prot · GA0994 · 1986-12-31 00:00:00 — Låtoss inte minska på den ambitionen. 1 reservation 96 vill också peka på att manbör överväga om det särskilda lönebidraget kan utgå permanent på en högre nivåän vad som är möjligt. Lönebidragets nedtrappning medför svårigheter förvissa grupper med mycket svåra handikapp att få arbete trots att särskiltlönebidrag utgår. Ett handikapp utvecklas tyvärr alltför ofta negativt. Därförbehövs i många fall en högre nivå snarare än en avtrappning. Det finnsäven andra grupper på den svenska arbetsmarknaden som har Arbetsmarknadspolitiken, m. m. A rbetsmarknadspoliti-ken, m. m. uppenbarasvårigheter att få en varaktig anställning. Det kan vara invandrare ochflyktingar, som på grund av tidigare omständigheter behöver en skyddadanställning. De allmännyttiga organisationerna bör kunna vara en synnerligenlämplig arbetsplats för dessa människor. anser därför attlönebidrag för dessa grupper bör kunna utgå vid anställning i allmännyttigaorganisationer. De svenska ideella organisationerna kan ge dessa drabbademänniskor en ny start i livet. Utskottet ser positivt på Samhällsföretags försök medinbyggda verkstäder. I försöket har man kommit fram till att verksamheten medinbyggda verkstäder sannolikt måste byggas ut, om man skall ge handikappademöjligheter till skyddat arbete på den ort där de bor. anser att utskottets positiva syn på inbyggdaverkstäder måste innebära att sådana bör kunna etableras även om de omfattarfärre anställda än fem personer. Arbetsmiljön i små företag är enligt folkpartietsuppfatt: ning som regel så god att någon ytterligare arbetsledning frånSamhällsföretäg inte behövs. Däremot kan en komplettering med kurativainsatser fylla en viktig uppgift. Det är ytterst förvånande att regeringen ochutskottsmajoriteten inte vill tillvarata det utomordentligt positiva hjälpmedelsom småföretagen innebär. Hos småföretagen finns bra miljö, positiv gemenskapoch gott kamratskap. Varför vill ni förvägra de handikappade denna positivamiljö, ? har tidigare tillsammans medcentern och moderata samlingspartiet krävt en vidgad utredning för att på siktfå till stånd en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring för alla. I dagsaknar många ekonomiskt stöd vid arbetslöshet. Det gäller främst ungdomar ochkvinnor, som i mycket stor utsträckning är hänvisade fill kontantarbetsmarknadsstöd eller inget stöd alls. Det är otillfredsställande att ensocialförsäkring som i stort sett i sin helhet finansieras över statsbudgeteninte kommer alla till del på likvärdiga villkor. Vi anser att utredningsarbetet skall utvidgas till attgälla en allmän arbetslöshetsförsäkring. Utredningen bör också behandlaersättningsrätten för företagare och huruvida vård av barn i hemmet skallkvalificera för ersättning. En så viktig reform som en allmänarbetslöshetsförsäkring bör också utredas av en parlamentariskt sammansattgrupp och inte av en enmansutredare, som regeringen anser. anser det också skäligt att återgå till denfördelning av avgiftsfinansieringen som gällde 1974. Då fastställdes att 80 %av kassornas kostnader skulle utgå av allmänna medel och att skulleerläggas i egenavgifter. Vad är det för fel på den fördelningen, som nisocialdemokrater införde 1974, när löntagarnas betalningsförmåga var betydligtmer begränsad än den är ? Det är väl rimligt att vi som har förmånen att ha ettarbete bidrar fiU arbetslöshetsersättning åt dem som inte har förmånen att haarbete. Det är rimligare att spara på detta sätt än att spara på insatserna förde allra svagaste på arbetsmarknaden - jag menar då psykiskt utvecklingsstörda,andra gravt handikappade, ungdomar och långtidsarbetslösa. Jag vill också poängtera att detta förslag frånfolkpartiet inte har att göra med dagpenningens storlek.-Folkpartiet har år efterår medverkat till ökning Det är alltså helt fel, som påstod härtidigare, att är emot en höjning av dagpenningen från arbetslöshetskassorna. Regeringens förslag att slopa starthjälpen äråterigen ett exempel på att de svaga skall drabbas hårdare än andra. Förslagetrimmar dåligt med de arbetsmarknadspolitiska ambitionerna att underlätta förarbetslösa att få ett arbete, att upprätthålla rörligheten på arbetsmarknaden,mellan branscher och mellan orter, inte bara från glesbygder till tätorter. Detär förvånande att enligt uppgift regeringen inte har samrått med AMS i dennaprincipiellt viktiga fråga. 1 detnyhetsblad som AMS ger ut, nr 1 , står att läsa; ", AMS-chefen, uttrycker oro förkonsekvenserna av regeringens förslag att dra in starthjälpen. Förslaget kanleda till att fler stannar i arbetslöshet. Regeringen lägger mindre viktän AMS-styrelsen vid de ekonomiska incitamenten för den enskilde att ta ettarbete eller påbörja en utbildning i stället för passiv arbetslöshet medkontantstöd. tog ett exempel från . Under förraåret flyttade ca 3 000 norrbottningar från arbetslöshet till ett ledigt arbetemed starthjälp, en del inom länet, merparten till andra län. Länsarbetsnämndenbedömer att utan starthjälp skulle två av tre stannat kvar i väntan på ettarbete på hemorten. Detta skulle ha medfört kostnader för kontantstöd, krav påytterligare beredskapsarbeten samt svårigheter på andra håll att filisättalediga platser. Starthjälpen har ofta setts som ett medel som enbart varittill nackdel för skogslänen och till fördel för storstadslänen. Men så är detinte. Om man ser till dem som flyttar in till skogslänen och flyttar inom resp.län så motsvarar dessa av dem som flyttar ut från länen medstarthjälp." Min fråga blir till utskottsmajoriteten och regeringen;Varför lyssnar ni inte på de experter som ni har tillsatt för att administrerasysselsättningsfrågorna? Är det så, , att ,AMS-personalen i övrigt och förmedlarna ute i landet har fel i denna fråga? Jag kan återigen konstatera att de som är sämst ställdadrabbas. Vilka är det som behöver starthjälpen? Jo, de som har lämnat enyrkesutbildning och skall tillträda sitt första fasta arbete, de som avslutatsin grundutbildning. De med god yrkesutbildning och lång arbetslivserfarenhetfår säkert sina kostnader betalda av arbetsgivaren. Den som kommer i kläm ärden svage, den nytillträdande på arbetsmarknaden. Det är återigen ett exempelpå socialdemokratisk solidaritet med de svaga. ställer inte upp på en sådan politik, ochdärför säger vi nej till slopande av starthjälpen. ' Avslutningsvis, fm talman, vill jag ta upp den ytterstviktiga frågan om teknikerbristen i . I har det varit möjligt att bidra medutbildnings- och lönekostnader för studerande vid tekniska högskolan i isamband med praktik hos företag i länet. Detta positiva redskap har visat sigvara effektivt för att rekrytera tekniker till företagen men också för att gearbetslivserfarenhet för nyutbildade högskoletekniker. A rbetsmarknads politiken, m. m. A rbetsmarknadspoliti-ken, m. m. het börutökas att gälla även för stödområdena i , ochJämflands. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till dereservationer som fogat till betänkande 11. 50 (): Att regeringen har lyckats i sin ekonomiskastrategi, det kan vi från sida på sätt och vis hålla med om.Regeringens ekonomisk-polifiska strategi har stimulerat den snabbafolkomflyttningen i vårt land. Den har t. ex. med flyttningsbidragen uppmuntrattill ökad rörlighet på arbetsmarknaden och därmed kraftigt bidragit till destora koncentrationsproblem vi har . Det behövs ingen hjälp för att öka rörligheten till deorter som expanderar mest. i säger attinflyttningen är stor. Vi vet att bostäder saknas. Man kan fråga sig: Var skallalla bo? Vad är det för mening med ett arbete, om man ändå inte har råd medhyran eller om man ingenstans har att bo? Från sida har vi ansett att flyttningsbidragendast skall utgå till människor som flyttar ut till avfolkningsregionerna. Påså vis främjar dessa bidrag en bättre regional balans och minskar samtidigtbelastningen på budgeten, eftersom det då blir fråga om en ytterligarebegränsning av flyttningsbidraget jämfört med regeringens förslag.Centerpartiet anser att de arbetskraftssökande arbetsgivarna iexpansionsorterna bör svara för kostnaderna för rekrytering av arbetskraft frånutflyttningsorter. Det framkommer t. ex. att den statliga förvaltningenkonkurrerar om utbildad arbetskraft med den privata sektorn här istorstadsregionen. Det är till nackdel för båda parter och trissar upplönenivåerna för vissa yrkesgrupper. En bra lösning vore väl ändå attutlokalisera delar av den statliga förvaltningen och ge flyttningsbidrag tilldem som flyttar med. Det skulle definitivt minska överhettningen i Stockholm.Vi tycker också att medflyt-tandebidragen skall förstärkas i detta sammanhang. Vi begär att regeringen återkommer till isamband med kompletteringspropositionen med förslag till riktlinjer och reglerför ett system med flyttningsbidrag och stimulans åt andra hållet och därmedanvisar 25 milj. kr. för just återflyttningsbidrag, vilket är en förstärkning. Ett av de viktigaste målen för en socialgrundtrygghet är möjligheten att ha ett eget arbete på den ort där man vill booch där man kanske har den största förankringen. Där det finns arbetslöshetfinns inte den tryggheten för alla. I vårt samhälle har vi därför byggt upp ettskyddsnät som skall aktiveras när inte den normala tryggheten finns, t. ex. närman blir arbetslös. Skyddsnätet på arbetsmarknaden består avarbetslöshetsförsäkring som utgår i form av dels en arbetslöshetsersättning,dels ett kontant arbetsmarknadsstöd. är det emellerfid så i vårt trygga land, att cirka entredjedel av de arbetslösa inte kommer i åtnjutande av vare sigarbetslöshetsersättning eller kontant arbetsmarknadsstöd. Det betyder attnyssnämnda grundtrygghet inte gäller för alla, särskilt inte för kvinnor ochungdomar. Vid uppkommen arbetslöshet är dessa i många fall hänvisade till attsöka socialhjälp; det har vi hörttidigare talare ta upp. Efter viss karenstid kan de komma i åtnjutande av detbegränsade skydd som kontant arbetsmarknadsstöd kan ge. I och med att inte alla finns med i det här försäkringssystemetfår inte alla möjlighet till den hjälp som vuxenstudiestöd ochstarta-eget-bidrag kan ge. Så länge inte vårdnadsersättningen är ett faktum, sålänge står kvinnor utanför den här grundtryggheten och får inte heller hjälpnär de vill utbilda sig på arbetsmarknaden. Att så dåligt värdera vissaarbetsuppgifter i samhället är inte att behandla alla lika. I en motion till föregående års framhöll vi fråncenterns sida att tanken på en allmän arbetslöshetsförsäkring borde haaktualiserats i samband med att tillkallades. Vi underströk imotionen att en allmän arbetslöshetsförsäkring skulle ge ett grundskydd på enrimlig nivå med möjlighet att bygga på med avtalsenliga eller enskilt tecknadeförsäkringar. Vi erinrade också om den möjlighet fill frivillig påbyggnad avden nuvarande arbetslöshetsförsäkringen som temporärt gällde . Vi konstaterade att en allmän arbetslöshetsförsäkring ävenskulle lösa några av de frågor som aktualiserats av , bl.a.ersättning för företagare och den olösta frågan om vård av egna barn i hemmet.Regeringen valde att tillkalla en enmansutredning. Vi tycker att det är syndatt man inte på parlamentarisk väg kan arbeta fram lösningar. Tyvärr väljerregeringen att avvika från den parlamentariska vägen litet för ofta. Den höga arbetslösheten har inneburit attkostnaderna för de kontanta ersättningarna har stigit kraftigt. För innevarandebudgetår uppgår de till av utgifterna för arbetsmarknadspolitiken. Då regeringen åberopar att det blir för dyrt med allmänförsäkring kan det vara av intresse att se på finansieringsmönstret. Detnuvarande ersättningssystemet bygger på inkomstbortfallsprincipen och ger ettstöd som motsvarar av inkomstbortfallet. Genom den höga arbetslösheten hardock statens andelar av de totala kostnaderna för arbetslöshetsersättningenökat till . I budgetpropositionen föreslås bl. a. attutbetalningsnivån höjs från . Det innebär ettpåslag med , vilket är betydligt mer än pris- och kostnadsutvecklingenunder den senaste 12-månadersperio-den. Höjningen skall finansieras genom enarbetsmarknadsavgift. AMS har i sin anslagsframställning inte föreslagit någonnivåförändring. Vi anser att en rimligare höjning i förhållande till pris- ochkostnadsutvecklingen är den vi har förordat, nämligen . Enligt vår mening bör staten vidare enligt gällanderiksdagsbeslut svara för av kostnaderna för arbetslöshetsersättningen. Deresterande bör i stället bekostas med ökade egna avgifter för medlemmarnai A-kassorna. Det är inte rimligt att kalla systemet något slags privatförsäkring, då staten i så stor utsträckning täcker kostnaderna. Det är dåheller inte rimligt att inte alla är med i systemet. Vi förordar att regeringen sätter sig ner i överläggningarmed fackliga organisationer m.fl. inblandade för att se över och diskuterafrågan. Utgångspunkten bör då vara att en höjning av arbetslöshetsförsäkringenskall finansieras genom en omfördelning från dem som har arbete till dem som ärarbetslösa. Det ökade uttaget av egna avgifter måste också fördelas på Prot.1986/87:94 . A rbetsmarknadspoliti-ken, m. m. A rbetsmarknadspoliti-ken, m. m. ett sådantsätt att det verkar utjämnande mellan kassamedlemmar som har låg resp. högavgift. Jag yrkar bifall till samtliga reservationersom står bakom när det gäller detta arbetsmarknadspolitiskadokument, bl. a. den reservation där vi tar upp kravet på en parlamentariskutredning om allmän arbetslöshetsförsäkring. Jag tycker inte det är förenat med etträttvist tänkande att ge dem som redan har högsta dagpenning mer, medan såmånga inte omfattas av skyddsnätet. Tyvärr är det så i socialdemokraternassamhälle, att den som inte anpassar sig fill deras system inte heller får delav deras skyddsnät. talade om en omsorgsstat, men det är alltsåinte fråga om omsorg för alla. Jag har lyssnat på den tidigare debatten. att sysselsättningen är stabil. Ja visst, den är stabil om man ser tillgenomsnittet och verkar då också hög i jämförelse med andra länders. Sanningenär den att lika stabil som sysselsättningen är i landet, lika stabil ärarbetslösheten i de områden där stora svårigheter finns på grund avregeringens koncentrationspolitik. Socialdemokraterna säger sig inte vara nöjda förrän allasom vill ha ett arbete också får det. Vi kan hålla med om det från ; manskall ha det målet. Men från sida kommer vi inte att vara nöjdaalls, förrän vi har kommit till ett läge där alla får del av den uppbyggdagrundtryggheten i samhället, t.ex. genom en allmän arbetslöshetsförsäkring. Det har inte varit min uppgift att tala omSamhällsföretäg, men jag kan säga att också det är ett system som innebärgrundtrygghet för människor som är arbetshandikappade och har svårigheter attkomma ut på arbetsmarknaden. Den borde ges åt dem som behöver den. Det talasofta om grundtrygghet från denna talarstol, och därför måste jag be att fåställa frågan: Skall vi i detta land ha en grundtrygghet för alla eller inte? 51 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag får meddela att anslag nu harsatts upp om att detta sammanträde skall fortsätta efter . 52ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Dagens arbetsmarknadspolitik genomgåromfattande liksom kvalitativa förändringar som kommer att få vittgåendekonsekvenser för den framtida samhällsutvecklingen. Det enda syftet med dagensarbetsmarknadspolitik tycks ha blivit att minska eller förebygga strukturellaobalanser genom olika åtgärder som underlättar industrins rekrytering ochindividens omställning till nya arbetsuppgifter. Den s. k. näringslivsanpassningen ellerserviceinriktningen av AMS verksamhet, som har mottagits med förtjusning av deborgerliga partierna, är en nödvändig åtgärd för de privata företagens lönsamhetoch det kapitalistiska systemets fortlevnad, och inte i första hand en serviceåt de arbetslösa eller en åtgärd för att skapa arbete åt alla. Borta är arbetsmarknadsutbildningens högtidligtproklamerade fördelningspolitiska mål, som innebär stöd till dem som har den svagaste De målen har skjutits i bakgrunden till förmån för detillväxtpolitiska målen. Förlängningen av hela utbildningar eller delar avutbildningar till reguljära arbetsplatser innebär visserligen en skräddarsyddutbildning för just det företag där utbildningen sker, anpassad till företagetsensidiga produktion, maskinpark, tekniska utveckling osv., men just därför blirutbildningen mycket smal och ensidig. Dessutom utsuddas stegvis gränsernamellan arbetsgivarnas och samhällets ansvar för fort- och vidareutbildning avde anställda. En gång i tiden - då socialdemokratinfortfarande hade råd att ha visioner på arbetsmarknadspolitikens område, dåsocialdemokraterna inte var tvungna att avslöja visionernas ihåliga luftighetnär visionerna kom i motsättning till kapitalismens lönsamhet - sadesocialdemokraterna att arbetsmarknadsutbildningen var en del av samhälletsvuxenutbildning och att den borde verka för att stödja den som har den svagasteställningen på arbetsmarknaden. Det borde ske genom åtgärder som syftar tillatt överbrygga utbildningsklyftorna och därigenom verka för ökad jämlikhet ochsocial rättvisa. Därför borde utbildningen vara allsidig och bred, och denborde hållas på en så hög nivå som möjligt. Det var då det. går generaldirektören i AllanLarsson till attack mot hela utbildningsväsendet. Den kommunalavuxenutbildningen håller redan på att förvandlas till något slags serviceorganåt näringslivet, och går till attack mot gymnasieskolan:Gymnasieskolan måste anpassas till arbetsmarknaden, säger han. Det är baranågra få som genomgår teknisk linje, och gymnasieskolan måste lösa dettaproblem genom att bättre anpassa sig till arbetsmarknaden. är, fru talman, relativt blygsam. Varförnöja sig med bara gymnasieskolan? Varför kan han inte klämma till medgrundskolan också? Varför inte kräva att företagsanpassningen skall ske redan ispäd ålder och att den bör vara både värdemässig och attitydmässig. Dessutomkan vi av företagen begära en mer utförlig kravlista på vad för slags människorde önskar att skolväsendet skall skapa och skräddarsy åt dem. Det skulle varamycket mer effektivt. Jag bara undrar, fru talman, vad de tusentals lärarna igymnasieskolan skulle säga om framtidsvisioner och vad för slagseffekt sådana här tankar har på exempelvis liberalahjärterötter. Det första man måste lära ut är att ta vara påarbetstillfällena, även om de inte finns på hernmaplan. Man måste alltså varaberedd att röra på sig. Det får ungdomarna lära sig . i debatten har moderaten ochfolkpartiets - liksom AMS generaldirektör på sitthåll - ondgjort sig över borttagandet av startbidraget. Men då skyndade sigarbetsmarknadsministern att försäkra att det inte alls berodde på attregeringen har något emot flyttlasspolitiken, visst inte. Borttagandet avstartbidraget genomförs bara av budgetmässiga skäl, inte på grund av någotslags ideologisk svaghet från socialdemokraternas sida. Självklart ingårflyttningspolitiken i regeringens arbetsrnarknadssträvanden. Deungdomar som fill äventyrs är så pass otacksamma att de slutar en A rbetsmarknadspoliti-ken, m. m. Prot.1986/87:94 anställning på egen begäran straffas genom att förloramellan 6 000 och . från A-kassan.Det går inte att tacka nej till ett erbjudet A rbetsmarknadspoliti-ken, m. m. 80 %av dem som tackar nej till ett sådant jobb blir faktiskt avstängda och förlorarersättningen. Detta, fru talman, är de obegränsade möjligheternas och denstora personliga valfrihetens värld. Eller, som arbetsmarknadsministernuttryckte det i sitt inlägg, individens utveckling får alla tänkbaramöjligheter och förutsättningar genom den förda arbetsmarknadspolitiken. Detta är alltså innehållet i arbetsmarknadspolitikensnäringslivsanpassning. Den erbjuds i första hand arbetarklassens barn. Föröverklassens och makthavarnas barn går inte på de tekniska linjerna igymnasieskolan som så varmt förespråkar. kommunisterna ser förändringarna av AMU:sverksamhet som ett led i raden av åtgärder för intimare samarbete mellan statenoch kapitalet. Vi ser det också som ett led i en djupgående, accelererande ochoroväckande korporativistisk process, där samhället spelar en alltmer aktivroll när det gäller att stödja det privata näringslivets förändringar. Detprivata näringslivets egna villkor och kalkyler får vara bestämmande för förändringarna,oavsett vilka sociala konsekvenser dessa förändringar får. Staten fungerarnumera som ett instrument som garanterar individens fullständiga ochoreserverade anpassning till industrins lönsamhetskrav. Därför skjutsarbetsmarknadsutbildningens fördelningspolitiska och sociala mål åt sidan, ocharbetsmarknadsutbildningen omvandlas till ett serviceorgan för det privatanäringslivet. Vpk anser att arbetsmarknadsutbildningen bör frigöras frånden markanta företagsanpassning den har . Den bör som en del avvuxenutbildningen verka för uppfyllelsen av fördelningspolitiska och socialamål genom en allsidig och bred utbildning, som syftar till att överbryggautbildningsklyftorna. Följakfligen bör målgrupperna för verksamheten i förstahand vara de arbetslösa eller de som riskerar att bli det. En sådan grupp är de handikappade. Trots att ganska mångaolika slag av åtgärder har vidtagits för att stärka de handikappadesställning på arbetsmarknaden, har något egentligt genombrott i frågan ännu inteåstadkommits. statistik visar att antalet handikappadesökande Ugger ganska kring 30 000 och att det bara är ett par procentsom får arbete. Arbetslösheten bland handikappade är mycket stor, och alltjämtförtidspensioneras unga människor. Åtgärderna för att stärka handikappades ställning påarbetsmarknaden har inte utvecklats . Regeringen har gömt sig bakombudgetunderskottet och vägrar göra något. För handikappade handlar detvanligtvis om arbete eller pension. Det sambandet innebär att det inte kostarsamhället särskilt mycket, om ens något, att skapa arbetstillfällen för dennagrupp. Från vpk:s sida har vi också tidigare hävdat, och upprepar , attregeringen bör använda socialförsäkringsmedel för att skapa jobb åtfunkfionshindrade. Detta bör ingå i en arbetsmarknadsplan för handikappade,som bör utarbetas av regeringen. Med detta,fru talman, yrkar jag bifall till samtliga vpk-reservationer. 53LAHJA EXNER (s); De övergripande frågorna, ungdomarsarbetsmarknad och arbetsmarknadsutbildning, har för vår del debatterats av minapartikamrater samt av arbetsmarknadsministerAnna-Greta . Min uppgift i denna debatt är att ta upp frågorna omarbetsmarknadspolitikens medelsarsenal inkl. arbetslöshetsförsäkringen. Denna del av betänkandet har resulterat i 75reservationer, och jag vill till att börja med yrka bifall till utskottetshemställan och avslag på samtliga reservationer som fogats tillarbetsmarknadsutskottets betänkande nr 11. Det är värt att notera att endast 5av dessa 75 reservationer har samlat alla de borgerliga partierna. Med hänsyn fill kammarens arbetssituation hänvisar jagtill de utförliga skrivningar och utlåtanden över inlämnade motioner som finnsi detta betänkande gällande medelsarsenalen och arbetslöshetsförsäkringen ochtar i mitt anförande upp endast några principiellt viktiga frågor. Arbetsförmedlingarnas arbetsformer och resurser samt frågorsom berör platsanmälan, liksom frågan om arbetsmarknadsverkets organisation,har stått i debattens centrum. Det är naturligtvis viktigt att arbetsförmedlingarnasarbetsformer förnyas i ett i övrigt föränderligt samhälle. Detta har ocksåskett i betydande grad, och arbetet med förnyelsen pågår för fullt. Förnyadearbetsformer och en ny organisation är bra, men inte nog. För attarbetsförmedlingarna skall kunna motsvara våra förväntningar, somförhoppningsvis också är människornas krav på en effektiv arbetsförmedling, såmåste arbetsförmedlarna vara tillräckligt många, och de måste ha kännedom omalla lediga jobb och ha god kännedom om de förhållanden som råder ute påarbetsplatserna. De måste med andra ord stå med båda fötterna på jorden. decentralisering av resurser tilllänen och kedjereaktionen på den regionala nivån skall kunna frigöra ca 400tjänster för användning inom den platsförmedlande verksamheten. Utskottettillstyrker dessutom regeringens förslag i budgetpropositionen om 250 nyaförmedlingstjänster.