prot · GA09129 · 1986-12-31 00:00:00 — Skulle så inte bli fallet avser vi att med detsnaraste söka avsluta GATT-förhaudlingen och besluta om ikraftträdande avtullhöjningert för den aktuella perioden. 91 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Vi har fått en liten vink om utvecklingen av det härärendet redan tidigare. Men rtär vi för ert tid sedart behandlade frågan ijordbruksutskottet utgick vi ifrån att regeringen skulle fatta beslut omikraftträdandet. har statsrådet redovisat att regeringen med ledning avriksdagens beslut gett jordbruksnämndert i uppdrag att övervaka importeuav olika köksväxter. Det skulle vara intressant att veta vad man har redovisati de rapporter som regeringen har fått den vägen och om regeringen på grundvalav dem bättre kan bedöma vad som sker. Trädgårdsnäringen är en viktig del av vår försörjning. Denutgör också en betydelsefull produktiortsgren när det gäller att utnyttja våråkermark. Det är därför angeläget att man kan klara av trädgårdsnäringensproblem. Av den anledningen tillsatte vi också trädgårdsnäringsutredningen, somdock inte har gett rtågot resultat. Det enda som hänt är ju det beslut somriksdagen fattade 1985/86 om att höja tullen. När nu regeringen på olika sättförsöker slingra sig bort från det beslutet, är det risk för att det inte blirnågonting av det heller, och det bekymrar mig. Statsrådet säger i sitt svar att man kommit överens med EGom att EG skall minska sirta subventioner på tomater med . Då kan vi i och för sig vara nöjda - det ger ju samma resultat. Men hur skall vi kontrolleradetta? År det bara gentemot som EG skall minska den här subventiortCrt,medan man behåller den gentemot andra länder, eller skall man minska dentotalt? I så fall blir den här lösningen ett större bekymmer för EG än omSverige skulle höja tullen med . Det finns väldigt många frågetecken i vad gäller både hurman har tänkt sig att genomföra den här saken och hur skall kunnakontrollera att överenskommelsen fullföljs. Statsrådet säger vidare att om detinte händer någonting, så skall återkomma och höja tullen. När får vibesked? Hur snart är det klart huruvida man lyckas med den här modellen ellerinte? Först några ord om importbilden beträffandegrönsaker 1986. Generellt höjdes importpriserna . För lök ökade importvolymen . Ett undantag är , som exporterade billig lök till detkvartalet. En viss del av sändningarna hade ett kilopris som understegminimitullnivån. När det sedan gäller förhandlingarna med EG så befinner desig i ett slutskede. Dessutom gäller denna förhandlirtg - icke någraandra länder - och i det här speciella fallet tomater. Prot.1986/87:129 , Om exporten av artillerikanonen Haubits 77 93 (): När det gäller förhandlingarna med omförhållandet mellan och föreställer jag mig att man inte har enexportsubvention som är differentierad på så sätt att den är olika för olikaländer. Om EG skall minska sin subvention på tomater, kommer väl det att fåvidare konsekvenser för EG. Därför är jag litet bekymrad och tror att dettakanske är ett sätt från EG;s sida att förhala den här frågan och försökaförhindra att genomföra den här tullhöjningert utart att EG-lärtdernasjälva behöver göra någonting i sista änden. De frågor jag vill haett svar på från statsrådet är: Harman satt en tidsgräns för när den här sänkningen av subventionen skall hainträtt? Det bör vi känna till, så att vi kan vara säkra på att åtgärdengenomförs. På vilket sätt kommer den att övervakaatt överenskommelsen fullföljs i verkligheten och att man inte försöker attsubventionera och dumpa på något annat sätt? Det är viktigt att vi kan slutföra dessaförhandlingar . Regeringens ambition är att de nya reglernaskall gälla från dert . 95 (): Kommer frågan om EG:s minskade subventioneratt vara klar också i så fall? Överläggningen var härmed avslutad. 23§ Svar på fråga 1986/87:614 om exporten av artillerikanonen Haubits 77 har i fråga till mig gjortgällande att exporterat tre demonstrationsexemplar avartilleripjäsen 77 till samt att detta märkligt nog inteåterfinns i det underlag som krigsmaterielinspektionen lämnat tillkonstitutionsutskottet och som utskottet låtit publicera. harvidare anfört att det i debatten hävdats att det senare varit aktuellt medytterligare export av Haubits 77 till och att det i utländskatidskrifter har påståtts dels att förfogar över Haubits 77, dels att ensådan leverans stoppades . 6 protokoll 1986/87:129 Prot.1986/87:129 fråga till mig lyder huruvida jag villmedverka till ett 22 maj1987 klarläggande av dessa frågor. ,.,.,.. Låt mig först säga att erhållituttömmande och ,.. . :.. detaljerade uppgifter om Sverigesexport till under åren 1978- Denomständigheten att utskottet inte låtit' publicera alla dessa uppgifterkan ingalunda tas till intäkt för att information undanhållits Vad angår påstående om att det idebatten hävdats att det senare, dvs. , varit aktuellt med exportav Haubits 77 till , kan jag i detta fall upplysa om att regeringeninte haft någon .sådan ansökan till prövning. I tidigare frågesvar här i kammaren har jag ocksåredovisat att några tillstånd till export av krigsmateriel till intelämrtats . 97 (vpk): Jag tackar utrikeshandelsministern för svaretpå min fråga. Det kan ju ses som en fortsättning på den del av dechargedebattensom handlade om vapenexport och som vi hade här i förrgår. Jag tycker attsvaret är klarläggande trots sin knapphet och att det ger en viss belysning avdet som jag ville få veta. Där finns inte något förnekande av att Boforsverkligen har exporterat tre provexemplar av Haubits 77 till . Jagkonstaterar alltså att den exporten har ägt rum. Svaret på den artdra delen av min fråga - om det efterdessa provleveranser har varit aktuellt med ytterligare export - är ocksåklarläggande. Regeringen har inte fått någon sådan ansökan till prövning. Detkan ju mycket väl tolkas så, att det för del har varit aktuellt med ensådan fortsatt leverans, ävert om man inte kommit sä långt som till en ansökarttill regeringen - man kanske har blivit stoppad innan det blev aktuellt attlägga fram en sådan ansökan. När det gäller vet vi naturligtvis att det inte harlämnats tillstånd till någon export av krigsmateriel eller, ännu mindre, av vapentill ; det skulle ha varit alltför magstarkt. Frågan är om dessa berömdapjäser har hamnat där eller inte. I svaret ges inte rtågot klart besked, mendet förnekas inte heller att det finns sådana pjäser i . Jag tycker attsvaret var klarläggande och att det ger utrymme för fortsatt debatt i den härfrågan. Överläggningen var härmed avslutad. 24 § Svar på fråga 1986/87:605 om musikutbildningen förvissa lärare 98 Utbildningsminister : Herr talman!Margareta har frågat mig om regeringen kommer att vidta åtgärder för attett, för miisikundervisrtingen i landet, oacceptabelt förslag ej genomförs. Vid regeringssammanträdet beslöt regeringen atttill ° överlämna en skrivelse med enredogörelse för vissa frågor inom grundskol- lärarutbildningen.I denna redovisas huvudinnehållet i utbildningen och hur avvägningen mellanolika delar i utbildningen kan göras. Av redovisningen framgår att omfattningen avmusikutbildningen för samtliga lärare för de tidigare årskurserna kommer attvara av i stort sett samma omfattning som i den nuvarandeklasslärarutbildningen. Härfill kommer en fillvalsmöjlighet i bl. a. musik. Inom lärarutbildningen för de senare årskurserna ingårutbildning i praktisk-estetiskt ämne i kombination med ett anrtat ämrte. Tilldetta kommer ettämrtesutbildningen i musik. I fråga om behörigheten för grundskollärare gäller attskolöverstyrelsen har i uppdrag av regeringen att senast den 1 september 1987lämna förslag till nya tjänstesystem för lärare i . 99 (); Jag tackar utbildningsminister försvaret på min fråga, som inte är en isolerad skolfråga utan som ävert har ettkulturpolitiskt irttresse. Musik har stor betydelse i barns och ungdomars liv. Barnmåste ha rätt till musikundervisning av hög kvalitet redan i fidiga årskurser. I ungdomskulturen intar musiken en framträdande plats.Detta musikintresse är en stor tillgårtg i mötet mellan lärare och elev närman sjunger, spelar, dansar och analyserar musik tillsammans. Men för att dennadialog skall berika eleven, måste läraren ha sådana.kunskaper och färdigheteratt han eller hon kan stimulera eleverna till eget akfivt utövande ochlyssnande. En viktigt del av "kultur i skolan" är detmusikliv som byggs upp av lärare och elever i den egna skolan. Detta skeroftast i aktiviteter utanför undervisningen. Det kan gälla musikteater, kör-och ensembleverksamhet, olika musikgrupper etc. De här aktiviteterna, som harstor betydelse för arbetsklimatet i skolan, kräver en välutbildad lärare imusik. upplevde jag en musikteaterföreställrtirtg iBåstads skola, framförd av ett stort antal elever som arbetat med att skrivatexter, sy kostymer och öva in dans, sång och spel . Utan ettflertal engagerade lärare, varav en duktig musiklärare, hade detta iute varitmöjligt. Eleverna har lärt sig mycket om hur musik blir till och om hur enföreställnirtg skapas - viktiga kunskaper för deras musikutövande framöver, menockså för den framtida publiken på konserter och teaterföreställningar. undrar jag: Hur skall vårt framtida kulturliv se ut ominte barnen får en kvalificerad undervisning i musik på grundskolarts stadium?Hur skall en lärare med endast en 15-poängskurs bakom sig kunna uppfylla dessakrav? Och om nu regeringen har gått ifrån UHÅ:s förslag, vad innebär då iutbildningsmirtister svar uttrycket "i stort sett sammaomfatt-ning"? 1986/87:12922 maj 1987 Om musikutbildnirigen för vissa lärare Jag delar uppfattning ommusikundervisningens betydelse. Jag tror också att denrta utbildning har varitmycket god i , vilket det i särklass stora antalet körer visar. Knappastnågot annat land kan jämföras med i det avseendet. Om grundtryggheten för eleverna vid i Jag har nämnt att den utbildning som alla lärare fårkommer att vara minst av den klass som klasslärarna har haft i derthittillsvarartde utbildrtingen. Därutöver kommer en del lärare att få avsevärtlängre utbildning och även kunna medverka i de lägre årskurserna - även omdetta inte alltid är föreskrivet. Överläggningen var härmed avslutad. 25 § Svar på fråga 1986/87:609 om grundtryggheten föreleverna vid i 101 TREDJE VICE TALMANNEN; I frånvaro får ta emotsvaret. har frågat mig om jag är bereddatt ta initiativ så att eleverna vid kan få sammagrundtrygghet som övriga ungdomar i motsvarartde ålder. Skolan står sedan 1984inte längre under statlig tillsyn och eleverna får därför inte studiehjälp. Principerna för det studiesociala stödet till16-19-årirtgar har fastställts av . De innebär att studiehjälp skallutgå till studerande vid de läroanstalter och utbildningslinjer som regeringenbestämmer. Regeringen har sedart bestämt att de läroartstalter ochutbildningslinjer som kan berättiga tillstudiehjälp skall vara statliga,statsunderstödda eller stå under statlig tillsyn. Syftet är dels attregerirtgen och skall kunna ange ramarrta för gymnasieskolanskostnader, dels att gé eleverna i alla delar av landet, även de glestbefolkade, tillgäng till gymnasieutbildning med hög kvalitet. Anledningen till att regeringen1984 beslöt att inte längre skulle stå under statlig tillsyn äratt elevunderlaget i både och är för litet för ätt de teoretiskagymnasielinjerna skall kunna få tillräckliga resurser på båda orterna.Regeringen valde att satsa på en väl fungerande gymnasieskola i mellan de båda orterna är eller 20 minuters resa. 103KARL (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret päden fråga som har ställt, som jag tar emot då hon är förhindradatt närvara. Som framgår av frågan och av svaret stär Ekbackaskolanefter 1984 inte längre under statlig tillsyn. Den fråga man måste ställa sig iett sådant här sammanhang är om den hantering som här har skett motsvarar dekrav man har rätt att ställa på samhället utifrån utbildnings-, trygghets- ochrättviseaspekter. När det gäller var det inte fråga om attbygga ut en ny resurs. Det fanns och finns en resurs som var och är fulltmöjlig att använda. Att regeringen irtte satsar på decerttralisering avutbildningen har jag kanske inte anledning att förvåna mig över, men frågan är,när det nu finns en skola i gång, om regeringens hantering verkligen motsvararde krav på rättvisa som man kan haanledning att ställa. Det gäller rättvisa mellan de barn i som går på denhär skolan och dem som går på ett annat ställe. Av svaret framgår att för att komma i åtnjutande avsamhällets stöd borde eleverna resa till . Den fråga jag vil] ställa till utbildningsministernär om stödet hellre skall gå till resandet än till undervisningen. 104 Utbildningsmirtister : Herrtalman! Den situation som och jag här diskuterar är vanlig påmånga håll i landet. Två näraliggande orter har var för sig inte tillräckligtelevunderlag för att ha en gymnasieskola. Då tvingas man bestämma sig förendera av dessa orter. hänvisning till vad olika myndigheter föreslagithar vi i det här fallet beslutat att det skall vara skolan i someleverna koncentreras till. Jag medger att detta är en olägerthet för eleverrtai , som därmed tvingas resa. De delar denna olägenhet med ett stort antalelever som bor i sådana delar av landet där det inte finns tillräckligtelevunderlag för en gymnasieskola med tillräckligt antal linjer. 105 (); Jag är tacksam för att utbildningsministernnoterar denna olägenhet för eleverna i . Jag vill fortfarande påpeka attbekymret naturligtvis finns där man måste bygga upp en ny resurs, men i frågaom gamla samskola, nuvai"ande Ekbackaskolan, fanns och finns alltsåresurser, och det hade varit möjligt att göra en decentralisering. Samhälletborde kunria stödja dessa elever på samma sätt som man gör när det gällerandra. Överläggningen var härmed avslutad. Om åtgärder mot narkotikahandeln i stadsdelen 26§ Svar på fråga 1986/87:588 om åtgärder mot narkotikahandeln stadsdelenBlackeberg i har frågat mig om jag villmedverka till att polisiära insatser vidtas för att stävja narkotikahandelrtoch förbättra den allmänna ordningen i . Som väl känner till har regeringenalltsedan hösten 1982 ägnat stor uppmärksamhet åt narkotikaproblemen isamhället och dessutom vidtagit en rad konkreta åtgärder. Låt mig t. ex. pekapå narkotikakommissiortcrt, vars arbete ledde, till ett samlat program motharttering och missbruk av narkotika. Rättsväsendets resurser, däriblandpolisens, har förstärkts, lagstiftningen har skärpts och på det sociala områdethar betydande insatser gjorts. Regeringen har senast i årets budgetproposition uttalatatt bekämpningen av narkotikabrott fortfarande skall vara en. av polisens högstprioriterade arbetsuppgifter. Vidare har framhållits att det är avgrundläggande vikt att satsningen på att beivra gatulangningen fortsätter medoförminskad styrka. Den arbetsfördelning mellan regeringen och myndigheternasom gäller på polisområdet innebär att det i första hand är de lokalapolisstyrelserna som Prot.1986/87:129 , Om åtgärder mot narkotikahandeln i stadsdelen haransvaret för att förverkliga de prioriteringar som statsmakterna har lagt fast.Det är där man har den bästa kunskapen om de lokala problemen och hur dessabäst bör mötas. Problemen i är därför i första hand en fråga förStockholmspolisen och ger upphov till en av de många resursfördelningsfrågorsom polisstyrelsen och polisledningen har att ta ställning till. När det gäller den aktuella personalsituationen hosStockholmspolisen föreligger endast en marginell skillnad i förhållande tilltidigare år. Antalet polismän i har utgjortomkring 3 200 och var 3 110. Härtill kommer ca 100 extrapolismän som fullgör praktiktjänstgöring i distriktet. Jag kan ytterligare upplysa om att jag känner till attrikspolisstyrelsen har beslutat att tillfälligt kommendera polismän atttjänstgöra i och att även vaktdistriktet iVällingby - inom vars område är beläget - kommer att få del av dennaförstärkning. Min förhoppning är alltså att de problem som MargaretaPersson har pekat på skall kunrta få sin lösning, något som dock förutsätterinsatser över ett brett fält. Som själv har framhållit ärnämligen narkotikaproblemen inte bara en fråga för polisen utan för mångaandra samhällsorgan. 107MARGARETA (); Jag ber att få tacka för svaret på min fråga. Naturligtvis kan inte justitieministern besluta vilkapoliser som skall vara i och vilka som skall vara i Stockholmsinnerstad. Men däremot är justitieministern ansvarig för den totala polisiärasituationen i . Vi kan inte låta den situation som råder härfortsätta, och på detta är ett exempel. Det räcker inte med akutainsatser för sommaren. Det räcker inte ens med att utöka antalet polistjänster-om man nu valde den lösningen. I är 120 tjänster vakartta. Urtgefär såhar det varit . Det är farligt för den allmänrta moralert om t. ex. sådanasituationer som jag beskriver i mitt bostadsområde får fortsättaostört. Knarkhandeln pågår i barnens lekparker, och så har det varit i 20 år.Förtvivlade föräldrar gör vad de kan, men ingen förälder vågar låta sina barngå ensamma till vissa lekområden. Missbrukare måste självfallet få social hjälp. Men det ärockså en polisiär fråga. Det skall inte vara möjligt, det skall inte vara avsamhället passivt sanktionerat att försätta med narkotikaverksamhet införögonen på lekande barn. Att barn dessutom hittar använda sprutor då och då görinte saken bättre . Det måste bli fler Stockholmsungdomar på ,eftersom den kvot som tilldelats inte räcker. Deutbildade poliserna måste fås att stanna i . Och måste det varafråga om ungdomar som kommer härifråu. Mert inte ens en sådan åtgärd räcker. Trots att kvoten nuhöjts, så är det svårt för att hitta ungdomar som vill söka.Därför måste sådana informationsinsatser och rekryteringskampanjer som tidigaredragits Om reglerna om iim-gängesräu med barn in komma igång. Här menar jag att det måste åvila justitieministern ett Prot.1986/87:129 ansvar att åter göra polisyrket attraktivt i . -Om vi intefår fler Stockholmsungdomar att bli poliser, då kommerpolisbristen att ävert framöver vara akut här. Vad kommerjustitieministern att göra på den puukten? Av en tillfällighet har jag besökt en skola iområdet, med elever på låg-, mellan- och högstadierna, bl. a. frän Blackeberg.Man berättade då för mig om de bekymmer och problem som harredovisat. Jag tycker att det är bra att hon har tagit upp denna fråga ochbelyst problemen. Det är möjligt att bl. a. detta kommer att leda till att mangör de insatser som behövs inom just detta område. När det gäller det totala antalet poliser i Stockholmskall nog inte vara så bekymrad som hon verkade vara i sinreplik. Som jag sade i mitt svar har antalet visserligen gått ned, menmirtskrtingen är högst marginell. Man har i över 3 000 poliser och iStorstockholmsområdet över 4 000 poliser. Det bör vara väl möjligt att kommatill rätta med den typ av problem som man har bl. a. i . 109 (): Jag vill betona att jag har pekat på mittbostadsområde som ett exempel. Jag tror att situationen i ärallvarlig. Det bekymmersamma är att om inte Stockholmsungdomar kanförmås att söka till polisutbildningen och bli poliser, spelar det ingen rollvad vi här i eller justitieministerrt beslutar om. Vi måste fåStockholmsuugdomar att bli poliser, och då måste polisyrket bli attraktivt. Manmåste därför dra i gång informationskampanjer för att lösa denriafråga. Jag tror att den är mer allvarlig än vad justitieministern här säger.Man kan inte lösa frågan enbart genom insatser i form av inkommendering avungdomar från landsorten, även om detta är nödvändigt i akuta lägen. Man måstekomma fram till en lösning . Överläggnirtgen var.härmed avslutad. 27§ Svar på fråga 1986/87:595 om reglerna om umgängesrätt med barn har frågat mig om jag ärberedd att vidta åtgärder för att ändra gällande regel om umgängesrätt medbarn. Enligt får en förälder som är skild frånvårdnaden av sitt barn inte fråntas tillfälle till umgänge med barnet medmirtdre särskilda omständigheter föranleder det. En sådan bestämmelse fanrtsmycket riktigt i föräldrabalkcrt före . gäller emellertiden annan regel om umgänge. Enligt 6 kap. 15 § har ett barnsvärdnadshavare ett ansvar för att barnets behov av umgänge med ert förälder sominte är vårdnadshava- Om reglerna om um-gängesräu med barn re så långt möjligt tillgodoses. Motsätter sig barnetsvärdnadshavare det umgänge som begärs av en förälder som inte ärvärdnadshavare, är det allmän domstols sak att avgöra frågan om umgäuge.Domstolert skall då utgå från vad som är bäst för barnet. Det är således inte, som tycks hautgått ifrån, så att en förälders intresse av att ha umgänge med barnet är detavgörande. I stället är det vad som är bäst för barnet som skall avgöra fråganom umgänge. Jag tycker att det är en riktig utgåugspunkt och kan inte finna attdet finns anledning att ändra lagen på denna punkt. Jag vill påpeka att det i förarbetena till den nu gällanderegeln särskilt framhålls att umgänge inte bör komnia till stånd, om det kanbefaras att barnet kan ta fysisk eller psykisk skada vid umgänget. Jag kan dockinte här i ta upp och debattera utgångert i det enskilda fall somBengt refererar till. 111 (); Jag tackar justitieministern för svaret på min fråga. Frågan gäller den viktiga umgärtgesrätten med barn ochsärskilt de lagliga möjligheterna att utesluta sådan rätt i vissa fall. Framtill 1983 fanns en närmast ovillkorlig umgängesrätt, som följaktligen kundeuteslutas endast i särskilda undantagsfall. Även nuvarande lag ger fadern enmycket stark umgängesrätt genom att modern ålägges en synnerligen strängskyldighet att tillgodose faderns umgängesrätt "sä långt möjligt" enligtlagens ordalydelse. Först vid rättegång skall uttryckligert direkt hänsyrt tastill barnets bästa. Problemen med umgängesrätt är många men jag skall här pekapå två viktiga rättsliga problem. Huvudregeln grundlägger en alltför kategoriskumgängesrätt. Rättstillämpningen blir väl schematisk vid fastställandet avumgängesrätten och för mekanisk vid uteslutandet av sådan rätt. Med andra ord;hänsynen till barnets bästa borde lyftas fram ännu tydligare. Då skulleexempelvis en fader som dömts för brott mot sitt barn föriora sin rätt tillumgänge med barnen. finns exempel på fall då en fader dömts för sexuellaövergrepp mot sin fyraåriga dotter till färtgelse mert trots det tilldömtsumgängesrätt med dottern. Slutsatsen är självklar, nämligen att sådan lag och rättstillämpningmed rätta uppfattas som stötande för den allmänna rättskänslan. Mitt förslag äratt justitieministern beslutar om en bred genomgång av rättspraxis och vidtarlämpliga ändringar i lagtexten så att barnens rätt stärks iumgängesrätts-fallert. Jag vill till slut fråga: Skall mau tolkajustitieministerns svar på det sättet att justitieministern verkligen anser kan vara helt nöjd med det rättsläge som råder och inte tänker vidtanågon åtgärd för att stärka barnens rättsläge? har bara inte riktigtuppfattat den avgränsning som skedde 1983. Det finns inte lärtgre någonumgängesrätt för förälder i förhållande till sitt barn. Vad som gäller äratt vårdnadshavaren skall se till att den förälder som inte har vårdnaden fårumgås med barnet om Om de inte kommer överens är det tingsrätten som skall pröva fråganom umgänge, uteslutande med utgångspunkt i vad som är bra och lämpligt förbarnet. Om med sin fråga vill få mig att sägaatt lagstiftningen bör konstrueras om, så att olika situationer där umgängeskall eller inte skall få förekomma detaljregleras, är svaret på frågan nej.Jag är inte beredd att ändra lagstiftnirtgen. Jag menar att lagstiftarenomöjligt kan förutse alla de skiftande fall som kan uppkomma. Vad som gällerär bra, med en allmänt hållen regel som får tillämpas av tingsrätterna, där detsitter en utbildad och ofta erfaren juristdomare och lekmäu i form avnämndemän, och där finns ett underlag från socialnämnden och andra sakkunnigainstanser. Den ordningen bör gälla också i fortsättningen: Den ger utrymme föratt något olämpligt umgänge inte kommer till stånd. Om reglerna om um-gängesräu med barn 113 (): Jag har uppmärksammat ändringert ilagstiftningen, men jag undrar om justitieministern har uppmärksammat hur lagentillämpas.