prot · GA09133 · 1986-12-31 00:00:00 — Varje gång rtian besöker ettmilitärt förband får mart ert ganska tydlig signal, att personalcrt ingethellre önskar än att göra sitt jobb och att få tillräckligt mycketresurser föratt kunna göra det. De som arbetar inom försvaret känrter sig iblartd allmärttmissmodiga över att de med de resurser som tilldelats dem inte klararuppgifterna. Det är inte någon bra situation, det är inte någon bi-a stämningsom skapas på det sättet. Om jag vore försvarsminister skulle jag känrta migallvarligt oroad över att försvarets personal uppfattar situationen på detsättet, att man inte känner en.politisk uppbackning. Man får sig sina uppgifterförelagda, och då är kraven mycket högt ställda, men man får infe möjligheteratt till fullo klara av uppgifterna. Jag tycker atf vi skall tala klartext, närvi för en försvarspolitisk debatt här i riksdagert, att detta är vad martupplever. Ert annart sak som kart tyckas vara mindre betydelsefullhar att göra.med våra värnpliktiga. I oppositionssfällrting brukadesocialdemokraterna föreslå att vi skulle höja dagersäftnirtgcrt tillvärnpliktiga. Men def var länge sedan sist. Jag tror det är väldigt viktigt attvi politiker står för vad vi säger i detta fall, så att också de värnpliktigakänner att de har en viktig uppgift och aft vi kommer ihåg våra löffcrt. Det ärväl srtarast ert fråga till försvarsministern: När kommer en förbättring av devärnpliktigas ersättning? Förankrirtgcrt i det svenska samhället av vårsäkerhetspolitik, av vår totalförsvarspolitik, som en tydlig sigrtal utåt, hadevnunit på en bred polifisk uppgörelse också om det militära försvaret. blevdet infe så - jag hoppas jag kart säga dert här gången, för def måste vi läraoss någontirtg av inför kommande försvarsbeslut: om vi verkligen,villåstadkomma något värde i sig genom en betydande enighet och en förankrirtg,måste vi bete oss på ett annat sätt nästa gång än irtför årets beslut. Def ärregeringen som i första hartd har ansvaretför att förankringen den här gången inte lyckades. Eftersom försvarsministern kommer upp här i talarstolenomedelbart efter mig, är det vikfigt att han kommenterar den frågart. 37 () replik; Vi beklagar faktiskt, , att vihar saknat den stabilitet som förut har funnits i centerrts försvarspolitik.Jag vill peka på några exempel. redovisade en politiskt heltenig uppfattrting om hur vår försörjrtirtgsberedskap borde utformas.Gruudtartkcrt var att uthåUigheten borde vara lika lång inom alla nödvärtdigasamhällsfunktioner. Även 1986 förelåg ertighet om detta. Mert på höstert 1986ställde certtern plötsligt krav på särregler på jordbruks- och textilområdet,som innebär aft vi skulle ha livsmedel och kläder långt efter def att landetsenergiförsörjning och sjukvård tagit slut. Bristen på logik tycker jag äriögonenfallartde. Vi har frågan om flygplan. Man kan mångfaldiga exemplen.Vi beklagar bristande stabilitet i försvarsfrågan. Vi tycker att denpå har tagit sig uttryck i rtågonting som man kan kallapublikfrieri. Jag hoppas det inte fortsätter. Jag vill också ge exempel i fråga om skyddsrummen. Nusitter i och tillsammans där uppe i bänken.Gunnar talade om och talade om . Vianser att man skall utgå frårt hotcrt rtär man-diskuterar var vi skall byggaskyddsrum. Då är självklart lika hotat, ja kanske mer hotat änGöteborg, I varje fall är de lika mycket hotade. Och skall mart byggaskyddsrum där, i storstäder, i gräusbygder, kartske på hela Goflartd, Detfirtns ingenting i de förslag som går igenom och dert utredning som harstartats som motsäger att så kommer att bli fallet. Vi får alltså ettskyddsrumsbyggande som utgår från hotet, och det måste vara det riktiga för demänniskor som bor i de hotade områdena, vare sig det är Sfockholrti, ,gränsbygder eller , 38OLOF () replik; Till att börja med tycker jag aft det ärriktigt aft urtderstryka att vi artvisar mer pertgar till vårt alternativ förskyddsrumsbyggande än vad majoriteten gör. Frågan är då på vilket sätt ni fårmer av skydd för allmänheten i era alternativ med mindre pengar. Det är dcrtcrtklaste frågeställrtingen. Kersfin antyder här. Det ärsjälvklart att det kommer att bli mindre byggande med mindre pengar anvisade,och det är också vad vederbörande myndighet har klarat ut, nämligen att med vårnivå klarar man de här riskområdena på ett hyggligt sätt. Sedan talar Kerstirt Ekmart om bristartde stabilitet iförsvarspolifikcrt. Jag vet irtte rikfigt vad hort egerttligcrt syftar på, förhort utvecklar inte detta närmare. Det går inte att göra en slavisklikabehandling på alla samhällsområden oavsett vad som härtder i omvärldertoch vad som händer i verkligheten. Om vi t. ex. förändrar situationen när detgäller metaller på grund av Sydafrikabojkottbeslut är def självklart att dettamåste påverka ett försvarspolitiskt beredskapsbeslut. Def är ett mycket braexempel på hur en åtgärd 1986/87:1331 juni 1987 som vi harbeslutat här sedan innebär förändringar av förutsättningar.Självfallet är det så också på andra områden. Jag förstår inte varför KerstinEkman och artdra debattörer här vill göra sig till tolk för något slags slaviskschablonberäkning. Vi måste göra en bedömning som manbeslutar rtaturligtvis, vare sig det sedau gäller teko eller jordbruk och deförutsättningar som finrts där. Dessutom är det på det sättet att dert störstainkonsekvensen ligger i den här kortsiktigheten. Vi hade 1982 ett väldigttydligt trendbrott i vår totalförsvarspolitik genom den satsning som vi inomden dåvarartde mittcrt-regeringen var överens om när det gäller civilförsvaret.Och det är i def avseendet som jag tycker att inte har hållitloppet ut. 39 () replik; Jag vill bara konstatera att när det gällercertterns funderingar på planeringsförutsäftrtingar så är det beträffande tekooch jordbruk som vi är utsatta, inte på något artrtat område. 40 FÖRSTE VICE TALMANNEN: . Jag får meddela atf anslag nu har satts upp om aft dettasammanträde skall fortsätta efter . Regeringens proposition om totalförsvarefsfortsatta utvecklirtg utgår i allt väserttligt från försvarskommitténssäkerhetspolitiska rapport och betärtkartdet Det svenska totalförsvaret inför1990-talet. Det är glädjande och ert styrka för svensk säkerhetspolifik att vikan utgå från en gemcrtsam säkerhetspolitisk bedömrtirtg. Det utgör en sigrtaltill omvärldert om att det råder ertighet om gruuderrta för vårsäkerhetspolitik. Samförstånd i säkerhetspolitiken är av oskattbart värde ihändelse av kris eller krig. Men även i fred är det samförstånd som råder omhuvuddrageu av utomorderttligt stort värde. säkerhetspolitiska läge är i hög grad beröertdeav omvärldert, speciellt relatiortcrrta mellart stormakterrta. Urtderefterkrigsfidcrt har vi upplevt återkommartde polifiska klimatväxlingar mellanstormakterrta. Dcrt avspärtrtingsperiod som inleddes i slutet på 1960-taletövergick i en period av ökade motsättrtirtgar. Urtder första hälftert av 1980-talethar relatiortérrta mellart och varit mer artsträrtgda . kan vi iaktta en påtaglig förbättring. Ävcrt om detfirtns kvarståertde mcrtingsmotsäftningar och en ömsesidig misstro mellan östoch väst, har och återupptagit samtal och besöksutbyte. De bedriverockså konstruktiva förhartdiingar om både kärnvapen och kemiska vapen. Def är ingen överdrift att påstå atfkärnvapenkapprustrtirtgen ökat kärtslart av osäkerhet i hela . skulle om det bryter ut drabba hela märtsklighetcrt. Presidertt och generalsekrcterarcrt Gorbatjovsgemensamma uttalande om att kärrtvapenkrig irtte kan vinnas och därför aldrigfår föras speglar denna insikt. Samfidigt har förhoppningar väckts om att dettrots allt kanske är möjligt att minska antalet kärnvapen. Den chans tillframsteg i förhartdiirtgarnaom medeldistansrakcfer som rtu fiuns får inte förloras. Jag tror att märtrtiskorna både i öst och i väst skulle hamycket svårt aft acceptera om de möjligheter att skapa ett säkrare somyppat sig spelades bort. Trots återkommande växlingar mellan perioder av hårdretorik och perioder av en öppnare dialog har den europeiskasäkerhetssituationen under de senaste årtiondcrta präglats av crt avsevärdstabilitet. Inom både NATO och finns det en insikt om attstyrkeförhållandcrta i Centraleuropa.är sådan att irtgert av sidorna kan görasäkra förutsägelser om utgången av ett konventiortcllt krig och om riskert attett sådant kan övergå i ett kärrtvapcrtkrig. är också medvetcrt om att crtseger i ett kärnvapenkrig är otänkbar. Vi kan därför på goda grunder utgå från att varken NATOeller genom medvetrta beslut startar ett krig i syfte att vinnaen militär seger. Detta förhållande återspeglas i def faktum att man hariakttagit försiktighet och återhållsamhet i situationer som skulle ha kunnatutvecklas till en väpnad konflikt mellan stormakterna. Risken för ett medvetet igångsatt krig i måstesålunda bedömas som låg. Detta hindrar dock infe atf en väpnad konflikt mellanöst och väst ändå skulle kuurta uppstå till följd av en utveckling utanförparternas kontroll. Ett stabilt är emellertid inte detsamma som ett statisktEuropa. Den tekrtiska utvecklirtgen riskerar ständigt att förändra bilden. Vivet att både NATO:s och Warszawapakfens strategiska intresse för ochNordatlanten har ökat. Det beror inte på förändringar i de nordiska länderrtassäkerhetspolitik i stort. De nordiska länderna har tvärtom konsekvent hållitfast vid det säkerhetspolitiska mönster som utvecklades närmastefter . Att verka för atf dertna stabilitet bevaras ärsjälvfallet ett viktigt mål för den svenska säkerhetspolitiken. Förklaringen till stormakternas ökade strategiska intresseför och får sökas hos stormakterna själva. Utbyggnadenav baskomplexet på Kolahalvört, förärtdrad marirt strategi och lärtgre räckvidderför aftackflyg har sammantaget gjort att vi inte längre befinner oss iperiferin. Men vi kan irtte säga atf rtågot separat stormcerttrum harutvecklats på våra breddgrader. Snarare skall man se hela det rtordeuropeiskaoch centraleuropeiska området i ett strategiskt sammanhang. Ett isolerat angrepppå något av de nordiska lärtderna ter sig därför forfarartde mycketosartrtolikt under i övrigt lugna och stabila förhållandert i . Däremot innebär den förärtdrirtg jag beskrivit att Sverigei härtdelse av konflikt mellan NATO och kan komma att bli berörti ett fidigare skede. Vårt läge har blivit mer utsatt i samband med kriser ochväpnade konflikter i vår omvärid. Det ökade intresset för märker vi bl. a. genomökad övnings-och spaningsverksamhet i vårt närområde. Kränkningar har ägt rumsåväl av vårt luftrum som av vårt sjöterritorium, och de observationer somrapporterats har lett fill slutsatsen att främmande urtdervattcrtsvcrksamhetförekommit även efter . Nationaliteten hos defrämmande ubåtarna har infe kuurtat fastställas efter dcrt sovjetiska urtder- vatfcrtskrärtkrtirtgcrt av Hårsfjärdcrt 1982. Griirtdcrt för regerirtgens proposition om totalförsvaretsutveckling är den svenska neutralitetspolitiken. Denrta politik har lårtgtraditiort och är djupt förankrad bland befolknirtgert. Det råder inga delademenirtgar bland partier om att denrta politik bäst gagnar värnet avvårt oberoende, av vår demokrati och av vår rätt att själva forma vår framtid. Neutralitetspolitiken formas väsentligen i samspelet mellanutrikespolitiken och försvarspolitiken. Vår orubbliga vilja att hålla fast vidden deklarerade kursen tillsammans med ett starkt och välbalanserattotalförsvar utgör grurtdcrt i säkerhetspolitiken. Hur starkt försvaret än är hjälper det föga om omvärldertbörjar tvivla på vår vilja till rtcutralitct vid en väpnad kortflikt i vårtnärområde. Uppstår ett sådant tvivel dras vi allt djupare irt imilifäralliartserrtas operafiva plartlägg-ning, och då minskar våra möjligheteratf stå utartför ert-everttuell kouflikt i vår del av . Det är därför en central uppgift i utrikes- ochförsvarspolitiken att värna det förtroende som vår säkerhetspolitik åtnjuter iomvärlden, atf bete oss så aft vi icke skapar vare sig förväntningar ellerfarhågor om avvikelser från den valda hartdiirtgslinjcn. Vår säkerhet är i hög grad beroende av den internationellautvecklingen och av de polifiska relationerna mellan blocken. En aktiv svcrtskutrikespolitik inriktad på avspänning, fredliga lösningar på konflikter ochinternationell nedrustnirtg är ett väserttligt irtslag i svcrtsksäkerhetspolifik. Svcrtskt område utgör infe något primärområde för något avmaktblocken.-Men genom vår geografiska belägenhet kan det te sig frestande fördessa atf använda svenskt luftrum eller svenskt territorium i aktioner riktademot motparten. Det svenska totalförsvaret skall vara så utformat att defavhåller från varje försök att utuyttja vårt territorium. I fred ochrtcutralitct skall totalförsvaret hävda vår territoriella irttegritet och irtgripamot varje form av krärtkrting. Kränknirtgar av vårt territorium kommer aldrigatt accepteras. Vi är fast beslutrta atf med alla tillgärtgliga medel avvisadem som kränker vårt territorium, vårt luftrum eller våra vatten. Vi hållerbenhårt på vår territoriella integritet. Totalförsvaret skall också värna civilbefolkningen genomskydd, räddning och försörjning. Totalförsvaret är hela folkefs angelägenhet. Detta kommertill uttryck gertom de olika plikflagar som tillämpas; allmärtrta värrtplikten,civila försvarsplikfen och andra former av plikttjänstgöring. Det starka engagemartg som finns inom olikafrivilligrörelser urtderstryker ytterligare detta-faktum. Mcrt för atf utveckla full försvarsstyrka krävs attsamhället som helhet ställs om i händelse av krig. För aft detta skall fungerakrävs att härtsyrt till beredskapens krav fas redan i fredstid. I försvarskommitténs betänkande och i regeringensproposition uppmärksammas persortalens betydelse i försvaret på ett helt annatsätt . Det får irtte vara så att personal främst ses som ett områdedär besparingar kan göras. Tvärtom är duktiga och engagerade människor, bådecivilanställ-da och militärer, värnpliktiga såväl som anställda, nödvändigaför att orgartisationenskall fås att fungera effektivt. Dert uppmärksamhet som personalfrågorna inomförsvaret fått har på ett tydligt sätt visat atf vi måste setill helheten, till systemens totala effekt, där den enskildes engagemang ochinsatser har en avgörande betydelse. Det hjälper föga med aldrig så många flygplan och fartygom vi infe har duktiga människor som kan få ut största möjliga effekt av deinvesteringar som görs. Detta systemresonemang har vi artvärtt på område efterområde när vi har förstärkt ubåtsskyddet, kustinvasionsförsvaret ochluftförsvaret. Alla tillgängliga studier visar atf ett system måste vara ibalarts för att bli effektivt. Enkel plattformsaritmetik, där man ertdasträkrtar ertheter, ger en helt otillräcklig bild av den operativa förmågan. Vad beträffar arméns ufbildnirtgs- och övningsverksamhethar överbefälhavaren fått i uppdrag av regeringert att komma medförslag till åtgärder . Även i det arbetet är det nödvändigt attvi i första hand utgår frårt de operativa krav som kan ställas påkrigsförbanden och atf de "personalpolitiska" aspekterna tillmäts vikt. Utifrån ett sådant arbete kan sedart regerirtg och riksdag taställning till vilka behov det finns av ny materiel och förändrad organisation. Vi har inför detta försvarsbeslut haft att ta ställningtill svåra avvägningar vad gäller anskaffrting av vapenplaffformar. Dessaavvägningar kommer att bli än svårare inför försvarsbeslufcrt 1992 och 1997. Vistår inför stora krav på omsäftrtirtg av materiel. En enkelstycke-för-stycke-beräknirtg ger vid handen att om allt skall omsättas kommerdet att krävas mångmiljardbelopp. Det irtrtebar att det blir mer ärtrtödvändigt att hitta nya och okortvcrtfiortclla lösrtingar för atf vi skallkunna upprätthålla vår försvarskraff. Även beträffartde totalförsvarets civila delar firtrtS ipropositionen de huvudlirtjer företrädda som jag har tagit upp. a. satsa på utbildrtirtg och övningar för att förbättra förmågan hosmänniskorna att fullgöra sina uppgifter i kriser och krig. Jag vill härutövergärna peka på de möjligheter till prioriteringar och långsiktig irtriktning somden föreslagna femåriga planeringsramen för med sig. Inom denna ram kommertillämpnirtgert av de i propositiortert artgivna gemensammaplaneringsförutsäffnirtg-arrta att irtnebära atf uthålligheten och beredskapcrtirtom de olika totalförsvarsfunktionerna kan crtas, så att irtgert furtktionpå sikt skall utgöra en svag länk i beredskapskedjan. Irtom försörjningsberedskapen innebär förslagen dessutomatt man, med beaktartde av samhällets utvecklirtg, i högre grad ärt fidigarebör satsa på offensiva åtgärder, som beredskap för omställnirtg till substituti stället för den lagringsfilosofi som har sina grunder i erfarenheterna frånandra världskriget. Beträffande befolkningsskydd vill jag framhålla den nyainriktningen av skyddsrumsbyggande, som i högre grad än tidigare föreslås ske isådana områden där mer betydartde risker firtns för civilbefolkningen.Tillsammans med Crt ökad satsning på andra former av skydd bör förslagen bidratill att öka den totala skyddsnivån för befolkningen inom överskådlig fid. Inom socialdemokratin har vi haft två ambifiortcr irtförförsvarsbeslutet; dels ätt stärka försvaret, dels att få ett brett stöd av riksdagert för försvarsbeslutet.Propositionen, som utgår från försvarsuppgörelsen mellan socialdemokraterna ochfolkpartiet samt från försvarskommitténs betärtkande, innebär atf försvaret påflera väsentliga punkter, både vad gäller kvalitet och kvantitet, förstärks. Neutralitetspolitiken skall stödjas av en effektivförsvarsmakt. Denna politik fullföljer vi . Beslutet innebär att ramen fördet militära försvaret höjs med 6,2 miljarder för femårsperioden. Det är denstörsta beslutade ökrtirtgen på näsfan 20 är. Det är en viktig sigrtal tillomvärlden. Det är också betydelsefullt atf def finns ett brett stöd i riksdagenoch bland svenska folket för försvarspolifikcrt. Def hade rtaturligtvis varit ärtrtu bättre med eu ärtrtubredare uppgörelse. Men det visade sig nu infe möjligt. Vi kan beklaga det, mendet är ett faktum. I en förhandling måste det finnas en rörelse från allaparter och en vilja att komma till beslut. Man måste också göra en rimligavvägnirtg gerttemot andra angelägrta behov i samhället. Ert stark ekortomi ochert ekonomi i balans är också en betydelsefull säkerhetspolitisk tillgång. Jag har tidigare konstaterat att det råder enighet om densäkerhetspolitiska bedömningen, Vi har även en likartad syn påförsvarspolitiken i stort. Men vi skall infe sticka under stol med att detfinns vissa skillnader mellan partierna, både i sak och vad gäller nivåer. Iett större perspektiv och i en internationell jämförelse ter sig dock dessaskillnader mellan partierna små. De kan ses som att vi i en demokratikan vara eniga i de stora dragen men göra skilda bedömnirtgar i vissa enskildasakfrågor. Det är viktigt att vi håller försvarsdebaften levande. Menlåt oss göra det på ett sådant sätt att vi inte skapar intryck av att det råderstörre splittrirtg och större skillrtader än vad som är fallet. Ettkänrtctecken på god säkerhetspolitisk debatt är sans och mätta. Jagkonstaterar att skillnaderna mellan parfierna i försvarsutskottet rör sig omcrtsfaka proccrtt eller tiondelar av procent. Def skall vi hålla i minnet närvi diskuterar försvarets framtid. 42CARL BILDT (m) replik; Försvarsministern avslutade med att säga attskillnaderna är utomordentligt små mellan parfierna. Vi kan diskutera om så ärfallet eller infe, men låt mig mot bakgrund av försvarsministerns egenbedömning ställa frågan: Om skillnaden nu var så liten; varför gjordes aldrignågra ärliga; intensiva försök från socialdemokratins sida att överbrygga dessaskillnader? Som ledamot av försvarskommittén och sedermera sompartiordförande fick jag fakfiskt inte någon endakontakt med det för dessa frågor politiskt ansvariga statsrådet. Jag tycker attdet hade varit lämpligt att sädarta kortfakfer hade tagits, mot bakgruud avdcrt betydelse som crtighetcrt i lartdet har för dcrt sigrtal vi sänder utåt.Nu hamnade vi i stället i den situationen, som i någotbeskrev, att det egentligen utan kontakter med de andra parfierna slöts enseparatuppgörelse. Det beklagar jag, i synnerhet om def är som , att skillnaderna var så fantastiskt små. Försvarsmirtisterrt för ett resonemang om densäkerhetspolifiska situationen som jag i stora drag, bortseende från en ochannart nyans, kan instämma i. Han polemiserar mot det han kallarplattformsaritmcfik. förlärtgningav de "schabrakuttalanden" som har förekommit från försvarsministernssida tidigare i debatten. Men låt mig säga att antalet plattformar och antaletkrigsförbartd alldeles självklart är av mycket stor betydelse för dcrt effektsom vårt försvar har utåt. Mau kart irtte tycka att det är ointressartt om vihar ert eller två fungerande ubåtsskyddsstyrkor. Man kan infe tycka aft def ärointressant om vi har åtta eller nio kvalificerade divisioner jaktflyg. Man kaninte tycka att def är ointressartt om vi har fyra, två eller noll kvalificeradepansarbrigader, för omvärlden tycker att detta är viktigt. Försvarsmirtisterrt säger också, och där tycker jag atthan har rätt, aft man med den inriktning som försvarspolitiken nu får kommeratt stå inför mycket svåra avvägningsbeslut och 1997. Det är då behovet avnedskärnirtgar och kvalitetsförsämringar kommer, som ett resultat av det beslutsom nu fattas. Låt mig sedan bara - mot bakgrund av den diskussion som vifört här om planeringsförutsättningarna också för det civilatotalförsvaret - ställa en enda fråga: Tror försvarsministern verkligen aftett världskrig är över på bara några få månader? 43OSWALD (vpk) replik: Det var ett vackert tal som försvarsministernhöll -det var ett fint snack - men def var innehållslöst när det gällde deviktiga problemen. Def var mycket tal om det irtterrtatiortella läget, somstatsrtiärt älskar att tala om, mert talet innehöll mycket litet konkret om hurvi skall lösa våra egna säkerhetspolifiska och försvarspolitiska problem. Försvarsministern talade om alliansfriheten - det kännervi igen; de vändrtingarna har vi ju hört . Men vad är atf säga omdef ökade utlandsberoendet, som vårt land liksom rtiårtga artdra små rtatiortcrhela fidcrt blir mer och mer utsatt för? Vad är att säga orti detmilitärindustriella samarbetet, som vi redan har sett i , där visamarbetar med NATO, en av allianserna? Vad är att säga om de propåer somframförts i propositionert, i utskotfsbefärtkartdet och i Bertgt Gustavssonsutredning, där det sägs att vi kanske skall ha ytterligaremilitärindustriellt samarbete - nästa gång kanske om en stridsvagn, eftersom viinte kan bygga en sådan själva? Vilka skall vi samarbeta med? Vad får def föreffekter för alliansfriheten och förmågan att vara rteutral i händelse av krig?Det är viktiga frågor, och dem har försvarsministern inte behandlat på ettklart och tydligt sätt. Vidare till fördelningen militärt-civilt. Det finns hosregeringen och hos partierna i försvarsutskottet och i försvarskommittért ertövertro på artslag till def militära, Def är en svaghet om man tror aft höjdaanslag fill det militära försvaret löser alla problem. Man tror att detåstadkommer avskräckning, trovärdighet, uthållighet, minskad sårbarhet,befolkningsskydd, m. m. Och de höjda anslagert åstadkommer ni genom aft minskaberedskapen på det civila området, som jag har talat mycket om här förut. Nidrar ned på anslagen till de civila tofalförsvarsgrenarna för atf få losspengar så att ni kan höja anslagen fill det militära försvaret. Det ökar intetrovärdigheten utan minskar den i stället. Det hade varit bra om vi hade fåtthöra litet mer om det. Hållerförsvarsministern med , som för någon timmesedan påstod attförsvarsbeslutet som socialdemokraterna och har gjort upp om haråstadkommit en bättre balans mellart militärt och civilt? Alla vettigamänniskor som läser det här inser att def är precis tvärtom - ni harobalanserat änrtu mycket mer än tidigare gcrtom att dra rted på anslagen tillden civila sidan och höja anslagert till dert militära. Ni har gjort crt modernisering av målsättningcrt, som defkallas, och säger aft nu klarar vi oss.