prot · GA0914 · 1986-12-31 00:00:00 — Samtidigthar ju socialisterna genom höga arvsskatter och förmögenhetsskatter gjort detallt svårare för barn från socialgrupp 1 att bära upp de traditioner ochkonventioner som de har uppfostrats i och som möjliggjort ett mindrehänsynstagande till de låga löner som betalas för ansvarsfyllda och krävandebefattningar i statens tjänst. Underen övergångstid kommer detta naturligtvis att fortsätta, eftersom man inte harså många valmöjligheter. Men, herr talman, varför i all världen skallarbetarbarn med sin sunda inställning till livets realiteter utbilda sig ihögskaftesamhället, när de kan få det bra med en kort utbildning och därefteromedelbart ingå i förvärvslivet? Det är faktiskt något av en ödets ironi attdessa barn har svårast atf förstå poängen i socialisternas marknadsnedbrytan-deverksamhet. 28 BENGTSILFVERSTRAND (s); Den som till äventyrs väntat sig nya okonventionella grepp och nyafriska förslag till alternativa lösningar från oppositionen i dennaallmänpolitiska debatt måste ha blivit mycket besviken. Någon hade kanske ändåtrott att vi skulle få höra något om ett samlat, konstruktivt borgerligtförslag till en ny skattepoHtik, eftersom skattepolitiken ständigt står i centrumför ganska hårda borgerliga attacker mot socialdemokratin. Vadgäller lyckades nästan med konststycket att rada uppalla de "små, små ord av käriek" som konservatismen genom årentillägnat socialdemokratin. Här fanns den förkättrade kollektivismen, konfiskation,fredlösa, fogdar och fondfacklig nomenklatura. stats- ochfinansministrarna den här gången.än så länge inte kallats för rånare, men debeskylldes å andra sidan för att gräva ner sparandet i skogen och för attskjuta från höften. Rhapsody in Blue - rapsodi i blått - eller Från Lindmantill är nog den mest träffande och sannfärdiga beskrivning man kan ge avCarl Bildts första framträdande i denna kammare som högste representant för"modera-tionens och måttfullhetens parti" i riksdag. Men låt mig ta ett annat citat ur tal somutgångspunkt för några funderingar kring skattepolitiken. "Staten måstestå stark när det gäller värnet av rätt och trygghet i landet'. ', sade han bl.a. Detta är oerhört intressant - men det är motsägelsefullt med tanke på hurmoderaterna i prakfiken ser på trygghetsfrågorna. Ty yisst måste vi ha ettstarkt samhälle och en väl utvecklad gemensam, medborgarstyrd sektor för attkunna slå vakt om och vidareutveckla välfärdspolitiken. Och för att i framtidenkunna upprätthålla välfärd och trygghet behövs ett och rättvist skattesystem. Något summarisktkan vi säga att skattesystemet har fyra vikfiga uppgifter: Det skall finansiera den gemensammasektorns utgifter. Det skall bidrafill att utjämna inkomster och förmögenheter. Det skallbefrämja produktiva insatser i form av arbete, företagande och sparande. Det skall kunnaanvändas i stabiliseringspolitiskt syfte. Dagens skattesystem uppfyllerknappast de krav vi har rätt att ställa på ett och rättvistskattesystem. Som vanligt har kritiken mot skattesystemet från högerhelt skjufit in sig på de blygsamma men ändå viktiga försöken att åstadkommastörre rättvisa mellan olika inkomstslag och en rättvisare fördelning av deöverskott som skapats av en framgångsrik ekonomisk polifik. "Bildtspråket" har varit rikt när det gällerkampanjen mot engångsskatten på försäkringsbolagens förmögenheter. Den har bl.a. jämförts med ;s redukfion. Det är egenfiigen en bra liknelse, ty vadKarl XI gjorde var att ta fillbaka en stordel av de förläningar som dåtidens adelsmän orättmätigt tillskansat sig fråndet svenska småfolket. Och vad engångsskatten innebär är enkelt uttryckt att omnågon typ av placeringar eller sparande i samhället får en extremt högavkastning genom en fruktbärande ekonomisk politik och uppoffringar från storalöntagargrupper, så är det både rimligt och rättvist att åtminstone en del avdessa överskott kan föras över till grupper i samhället som inte kommit iåtnjutande av någon manna från himlen. Lika rimligt och rättvist är det attförsöka åstadkomma att kapitalinkomster får en med arbetsinkomster likvärdigbeskattning. Förslaget om viss skattebelastning av yinstandelar är ett steg idenna riktning. Men både engångsskatt och skaft på vinstandelar ärskrapningar på en skattepolitisk yta som behöver en rejäl renovering.Av de borgerliga inläggen får man intrycket att det är kapital- ochförmögenhetsinnehavare samt höginkomsttagare som har det särskilt svårt idagens . Verkligheten är ju en helt annan. Det ärnärmast beklämmande att LO-undersökningen "Heta siffror - kalla fakta - enlägesrapport om ojämlikheten" infe fått större uppmärksamhet i vår alltmeruppskruvade skatte- och fördelningspolitiska debatt. Kunskaperna om ägandetoch om förmögenheternas och kapitalvinsternas faktiska fördelning äruppenbarHgen synnerligen bristfälliga. som vi utan svårighet kan fåfram att vi 1980 hade 286 563 avelssvin och 2 331 533 övriga svin eller att 5016-åriga pojkar och 8 16-åriga flickor var intagna på ungdomsvårdsskola, harviinte några pålitliga data om privatförmögenheter-nas och kapitalvinsternasfördelning och utveckling. Men låt mig ändå med några exempel hämtade urLO-rapporten belysa att det inte är så välbeställt med den ekonomiska jämlikheteni dagens . i ett längre perspektiv har det förvisso skett enkraftig utjämning av förmögenhetsskillnaderna. ägde den rikasteprocenten av befolkningen hälften av landets samlade nettoförmögenhet. 1975var motsvarande andel av landets nettoförmögenhet. Men efter 1975 brötsdenna trend, och utveckhngen har gått åt motsatt håll. 8 000hushåll, eller , hade 1983 tillsammans en nettoförmögenhet på 70-80miljarder kronor. Aktiekurserna har stigit med i genomsnitt . Det utbröt ett ramaskri inom den samlade borgerlighetenoch finansvärlden då omsättningsskatten på akfier höjdes från . Låtmig erinra om vad man sade vid det tillfället. Man sade aft vi skulle fåkursras av gigantiska mått. Den svenska fondbörsen skulle punkteras. Men hurhar def gått? Jo, i själva verket har kursstegringarna fortsatt i oförminskadtakt. Detta säger en hel del om trovärdigheten i den borgerliga propagandan. I själva verket är kursutvecklingen på den svenskafondbörsen även i ett längre perspektiv mycket anmärkningsvärd, vilket framgårvid en internationell jämförelse. Det visar bl. a. en undersökning somTjänstemännens centralorganisation har gjort. Visst har vi förhållandevis höga skatter och ännu högremarginalskatter, dvs. skaft på inkomstökningar. Men i praktiken är det faktiskttill stor del en synvilla. har höginkomsttagarnasskattebelastning vad gäller redovisade inkomster successivt sjunkit. 1975uppgick medelskatten, i förhållande till sammanräknad inkomst för de 20 000personer som hade de högsta inkomsterna, till . Underskottsavdraget förgruppen var av inkomsten. 1982 hade samma höginkomsttagargrupp en medelskattpå , alltså en minskning , och ett underskoftsavdrag på ,alltså en ökning av avdraget med näsfan . ' Från sida har man i dagens debatttalat pm nyfaftigdom. Men man hör sällan moderater eller andra borgeriigapolitiker med ett enda ord nämna den ännu mer dramatiska utvecklingen i frågapm nyrikedothen i vårt land. Jag tror att vi kan hänge oss åtnågra illusioner i skattedebatter. Det är sannolikt helt omöjligt attåstadkomma ett hållfastare och mera rättvist skattesystem genom enstaka ochmindre justeringar av skatteskalor eller genom en och annan engångsskatt påförmögenhefer - hur välmotiverade sådana skatter än kan vara. Vi måstenu på allvar ta oss an de verkligt stora problemen, dvs. symmetri ivårt skattesystem och avsaknaden av neutralitet mellan olika skatter. Det trorjag är några av de grundläggande problem som vi har att diskutera. Den totala beskattningen på arbete är och påkapital . Genom att kapitalinkomster är så lågt beskaffade i förhållandetill arbetsinkomster ökar naturligtvis benägenheten att ta ut inkomsterna sominkomster av kapital. I ett nytt skattesystem måste alla inkomster beskattas sålikartat som möjligt. Här har /SR;s skatfegrupp ett alldeles utmärktförslag, innebärande att ingen annan inkomst bör beskattas med lägre skattesatsän högsta marginalskatt på arbetsinkomsterna. Ett bättre skattesystemförutsätter också bredare skattebaser, dvs. atf fler inkomster görsskattepliktiga och att en rejäl upprensning sker i avdragsfloran. Ett nytt skattesystem måste vara motståndskraffigt intebara mot inflationen utan också mot olika intressegruppers påtryckningar föratf få till stånd undantag och förmåner. Kan den ihärdigt skatfedebatterande borgerligheten ställasig bakom så kraftiga ingrepp mot dagens skattefrälse? Vad säger ,och folkparfiet? 29LARS (); Just nu pågår något som bra mycket påminnerom en kampanj från enskilda och organisationer inom det svenska näringslivet.Temat för kampanjen är aft den enskildes rättssäkerhet hotas av skattemyndigheterna.Det är debattartiklar i tidningarna, det är böcker och konferenser-alla medett och samma budskap; Den ondskefulla staten förföljer sina medborgare. Imålande ordalag beskrivs skattemyndigheternas, som det sägs, hela vapenarsenaloch med ett stort antal exempel deras offer. Vilka är då enligt kampanjen dessa offer? Ja, de är iallmänhet vanliga, hyggliga svenskar - mest småföretagare - som infe vill någotannat än att sköta sig men som ändå hamnat i skattemyndigheternas garn medkonkurser och vanära som följd. Dem säger man sig vilja stödja och hjälpa. Ochdet är bra - def vill vi socialdemokrater också. Vi tycker att def ärförfärligt när oskyldiga människor misstänkliggörs och kanske t. o. m. döms somskyldiga. Sådant måste med kraft bekämpas. kan man inte undgå aft undra överkampanjmakarnas ensidighet. De nämner inte med ett enda ord den andra sidan avsaken, dvs. den enorma svarta sektorn i svensk ekonomi. Det finns forskäresorri hävdar att denna sektor är i storleksordningen 4060 miljarderkronor. Det är alltså pengar som aldrig blir föremål för beskattning. Det är naturligtvis inte bra för samhället, bl. a. därföratt en massa pengar går förlorade som i dagens ansträngda statsfinansiella lägeskulle komma väl till pass. De skulle kunna användas till ytterst angelägnasociala reformer inom t. ex. barnomsorg, äldreomsorg eller sjukvård. De skullekunna användas för att bringa ned vårt fortfarande relativt storabudgetunderskott. De skulle rent av kunna användas för att sänka skatten förfolk och på så vis -åtminstone om man får tro borgerliga politiker - bidra fillatt minska folks benägenhettill skatteplanering, eller skattenavigering, som är den moderna pch något merasalongsfähiga benämningen. Förekomsten av en stor svart sektor är naturligtvis inteheller bra för den s. k. fria företagsamheten i - åtminstone inte förden seriösa delen. Det kan nämligen inte vara lätt för företag som betalarskatt och sköter sig att konkurrera med företag som drar sig undan sinaförpliktelser på detta område. Därför borde faktiskt svensk socialdemokrati ochsvenska näringslivsorganisationer ha ett gemensamt intresse av att bekämpaskattefusk och annan brottslighet. Men skall den kampen ha den allra minsta lilla chans attlyckas, ja, då måste den föras med effektiva vapen. Det måste helt enkelt tillganska kraftfulla tvångsmedel för att åtminstone några av de svarta miljardernaskall hamna där de rätteligen hör hemma, nämligen på den svenska budgetensinkomstsida. Det är en gigantisk uppgift, som sysselsätter ett stortantal skattetjänstemän. Dess värre händer det, att några av dessa begårmisstag. De är ju trots allt inte mer än människor. Oskyldiga människor kan blimisstänkta och utsatta för obehag. Det händer att bevissäkringar sker alltförbryskt. Det händer också att betalningssäkringar ibland får mycket otrevliga konsekvenserför dem som eventuellt drabbas oskyldigt. Även om sådana här misstag ärsällsynta, kan de naturligtvis inte accepteras. Därför är det en vikfig uppgiftför statsmakterna att skapa sådana förutsättningar för beskattningsarbetet attmisstagen blir färre - så få som det över huvud taget är möjligt. Då inställer sig frågan; Hur skall detta gå till? För attsvara på den frågan måste man börja med att göra klart för sig vad misstagenberor på. För min egen del tror jag, att den viktigaste orsaken är def faktumaft vi har ett mycket invecklat skattesystem i vårt land. Det skaparnaturiigtvis stora problem för enskilda människor och enskilda företag, som harsvårigheter att överblicka sin egen skattesituation. Men det skapar ocksåproblem för dem som skall övervaka att de snåriga bestämmelserna efterlevs,dvs. Därför, herr talman, blir också det viktigastebidraget till att stärka rättssäkerheten, när det gäller beskattningen, attgenomföra radikala förenklingar av vårt skattesystem. Och förenklingsarbetef är i full gång. Egenfiigen är detväl först under de senaste tre fyra åren - dvs. vi har haft ensocialdemokratisk regering - som det fått verklig fart. Vi har här i riksdagenpå behandlat ett stort antal propositioner med det uttaladesyftet att förenkla skattesystemet, kanske främst på inkomstbeskattningensområde. Och är det faktiskt så att det inte tillsätts en endaskatteutredning utan att förenklingskraven är kraftigt markerade i direktiven. Men det är säkert inte tillräckligt. Det fordras också enständig översyn och förbättring av det som näringslivets kampanjmakare ganskaträffande kallar för skattemyndigheternas vapenarsenal. Med detta menar de bl,a, bevissäkringslagen, betalningssäkringslagen, generalklausulen samt lagen omavdrags- och uppgiftsskyldighet. De lagarna måste ses över och anpassas tillnya krav på effektivitet och rättssäkerhet. En del av dem har faktiskt ganskanyligen varit föremål för justeringar. Just nu är det bevissäkringslagen ochbetalningssäkringslagen som uppmärksammas. Den nyUgen avslutade utredningen om säkerhetsåtgärder iskatteprocessen har t, ex, studerat och utvärderat bevissäkringslagen.Resultatet av def arbetet har blivit ett förslag om att hela bevissäkringslagenskall avskaffas och ersättas med ett fåtal paragrafer i en helt ny och mycketförenklad skatfeutredningslag, I den finns också andra förslag, som stärker denenskildes ställning gentemot myndigheterna. Den lagen är nu föremål för studiumi . När det gäller betalningssäkringslagen har det i dagarnatillsatts en utredning med uppgift att se över denna. Det är ju så att def kanta från det att samhället får en fordring på en person tilldess att fordringen fastställts av en myndighet. Bristen på säkringsåtgärderutnyttjades tidigare av vissa gäldenärer för att göra sin egendom oåtkomlig.Det var för att komma till rätta med sådant indrivningssabofage sombetalningssäkringslagen tillkom . Lagen har på det helataget fungerat väl, men den har också utsatts för kritik. Det har bl. a.hävdats att def förekommit felakfiga betalningssäkringsbesluf och att dettamedfört ekonomiska förluster för de drabbade. Därför skall betalningssäkringslagen nu alltså utvärderas.Det kan nämnas att rättssäkerhetsaspekten betonas särskilt i direktiven fördenna utvärdering. Så t. ex. trycker finansministern på att behörigheten hosde tjänstemän som skall utreda och besluta orn betalningssäkring skall ägnassärskild uppmärksamhet. Vidare får enmansutredaren, som def är fråga om i dettafall, i uppdrag att pröva om det behövs särskilda regler.om ersättning förförluster som en gäldenär kan ha fått i samband med betalningssäkring. Det är alltså, herr talman, sammantaget fråga omkraftfulla åtgärder för att förbättra rättssäkerheten i det svenskabeskaffningsförfarandet utan att för den skull åsidosätta kravet påeffektivitet. Och allra sist; När det nu blåser snålt omkringbevissäkringslagen, betalningssäkringslagen, generalklausulen och lagen omavdrags- och uppgiftsskyldighet finns det kanske anledning att påminna dem somglömt det eller förträngt def, att samtliga lagar utom generalklausulen antpgsav en mycket bred majpritet av riksdag. Till yttermera vissp tillkpmtvå av dem - generalklausulen pch betalningssäkringslagen - på initiativ avbprgerliga regeringar. 30HUGO HEGELAND (m) replik; Det är alldeles riktigt som sadeatt generalklausulen och betalningssäkringslagen tillkom pä initiativ avborgerliga regeringar men det bör tilläggas att då höjdes inte en enda röstemot lagförslagen från socialdemokratiskt håll. var faktiskt enig omdessa förslag, men där begicks misstag. Jag reagerade litet mot att talade om kampanjmakarnasensidighet. Det gäller dem som har tagit upp de verkligt kränkande fall därmänniskor har gripits och anhållits för s. k. ekonomisk brottslighet och detsenare har visat sig att det inte fanns några som helst bevis för detta.Vederbörande har sedan frikänts men under fiden har deras företag gått medförlust och de får ingen ersättning för detta. Där hävdar att ettproblem är att lagarna är komplicerade och behöver förenklas. alldeles riktigt, men detär inte enbart det som är problemet utan problemet gäller också tillämpningenav lagarna. Här har vi en indirekt effekt av det höga skattetrycket. Denoffentliga sektorn mister rader av skickliga taxeringsmän som lockas över tillden privata sektorn därför att de får minst dubbelt så mycket betalt där. Ochdet måste de få om de skall få rimlig ersättning för det kvalificerade arbetede utför. Det höga skattetrycket är alltså på väg att dränera den offentiiga sektornpå skickligt folk, t. ex. just inom skatteområdet. Det är ett bra exempel påhur dyrt man får betala för det. Beträffandeden enormt stora svarta sektorn finns det mycket varierande uppgifter. LarsHedfors klämde i med att den skulle uppgå fill 60 miljarder enligt vissautredare. Men här är man ute på mycket osäker mark. Om den svarta sektornförsvann skulle naturligtvis de inkoriister som kom fram till beskattning kunnaanvändas till att sänka skattetrycket. nämnde att pengarna skullekunna användas till ökade insatser för barnomsorgen. Det exemplet är rättrörande. Vi vet ju att det finns ca 150 000 dagmammor som arbetar svart. Jaganser att det är väl mycket begärt av att näringslivet skall gå uti en kamp mot denna svarta sektor när myndigheterna accepterar den. Man sermellan fingrarna och säger: O.K., vi, accepterar det, vi är helt medvetna omatt det beror på de alldeles för höga marginalskatterna, så låt oss blunda. Näralltså det offentliga går i spetsen med att blunda för en sådan stor del av densvarta marknaden skall man inte begära att näringslivet i stället skall tainitiafivet för att bekämpa den. Anf.31 () replik; Jag reagerade litet när i sitt inlägg sade att samhälletblundar för den svarta sektorn. Det gör inte samhället. Det är bara det attsamhällets resurser inte allfid räcker till för att klara det här storaproblemet. Vad jag menar är atf samhället måste skaffa sig dessa resurser -'samhället måste bli så här effektivt utan att åsidosätta rättssäkerheten. Helamitt anförande gick ut på att försöka förklara den saken. Vidare för ett mycket egendomligtresonemang om att tjänstemännen på skulle gå över till denprivata sektorn. Detta skulle bero på, säger , att skattetrycketär för högt. Nej, det har inte alls med skattetrycket att göra, ;Det är riktigt att det finns tjänstemän som vandrar över till den privatasektorn, men det beror helt enkelt på att den privata sektorn betalartjänstemännen bättre än vad skattemyndigheterna kan göra. Men när tjänstemännenfår en högre löri i det privata näringslivet måste de ju betala ännu mer skatt,så jag efteriyser logiken i det Hegelandska resonemanget. 32 ()replik: efteriysning av logik är mycket lätt att tillgodose. Detvar just enkel logik som låg bakom. Det blir ju så litet kvar efter def aft manhar betalat skatt, så att tjänstemännen lockas över till näringslivet med låtmig säga dubbelt så höga löner. Även om de då givetvis betalar mer i skatt, såfår de betydligt mera pengar över än vid den statliga anställningen. Vi hade ju en rättssäkerhefsdag här iriksdagen - den var inte arrangerad av utan av Familjeföretagensskatteberedning. Där framhöll en det beklagliga i att staten misterskickligt folk. Det gäller inte bara taxeringsfolk utan även anställda inomdomstolarna som går över till att bli välbetalda advokater. Han pekade på attorsaken just är den relativt sett låga betalningen. Här har ju skett ennivellering som gör att det hela inte lönar sig när det gäller en långvarigutbildning och än mindre när det gäller mycket ansvarsfullt arbete. sade också att problemet är att samhälletsresurser inte räcker till. Jag förmodar att menade att statensresurser inte räcker till. Det är helt otroligt. Vi har världens högstaskattetryck, och ändå beklagar sig socialdemokraterna över att statens resurserinte räcker till. Underförstått: Vi behöver ännu högre skatter. 33 () replik: Jag talade om statens möjligheter attkontrollera den svarta sektorn och sade att de möjligheterna var små. Aft defförhåller sig så beror på aft den svarta sektorn är ganska utstuderad. Det ärsvårt för staten och dess tjänstemän att hänga med i svängarna. När det gäller frågan om skattemyndigheternas tjänstemänoch den flykt från som det härvidlag rör sig om, så är det ettfaktum aft inte har så konkurrenskraftiga löner atf verket kanhålla kvar sina tjänstemän. Man behöver bara lyssna på folk frånriksskatteverket för att få detta klart för sig. Vidare är det så, att sådana härkampanjer som näringslivet för, riktar sig ofta direkt mot skattemyndigheternastjänstemän, med påföljd aft dessa tjänstemän inte alltid känner det såinspirerande att jobba på den statliga sidan. 34IVAR VIRGIN (m): Framtidsoptimismen var stor på 1950-talet.Efter slut skulle teknik och vetenskap utnyttjas i fredenstjänst för att förbättra människors levnadsförhållanden. Ett utslag av dennaoptimism är boken framtiden av den engelske nobelpristagarenoch fysikern . Han skissar ett utvecklingsscenario med enaståendemöjligheter. Automation och elektronik skall förkorta arbetstiden och avskaffasmutsiga och tunga jobb. Kärnenergin skall lösa energiproblemen, växtförädlingoch avancerat växtskydd ta bort världssvälten och medicinens framsteg botafolksjukdomarna. Till en del har han fått rätt. Men vad varken han eller andra samtida tog med i dessaberäkningar var de sociala och miljömässiga konsekvenserna av utvecklingen.Inte heller räknade de med att en så stor del av världens resurser skullebindas i kapprustningen. bok får ses som en reaktion mot1950-talets teknikoptimism. Boken kom ut och har fått ett djupgåendeinflytande på utvecklingen. Den pekar på vad som händer vid ett okritisktanvändande av vissa kemiska substanser. I boken beskrivs buren successivanrikning av miljögiftersker i den naturliga näringskedjan, vilket kan få till följd attfortplantningsförmågan slås ut hos högre arter, t. ex. rovfåglar.Mänsklig teknik skapade ett hot mot mänskligt liv. Det fog många års intensiv forskning för att reda utsambanden, vilket är lätt att glömma med facit i hand. Forskaren som upptäckteDDT:s verkan som ett medel mot insekter och därmed mot insektsburna sjukdomarfick . vet vi åtskilligt om de negativaegenskaperna, och DDT är nu förbjudet i stora delar av väriden. För inte så länge sedan fick vi i jordbruksutskottet enchockerande genomgång av de skador som av docent från riksmuseetpåträffats i döda salar från . Ett tioårigt invenferingsarbete ligger bakom dennaredovisning, som avslöjar aft bara omkring 1 000 gråsälar finns kvar iÖstersjön mot kanske hundratusentals . Sannolikt är justmiljögifter orsaken till den kraftiga minskningen. Eftersom en vuxen säl sätteri sig fisk per dag sker en biologisk förstärkning av de små mängder av t.ex. DDT och PCB som fisken innehåller. Av nära 100 undersökta salar var bara två unga djurfriska. På resten upptäcktes hudskador, kloförändringar, farmsår ochförträngningar av livmodern, som förhindrar fortplantning, samtlivmoderfumörer. Forskarna misstänker i första hand PCB som orsak filldessa skador. PCB är ju en industrikemikalie som har använts itransformatorer och som mjukgörare i plaster. I är användningen mycketbegränsad .