prot · GA09104 · 1986-12-31 00:00:00 — Att arbeta i social hemtjänst är en uppgift som ärlika krävande som den är socialt nödvändig. Fungerar inte den, går det ut intebara över de äldre själva, utan det drabbar också indirekt anhöriga. Den vårdkedja som i sin ena ände har social hemtjänst,hemsjukvård och gruppboende och i sin andra ände sjukhemmen har tyvärr svagalänkar i många kommuner, inte minst i storstäderna. Det inger allvarligafarhågor beträffande hållfastheten i vårdkedjan. Brister en eller flera avlänkarna - det kan vara för många byten av personal eller för liten kapacitetnär det gäller utbyggnaden av gruppboendet - kan situationen bli mycket bekymmersam.Risken är stor att många gamla människor som behöver stora insatser avhemsjukvård trots allt inte klarar sig själva i hemmet i den utsträckning somförutsätts. Man lämnas ensam i en förtvivlad övergivenhet. Man tiger och lider,och risken är att många sådana tragiska fall kan få fortsätta utan att någonegentligen slår larm. Den kartläggning som vi föreslagit i centermotionen So216,som också nämnde, av hur äldreomsorgen fungerar i storstädernafinns det ett stort behov av. Vi har tillsammans med reserverat ossför detta motionsyrkande i reservation 11, I det här perspektivet inser man att tillgodoseende avbehovet av ålderdomshem skulle fylla ett stort tomrum, ett tomrum som intefyllts av något annat sedan ålderdomshemmen började avvecklas. Allt fler insernumer att ålderdomshemmen utgöi- en flexibel och behovsanpassad mellanformmellan hemsjukvården och annan sjukhemsverksamhet. Det är en felande länk somgör sig alltmer påmind och som är saknad och efterfrågad, I detta betänkande behandlas också motion So260 medGunhild som första namn. Det är med anledning av den motionen - enhandikappmotion - som vi i reservation 14 begär att formerna för enombudsmannaverk-samhet för handikappade skall prövas. Många handikappade möterdiskriminerande attityder i samhället. En sådan verksamhet som föreslås imotionen skulle kunna påverka de handikappades situation positivt. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 6,11, 14 och 18 och i övrigt till utskottets hemställan. 112MARGO (vpk): Omstruktureringen av äldreomsorgen till egetboende och avveckling i möjligaste mån av institufionerna gör tillden viktigaste frågan i den framtida äldreomsorgen. Om vi skall nå vårt goda mål, en förändrad och förbättradäldreomsorg, får vi inte sopa problemen med undermattan. Det överskuggande problemet är hur vi skall kunna få utbildad personali tillräcklig omfattning till . Knappt hälften av herntjänstens nuvarande personal har enadekvat utbildning för arbetet. av personalen uppnår åldern för pensionunder 90-talet. Därtill kommer att vi måste nyanställa uppåt 10 000 personervarje år för att kunna uppfylla målen om avvecklingav.institutions-boende. På många ställen är personalomsättningen i hemtjänstenkatastrofal. Det gäller främst på orter där det finns valmöjligheter förkvinnorna på arbetsmarknaden. Orsakerna till personalomsättningen är flera.Arbetet är fysiskt och psykiskt pressande, och lönen är låg. Man orkar intearbeta heltid, och på en deltid kan man inte försörja sig. På så sätt hänvisasden hemtjänstbehövande till oacceptabelt många olika människor för hjälp i sitthem. Hur skall vi klara att utbilda personal för hemtjänstensbehov? Gymnasieskolans kapacitet räcker inte, det vet vi. Dessutom vet vi attdet nu blir svårare och svårare att intressera ungdomar för vårdutbildningar.Såvitt jag vet finns det ännu inte några planer på hur denna utbildning skallgå till. Kommer kommunerna att kunna göra arbetet inom hemtjänstenattraktivare genom högre löner, bättre arbetsvillkor och bättre arbetsmiljö?Hur stora åtaganden inom äldreomsorgen klarar kommunerna av med en ekonomiskpolitik som berövat dem miljarder genom statliga indragningar? Sextimmars arbetsdag med bibehållen lön skulle säkerligenvara ett rekryteringsargument, och det skulle även minska personalomsättningen.En hög personalomsättning är dyr, och den försämrar dessutom kvaliteten påomsorgen. Tyvärr är det inte tillräckligt med enbart förnuftsargument. Ipolitiken krävs det ofta kalla siffror. Vi föreslår därför att regeringeninitierar en försöksverksamhet i någon eller några kommuner med sextimmarsarbetsdag inom , för att vi skall kunna mäta effekterna påpersonalomsättningen. Detta förslag återfinns i reservation nr 10. Samtliga partier i har uttalat attålderdomshemmen måste finnas kvar som ett alternativ. Trots detta finns det enuppenbar risk för att många kommuner av besparingsskäl kommer att lägga neräven väl fungerande ålderdomshem, då den boendeformen inte har varit berättigadtill statsbidrag . Drygt 49 000 personer bor i ålderdomshem.Många av dessa hem har en klart otillfredsställande standard. avrummen har egen dusch, har kokmöjlighet, och av rummen är mindre än15 kvadratmeter. Men å andra sidan kan det inte vara rimligt att ålderdomshemmenskall uppfylla samma standardkrav som för att få driftsbidrag. Omman som äldre kan använda ett eget kök och i övrigt mår så bra att man kanuppfylla den nya "vårdideologin" att man själv skall efterfråga denservice man behöver, då bor man inte på ett Omsorgen om äldre och handikappade Omsorgen om äldre och handikappade ålderdomshem,då har man givetvis valt ett annat boende. Kommunerna behöver ökade statsbidrag till äldreomsorgen,En omfördelning av nuvarande statsbidrag till , som de borgerligapartierna förespråkar i reservation 1, för att ge alla ålderdomshem även inuvarande skick driftsbidrag löser inte problemen. Däremot förvärrassituationen ytterligare inom . Det är förklaringen till att vi intekunde enas med de borgerliga partierna i utskottet om den skrivningen, I stället har vpk tillsammans med socialdemokraternabegärt en utvärdering av den hittillsvarande utvecklingen av de äldres boende. Den utvärderingen skall visa om det finns behov av enöversyn av statsbidragen till äldreomsorgen. Att en enig riksdag har uttalatatt den boendeform som ålderdomshemmen står för skall finnas kvar ärförpliktigan-de. Socialdemokraterna måste se till att den begärda utvärderingensker snabbt. Det är min övertygelse att utvärderingen kommer att visa attäldreomsorgen behöver ökade statsbidrag och att vi måste finna en form fördriftsbidrag även till ålderdomshem. Men jag tror inte att det är bra omstatsbidragen fill äldreomsorgen är neutrala. Statsbidragen är de endastyrmedel som staten har. Därför måste konstruktionen vara sådan att kommunernastimuleras att bygga ut och bygga om ålderdomshemmen. En utbyggdhemtjänst, alltså en övergång till eget boende från institutionsvård, är enriktig princip som måste vägleda oss i det fortsatta arbetet. Vi får inte låta principerna skymma den verklighet som vibefinner oss i . Ålderdomshemmen, inte ens de gamla, är inte alltid sådanaskräckställen som de ibland utmålas som. Det är inte alltid så attmänniskovärdigheten sitter i antalet kvadratmeter i lägenheten. Det är inteheller så att människovärdigheten sitter i ett fullständigt utbyggt kök om densom bor i lägenheten inte kan använda köket. Det är inte alltid så att ettinstitutionsbo-ende befrämjar passivitet. Det kan vara precis tvärtom. Jagvågar påstå detta efter att ha arbetat inom ålderdomshem och hemtjänst.Jag har sett gamla människor komma från ett eget hem till ett ålderdomshem,leva upp och bli aktiva. Det är inte heller så att den hemtjänst som vi har står för integritet och aktivitet. Det kan precis lika gärna vara tvärtom,att man sitter ensam i sin lägenhet och blir passiv. Vi har läst skräckarfiklar, som vialla har förfärats över, om att låser in gamla människor ilägenheten för att de inte skall gå ut och fara illa. Men om viskall se verkligheten sådan den är, är det faktiskt ibland nödvändigt att låsain gamla människor. Den nuvarande bygger ju till stor del på skall ha tillgång till en make eller maka som är litet friskare än mansjälv och som kan passa på en på natten och övriga tider av dygnet. Jag vet attmånga åldriga makar låser in den andra när den friskare går ut, av omsorg avden andra. Det här måste vi ha klart för oss. Vi skall inte förtiga denverklighet som finns. Alltså måste vi utgå från den verkligheten och göraförändringar. Statsbidragen till bör också styra dekommunala taxorna för servicen. är skillnaderna i avgifter mellankommunerna orimligt stora. Utskottet avvisar förslaget om enhetligahemhjälpstaxor över landet med hänvisning till den kommunala självstyrelsen.Utskottet har också i tidigare skrivningarpåpekat att Svenska kommunförbundets rekommendationer om hemhjälpstaxor istörre utsträckning borde följas av kommunerna. Vi kan konstatera att dessa uppmaningar inte haft någoneffekt. Hur länge skall orättvisorna fortgå? Det finns fler orättvisor änskillnaderna mellan kommunerna i hemtjänsttaxorna. Den som behöver hjälp föratt sköta sin hygien och få på sig kläderna får i vissa kommuner betala för denhjälpen inte bara efter egen inkomst utan också i förhållande till makensinkomst. Att inte i dessa fall bedömas som en ekonomiskt självständig personfår konsekvensen att den hjälpbehövande får känna att hon är en belastningockså på makens ekonomi. Om hemtjänsttaxan skall vara graderad, skall det skeen bedömning enbart utifrån den egna ekonomin. Färdtjänsten kännetecknas också av stora orättvisor mellankommunerna. Utskottet avvisar även här våra förslag med argument om denkommunala självbestämmanderätten på området. Man hänvisar också till enidéskrift från i ärendet. Vi delar inte utskottets optimism atten idéskrift, utan några ställningstaganden från sida, kanförmå kommunerna att ändra inställning i taxefrågorna. Det är möjligt att vitörs ställa större förhoppningar på kommande granskning avstatsbidragssystemet, men vi vidhåller vår uppfattning att något måste göras nuför att påverka kommunerna. Vår sista reservation i detta betänkande gäller ansvaretför svårt rörelsehindrade elevers gymnasieutbildning. Från i årskall berörda landsting och kommuner betala omvårdnaden för eleverna iSkärholmens gymnasium. Kostnaden skall fördelas så att hemlandsfinget betalar40 % och kommunen . Det rör sig här om en mycket liten grupp ungdomar, ochom kommunerna skall ha betalningsansvaret för omvårdnaden undergymnasiestudierna är risken stor att små kommuner - när de får klart för sigatt tre gymnasiestudier för en elev kommer att kosta kommunen drygt 1milj, kr, - ifrågasätter nödvändigheten av gymnasieutbildningen. Utskottet skriver att det ekonomiska ansvaret föromvårdnaden av dessa elever vilar på primär- och landstingskommunerna. Men manskriver också att staten måste vara beredd att svara för att den begränsadegrupp det gäller här verkligen kan erbjudas en fungerande gymnasieskolgång. Deskall vara garanterade en omvårdnad som är en förutsättning för studierna, ochderas möjligheter får inte vara beroende av hemortskommunen. Statens ansvarfastslås i betänkandet. Efter den skrivningen vore det logiskt att utskottetförordade att staten skulle betala för omvårdnaden - kostnaden är drygt 10milj, kr, . Men det gör inte utskottet utan ansluter sig tillbudgetpropositionens linje och har ingen erinran mot att kommunerna ochlandstingen debiteras kostnaden. Vpk anser att staten måste betala, för att verkligen ge degarantier som utskottet menar skall gälla. Åtminstone bör staten betala intilldess att den arbetsgrupp som ser över bl. a. behovet av kompletterande omsorgerför vissa handikappgrupper, för ett eventuellt utvidgande av omsorgslagenspersonkrets, har avlämnat sitt betänkande. Jag yrkar bifall till reservationerna 2, 10, 12, 16 och 17. Omsorgen om äldre och handikappade prot.1986/87:104 upptäckte att det i det här fallet var ganska effektivt attpressa socialdemo- Omsorgen om äldre och handikappade kraternagenom att hota med att gå ihop med de borgerliga partierna. Detta ledde tillframgångar. Vi är mycket nöjda med den framgång som vi har fått i form aven skrivning om en utvärdering av de äldres boende. Jag är personligenövertygad om att detta kommer att leda fram till att ålderdomshemmen får någonform av driftsbidrag. Men jag är inte klar över hur dessa driftsbidragskall se ut. Det måste vi titta närmare på. Tredje vice talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. 119GÖTE (): Efter den här intressanta deklarationen omatt styrs utifrån hotets strategi skall jag återföra diskussionen tillfrågan om äldreomsorgen. Debatten och den debatt som vi har fört om äldreomsorgen visar en sak, nämligen att vi behöver stärka denenskildes ställning totalt sett inom det sociala trygghetssystemet, lever under något av en pendelpolitik. Somalla vet är pendelns uppbyggnad sådan att den är förankrad i toppen, medantyngden finns längst ned på pendeln. Men där pendeln väger tyngst saknar man istället förankringen. Det innebär att de som finns längst ned på pendelnvackert får följa med i svängarna, oavsett om de vill det eller inte. Så är det faktiskt även i dagens debatt om äldreomsorgen liksomockså i andra viktiga sociala trygghetsfrågor i dagens samhälle. De som ärlängst ner har tappat fotfästet. De har egentligen inte haft något fotfäste.Pendelpolitiken tar inte hänsyn till de enskilda. Just därför att den inte tarhänsyn till de enskildas önskemål skapar pendelpolitiken problem. Försvararnaav denna politik säger ofta att det är samhället som vet bäst. Samhället är jude som finns där uppe vid "nitan" och som i bästa fall skall se tillatt pendeln svänger utan gnissel. Man säger att kollektivet är viktigt. Kollektivet är ju desom finns längst ner på pendeln, den tunga delen på pendeln. Man talar ofta iuttryck som t, ex, detärmwi uppfattning eller det är vÅr uppfattning som styr.Sedan säger man att de skall ha det si eller så, eller att de inte skall ha detsi eller så. Det är en utpräglad politik som ligger fast i en kollektivistisksyn. Det är i och för sig inte så märkligt att vårt samhälle präglas avden politiken, när vi har en socialistisk majoritet i kammaren, även om denmajoriteten - som Margö sade - drivs inom ramen för en vissterrorbalans. Många gamla människor lider . De saknar en jordnäraförankring utifrån vad de själva vill. De vet vad de vill, men de vet inte vadbeslutsfattarna uppe vid "nitan" på pendeln vill. Där har vikommunikationsproblemen och otryggheten i det svenska välfärdssamhället. Från moderat sida säger vi nu att vi måste stärka denenskildes ställning. Vi har faktiskt instrument för att göra det. Vi sitter ien lagstiftande församling, där vi har långtgående befogenheter att inom ramenför vad vi anser vara förnuftigt fatta beslut. Vi kan fatta beslut som antingenbygger på pendelpoli- tikenscentralstyrning eller utgår från de enskilda människornas möjlighet att välja. Vi har från moderat sida i socialutskottet liksomförra året lagt fram ett förslag i en partimotion, där vi begär att valfrihetenför de gamla och handikappade skall skrivas in i socialtjänstlagen och betonas starkareän . Vi har gjort det därför att den socialtjänstlag vi har harskapat dessa problem. Således är inte lagen tillräcklig, sett ur de enskildamänniskornas synpunkt. Vi vill nu skapa något av en trygghetsgaranti för denenskildes självbestämmande genom att komplettera socialtjänstlagen. Vad har då utskottsmajoriteten sagt om detta ochförra året? sade man så här: "Enligt socialtjänstlagen skallsocialnämnden verka för att äldre människor får möjlighet att leva och bosjälvständigt och att ha en aktiv ochmeningsfull tillvaro med andra. I vilka former och genom vilken vårdhuvudmanvård skall erbjudas måste emellertid avgöras av de för vården ytterst ansvarigakommunala huvudmännen." - Det är de som sitter uppe vid "nitan","Därtill kommer att uppfattningarna ofta kan gå starkt isär när det gällervad som skall anses vara en god vård och därmed även när det gäller bedömningenav vad som är skälig kostnad," Bedömningarna går isär, och de som hänger längst ner påpendeln tappar fotfästet. Man säger klart ifrån att det är kommunen,huvudmannen, som skall avgöra i de fall meningarna går isär, I dagens betänkande skriver majoriteten ungefär likadant,även om man inte återger vad som stod i det förra betänkandet. Man säger attutskottet inte anser att det finns något skäl att göra ett annatställningstagande i frågan om ändringar av socialtjänstlagen och avstyrkerdärför förslaget. Vi moderater återkommer när det gäller kravetatt stärka de gamlas ställning, så att de får ett ökat självbestämmande. Inomramen för ett ökat självbestämmande finns valmöjligheten. Alldeles självklartskall man kunna bo hemma. Alldeles självklart skall samhället ställa upp medhemtjänst, om man så önskar. Visst skall det finnas , där man harnära fill service om man blir sjuk eller behöver hjälp. Och visst skallålderdomshemmen finnas. Vi vet ju att det är många som vill ha kvar dem.Sjukhemmen - det gäller de små och privat drivna sjukhemmen -, som nuförsvinner som en följd av beslut som fattas ute i kommuner och län, kundeockså vara en utomordentligt stor tillgång. Med vår politik, somsyftar till att stärka den enskildes ställning, skulle ålderdomshemmen infeförsvinna. Det finns ju gamla människor som vill ha den formen av omvårdnad. Utvecklingen går åt galet håll och den skaparosäkerhet. Låt mig återigen anknyta till resonemanget om ålderdomshemmen. Desom bestämmer inom regeringspartiet, inom socialdemokratin - alltså de somfinns så att säga uppe vid "nitan" - har under ganska lång tidförsökt att belysa ålderdomshemmen ur en negafiv synvinkel. Man har försökt attskapa en negativ bild av ålderdomshemmen som boende- och vårdform. Vad manegentligen påpekar i propositionen är att de skall försvinna. Man säger inteatt vissa av dem måste vara kvar, utan man pekar på att si och så mångasuccessivt försvinner, I etttidigare betänkande från socialutskottet står det: Så länge de är kvar 1986/87:104 , Omsorgen om äldre och handikappade Omsorgen om äldre och handikappade Vidare säger socialdemokraterna - det framgår av etf rådslag som manhaft: Vi behöver bara en institutionsform, de små sjukhemmen. Socialstyrelsensgeneraldirektör har sagt att ålderdomshem är någonting dåligt. I våra fack här i - jag tror att det var i går -utdelades ett faktablad från , som är mycket väl anpassattill denna debatt. Där står det bl. a. att genomsnittsyforna för rum påålderdomshem är 14 m. av rummen har en yta som översfiger 12 m.Socialstyrelsens generaldirektör har enligt sagt attålderdomshemmen egentligen skall bort, därför att rummen där är för små. De ärpå 12 m. Men säger att de i genomsnitt har en yta av 14 m. Jag har roat mig med att studera dessa saker. Jag har bettutredningstjänsten att ta fram uppgifter om rekommendationernär det gäller rumsytan på ålderdomshem. var det som visstemest om storleken på rummen. Då var rummen . komsocialstyrelsen att bli "överhögheten" i detta sammanhang. Då varrumsstorleken maximerad till 10,5 m. var rumsstorlekenmaximerad till 12 m och var motsvarande siffra 14 m. Detvar då enligt rekommendationer. - efter det att vi hade fått en borgerligregering - kom direkfiv med rekommendationer om att rummen skulle vara 14 meller större. var det alltså högsta visdom isocialstyrelsen att man skulle bygga ålderdomshem med rum '. Tio årsenare är det högsta visdom att säga att 14 m är för litet och attålderdomshemmen därför skall väck. Tala om pendelpolitik! Hur skall de stackarsmänniskorna hänga med i svängarna utan att tappa fotfästet i det svenskatrygghetssystemet? Jag vill varna för att i denna kammare lägga fast någranya kvadratmeterkvoter på 25, 30 eller 35 m om det skall finnas ålderdomshem ifortsättningen. Det handlar inte, som Margö sade, om kvadratmeterutan om vad människor vill och om innehållet i omsorgen. Det får inte vara såatt bostadsbyggarna i landet säger att en bostad måste vara på minst 30 eller35 m' för att vara fullvärdig, som de som driver socialpolitik sägeratt det måste finnas möjligheter att öppna dörren så att människor inte blirisolerade i ålderdomshemmen. Det är innehållet i vården som är det viktiga,inte storleken på rummen eller att det finns en farstu så att man har dubbladörrar att stänga. Vi måste sluta upp med de här dumheterna och i stället litapå vad folk vill ha och ge dem en trygghetsgaranti i socialtjänstlagen. Jag vet inte vad jag skall tro omregeringspartiet och socialutskottets majoritet när det gäller synen på deäldres boende. De skriver och talar väl, som sade, omålderdomshem och valfrihet, men ger de inte resurserna på ett sådantsätt att detta kan genomföras. Låt mig fa ett annat exempel. Det är i vårt land tillåtetatt driva enskilda skolor, men det är mycket få enskilda skolor som fårstatsbidrag. Därför finns det inga andra enskilda skolor än de få som fårstatsbidrag. Riksdagsmajoriteten kan skriva och säga att det är tillåtet medålderdomshem men sedandiskriminera dem när det gäller statsbidrag för ombyggnad och för drift, och dåkommer det inte att finnas några ålderdomshem i framfiden. Jag kritiserar inte kommunalmännen för detta. Jag harsjälv varit kommunalman, och jag vet hur specialdestinerade statsbidrag styrkommunernas handlande - i vissa fall är det också meningen att de skall styra.Vi vill att statsbidragen skall vara neutrala, så att de inte styr. , , tvingades fråndet sjukhem hon hade bott på . Hon skulle flytta hem i eget boende- det sade de som satt uppe vid "nitan" på pendeln. Efter mycket stökande, skriverier i tidningarna och bråk ilandstinget fick hon stanna kvar på nåder - man hade helt plötsligt blivitsnäll i . 1 träffade jag två gamla gummor på ettålderdomshem i . Den ena var rullstolsbunden och hade ett litet rum påålderdomshemmet. Den andra var och bodde i eget boende. Det varaktuellt att bygga om ålderdomshemmet, därför att enligt vardet inte fullvärdig bostad. En av de gamla tanterna sade; Jag vill ha mitt lillarum. Jag kan inte gå. Jag orkar infe röra mig i ett stort rum. Varför skall niändra på det? Den andra, som var och bodde hemma, sade: När jag inteorkar bo hemma längre vill jag in på hemmet. För då behöver jag mera vård. Jag menar att man skall bygga om deålderdomshem som är dåliga så att de blir bättre. Det har vi moderater kämpatför . Men gör inte kvadratmeter till självändamål. Det är människornasom måste vara målet för tryggheten i vårt sociala Välfärdssverige, Har vi intemänniskorna som mål, då blir det åldrigt ett tryggt samhälle. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill de reservationer där vi moderater finns med. Omsorgen om äldre och handikappade 120AINA (): Jag kommer i mitt anförande att fa uppomsorgen om de äldre och de reservationer som är fogade till socialutskottetsbetänkande nr 18 i dessa delar. När det gäller inriktningen av äldreomsorgen tycker jagatt det finns anledning att framhålla att det , liksom vid tidigarebehandlingar, råder enighet i utskottet. Detta innebär att utskottet hållerfast vid sin uppfattning att de äldre söm så önskar skall ges möjlighet att bokvar i det egna hemmet med det stöd av social hemhjälp och hemsjukvård som debehöver. När det sedan, på grund av ett större omsorgsbehov, anses nödvändigtatt lämna den egna bostaden måste det naturligtvis finnas en boendeform där meromfattande tillsyn och omvårdnad kan ges, ungefär på samma sätt som på detraditionella ålderdomshemmen. Servicehusen är i en sådan situation inte ettrealistiskt boendealternativ, eftersom de erbjuder i stort sett sammaomvårdnadsnivå som den utbyggda hemvården. Här vill jag citera vad utskottethar sagt: "Den nuvarande utvecklingen med en ensidig nedläggning avålderdomshemmen gör då att vistelse på långvårdsklinik för många gamla blir detenda boendealternativet. Detta vill utskottet med kraft motverka,"Utskottets uppfattning är således att det behövs en mellanform inomäldreomsorgen som ligger mellan å ena sidan eget boende eller servicehusboendeoch å andra sidan vård inom långtidssjukvården. Omsorgen orn äldre och handikappade 113ULLA TILLÄNDER (c) replik: Det är faktiskt inte första gången som vi harföreslagit ett neutralt statsbidragssystem.