institutet förföretagsutveckling (SIFU) Överläggningen var härmed avslutad. 4 8 Svar på interpellafion 1986/87:112 om statsbidragettill för företagsutveckling (SIFU) AnL 4 Industriminister : dels vad jag anser om betydelsen av enskildautbildningsgivare med kursutbud för små och medelstora företag, dels om jag vill medverka till att dessafortbildningsinstifut får konkurrera med SIFU på lika villkor, dels om jag anser aft def finns något skäl att ge bidragtill SIFU för löpande verksamhet, dels omjag avser aff verka för aft bidragen till SIFU avvecklas. Ett stort utbud av fortbildningsfjänsfer som är anpassadefill små och medelstora företag är väsentligt för att höja företagens kompetensoch konkurrenskraft. Både privata och offenfliga organ spelar här viktigaroller. Den statliga Sfiftelsen Insfitutet för företagsutveckling(SIFU) inrättades och skall bedriva fortbildning för främst små ochmedelstora företag i bl. a. tekniska ämnen. Ett skäl förståten att bedrivaverksamheten och stödja den med bidrag har varit att SIFU kan tillhandahållavissa kurser som inte är lönsamma i snäv företagsekonomisk mening men som ändågynnar företagens utveckling och påskyndar teknikspridningen. SIFU har därföratt fa ansvaret för ny oprövad utbildning, som jirivafa organ avföretagsekonomiska skäl infe har intresse av. Ett annatskäl för aft ge statsbidrag till SIFU har varit att stiftelsen är ålagd Om statsbidraget till Stiftelsen Institutet förföretagsutveckling (SIFU) affbedriva verksamhet i både och . SIFU har således vissakonkurrensnackdelar jämfört med andra utbildningsorgan på marknaden, vilket i sintur har motiverat statsbidragen. Statsbidraget till SIFU har näsfan halverats från 22 milj.kr. /83 till 12 milj. kr. för innevarande budgetår. SIFU:ssjälvfinansieringsgrad uppgår till . Det minskadebidraget fill SIFU har tvingat SIFU att marknadsanpassa sina priser, vilketvisserligen kan ha försvårat för mycket små företag att få råd till utbildningmen minskat risken för snedvriden konkurrens. I den avlämnade utredningsrapportenföreslår industriverket ennärmare samordning av bidragen till SIFU och verkets egen stödgivning fillutbildning och kursverksamhet. Industriverkefs utredning har remissbehandlats. Frågan omSIFU:s finansiering fr. o. m. nästa budgetår och andra frågor om statligafortbildningsinsatser för småföretag m.m. kommer att tas upp i dennäringspolifiska proposition som bereds i . AnL 5 (): Jag ber att få tacka industriministern försvaret på min interpellation, som jag framställde i fjol.Jag vill att industriministern förklarar varför svaref har dröjt så . SIFU konkurrerar infe på lika villkor med andrautbildningsinstitut. SIFU lever heller infe upp till den ursprungliga tankenatt särskilt nå kursdeltagare från små och medelstora företag. Andra institut,som är osubventionerade, klarar den uppgiften bättre. - RRV - har, som jag påpekat iinterpellafionen, granskat verksamheten vid SIFU. RRV fann att SIFU inte längrehar den näringspolifiska roll som avsetts och aft det därför infe är motiveratmed ett fortsatt statligt stöd. Jag har dessutom erinrat om attnäringsfrihetsombudsmannen har uttalat sig kritiskt mot SIFU:stjänstebrevsrätf. I sitt svar har industriministern infe kommenterat varesig eller anmärkningar. Vadär anledningen härtill? I vart fall har en särskild utredning kommit till -uppenbarligen med det syftet att söka bemöta krifiken från RRV och NO.Regeringens uppdrag gick till industriverket, SIND. Utredningen är klar och harvarit ute på remiss, I utredningen föreslår SIND att de fortsattasubventionerna från staten skall kanaliseras via industriverket. När man tagit del av utredningen, finner man att RRV:s ochNO:s krifik alltjämt är lika befogad. vidhåller således sinkritik i sitt remissvar, RRV anser aff SIFU infe skall kopplas ihop medindustriverket, RRV anser vidare att inget basanslag bör utgå. Alternativt börSIFU utbjudas fill avnämarna. För så vitt detta inte mottas positivt börverksamheten avvecklas. Kursverksamheten vid har, sedan mantagit del av den här utredningen, i en skrivelse fill industriverket påpekatföljande: "Det är infe nödvändigt för staten att utge subventioner iproducentledet inom området utbildning försmåföretag. Sådana subventioner är endast ägnade att begränsa näringsfriheten.Ett avskaffande av subventionerna innebär besparing av statens medel utan attför den skull åstadkomma någon minskning av utbildningsmöjligheterna för olikaföretag." Jaghar för egen del kommit fill samma slutsats. SIFU måste bevisa sittexistensberättigande på marknaden utan statliga subventioner! Detfår inte bli så att industriverket till den grad försämrar konkurrensvillkorenför enskilda alternativ att def återstår det statliga monopolet. Detskulle såväl skattebetalarna som småföretagen förlora mycket på. Industriministernanför i sitt svar ett skäl för staten att subventionera SIFU, nämligen att"SIFU kan tillhandahålla vissa kurser som inte är lönsamma i snävföretagsekonomisk mening men som ändå gynnar företagens utveckling ochpåskyndar teknikspridningen". Dettaargument vill jag tillbakavisa. Det är dessutom ett underkännande av svenskaföretags egna bedömningar. Jag tror för min del att företagen gärna köperutbildning och betalar för den, om den verkligen gynnar företagens utveckling.Det har alla kursanordnare som verkar på marknaden utan statliga subventionerredan noterat. har i sin revisionsrapport påpekat att SIFUi allt väsentligt dubblerar utbudet på marknaden. Jag ber därför, herrtalman, aft få ställa några följdfrågor: Varför ignorerar regeringen den kritik som harredovisat i sin revisionsrapport och som upprepas i remissvaret avseendeSIND-utredningen? Varför prövar inte regeringen kritik av SIFU:s tjänstebrevsrätf,vars värde uppskattas till 5 milj. kr. Är regeringen beredd att låta andra kursanordnare få lägga ett bud påSIFU:s verksamhet? Varför har inte regeringen sett till att det blivit en tofalanalys avdef kompletta utbildningsutbudet på marknaden, sedan SIND-utredarna för sin deli utredningen anfört att de finner en sådan åtgärd mindre meningsfull? Är regeringen beredd att i den näringspolifiska propositionen, somaviseras till , lägga fram ett förslag som innebär en avvecklingav subventionerna till SIFU och därmed en besparing av statens medel imotsvarande mån? Omstatsbidraget tUl för företagsutveckling (SIFU) började med en fräck fråga. Att inte harfått svar på sin interpellation tidigare beror inte på mig utan på StenSvensson själv, som inte har ansett sig ha tid att fa emot svaret. Jag hadesvaret på interpellationen klart inom föreskriven tid. Från industridepartementetssida föreslog vi därför att det skulle lämnas på en av talmannen utsatt dag förinterpellationssvar, nämligen . Svaret var alltså klart och kundelämnas, men kammarkansliet meddelade då att inte behagade närvarai kammaren för att fa emot. Vi försökte sedan ytterligare en gång att fåfillfälle att lämna svaret, men inte heller då hade möjlighet attta emot def. Om anpassningen till bestämmelser omsäkerhetskontroll av produkter Def är alltså interpellantens egen nonchalans emotriksdagen som har gjort att han infe har fått svaref tidigare. Han kan såledessjälv svara pä sin inledningsvis ställda fråga. AnL 7 (): Jag skall be att få påpeka för industriministernatt def enda bud som jag har fåft från kammarkansliet har gällt just denna dag.Jag satt i kammaren när industriministern läste upp sitt meddelande. Jag varalltså närvarande och lyssnade på detta, men då hade jag inte rätt aff begäraordet för att korrigera industriministern. Också var jag iStockholm och kunde mycket väl ha tagit emot svaref. Jag har emellertid inteblivit tillfrågad om jag kunde fa emot svaref de nämnda dagarna. Jagtillbakavisar därför bestämt de påpekanden som industriministern har gjort.Från kammarkansliet har jag endast.fått förfrågan om jag kunde ta emot svaret , och detta har jag sagt ja till. Jag vill sedan återkomma fill de frågor jag ställdetidigare. Dem vill jag gärna ha svar på. Överläggningen var härmed avslutad. 5 8 Svar på interpellation 1986/87:150 om anpassningentill bestämmelser om säkerhetskontroll av produkter AnL 8 Industriminister : i har frågat migdels om jag anser att det är rimligt att försvaga säkerhetskontrollen avelmaferiel därför att def finns sädana påtryckningar från EG, dels hur jag serpä den allmänna tendens som finns att harmonisera olika svenska bestämmelsermed för att på detta sätt undanröja handelshinder. Jag skulle vilja börja med att redovisa bakgrunden tillatt frågan om säkerhetskontroll av elektrisk materiel, den s. k. S-märkningenhar utretts. En stor del av den obligatoriska provning i som ärbetingad av risk för liv, hälsa och säkerhet sker vid s. k. riksprovplafserinom rameri för lagen (1985:1105) om obligatorisk kontroll genom tekniskprovning m.m. För elektriska hushållsartiklar och viss installationsmaterielhar regeringen utsett ()att vara riks-provplats. Provningen sker mot bakgrund av säkerhetsföreskrifterfrån flera myndigheter, främst dock statens energiverk. Vad gäller S-märkningeri förbereddes en översyn redan år1984. intensifierades kontakterna mellan EG och EFTA, och frånsvensk sida deltog man i uttalanden om vikten av attundanröja tekniska handelshinder mellan och . Eft sådanttillfälle var . Under de möten som skedde mellan EFTA och EG ställdes fränEG frågan om man från EFTA-länderna skulle vara beredd att anpassa dennationella konfrollordningen till en ordning liknande den som råder inom EG förviss elektrisk materiel, def s. k. lågspänningsdirekfivet. de attkontrollordningen sågs över i alla EFTA-länder. För svenskt vidkommande leddefrågeställningen fill aft frågan om elmaterielkontrollens framtida utformningkom att vidgas. En särskild utredning tillkallades . Utredningenavgav /86 betänkandet "Effektivare kontroll ochunderlättad handel". Förslaget har remissbehandlats, och ärendet beredsför närvarande inom industridepartementet. I utredningens direktiv ingick förutsättningen att kravetpå produktsäkerhet inte fick eftersättas. Utredningen har från dennautgångspunkt föreslagit en viss omstrukturering av kontrollresurserna som syftarfill att höja säkerheten i vissa avseenden. Förslaget innebär vidare aff dentill SEMKO knutna S-märkningen behålls men möjlighet öppnas fill att godtaockså annat sätt att styrka produktsäkerheten. Flera frågor i förslagetåterstår aft diskutera mot bakgrund av vad som framkommit vidremissbehandlingen och i diskussionerna med övriga berörda EFTA-länder. har också frågat om min syn på tendensenatt harmonisera svenska bestämmelser med bestämmelserna i . Jag vill i den delen framhålla att är ettexportberoende land. För att vår industri skall kunna utvecklas krävs ettostört varuutbyte, inte minst med våra nordiska grannländer och EG, vilka ärvåra största handelspartners. Starka näringspolitiska skäl talar därför för aftSverige akfivt medverkar i pågående ansträngningar att förebygga och eliminerahandelshinder. Detta åren politik kring vilken det rått stor uppslutning iSverige. Redan i samband med förhandlingarna om det första svenskafrihandelsavtalet mellan och EG markerade man från svensk sidasitt intresse för området. anslöt sig till def särskilda avtalet omtekniska handelshinder inom ramen för är 1979 och har, som jag nämnt,under de senaste aren aktivt verkat för en sådan harmonisering. Svenskamyndigheter och SEMKO delfar akfivt i def europeiska standardiseringsarbefet,och de provningsföreskrifter som gäller för SEMKO bygger i allt väsentligt påharmoniserade standarder. Inom def aktuella området elektriska hushållsartiklarär samordningen av säkerhetsföreskrifterna således redan så gott som total.Det är bl. a. rnot denna bakgrund som jag bedömer att def bör vara möjligt attanpassa den svenska kontrollordningen till vår närmaste omvärid. Självfallet måste en harmonisering av regler som skyddarmedborgarnas liv, hälsa och säkerhet ske på ett sådant sätt aff vitala svenskavärderingar tillgodoses. Sådana överväganden måste ske för varje typ avlagstiftning. För egen del anser jag att när det gäller den nu aktuella fråganså finns det goda förutsättningar för att vi kan nä fram fill eft förslag somförenar kraven på konsumentskydd Och produktsäkerhet med handelspolitiskaintressen. Om anpassningen till bestämmelser omsäkerhetskontroll av produkter AnL 9 HANS,i (vpk): Jag får tacka industriministern för svaret.Jag skall kanske redan från början framhålla att jag minst av allt är någonelektrisk expert men att jag tycker att den här frågan är väldigt intressant uren rad andra synpunkter. Jag vill börja med aff instämma i det somindustriministern sade först, aff den obligatoriska provningen i som ärbetingad av risk för liv, hälsa och säkerhet är mycket värdefull och någontingtypiskt svenskt och grundligt Om anpassningen till bestämmelser omsäkerhetskontroll av produkter som manenligt min mening skall slå vakt om i alla möjliga situationer. Den här frågan är å ena sidan av teknisk art - hur kan manbehålla en verklig elsäkerhet även om man slopar S-märkningen - och å andrasidan en principiell fråga - hur man skall förhålla sig fill andra länder ochandra starka ekonomiska makter som vill att man skall förändra sin produktionså att den passar dem och passar in i svensk företagsamhets strävan tillinternationalisering. Jag blir litet orolig när man säger att man både skallkunna behålla S-märkningen och på annat sätt styrka produktsäkerheten. Detmåste ju innebära att det blir två slags säkerhet: dels en med S-märket, somkonsumenten är van vid och känner igen och gärna köper produkten därför att hanvet att den är provad, dels det styrkande av säkerheten som tydligen skall skei efterhand genom att producenten själv intygar att produkten är gjord på ettriktigt sätt trots att den inte är provad. Enligt tidskriften , där de här frågornadiskuterades , anser att en sådan här anpassningfill skulle vara möjlig "utan en alltför stor sänkning avelsäkerhefen". För min del protesterar jag mot varje förslag som innebären sänkning av säkerheten. Det skulle ju innebära en omvänd bevisföring.Konsumenten skulle bli tvungen att skaffa sig advokater och annan hjälp för aftförsöka få rätt mot producenter vars produkter infe är provade utan intygade såsom varande helt säkra. Det vore intressant aft få höra om industriministern harnågot besked om hur förslaget kommer att se ut, eller om utredningen kommer attläggas ned. Den andra frågan är alltså av principiell natur: Hur skallett export- och importberoende land förhålla sig till omvärlden när det kommersådana här krav? Först och främst har ju svensk ekonomi och industri i hög gradkoncentrerat sin verksamhet fill de ekonomiskt starka västeuropeiska makterna.Jag tänker på ; industriministern nämnde själv EG, och denordiska länderna som oerhört viktiga. Det är klart att man undan för undansneglar på varandra för att se vad som är nödvändigt och vad som inte ärnödvändigt. Det måste ju ocksä finnas en värld utanför detta område,där svensk industri kan arbeta. En alltför långtgående anpassning till EG:skrav därför aft EG representerar en ekonomisk makt av stor betydelse för osskan infe ligga i def långsiktiga svenska intresset, då man harbeslutat sig för att ha en viss säkerhetsprövning. Detta är eft svenskt sättatt förhålla sig. Jag läste på tåget Metallarbetaren, där en ekonomiskkommentator skriver om närmandena till EG, Han säger att vi skall stå utanförEG men ändå vara med - det skall bli intressant aft se hur det skall gå till!Han nämner utrikespolitiken som def som gör aft vi inte kan gå in i EG,säger han aft def finns andra områden där man verkligen kan görasaker för att åstadkomma harmonisering: jordbrukspolitiken, tjänstehandeln ochden offentliga upphandlingen. Han nämner också områden där det är tveksamt omman kan göra någonting, såsom miljö- och varusäkerhefsområdena -särskilt omtendensen inom EG blir att man sätter ned konsumenfkraven för att över huvudtaget bli överens. Jag tycker aff energiverkefs uttalande om en infe alltförstor sänkning av elsäkerhefen som det möjliga resultatet är oroande. Jag vet att def drivs en stor EG-debatt bland liberalaekonomer. Moderata samlingspartiet och folkparfiet är de som i olika omgångarhar pratat om att vi skulle gå med i EG, Jag har faktiskt varit med vid efttillfälle då man slogs om äran, vem som först tyckte att skulle gå medi EG, Regeringen har hållit emot, men den internationaliseringav produktionen som sker och vårt undan för undan allt större utlandsberoende,där vår industri slås ut och vi tvingas importera varor från andra länder, görnaturligtvis att stora producenter i andra länder säger: får ni pruta på erakrav, för vi vill inte kontrollera prylarna på def sätt som ni gör, utan vivill sälja samma sak hos er som i alla andra länder. Det skulle vara intressant att få en liten utblick frånindustriministern. Hur ser industriministern på framfiden? Skall en anpassningmot EG verkligen innebära att vi prutar på vår egen idenfitet? Innebär det infeen underkastelse och ett okontrollerat uppslukande av EG;s bestämmelser, om manhela tiden prutar på sina egna krav och inte driver sina egna frågor irelationen till EG? AnL 10 (); När jag läste statsrådets svar tyckte jag affdef var lågmält. Statsrådet undvek att diskutera de profilmarkeringar som trotsallt finns i i interpellation. Till följd däravtyckte jag att def kunde vara värt att i detta sammanhang gå upp i talarstolenoch göra några markeringar för att visa hur vi moderater ser på just dennafråga när det gäller och . Interpellafionen ger uttryck för en viss egendomlighet,nämligen att det parti som så gärna sjunger Internationalen på sina möten nuhar utvecklats fill ett profektionismens och instängdhetens parti, som försökeraft med alla krafter avskärma från den internationella utvecklingen,som ju utgör ryggraden när det gäller vårt välstånd. Det är möjligt att dennaegendomlighet beror på att det för vpk:s ledamöter inte finns något Europaväster om järnridån.