prot · GA0941 · 1986-12-31 00:00:00 — Vi vill ge varje barnutvecklingsmöjligheter utifrån barnets egna möjligheter och förutsättningar.Det kallar vi att ge varje elev en god utbildning, en utbildning som elevernaär mottagliga för, som de tycker om och vill ta till sig. Får de denutbildningen stimuleras de också till att göra sitt allra bästa. Det är inte alls fråga orn någon sortering eller om attlyfta bort elever. Det är fråga om att behandla alla elever lika. Det gör inteden socialdemokratiska skolan, ined den utformning den har . AnL 110 () replik: Jag är ledsen om jag uttryckte mig fel.Självfallet är det som har det yttersta ansvaret. Men riksdagensmajoritet utser en regering, och i den ett antal personer som har ansvar varoch en för sitt område. Det är ju inte på något sätt så att alla i regeringenhar ansvar för t. ex. finanserna. Vi har en finansminister, och vi har enjäniställdhetsminister. I det här fallet tycker vi att det är rimligt att man geren person på länsskolnämnden det yttersta ansvaret för att se till attjämställdhetsfrågorna beaktas och att åtgärder initieras ute på det lokalafältet i skolorna. Om man finner att personen i fråga inte tar sitt ansvareller att frågorna inte drivs tillräckligt får naturligtvis tillsynsmyndighetenutöva sitt tillsynsansvar. Vi tycker att det går för långsamt medjämställdhetsfrågorna. Det är därför som vi vill driva detta krav. Vissa grundskolefrågor m. m. AnL 111 () replik: Jag börjar med att svara den härgången. Det går för långsamt. Jag instämmer i det. Men jag är inte så säker påatt vi får fler kvinnliga skolledare eller lektorer för att vi får en ansvarigperson på länsskolnämnden i stället för att samtliga anställda tar ansvar. sade att den svenska skolan inte behandlaralla elever lika. det gör den inte. Det är egentligen tvärtemot vadmoderata samlingspartiet brukar beskylla den svenska skolan för. Det brukarhandla om att alla behandlas precis lika. Man måste forma skolan efter elevernas egnaförutsättningar. Precis som det står i skollagen måste man forma skolantillsammans. Då handlar det om att man får göra större insatser förvissa eleverpå en del områden. Det tycker jag att man skall göra. Det är ett gemensamtansvar för samhället att låta samtliga elever få ut något av sin skoltid. Om det svenska samhället konstaterar att några elever harproblem med det ena eller andra och säger att de med utgångspunkt i detta skallfå Vissa grundskolefrågor m. m. möjlighetatt inte gå färdigt sin nioåriga grundskoleutbildning, dä har samhälletmisslyckats. Då har inte samhället tagit sitt ansvar och satsat de resurser somman bör satsa för att ge alla en fullvärdig grundskoleutbildning. vice talmannen anmälde attBirgitta Rydle och anhållit att till protokollet få antecknatatt de inte ägde rätt till ytterligare repliker. AnL 112LARZ (): Jag tänkte göra några kommentarer kring dettabetänkande. Jag börjar med att yrka bifall till utskottets hemställan i desshelhet. Jag tycker att det .kan finnas skäl att göra någrakommentarer av den anledningen att det till synes kan finnas rätt mycket som ärmotsägelsefullt i det som vi behandlar. Jag gör det mot den bakgrunden att detfinns debattörer som hävdar att skolan nu måste få arbetsro. Vi har alldelesför många reformer, och de har kommit alldeles för tätt. Man hinner inte följamed i allt som händer i skolan. Samma debattörer säger i nästa ögonblick:Därutöver måste vi i stort sett förändra allting som gäller i skolan. skallden reformeras praktiskt taget från grunden. Det är riktigt att skolan måste fä arbetsro. Vi har en nyläroplan som antogs av . Jag vill dessutomunderstryka att den antogs i mycket stor enighet. Bara i fråga om någramarginella företeelser fanns avvikande ineningar. I övrigt var enig.Läroplanen sattes i bruk fr.o.m. . Med erfarenheter fråntidigare läroplansreformer vet vi att det tar innan en nyläroplans tankegångar hunnit genomsyra skolväsendet och innan de bärandeidéerna omfattas av alla i skolan. Därför måste skolan få tid på sig, för dettar som sagt tid innan det blir så som vi har tänkt och hoppas att det skallbli. Mot detta skall ställas alla de motioner som behandlas ibetänkandet. De gäller allt ifrån en total översyn av läroplanen, som är detmoderata kravet, till en lång rad smärre ingrepp som föreslås av de olikamotionärerna. Jag skall ge några exempel ur motionsfloden. Det har framförts krav och önskemål av ett antalkammarledamöter, som vill att vi i skolan skall ha mer religionskunskap-kristendom, säger somliga. Vi skall ha mer maskinskrivning, och vi skall ha enförändrad sexualundervisning. Vi skall ha mera av praktisk-estetiska ämnen,och vi skall införa teckenspråk, äldrekunskap och kunskap om handikappade. Viskall ha trafikantutbildning, vi skall lägga oss vinn om och ägna mer tid åtelevernas handstil och vi skall ha mer fredsundervisning. Vi skall hapedagogiska skolmåltider, och vi skall lägga större vikt vid språken, både detsvenska språket och B-språken. Vi skall överväga att införa ett C-språk igrundskolan. Vi skall ha miljökunskap, mer av jämställdhet, och vi skall ägnamer tid åt yrkesvägledning osv. Man måste utgå från att motionärerna har tänktsig, ' när de skrivit var sin lilla motion, att deras motioner skall bifallasav . Om vi biföll dem, skulle vi verkligen åstadkomma kaos i skolan. Det är det ena sättet att se det hela. Det motsägelsefullaligger i att man kan hävda, vilket utskottet utförligt gjort på mångaav dessa punkter, att det som efterfrågas redan finns i en eller annan forrn. Mycket av det som man säger sig vilja tillföra finns redan i skolan.Mycket av det som man säger vara nytt ingår redan i den vanligaämnesundervisningen. Därför är det motiverat för utskottet att föreslå attmotionerna avslås. Jag tycker ändå detta belyser att utbildningsutskottet harett stort ansvar när det gäller att verkligen klargöra för alla dessamotionärer vilka möjligheter som redan finns och att om vi skulle vidta sårevolutionerande förändringar som en del föreslår, skulle alla gränser sprängas- för att använda uttryck. De skulle inte rymmas. Jag tänkte ställa några frågor till bl. Jag tycker att den utbildningspolitiska debatten är så viktigatt det är angeläget att vi verkligen klargör vad vi menar med det ena ellerdet andra påståendet. Utbildningsdebatten är alldeles för viktig för att kunnaföras i någon form av frasideologi. Därför skulle jag som sagt vilja få ett parförtydliganden. Det ena hänger samman med resonemang om ämnenoch ämnesintegration. Utskottet skriver: "Utskottet har därvid" -alltså vid tidigare behandlingar - "bl.a. velat slå fast att det i läroplanen för -- inteär fråga om att ersätta studierna i de enskilda orienteringsämnenapä högstadium med en total integrering av ämnena iämnesblock." Det är inte avsikten, säger alltså utskottet. "Undervisningenskall bestå av både ämnesundervisning och ämnesövergripande undervisning." Mot detta står reservation, där de formulerarsig ungefär så här: Vårt samlade vetande är grupperat i ämnesstrukturer, someleverna måste ges träning att orientera sig i. Utan att ämnesgränserna upphävsfinns emellertid vinster att göra,genom samordning av likartade moment inomflera ämnen. Lgr bör fä en sådan utformning att det blir möjligt att samordnastudierna av likartade moment inom flera orienteringsämnen utan en långt gåendeintegrering. Det är viktigt, för att få klarhet i det hela, att få vetavari skillnaden egentligen ligger. När argumenterade förut sadehon att motsätter sig ämnesblock. Det gör utskottet också. Vi iutskottet säger klart ifrån att det inte är och har aldrig varit avsikten. Den andra frågan gäller översynen av ämnena i syfte att deskall komma att koncentreras kring det som verkligen är det centrala. Då undrarman naturligtvis vad som "verkligen är det centrala". Det vore bra omBirgitta Rydle i klartext kunde exemplifiera vad hon avser. Låt mig ge ettexempel och ta ämnet biologi. Är det centrala i biologin den modell somexempelvis förespråkade? Det gällde att examinera, systematisera, benämnaoch lära sig utantill ett stort antal växter. Så var det i den skola som jaggick i, och jag antar att det var så i den skola som gick i. Ärdetta det centrala i biologin, eller är det dagens kunskaper om ekologi,biokemi som är det centrala? Det vore bra om kunde klara utdetta. Jag har några andra funderingar. Vi är naturligtvis allaeniga om att undervisningen skall ges sä mycken tid som möjligt. exempel på sådant som innebär avbrott i ämnesundervisningen. Hon sade attt. ex. idrottsdagar och kulturinslag i form av teaterföreställningar inkräktar.Om man säger så, måste man rimligen mena att vi varken skall ha Vissa grundskolefrågor m. in. 6 protokoll 1986/87:41 Vissa grundskolefrågor m. m. idrottsdagareller teaterföreställningar i skolan. Såvitt jag förstår måste detta vara vadBirgitta Rydle avser. Anpassad studiegång är en annan sak som berörs ireservationen. Man säger att det skall ges ökade möjligheter till anpassadstudiegång. Då frågar jag: I förhållande till vad? Det är möjligt och tillåtetatt använda sig av anpassad studiegång . Det finns inte något slagskvotering eller begränsning som innebär att si eller så många procent aveleverna får omfattas av anpassad studiegång. Däremot fanns det anledning förriksdagen att påpeka att anpassad studiegång på en del hållblivit något av ett slentrianmässigt instrument som tas till i nästan allamöjliga och omöjliga sammanhang. Därför sade utskottet då att det är rimligtatt man är restriktiv med användning av denna metod. För att rnan skall kunnavara säker på att den används när den behövs, och inte i otid, skallskolstyrelsen i varje särskilt fall fatta beslut om detta. Den regeln gälldeför övrigt tidigare också; den har gällt . Men inånga skolstyrelserhade tagit för vana att delegera ifrån sig denna besvärliga uppgift och hadelagt ut den på rektors-eller studierektorsnivå. Det skulle vara intressant attfå veta vad menar när de säger att anpassad studiegång skallanvändas i större utsträckning än . Jag hade-faktiskt tänkt låta bli att gå in ijämställdhetsdebatten, men jag tycker inte om att tillskrivas uppfattningar somjag inte har. sade ungefär så här: Utskottet tog lätt påjämställdhetsarbetet och menade att det inte var så viktigt, och därför tyckteman inte att någon särskild person behöver ha ansvaret för det. kommer nog ihåg att debatten i utskottet.som var mycket lång och seriös, tog sin utgångspunkt i det som står iutskottsbetänkandet, nämligen att det råder en politisk enighet om att jämställdhétsarbetetär viktigt. Det fanns också en stark strävan hos alla deltagande ledamöter iutskottet att mot bakgrund mot denna enighet försöka nå fram till en enigutskottsskrivning. Men det spelade ingen roll hur mycket vi än bjöd till fränömse håll - i slutändan skulle ändå till varje pris avge enreservation. Det var det enda som det egentligen handlade om. Jag vet inte vilka erfarenheter som har avarbetet ute på länsskolnämnderna. men för den händelse att det hela hänger påansvarsfrågan vill jag peka på att det självfallet på varje länsskolnäriindfinns en person som hardet yttersta ansvaret, nämligen länsskolinspektören,sorn är chef för nämnden och sorn är dess arbetsledare. Han har det ytterstaansvaret för att hans medarbetare ägnar sig åt jämställdhet, demokratifrågor,kunskapsutveckling och andra ämnesområden. Alla ledamöter i nämnden har docknär de är verksamma i skolsammanhang, t. ex. närde är ute på skolbesök och när' de biträder skolans personal i övrigt, ett stort ansvar för attjämställdhetsfrågorna ges det utrymme sorn de behöver ha för attjämställdhétsarbetet skall gå vidare, gärna i en snabbare takt än . Under detta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 113BIRGHTA RYDLE (m) replik: Jagvill inledningsvis ställa en motfrågä tillLarzJohänsson: Är det så att arbetsron i skolan är viktigare än att vi rättartill de brister som'.visar sig? Kan det inte vara så att arbetsron blir bättreom vi får rätta till det som brister? Vi skall dra lärdom av bristerna i dagens skola för att sehur vi skall kunna gå vidare, och vi skall ge bristerna den uppmärksamhet somde faktiskt förtjänar. ägnar sig åt något slags förhärligande avallt i dén svenska skolan vilket jag inte tycker stämmer överens med denverklighet som skolan befinner sig i. Så till frågan om ämnesintegrationen. Vi är faktiskt saktamen säkert -åtminstone om vi får behålla en socialdemokratisk regering- på vägatt få en ämnesintegration. Förslaget till ny grundskollärarutbildning innebärexempelvis att vi får fyrämneslärare i No- resp. So-ämnena. Vi är rädda föratt en sådan ämnesövergripande undervisning definitivt slår igenom. Vi villinte låsa en ämnessamverkan till enbart No- och So-ämnen. Jag tycker att det är viktigt att det förekommer ensamverkan mellan ämnen, men då skall det kunna vara mellan ämnen som bild ochhistoria, slöjd och biologi, kemi och slöjd osv. Vårt motstånd riktar sigalltså huvudsakligen mot en låsning av ämnessamverkan till No- och So-blocket. När det gäller vårt krav på en översyn av ämnena hoppasjag att uppmärksammar kläminen i motionen, närnligen attriksdagen skall uppdra åt regeringen att göra översynen. Vi har inga slutligalösningar vad gäller vad som skall vara kvar och vad som möjligen skall tasbort vid en sådan översyn. Det får de myndigheter som är satta att syssla meddetta göra. Men vad som är viktigt är att eleverna lär sig läsa, räkna ochskriva, så att de har baskunskaperna innan de börjar ägna sig åt biokemi ochallt annat som talade om. Vissa grundskolefrågor m. m. AnL 114 () replik: när det gällde jämställdheten till diskussionen i utskottet. Som såmånga gånger är uppslutningen total när det gäller att med ord främja jämställdheten.Alla är rörande överens om att detta är viktigt, säger . vi äralla rörande överens om detta, men skillnaden är att vill göranågot konkret, i det här fallet peka ut en speciell person som skall ha detyttersta ansvaret på just detta område. , AnL 115LARZ () replik: Jo naturligtvis, , är arbetsroni skolan viktig. Jag började mitt inledningsanförande med att påtala detmotsägelsefulla i att samma debattörer i det ena sammanhanget säger att dennaarbetsro är viktig och i vill reformera skolan från grunden.Det är nämligen uttalanden som jag återger på det här sättet. Jag vet att det i skolan finns brister, som vi skall försökaåtgärda på olika sätt. Utskottsmajoriteten har också pekat på ett antal exempeldär det redan pågår ett arbete och pä andra exempel där arbete kommer attstarta. återkommer till lärarutbildningen när honförsöker belysa skillnaderna mellan reservanternas och utskottsmajoritetensuppfattning. Vissa grundskolefrågor m. m. Men en delav den text som jag refererade och som utskottet refererar är hämtad just frånbeslutet om lärarutbildningen, där vi så envetet slog fast att undervisningen,både i lärarutbildningen och sedan i , skall utgå från de olikaämnena, klart definierbara, men att man också skall ha möjlighet till enämnessamverkan och en ämnesövergripande undervisning. exempelvar alltså inte särskilt slående. När jag vidare försöker få reda på vad som egentligenmenas med att ämnena skall koncentreras till det väsentliga säger helt plötsligt att hon inte vet det. Hon har inga uppfattningar om detutan hoppas att regeringen skall ha det. Det är viktigt att eleverna får lärasig att läsa, skriva och räkna, men detta är något som vi inånga gånger slagitfast och som vi inte är oense om. När man exemplifierar med ämnen som fysik,biologi, kemi och geografi måste väl ändock ha någon uppfattningorn vad hon menar med att koncentrera till det väsentliga. Men vi får väl ingetsvar på den frågan. hoppas att regeringen i sin vishet skall talaom det för dem, så att vi sedan kanhända kan föra debatten vidare. AnL 116ANN-CATHRINE (): motionen Ub301 av mig och . I motionen hemställer viatt hos regeringen begär förslag till hur språkens ställning skallstärkas i och gymnasiet. Utskottet instämmer i och för sig i deprincipiella synpunkter vi lägger fram om betydelsen av gedigna språkkunskaperoch färdigheter och uttalar sig också välvilligt när det gäller denförsöksverksamhet vi vill främja med annat nybörjarspråk än engelska, B-språk iårskurs 6, utökat timtal, osv. Längre än så går dock inte utskottet. Utskottet instämmer således i att det är viktigt att vi iSverige har goda kunskaper i främmande språk för utbyte över gränserna när detgäller handel, kultur, turism osv. Ett litet land som är mycket beroende av att hagoda kontakter med andra länder. För detta krävs goda språkfärdigheter hos våramedborgare. Inte minst när det gäller ansträngningarna att skapa fred ochförståelse genom att bidra till att undanröja konflikter, att lösa konflikteroch att åstadkomma en balanserad nedrustning är det viktigt att kunna tala medoch förstå varandra. Vi svenskar måste själva tillägna oss förutsättningarnaför internationell kommunikation och själva lära oss de främmande språken. Vikan inte begära att människor i andra länder annat än i mycket liten omfattningskall lära sig vårt språk. Inte heller kan vi förvänta oss särskilt mycketöverseende om vi hackar och stakar oss fram och därmed försvårar förhandlingarav olika slag. Men även om utskottet instämmer i vikten av godaspråkkunskaper nämner utskottet inget om det som är förutsättningen för attnian skall kunna lära sig främmande språk i skolan och som vi motionärer angettsorn det främsta för att stärka språkens ställning, nämligen tid. Ett förstärkttimtal är det viktigaste för att förbättra språkundervisningen. Språk är nämligenfärdighetsäinnen. För att lära sig språk krävs tid och mognad. Det behövsstrukturerade övningar och många, täta och regelbundna övningstillfällen. Det behövsockså träning hemma i form av läxor för att pränta in det som övats i skolan. har språkundervisningen drabbats hårt avtimnedskär-ningar och den s. k. timreduktionen. B-språken på högstadiet harjämfört med timplanen för den tidigare realskolan eller enhetsskolan förloraten fjärdedel av undervisningstimmarna. Trots att vi alla, även utbildningsutskottet,framhåller vikten av goda språkkunskaper och trots att näringslivet oftaframhåller detta, har timtalet och därmed övningstillfällena skurits ner. Dettadrabbar särskilt hårt undervisningen i B-språk då den viktigagrunden läggs, nämligen på högstadiet. Därtill har alternativkurserna tagitsbort. för lärarna i moderna språk. och Exportrådethar tillsammans givit ut en skrift som heter "Har språken enframtid i den svenska skolan?". Skriften och dess titel är ett uttryck föroro för utvecklingen inom språkundervisningen under . Eleverna behöver mer tid, merlärarundervisning och fler lärarledda övningar för att kunna lära sig språkordentligt. Språken drabbas hårt av olika avbrott på schemat just genom sinkaraktär av färdighetsämnen med behov av regelbundna och tätaövningstillfällen. Språkundervisningen måste få ha sina timmar i fred. Jag har inget yrkande utan vill barainstämma i de yrkanden som framställt. Innehållet i de moderatareservationerna är av vikt även för språken. Jag vill dock uttrycka förhoppningen att man på SÖ isamband med den utvärdering av B-språken som pågår och som utskottet refererartill i betänkandet tar upp även timtilldelningen till B-språken på ,förutom att man undersöker hur alternativkursernas avskaffande har påverkatundervisningen, så att utvärderingen kan leda till en förstärkning avspråkundervisningen. Jag vill också betona vikten av vad som anförs ireservation 1 om en genomgång av ämnena, så att skolans innehåll koncentreraspå att ge eleverna kunskaper och färdighet, på det verkligt centrala. Vissa grundskolefrågor m. m. AnL 117ALF (): I betänkandet hänvisar utskottet tillläroplanen och refererar bl. a. följande: "Det är en huvuduppgift för skolan att väcka respektför sanning och rätt, för människans egenvärde, för människovärdetsokränkbarhet och för rätten till personlig integritet. - - - Skolan får alltsåinte ställa sig neutral eller passiv i fråga om det demokratiska samhälletsgrundläggande värderingar." Ingen kan väl tycka annat än att dessa honnörsord ochpositivt laddade begrepp bör finnas med i läroplanen. Ingen enda förälderskulle självfallet vilja att skolan skall väcka respekt för osanning ellerorätt. Men nog måtte utskottets ledamöter mer än en gång ställa sig frågan: Vadär sanning? Eller: Vem bestämmer vad som skall karakteriseras som sanning? Jag tror inte det finns någon läroplan ivärlden - vare sig det handlar om demokratiska stater eller odemokratiskastater, vare sig det är Vissa grundskolefrågor m. m. den enaeller den andra religionen som är förhärskande - som inte inrymmer eller skullekunna inrymma dessa positiva ord och begrepp. Men ingen kan väl ändå mena attdessa ord och begrepp betyder sainma sak eller ens ger samma associationervärlden över. Om skolan skall - och det skall den självfallet -undervisa barn och ungdom om vad som skall anses vara sanning och rätt, måsteinan ju kunna stämma av dessa begrepp mot någon religion,livsåskådningellerfilosofi. Dessa begrepp måste ha sina rötter. Det ärett svek.anser jag. att rada positivt laddade ord på varandra utan att tala om vilkenetik det handlar om och vilken grund eller förankring värderingarna har. kan vi i tidningar läsa nära nog förstummandenyheter om våld och vilsenhet i vår svenska grundskola. Självfallet tror jaginte att inan enkelt tar skolan ur detta förhållande. Jag tror för övrigt inteatt vi någonsin kommer att faen skola som inte behöver vara föremål fördenstörsta omsorg och omtanke-det handlar ju om våra barn. det värdefullaste vihar. Men en förutsättning för att skolan skall kunna ge eleverna en motkraftmot våld och vilsenhet och en förutsättning för att eleverna skall klara av attstå för tolerans, solidaritet, integritet etc. är att de får etisk och moraliskvägledning. Låt mig erinra kammarens och utskottetsledamöter om att i vårt grannland har statsminister regering lagt fram den nya s. k. mönsterplanen för den norskaobligatoriska skolan. I denna mönsterplan stårdet: skall som helhetbygga på etiska grundvärderingar som är förankrade i kristendomen och ihumanistisk tradition. Inte tror väl ledamöterna av utbildningsutskottet att detskulle duga att skriva att den norska skolan skall vara förankrad i en etikeller i etik. utan att man talar om vilken? Varför skall detta orimliga, föratt inte säga svekfulla förhållande gälla för vår svenska grundskola? Självfallet skall, som utskottet anför, skolan stå för"det demokratiska samhällets grundläggande värderingar". Jag vill somsagt bara veta vilka dessa är och varifrån de hämtas. Jag måste också fåunderstryka att det faktiskt världen över utifrån FN- ochEuroparådskonventionen om mänskliga rättigheter slås fast att föräldrarättenskall gälla. Enligt internationella konventioner är det alltså föräldrarna ochinte samhället sorn skall bestämma i vilken religion eller filosofi deras barnsskola skall vara förankrad. När det gäller svensk skola kan man verkligen tala om på grundval av den nu så omtalade medborgarrätten eller, rättare sagt. atten majoritet av politiker har tagit sig före att förtrampa föräldrarätten ochatt göra det med tal om "det demokratiska samhällets grundläggandevärderingar". Naturligtvis kräver föräldrarätten rätt tillfriskolor med statlig stöd. Det vore åtskilligt mer att ta upp av det som står ibetänkandet, men jag skall sluta ined att återge några få rader ur OttoMannheimers mycket intressanta intervjubok vissheten. Den erkäntstore filosofen får där frågan varför han närmat sig kristendomen.Han svarar: Jag tror det tog mig att inse hur oumbärlig kristendomenär för vår civilisations överlevnad och för bevarandet av vissa grundläggandevärden som vi hyllar. Trots all intolerans och allt förtryck som utförts i kristendomensnamn, anser jag att vi, utan dessa kristna rötter, hotas av en Prot.1986/87:41 långt värre, en långt mer förtryckande samhällsordning. Vissa grunds kolefrågor m. m.