prot · GA0941 · 1986-12-31 00:00:00 — Däremotkan man naturligtvis inte hota en person med att om vederbörande inte betalarså och så mycket kommer han eller hon att "sättas in" eller anmälasför polisen. Då är det fråga om ett hot. Men det hotet måste vara sammankopplatmed motiveringen att det skall vara till för butiksägaren. Vi har häri dag hört hur mycket snatterierna kostar, och något slags är detfaktiskt inte fråga om. Jag hade tillfälle att praktisera påNordiska Kompaniet. Just de här frågorna intresserar mig naturligtvis. Detberättades att det stjäls för . Det är ett mycketallvarligt problem. Jag hälsar med tillfredsställelse det härsade, att man nu arbetar intensivt med frågan. Men, som sagt, något som helstförslag har inte kommit. Jag läser också tidningen och har läst denledare som hänvisade till. I samma nummer av tidningen var enintervju med riksåklagaren. Han avvisade sanktionen ordningsbot. Vidare ställdehan sig tveksam till om snatteriavgiften var ett medel att komma till rätta medproblemet. I intervjun ställdes en rad frågor till honom i anslutning till detfaktum att många affärsmän är uppgivna , därför att snatterierna sätterderas existens i gungning. Det rör sig om så stora belopp att det som snattatsibland överträffar vad butiksägaren kan ta ut för sitt arbete. Stjäls en säenkel sak som en chokladkaka i ett varuhus, måste varuhuset sälja 40 kakor föratt täcka förlusten. Som här har belyst finns vissaverksamhetsområden där man kan tillåta att det tas ut en avgift, t. ex.kommunikationsföretag. Om man reser utan giltig biljett på tåg, som förtiden saknar konduktör och där endast kontroller görs, och ertappas fär manbetala . utöver vad biljetten kostar. Det finns skyltar om detta. Det ärett rätt vanligt belopp. Men också parkeringsföretag har genom lagstiftningfått det sanktionerat att ta ut en avgift på olika belopp för den som inteerlagt avgiften eller vars bil står än man erlagt avgift för. Menhär måste vi få en jämlikhet. Vi kan inte låta vissa grupper fä ta ut en avgiftoch förbjuda andra. är det, som jag sade inledningsvis, inte förbjudet attta ut en avgift, men i praktiken är det omöjligt, eftersom det inte är i lagsanktionerat att man kan gå till domstol och få ut beloppet. Det kan ställa siglitet svårt. I vårt samhälle finns en affärsform där man inte har någrabekymmer med butikssnatterier, nämligen systembutiker. Där snattas ingenting.Det beror naturligtvis på betjäning; expediten överlämnar varorna tillkunderna. På samma sätt är det med handelsmannen med en skärmmössa ochpenna bakom örat. Det förekommer inga snatterier i någon större omfattning iden typen av affärer. Skulle vi förändra affärssituationen så att allt skullebli manuellt skulle priserna stiga med uppskattningsvis , dvs. dubbelt såmycket som målet för inflationen. Det skulle yara ogörligt för dagens människoratt offra så mycket tid som skulle gå åt för att gå och handla om man skulleinföra ett sådant system. Så det kan vi glömma helt och hållet. Mitt förslag äratt man ånyo utreder förslaget om snatteriavgifter. Det finns faktiskt företagsom har infört det, och där har snatterierna minskat. Det är inte fråga om attfå pengar, utan ändamålet är att få ner antalet snatterier. var det s. k. närkampsriksdag utanförStockholm. Justitieministern var närvarande, dock utan att kunna lämna klara beskedom allt det intensiva arbete som pågår och utan att komma med några nya greppför hur man skulle kunna komma till rätta med problemet. Redan dä hade det snattats i butiker för över 1 760 000 kr.i . När man slutade hade det snattats för32 . Så mycket hade alltså tjuvarna stoppat på sig. När man tar del av dessa siffror kan man förstå vad detbetyder för den enskilde affärsinnehavaren och för konsumenten. Varorna blir dyrarepå grund av att vissa grupper i samhället kan sko sig genom att stjäla ivaruhus. Ungdomar kan faktiskt stjäla gång på gång, för om de är under 15 årblir dé inte ens antecknade för snatteriet. Det innebär att de faktiskt kanstjäla i olika varuhus, eftersom det inte finns några uppgifter omatt de sysslar med sådant. Justitieministern förklarade vid närkampsriksdagen att hantvivlar på aft ordningsbot för snatteri skulle leda till en snabbare hanteringav ärendena, eftersom polisen inte alltid kan komma till butiken på nolltidutan det dröjer litet. Då är snatteriavgiften betydligt enklare. Polisenbehöver inte besväras i onödan. Affärsinnehavaren kan få ut avgift. Kunden ärmedveten om det. Det kan stå ett plakat i affären där det förklaras att ibutiken tillämpas ett system som innebor att den som stjäl får betala t. ex.150 kr. Varken utskottsmajoriteten, utskottet i sin helhet eller ens delar avutskottet är tydligen intresserade av detta. Men ingen har något annat att kommamed. Jag yrkar, herr talman, i alla fall bifall tillreservation 2. Jag hänvisar till , som varit litetkritiskt mot avgiftssystemet men numera enligt det yttrande som fogats tillbetänkandet tycker att det är bra. Inom BRÄ arbetar fortfarande en arbetsgruppmed dessa frågor. Varför inte ge arbetsgruppen i uppgift att utreda förslagetlitet bättre? AnL 69HELGE KLÖVER (s) replik: Skälen mot reservation framfördejag redan i mitt huvudanförande - på grund av talarordningen blev det så. Jagbehöver inte upprepa dem. pekar i sitt betänkande påytterligare ett skäl. Kontrollsystemet är ett verkligt allvarligt problem på deolika försäljningsställena. Det påpekade jag också tidigare. Det kan även bliså att oskyldigamänniskor väljer att betala en avgift, utan att egentligen behöva det, bara föratt slippa ifrån en otrevlig situation på ett enkelt sätt. Så urrättssäkerhetssynpunkt finns det mycket att erinra mot förslaget. Jag vill starkt markera att snatteri är någontingkriminellt, ett brott. Sanktioner på snatteri skall bestämmas av.samhället ochinte av enskilda personer. Det är allvarligt om ungdomar får den uppfattningenatt snatteri inte skulle vara något större brott än en enkel ordningsförseelse.Jag vill än en gång yrka avslag på reservationerna 1 och 2. AnL 70 () replik: Det går alltid att resa reservationer motolika förslag och påpeka att så och så förhåller det sig, att man måste tänkapå de stackars människorna för det kan hända att helt oskyldiga blir ålagda attbetala en avgift. Men det är ju inte på det sättet. Om någon är oskyldig, kanhans sak prövas inför domstol. Hur är det t. ex. med tågresenärer som inte kan visa uppbiljett? De kan ha tappat biljetten eller på annat sätt ha förlorat den. Ärdetinte risk för att man i det sammanhanget kan tvinga oskyldiga att betala?Gällande ordning på detta område är dessutom sanktionerad i lag. Den argumentering som anförs är mycket egendomlig. Gångeni riksdagsarbetet är dock sådan att allt är avgjort redan före debatten. Jaghar inte lyckats övertyga mina kamrater i utskottet under beredningen avärendet, även om jag har stöd från bl. a. , som tycker attfrågan bör utredas. Det har stiftats många lagar - inte minst sådana somberetts inom vårt utskott - vilka sedan har visat sig vara helt inadekvata. Låtmig bara peka på beslutet beträffande villkorlig frigivning: nu bara ett par årefteråt säger man att det nog i alla fall var fel-vi får försöka se över det.Hänvisningar till äldre utredningar tycker jag inte heller är några braargument. Jag har, som sagt, ingen förhoppning om att vinna bifall ikammaren, men jag vill ändå framhålla att jag har stöd från dem som är närmastberörda, nämligen köpmännen själva. AnL 71 () replik: tog upp enrad frågor som egentligen inte har att göra med denna debatt. Låt mig ändå medanledning av jämförelsen mellan ett trafikföretags uttag av tilläggsavgifteroch uttag av snatteriavgifter i en affär säga att skillnaderna iförutsättningar för avgiftsuttag på dessa områden är mycket stora.Trafikföretagen har för dessa frågor särskilt utbildad personal med långerfarenhet. Om det skulle stiftas en lag för handelns område, skulle däremot enlång rad enskilda personer med varierande kvalifikationer få möjlighet att taut avgifter. AnL 72SVEN MUNKE (m) replik: Jag vill upplysa om att detfinns mycket välutbildad kontrollpersonal pä de stora varuhusen - och det ärfaktiskt där som snatterierna är mest betungande. De som stjäl kan där lättförsvinna i mängden. Där finns dock ofta säkerhetschefer med kanske etttiotal kontrollantertill sitt förfogande, som har särskild utbildning och som har vaktmansbefogenhet att ingripa vid snatterier. Svårigheterna är alltså inte så stora,och argumentet att det är så många olika personer som sysslar med affärerhåller inte. Jag nämnde visserligen handelsman , men i hans butikstjäls det i allmänhet inte. Dét är inte i småbutikerna som det stjäls utanframför allt i varuhusen. Det är där som det stora svinnet finns och somsnatterierna är omfattande. Men där finns också personal för att ta hand omdessa frågor. Den utredning som jag har föreslagit skulle kunna undersöka omdet kan sanktioneras att åtminstone de företag som har legitimeradkontrollpersonal får tillstånd att ta ut en snatteriavgift. Det är viktigt atten sådan utredning kommer till stånd. Man låter nu vissa företag ta ut avgifter, t. ex.parkeringsavgifter, och jag har också nämnt vad som gäller i tågtrafiken. Jagtycker inte att förhållandena på det nu aktuella området är rättvisa. AnL 73INGBRITT IRHAMMAR (c): betänkande 6 gäller, somtidigare nämnts, åtgärder mot butikssnatterier. I motion hemställsatt en utredning bör komma till stånd i syfte att göra det möjligt att införaen avgift vid snatteribrott. Detta krav ställer vi i oss tveksammatill. Däremot anser vi att butikstillgreppen nu fått en sådan omfattning attnya vägar måste prövas för att man skall kunna komma till rätta med det ökadeantalet snatterier. Av reservation 1 framgår att tillsammans medmoderater och folkpartister anser att ett system med ordningsbot vidsnatteribrott och förutsättningarna för införandet av ett sådant bör bliföremål för närmare övervägande. Formerna för en sådan utredning bör detankomma på regeringen att bestämma, sägs det vidare i reservationen. Antalet snatterier och stölder i detaljhandeln har underden senaste tioårsperioden ökat mycket markant. Enligt beräkningar gjorda avhandeln -baserade på fall där kunder ertappats med snatterier och stölder ibutiker och varuhus-harstöldsvinnet ökat från ca 500 milj. kr. 1976 till ca 1300 milj. kr. 1985, dvs. med ca 800 milj. kr. Det har ökat ytterligare under1986. Det totala svinnet inom detaljhandeln uppskattas enligtuppgifter som jag har fått till ca . Av dessasiffror framgår att en stor del av svinnet finns inom handeln själv, t. ex. iform av kassasvinn, färskvarusvinn och administrativt svinn. Statistiken visaratt också personalstölder ökar i en oroaride takt. Denna del av svinnet harberörts mycket litet här , men också det måste enligt min mening behandlasmed stort allvar. För att man skall kunna minska svinnet behövs åtgärder påbred front, eftersom butikstillgreppen utgör ett allvarligt problem. Det gällerför det första, som nämnts här tidigare, stora ekonomiska skador för handelnmen också för varje enskild konsument, som ju får vara med om att betalasvinnet. Det gäller här också ett allvarligt kriminalpolitisktproblem. Om vi inte kan komma till rätta med snatteribrottsligheten, kan detsprida sig en uppfattning att samhället inte ser så allvarligt på justsnatterier. Speciellt ungdomar kan få föreställningen att dessa närmast kan sessom en av samhället accepterad 4 protokoll 1986/87:41 företeelse,och det skulle vara mycket olyckligt. Visserligen förekommer snatteri och stöldbland alla människor oberoende av socialgrupp, yrke, ålder osv., men alltförmånga tillgrepp utförs dock av barn och ungdom. Av de snattare som upptäcks är26 % under . Var fjärde snattare är alltså under . För bl.a. dessa ungdomar kan butikstillgrepp utgörainkörsporten till brottslighet av allvarligare slag. Detta gör det - enligt minmening - speciellt angeläget att komma till.rätta med butikstillgreppen. Det måste från samhällets sida alltid framhållas attsnatteri är detsamma som stöld, dvs. ett brott som aldrig är tillåtet. Därförbehövs en snabb och konsekvent reaktion från samhällets sida för att man skallkonima till rätta med snatterierna. Det bör nämnas att man från handelns sida har vidtagitolika brottsförebyggande åtgärder, som gett viss effekt. Det har gällt olikastöldskyddssystem, bättre övervakning i butiker och varuhus, förbättraderedovisningssystem, överskådligare varuexponering av stöldattraktiva varor m.m. Man har också bedrivit informationsverksamhet med olika kampanjer - nusenast Närkampsriksdagen - för att belysa problematiken. Sådana åtgärder måste fortsätta och även förbättras ochmåste utgöra tyngdpunkten i de samlade insatserna för att begränsa antaletsnatteribrott. Men även från det allmännas sida behövs åtgärder. Nyligenhar reglerna om åtalsunderlåtelse och rapporteftergift setts över. 1 sambandmed översynen har och riksåklagaren lämnat utförligaanvisningar för hur reglerna bör tillämpas. Genom detta har skapats förutsättningarför en mera strikt och ändamålsenlig användning av möjligheterna att ge åtalsunderlåtelseoch rapporteftergift i de fall det kan gälla.. Detta räcker enligt mening däremot inte för attkomma till rätta med det ökade antalet snatteribrott. Möjligheterna att användaordningsbot vid snatteribrott bör därför utredas. Förslag om ordningsbot haräven lagts fram i stöldutredningens betänkande 1982, vilket också har nämntshär tidigare. Det borde göras möjligt att ta ut dagsböter genom ett ordningsföreläggande,ansåg utredningen. För att ytterligare förenkla handläggningen föreslogutredningen att förundersökning inte skulle behövas vid enkla fall av snatteri. I reservation nr 1 framhålls att ordningsföreläggande vidmindre snatteribrott skulle kunna utgöra en både snabb och för den enskildeförhållandevis skonsam form av lagföring. Ordningsbot skulle dessutom innebäraett bättre resursutnyttjande genom att man härigenom minskar åklagarnas ochförenklar polisens arbete vad gäller dessa mindre tillgreppsbrott. syn på denna fråga har nämnts tidigare.KöjDmanna-förbundet har i yttrande över motionen framhållit vikten avinförandet av ordningsbot för mindre förseelser, vilket också framgår avbetänkandet. Jag yrkarbifall till reservation nr 1 vid justitieutskottets betänkande. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet fattades efter debatten omkulturutskottets betänkande AnL 74ANDRE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debatterasocialför.säkringsutskottets betänkande 5 om.socialförsäkringstillägg m.m. AnL 75INGA (vpk): Antalet människor som tvingas sökasocialbidrag för att klara sitt uppehälle ökar. Över 550 000 människor eller av befolkningen har socialbidrag. Det finns i huvudsak tre orsaker till att människor sökerhjälp. Det är först och främst arbetslöshet, det är vidare dyrtid, och det ärförsämrade reallöner. Man räknar med att en tredjedel av socialbidragen hänförsig till arbetslöshet, en tredjedel till att maten och hyran är för dyr ochden sista tredjedelen till allmänt utslagna människor på grund av bl. a.missbruk av olika slag. Man har börjat tala om en nyfattigdom och om att dennahåller på att permanentas i vårt land. Allt fler människor tvingassökasocialhjälp, inte alltid därför att de saknar arbete, utan därför att deras löninte räcker till för försörjningen. I en vanlig Stockholmsförort som heterSnösätra har t. ex. av människorna socialbidrag beroende på att hyran ärför hög. I detta område kostar lägenheterna . Socialbidragstagarna är ojämnt fördelade över landet. är av befolkningen beroende av socialbidrag. I vissaområden i och ligger siffran på . Men iPajala, som har största arbetslöshet, ligger andelen på bara 3 %.Enligt statistiken är den största gruppen socialhjälpstagare ensamstående mänutan barn. Den gruppen utgör . Därefter kommer ensamstående kvinnor utanbarn och som tredje grupp de ensamstående kvinnorna med barn. IStockholm hade av alla ensamstående kvinnor med barn socialbidrag 1984,och bland de ensamstående kvinnorna med tre eller fler barn var andelensocialbidragstagare . Det är kommunerna som har ansvaret för socialbidragen.Därför skiftar både bidragens utformning och ersättningsnivåerna. Det är säkertsjälvklart för de flesta av oss att socialförsäkringar och pensioner skall varalika över hela landet. Det borde också vara självklart att socialbidragen skallvara det. 1985 låg 55 kommuner, dvs. en fjärdedel av landets kommuner, underden norm som kallas existensminimum. I 8 kommuner låg bidragsnivån på sammanivå som folkpensionen, dvs. 1 6 kommuner låg nivån på . Kommunernas normer för socialbidragen varierar alltså från dll avbasbeloppet. En familj som råkar bo i en kommun som tillämpar en lågprocentsats förlorar faktiskt i förhållande till en familj sområkar bo i en kommun som har en annan syn på hur stort socialbidraget skallvara. Det är fråga om skillnader på . för en ensamståendevuxen och . för en trebarnsfamilj. Detta är djupt orättvisaförhållanden, och det krävs en ändring. Jag har talat om socialbidragsutvecklingen i vårt land. mensocialbidragen hänger nära samman med frågan om ett framtidasocialförsäkringssystem och frägan om införande av ett s. k. SOFT, socialförsäkringstillägg. Det finns många skäl att införa ettsocialförsäkringstillägg, bl. a. behovet av att minska de uppenbara orättvisorsom är förenade med det nuvarande systemet, som bygger på kommunernassuveränitet och deras snålhet eller välvilja. Med ett SOFT skulle man kunnaeliminera åtminstone vissa av dessa orättvisor. Med ett SOFT skulle också i störreutsträckning kunna fungera som det var tänkt från början. Den skulle kunna fåresurser över till det viktiga rehabiliterings- och behandlingsarbetet och tilldet uppsökande och uppspårande arbetet, som är en av grundstenarna i helasocialtjänstlagen. Som det nu är får socialarbetarna ägna alltför mycket tidåt det rent administrativa arbetet, tid som i stället skulle kunna användas idet förebyggande arbetet, ifall man fick andra rutiner för utbetalandet avsocialbidrag. I socialutredningens slutbetänkande föreslogsjust detta socialförsäkringstillägg. SOFT var tänkt att komplettera olikasocialpolitiska ersättningar och skulle betalas ut genom försäkringskassornaoch finansieras av staten. Vid remissbehandlingen fick SOFT ett positivtmottagande, men ännu är vi tydligen långt från ett genomförande, trots attnästan alla tyckeratt SOFT borde införas. Det är för mig obegripligt att man inte har infört SOFT.Efter vad jag kan se har detta bara fördelar, både fördelningsmässigt, urrättvisesynpunkt, ur administrativ synpunkt och ur socialpolitisk synpunkt,eftersom socialarbetarna därigenom verkligen skulle få tid för det arbete somde egentligen skall utföra. Man har sagt mig att ungefär en tredjedel avsocialarbetarnas tid går åt till administration av socialbidragen. Det finns också ett annat skäl till attinföra SOFT eller kanske ännu hellre ett helt nytt socialförsäkringssystem. Jagkommer härin på frågor som rör den framtida utvecklingen på arbetsmarknaden ochkonsekvenserna av en stor arbetslöshet; sett utifrån socialförsäkringssynpunkt. Den tekniska revolution som just tagit sin början kommeratt föra med sig en total förändring, som kullkastar den nuvarande basen förvårt ekonomiska system. I och med detta kommer också vår vardag och vårtlevnadssätt att påverkas och förändras. Ingen tidigare teknologi har varittillämpbar på så breda samhällsområden, ingen har haft så direkta ochomfattande sociala verkningar, ingen bär på så stora motsägelser mellan detdestruktiva och det rationella och ingen teknologi har utvecklats eller kommeratt utvecklas så snabbt. Det som tidigare tagit att utveckla tar . Datateknikens förmåga att spara in på mänskligt arbetesaknar tidigare motstycken. I detta avseende är situationen historiskt setthelt ny. Alla tidigare teknologiska genombrott har sparat in mänskligt arbete,ofta i stor skala, men har mängden mänskligt arbete och efterfråganpå människors insatser ökat inom andra områden, därför att det industriellasystemet som helhet ökat starkt i volym och utbredning. är läget faktiskthelt annorlunda. Den väldiga arbetsbesparingen inträffar i ett klimat av svagtillväxt. Dessutom gör sig den nya teknologin gällande över hela arbetsfältet.Ingen snabbväxande tjänstesektor kompenserar bortfallet avarbetstillfällen inom industrin. Automatiseringen går tvärtom hårdare framutanför tillverkningsarbetet. Den nya tekniken leder till ett helt nytt samhälle med enhelt annan infrastruktur. har vi haft ett så kraftfullt medelsom den nya tekniken att styra och manipulera med. Nya ekonomiska villkorkommer att gälla. Den nya tekniken kommer med all sannolikhet att medföra enmycket stor arbetslöshet. Den kommer inte att gå att klara ens med kraftigaarbetstidsförkortningar. En generell förkortning till sex timmars arbetstid omdagen skulle visseriigen kunna innebära ett tillskott av 200 000-300 000 nyaarbetstillfällen, men det kommer inte att räcka på långt när för att täckaöverskottet av arbetslösa människor. Det finns beräkningar som är gjorda avforskare i olika länder, och en av forskarna. Andra Gorz, beräknar mängdensamhälleligt arbete som behöver göras omkring till omkring 20 000timmar. Det skulle betyda heltidsarbete för var och en av oss. Men ävenunder den återstående delen av våra liv måste vi faktiskt kunna äta, bo ochförsörja oss. Hur som helst, är vi inte där. Men detärinte kvar innan vi är inne i ett helt nytt samhälle, där helt nyaförhållanden kommer att gälla. Om det samhället sedan är på gott eller ont villjag inte uttala mig om. Men det nya samhället kräver en stor förberedelse avoss för att inte en mycket stor utslagning skall bli följden avsamhällsomvandlingen. Så mycket är säkert. Den svenska arbetslösheten är, mättmed internationella mått, relativt liten även om man sammanräknar de personersom av olika skäl inte kan beredas sysselsättning på den öppna arbetsmarknadenoch som beräknades uppgå till av arbetskraften. Den nya teknikens verkningar och den åtstramning som denoffentliga sektorn är utsatt för kommer att öka arbetslösheten. Detta medföratt vi måste göra något åt vårt sociala grundtrygghetssystem. Vpk harföreslagit ett system som skulle kunna täcka alla former av inkomstbortfall. Vitror att det av olika skäl kommer att bli nödvändigt att genomföra ett sådantsystem: För det första av rent trygghetsmässiga skäl, för det andra därför åttden nya tekniken och det nya samhället tvingar fram ett helt nytt tänkande ochför det tredje för att få ett mer rättvist system. Med detta yrkar jag bifall till vpk:sreservationer som är bifogade till socialförsäkringsutskottets betänkande. Socialförsäkringstillägg m. m. AnL 76LENA (): Hur frestande det än kan vara så skall jaginte nu ta upp en stor arbetsmarknadspolitisk debatt med . Det harjag inte utskottets mandat att göra: Jag tänker hålla mig till de frågor somhar behandlats i socialförsäkringsutskottets betänkande. Vi kan börja med vpk:s reservation om ett ekonomiskt ochsocialt grundtrygghetssystem. påstår att vpk har föreslagit ett nyttsystem för att täcka allt inkomstbortfall. Det är inte riktigt på det viset,utan i reservationer kräver man en utredning om ett ekonomiskt och socialtgrundtrygghetssystem. Prot.,1986/87:413 december 1986 Socialförsäkringstillägg m. m. för enallmän socialförsäkring. Detta gjordes med utgångspunkt i bl. a.socialpolitiska samordningsutredningens betänkande och en proposition i sammaämne. Utskottet bedömer därför ytterligare utredning om étt nytt system somöverflödigt. När det sedan gäller den andra reservationen från vpk såhandlar den om åtgärder som skall vidtas i avvaktan på en sådan ny utredning -nämligen införande av ett socialförsäkringstillägg som komplement till övrigastöd vid inkomstbortfall: Den frågan har behandlats vid ett flertal tillfällen,senast . Utskottet ser positivt på en sådan förändring.