prot · GA0945 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:45 1 8 Justerades protokollet för den 1 innevarande månad. 2 8 Kammarens sammanträde AnL 1 TALMANNEN: Med hänsyn till att ett stort antal interpellationerbesvaras vid kammarens sammanträde tar detta sinbörjan . 3 8 Föredrogs men bordlades åter Konstitutionsutskottetsbetänkanden /87:11 och 12 betänkanden /87:8 och 9Utrikesutskottets betänkande 1986/87:6 betänkande 1986/87:8Arbetsmarknadsutskottets betänkande 1986/87:9 4 8 Företogs till avgörande trafikutskottets betänkande1986/87:5 och arbetsmarknadsutskottets betänkande 1986/87:8 (beträffandedebatten i dessa ärenden, se prot. Först biträddes reservation 1 av m. fl. med78 röster mot 45 för reservation 2 av och , 187ledamöter avstod från att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 194 röster mot72 för reservation 1 av m.fl. 44 ledamöter avstod från attrösta. (vpk) anmälde atthan vid huvudvoteringen avsett aft rösta ja men markerats ha röstat nej. Mom. 1(fortsatt översyns- och utvecklingsarbete inom arbetsrätten) Hemställan Först biträddes hemställan i reservation 1 av AlfWennerfors m, fl, med 71 röster mot 38 för hemställan i reservation 2 av och 61 Prot.1986/87:45 Karisson i , 201 ledamöter avstod från att rösta, Härefter bifölls utskottets hemställanmed 203 röster mot 70 för hemställan ireservation 1 av m. fl. 37 ledamöter avstod från att rösta. Utskottets mofivering godkändes med 245 röster mot 16 förden i reservation 3 av anförda motiveringen. 50 ledamöteravstod från att rösta. Mom. 2 (överförande av arbetsrättsliga tvistemål tillallmän domstol) Hemställan Utskottets hemställan - som ställdes mot hemställan ireservation 4 av m. fl, - bifölls med acklamafion. Utskottets mofivering - som ställdes mot den i reservation5 av anförda motiveringen - godkändes rned acklamation. Mom. 3 (negativ föreningsrätt) Utskottets hemställan bifölls med 161 röster mot 147 förreservation 6 av m, fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 4 (förhandlings- och informationsskyldigheten imindre företag) Utskottets hemställan bifölls med 202 röster mot 109 förreservafion 7 av m. fl. Mom. 5 (förhandlingspart och facklig organisationsgrad) Utskottets hemställan med godkännande av utskottetsmotivering - som ställdes mot utskottets hemställan med godkännande av den ireservation 8 av m. fl. anförda motiveringen - bifölls medacklamafion. Mom. 6 (förhandlingsskyldigheten vid chefstillsättningar) Utskottets hemställan bifölls med 240 röster mot 71 förreservation 9 av m,fl. Mom. 7 (facklig kontroll, av teknikanvändning) Utskottets hemställan bifölls med 293 röster mot 17 förreservation 10 av . Mom. 8 (upphävande av 32 8 MBL) Utskottets hemställan bifölls med295 röster mot 16 för reservation 11 äv . Mom. 10(fredspliktsbestämmelserna och 200-kronorsregeln) Utskottets, hemställan - som ställdes mot dels reservation12 av m.fl., dels reservation 13 av - biföllsmed acklamation. Mom. 11(blockad av enmansföretag) . Utskottets hemställan bifölls med 161 röster mot 150 förreservation 14 av m. fl. Mom. 12 (begränsning av blockadrätten i övrigt) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 15 avAlf Wennerfors m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 14 (översyn av de arbetsrättsliga skadestånden m.m.) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 16 avElver m.fl. - bifölls med acklamafion. ' Mom. 15 (facklig vetorätt vid entreprenader) Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation17 av m.fl., dels reservation 18 av - biföllsmed acklamation. Mom. 16 (MBL inom offentlig sektor) Utskottets hemställan bifölls med 158 röster mot 151 förreservation 19 av m.fl. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1986/87:4om nedrustning, 1986/87:5 om revisorersförslag (1984/85:27) angående lönesystem för SIDA:s utlandsstationeradepersonal, m.m. samt 1986/87:7 om rätt för kommuner ochlandstingskorrimuner att vidta bojkottåtgärder mot (prop.1986/87:10). AnL 2 TALMANNEN: Dessa betänkanden debatteras i nu nämnd ordning.Voteringarnaiäger rum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Förstupptas utrikesutskottets betänkande 4 om nedrustning. AnL 3GUNNEL JONANG (c): ; ' Jag kom hem i förrgår från ett besök iPakistan, där jag mött iranska och afghanska flyktingar i denna den väldigasteflyktingkoncentrationen i världen. Här upplever man nöden i alla dess former.Här möter man det mänskliga lidandet - som synes utan gräns. Här ser manresultatet av upprustning och krig, men man får också i ett smärtsamt ögonblickett perspektivpå fred och nedrustning som visar den oändligt långa och mödosamma vägen dit. Vapnens makt kommer att tala länge . Lika väl som vårtland behöver vapen för att försvara vår neutralitet och självständighet behöverden afghanska motståndsrörelsen vapen för att försvara sitt landssjälvständighet mot den sovjetiska ockupationsmakten. Mitt i det allt våldsammare dånet från vapensmedjorna ochden ökande kapprustningen måste vi stå upp starkt och samlat för internationellnedrustning och fred. Det är vad de enskilda människorna ytterst vill och begäroch vad folken vill. Vi kan utifrån det föreliggande betänkandet konstatera attvi här hemma i stort sett står samlade, beredda till nya och fortsatta insatseri nedrustningens och det allmänna förtroendeskapandets tjänst. Det är positivt- jag skall återkomma till detta. Jag vill först ge några allmänna synpunkter på denaktuella nedrustningssituationen. verkar för de små nationernas inflytande pånedrustningsfrågorna. måste konstateras att möjligheterna tillresultat ytterst beror på supermakternas vilja och på relationerna mellan dem. Toppmötet i mellan och Gorbatjovupplevdes som en besvikelse. Men var egentligen något annat att vänta?Överenskommelser om nedrustning är inget hastverk, och hela mötet gav intryckav att vara just ett hastverk. Förväntningarna runt om i världen hade ställtsalltför högt -därav besvikelsen. Därefter följde ett diplomatiskt krig mellansupermakterna, och några närmanden förekom inte heller i samtalen mellanländernas utrikesministrar när inleddes i . rymdförsvarsprogram SDI var och är ett hinder ivägen för överenskommelser. Detta har väckt irritation både bland de till SDItveksamma USA-allierade och även i , där demokraternas talesman inedrustningsfrågor, , framhöll att man efter måste gå in hårdareoch göra en översyn av SDI. Reykjavikmötet måste mer ses som ett förberedande möte -det borde därför också ha utlovats ett kommande toppmöte. Så skedde dock inte,och det är beklagligt. Det finnsemellertid anledning till positiva värderingar. Av allt att döma gjordes vissa principiellaöverenskommelser som kan komma att följas upp vid de bilaterala förhandlingarnai . Det förefaller som om enighet råder om att reduceraantalet strategiska offensiva kärnvapenmissiler . Det skullegälla både vapenbärare och stridsspetsar. Enighetråder också om att medeldistansmissilerna i skall bort. Det finns alltså anledning också till positiva värderingarav Reykjavikmötet, och båda supermakterna har sagt att deras positioner iReykjavik skall ligga fast som underlag för de bilaterala förhandlingarna. Kvarstår också deras gemensarnma uppfattning och uttalande att kärnvapenkrig intekan vinnas och aldrig får utkämpas. har jutyvärr brutit mot SALT , vilket Det undertecknade men icke ratificerade avtalet omvapenbegränsningar passade inte in i försvarsplaner, enligt vad hansade. Detta brott underlättar naturligtvis inte möjligheterna till gemensammanedrustningsåtgärder. , som ingår i den alltmerbetydelsefulla ESK-processen, blev en framgång. Den syftade till att stärkasäkerheten och samarbetet i genom frivilliga förtroendeskapandeåtgärder. avslutades , som vi allakommer ihåg, genom att klockan stannades före deri ochman tog nätterna till hjälp för att bli klar. Man lyckades vid komma överens omett slutdokument. Även om det är en kompromiss mellan olika uppfattningar ochönskemål, är överenskommelsen ett betydelsefullt steg framåt. Inte allaESK-konferenser har lyckats, t. ex. inte den i , och det innebar därför enstyrka för ESK-processens fortsatta vitalitet att man lyckades. Dokumentet syftar till att minska riskerna för krig iEuropa. Man kom överens om föranmälning av militära övningar, om inbjudan avobservatörer vid vissa militärövningar och om, utbyte av militära årskalendrar.Det stora lyftet, som kan få prejudicerande konsekvenser vid utarbetande avolika konventioner, är överenskommelsen om inspektion på platsen av dokumentetsefterlevnad. har i alla nedrustningssammanhangmotsatt sig inspektion på platsen. har man gett efter för kraven, och detinnebär en större öppenhet mellan de europeiska länderna och bättre insyn i demilitära aktiviteterna. finns ett förbud mot användning av kemiska ochbakteriologiska vapen i krig. Emellertid anses det ifrågavarandeprotokollet inte tillräckligt. Det behövs en ny och mer heltäckande konvention.Riskerna är annars stora att man får en ny generation av kemiska vapen, s. k.binära vapen. pågår regelrätta förhandlingar i i , CD, om C-vapenkonventionen. Flera arbetsgrupperarbetar riied detta. arbetar bl.a. trilateralt med ochSovjetunionen om förstörelse av produktionsanläggningar för C-vapen. Jag framhöll tidigare att frågor som alltid vållar storasvårigheter i nedrustningsförhandlingarna är inspektionsfrågorna och kontrollenav efterlevnad av olika avtal. är det land som gjort de störstasvårigheterna när det gällt kontrollfunktionerna. Men gjordeSovjetunionen helt om när det gällde kontrollen av en C-vapenkonvention. Mangick längre än västsidan när det gällde att ändra anläggningar från militärtill civil produktion. var också positivt till tidig förstörelse avkemiska vapen. Detta är ett betydande framsteg, likaså att det nu råderenighet om klassificering av gifter för både militärt och civilt bruk. Det råder enighet också om principerna för en konvention.Den skall förbjuda utveckling, produktion, förvärv, lagring, fortsatt innehavoch överföring av kemiska vapen samt förstöring av lager och produktionsanläggningarför kemiska vapen. 5 protokoll 1986/87:44-45 Detta konventionsarbete är det mest hoppfiilla inom CD . Vi kan räkna med en konvention . Detta skulle vara framgång för CD och för nedrustningsarbetet över huvud taget. har arbetat mycket aktivt med denna fråga. Svenskaexperter från ' har medverkat pä avgörande sätt.1987 får ordförandeskapet i gruppen, och kanske kan det under svensktordförandeskap bli en konvention . Bevisligen används kemiska medel i kriget mellan ochIrak. Men varför talas det aldrig om användning av kemiska medel iAfghanistan? Att sådana förekommer är inte hundraprocentigt bevisat, men detföreligger starka indicier. FN tillsatte 1982 en expertgrupp i frågan.Prestationsnedsättande medel sprids med flyg eller med artilleriammunition',kemiska medel sprids i vattenledningstunnlar för att driva ut folk som sökerskydd där-detta utöver de fruktansvärda massakrer och grymma övergrepp påbefolkningen som gör sig skyldig till. Vid mitt besök i gränstrakterna tillAfghanistan blev jag informerad om användningen av kemiska medel. Användningenavtog något frän 1983, men fr. o. m. har den tilltagit, främst iPaghmanomrädet och Chesmi-Bul-Bul-området. Detta är ett brott mot Genéveprotokollet. Varför påtalarinte detta? Det finns i FN en färdig mekanism för att göraundersökningar om påstådd användning av kemiska medel. bör i FN tainifiativ till en undersökning av om kemiska medel används i . har insikten vaknat om att det föreligger fara för kapprustning i rymden. Det är positivt att kunna användasatelliter i rymden för kommunikation och information. Det är också nödvändigtmed satelliter för att kontrollera avtal på nedrustningsområdet. Men nuföreligger en risk för militarisering av rymden genom utveckling av vapensystemdirekt för rymden. har testat antisatellitsystem.Båda stormakterna forskar kring partikelstrålvapen och laser för rymdändamål. President har i , under stort motstånd, gått inför SDI, det strategiska försvarsinitiativet. Det har fortfarande något avscience fiction över sig, men det är ett stort forskningsarbete, som syftartill att med nya, rymdbaserade kärnvapen slå ut de gamla kärnvapnen, Reaganvill på detta sätt åstadkomma ett heltäckande försvar i rymden - en sköld, somhan säger. Förslaget har väckt stort motstånd såväl i världsopinionen som blandUSA:s allierade och på hemmaplan i , Kongressen har dragit nerReagans begäran om 5,2 miljarder till SDI till omkring 3 miljarder, men ocksådet är ju en hel del pengar, kritiserar starkt SDI-satsningen, eftersom vi ärmedvetna om att den innebär en ökad kapprustning utan att man vinner något isäkerhet, FN har gett CD i uppdrag att förhandla för att förhindraen kapprustning i rymden, tillsattes en kommitté i CD. Den har tyvärrfått ett ganska vagt mandat. Men arbetet har i alla fall påbörjats, även om detkommer att behövas , innan man når resultat. har arbetat för ett fullständigtprovstoppsavtal och har i CD lagt fram förslag om detta. har ocksåtagit fram en metod för att seismologiskt mäta och kontrollera kärnexplosioner. Även om vi inte känner bakomliggande motivkan vi konstatera att företagit ett ensidigt kärnvapenprovstoppoch även inbjudit till avtal om provstopp, uppehåll harvarat . Det har tillfört mycket goodwill, somUSA:s kategoriska vägran har förstärkt kritiken mot , Beträffande det föreliggande betänkandet frånutrikesutskottet vill jag säga att vi i känner stortillfredsställelse över att socialdemokraterna på några punkter skärpt sinuppfattning och ställt upp på linje. Vi i avgav i fjolen reservation, eftersom vi då inte var nöjda med socialdemokraternas passivaattityd mot de franska kärnvapenproven. Vi trodde att vi skulle behövareservera oss även , men det visade sig dess bättre att socialdemokraternahade ändrat sin inställning . Det har bidragit betydligt tillsamstämmigheten i betänkandet. Beträffande de franska kärnvapenproven vid Muroroa - nyaprov har företagits - hänvisas i betänkandet till det svar jag inovember 1985 fick av utrikesministern på en fråga. Svaret var allmäntvälvilligt, men enligt min mening allför vagt. Det mest intressanta i svaretfinns inte med i betänkandet, nämligen att regeringen uppenbarligen inte ensvid president besök i tog upp frågan om de franskakärnvapenproven. På annat sätt kan inte utrikesministerns tystnad på mindirekta fråga tolkas. Utskottet ger nu en klar anvisning till regeringen atthandla i denna fråga i, enlighet med utskottefs framförda åsikt att Frankrikeskärnvapenprov bör upphöra. Inom är vi dels glada för denna skrivning,dels inställda på att fortsätta att noga följa frågan. Viktigt i sammanhanget är också att befolkningsgruppernafår genomgå den grundliga hälsoundersökning som behövs. Den enda reservation centerpai-tiet har gäller frågan omen kärnvapenfri zon i och det fortsatta arbetet därmed. Vi vill fråncentern ha en parlamentarisk arbetsgrupp på nordisk basis för att arbeta vidaremed frågan. Också när det gäller fortsatt arbete för zonfrågan har vii pressat socialdemokraterna till en ändrad inställning.Socialdemokraterna har tidigare inte velat ha någon arbetsgrupp. Det framgårtydligt av utrikesutskottets tidigare betänkande, där utskottsmajoritetenanser att "detta ämne liksom andra utrikespolitiska frågor bör behandlaspå sedvanligt sätt inom de organ regering och riksdag har till sittförfogande". Inget nytänkande där minsann - de gamla hjulspåren ärsäkrast! Det var förresten rätt intressant , dä ennordisk parlamentarikerkonferens hölls i . Före mig talade treframstående svenska socialdemokrater - framstående inte minst pånedrustningsområdet. De vidhöll sin tidigare redovisade inställning, nämndeingenting om arbetsgrupper. Jag ställde i mitt anförande krav på en nordiskarbetsgrupp så som förordat. Därefter talade den fjärde svenskesocialdemokraten bl.a. om behovet av en arbetsgrupp. Det är bra att socialdemokraterna uppfattar opinioner,även om det ibland tar litet väl . har man i alla fall frångått sintidigare passivitet - vi kan uppenbarligen räkna med en nordiskämbetsmannagrupp . Det är ett betydande steg framåt - och det är bramed mer aktivitet i frågan. I tror vi dock fortfarande att en parlamentariskarbetsgrupp skulle vara betydelsefull. Jag yrkar därför bifall tillcenterreservationen. Beträffande bortskaffande av kvarlämnad krigsmaterieltycker vi att majoritetsskrivningen är litet väl kategorisk; man ser barasvårigheterna att driva frågan. Det är uppenbart att svårigheterna finns pågrund av de framförda ekonomiska kraven på ersättning för oskadliggörandet avde mineringar som gjordes under , men vi anser att regeringenbör pröva vilka vägar man kan gå för att nå framsteg på detta viktigahumanitära område. Vi har också ett särskilt yttrande när det gäller förbudmot kryssningsmissiler. Kryssningsmissiler med lång räckvidd innebär ettsärskilt hot mot neutrala länder. Det är angeläget med förhandlingar ochförbud. Frågan om garantier för att kärnvapen inte medförs vidutländska flottbesök i svenska hamnar är en mycket viktig fråga. Vi har ettgenerellt förbud att medföra kärnvapen vid besök i . I utgår vi ifrån att det svenska förbudetrespekteras av besökande fartyg. Skulle det visa sig att så inte är fallet,måste frågari omprövas. Vi kan inte acceptera kärnvapen inne i våra hamnstäder. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till centerreservationenoch i övrigt till utskottets hemställan. AnL 4OSWALD (vpk): Det behövs inte några långa beskrivningareller utläggningar om den pågående och ökande upprustningen och desskatastrofala verkningar. Det är nu - det är det i kommandejanuari månad - som vpk väckte en motion här i om nedrustning, denförsta . Vi har haft nedrustningsdebatter avstörre eller mindre omfattning, liknande den som vi har . Det har kommitfram ett allt starkare stöd för att skall jobba aktivt i dessa frågor.Den gryende och växande fredsrörelsen och i början av1980-talet har haft stor betydelse för opinionsbildningen och har såfortfarande. Det finns bl. a. och inte minst genom SlPRLs arbete en bradokumentation på rustnings- och nedrustningsområdet och även på många andraområden som ger oss en klar bild över vad som läggs ut, vad som driver framrustningarna och vad som alliansfri stat med begränsade resurser ochbegränsat inflytande skall kunna spela för roll.,Jag instämmer gärna medföregående talare, från , att har spelat en viktigroll och att det finns långtgående överensstämmelser i uppfattningarna i vårtland om hur dessa frågor skall drivas. Det hindrar naturligtvis inte att detockså finns motsättningar, vilket jag vill återkomma till. När man studerar den svenska nedrustningsdebattenskaraktär finner man -och det är ganska intressant-att det finns en tendens attvi faller in i ett slags internationellt debattklimat med tekniska termer ochdiplomatiska vändningar. Vi riksdagsledamöter från skilda partier uppträdergärna här i kammaren, i utrikesutskottet och i andra sammanhang som mer ellermindre stora, eller kanske snarare små, statsmän - vi har våra synpunkter påstormakternas och supermakternas handel och vandel på skilda håll i världen.Jag tror att det vore bra för den svenska debatten om vi höll oss litet mertill de konkreta spörsmålen och till de konkreta ansträngningar som Sverigekan göra och som vi som svenska politiker kan göra. Det vore bra om vi inteföll för frestelsen att breda ut oss i stormaktspolitiska vändningar. Vi bordekanske överlåta åt andra att föra debatten på det planet. Med det vill jag inteha sagt att vi inteskallgöraanalyser-det är klart att vi skall göra det. Viskall naturligtvis följa upp vad som sägs och kommentera det, men vi bör hållaoss litet mer till vårt eget plan och inte falla in i de mer storvulnautsvävningar som jag under de gångna tio åren tycker mig ha hört alldeles förmycket av i riksdagsdebatter och i andra sammanhang. Vi i vpk har under riiånga år drivit en fråga om attSverige skulle ta upp en analys av rustningarnas orsaker. Den frågan finnsockså med i vår nedrustningsmotion . Vi har inte drivit fram det kravettill någon reservation utan har låtit det bero den här gången. Vi kommeremellertid att driva det kravet vidare. Det är nämligen viktigt att undersökasammanhangen. Det görs väldigt mycket i det avseendet i den svenska forskningenvid de svenska universitetens institutioner för nedrustning liksom pä , somjag redan har nämnt. Men förvånansvärt litet görs av politikerna här iriksdagen och pä andra håll för att tillgodogöra sig de forskningsrön som försfram om bakomliggande orsaker till rustningar m. m. Det tycker jag är litetsynd. Det finns enligt vpk:s mening alltid ett bakomliggandeekonomiskt intresse för rustningar och krig. Det är mycket svårt, tycker jag,att protestera mot ett sådant påstående. Särskilt för stormakterna är detviktigt att se till att de har kontroll över ekonomiska resurser i världen. Jumer beroende man är av omvärlden, desto större behov har man av att skaffa sigden ekonomiska kontrollen. Denna kontroll över världens rikedomar behöver manha för sin egen fortlevnad. Kopplat till detta finns ett vinstintresse inom dekapitalistiska ekonomierna, ett vinstintresse för vapentillverkning, förkrigsmaterielin-dustrin och för forskningen på detta område, som i sin turnaturligtvis är pådrivande för rustningarna. Detta paras naturligtvis med de militära intressena. Detär inte vi i det här lilla landet som har myntat termen "detmilitär-industriella komplexet", utan det myntades faktiskt av dendåvarande presidenten i när han stod inför sinavgång från den amerikanska statsledningen. Det finns en sådan sammanflätning,och den har ökat. Den finns också i vårt lilla land, men framför allt i ochandra större och medelstora makter som har kapitalistiska ekonomier. I de militära systemens karaktär finns inneboende ensträvan att slå vakt om sitt eget fögderi. Det är vad vi i dagligt tal brukarkalla militarism. Den är inte beroende av några ekonomiska system, utanmilitarism finns i alla militära system. Vi borde också uppmärksamma ochundersöka litet närmare vad det är som driver fram militaristiska tendenser, oberoendeav bakomliggande ekonomiska strukturer. Detta är, tycker vi från vår sida, den tredje viktigapunkten i uppräkningen av rustningarnas orsaker. Därefter finns naturligtvis, som har påpekats många gångertidigare, etniska motsättningar, religiösa motsättningar och renodlatnationella motsättningar. Små och medelstora stater dras in i dettarustningsmönster och drivs genom de två storas rustningar till att öka sinaegna ansträngningar på detta område. Om man ser på detta utifrån ekonomiska utgångspunkter, kanman naturligtvis inte komma ifrån att framför allt har ansvaret för attrustningarna har ökat och drivits fram på det sätt som har skett underefterkrigstiden. är desperat beroende av stora delar av den övriga världenför sin fortlevnad, av att importera och kontrollera andra länders råvaror osv.Vi vet att detta har lett till kapprustning, och där har legat i täten.Historiskt kan vi se att det var som sprängde den första atombomben, sombörjade med upprustning med vätebomber, som startade upprustningen medlångdistansmissiler osv. har drivit på. har vi "Stjärnornas krig", SDI, att inte delta i något provstopp, aviserade uppbrott frånSALT och inte minst det senaste debaclet när det gäller Iranaffärenoch vapenexporten till contras, där på ett flagrant sätt har ingripit ochsålt vapen fill krigförande parter, vilket har väckt berättigad uppmärksamhetoch en bra sådan inte minst i . Vi ser politik i ochIsraels roll, som har varit mellanhand i de skumma affärerna mellan Iranoch contras i . säger alla: Vad gör de på den andra sidan då? Ja visst,rustar också. Det finns en klart uttalad militarism också i detsovjetiska systemet. Men det är svårt att påvisa behov av sammaekonomiska kontroll över viktiga resurser och råvaror som driver att rusta.Som ofta har framhållits från sida är det i stället på det sättet attSovjet verkligen skulle behöva använda sina resurser till att bygga upp sitteget samhälle, som på många områden är oerhört efter i förhållande till vad detskulle vara om man minskade sina rustningar.