prot · GA0924 · 1986-12-31 00:00:00 — En tydlig illustration av detta har vi fått underden senaste tidens strejker i den offentliga sektorn. Den trots allt begränsadestrejken som vi haft inom vårdsektorn har av människorna upplevts som starkttrygghetshotande. Många har också farit illa av uppskjutna undersökningar ochinställda operationer. Hälso- och sjukvården berör bokstavligen människor inpå bara skinnet. Det beroende som finns i vården öppnar för.svåra kränkningar avmänniskors värde och integritet. Det medför ett särskilt ansvar, lyhördhet ochömsinthet såväl i de personliga möten som utgör vårdens kärna som iförhandlingar, planering och utveckling av vården. Med denna utgångspunkt har det varit en stor tillgång atthälso- och sjukvården byggts upp och formats i brett samförstånd överpartipolitiska och geografiska gränser. Ett uttryck för detta var den bredapolitiska enigheten bakom nu gällande hälso- och sjukvårdslag. Där jämställdesförebyggande åtgärder med vårdande, och patientens ställning stärktes. fem första år kan vi också peka på godaresultat av hälsopolidken i vid mening. Praktiskt taget alla mätningar visar påett starkt positivt utfall. Vi har lagt år till livet men också liv dll åren,vilket är minst lika viktigt. Medellivslängden har ökat, spädbarnsdödlighetenreducerats. Sjukskrivningar har minskat liksom rökning och alkoholkonsumtion.De äldre har fått chansen till ett mer aktivt liv långt upp . Ettytterligare bevis för detta är den riya officiella befolkningsprognosen. Manräknar där med att antalet äldre ökar med 125 000 fram - intemed 75.000, som beräknats i ddigare prognoser. Med äldre förstås då de somfirat sin 80-årsdag. Den huvudsakliga förklaringen är en lyckosam hälso- ochsjukvårdspolitik. Det verkar dock som om något har hänt i mitten av1980-talet. Den positiva utvecklingen har brutits. Medellivslängden harstagnerat och t.o.m. minskat något 1985. Sjukskrivningarna har ökat kraftigtliksom trafikolyckor och alkoholkonsumtion, för att ta några exempel. Denavgörande frågan blir då vilka orsakerna är och vilka motåtgärder som kansättas in. Tyvärr måste jag konstatera att regeringen inte tycks hauppmärksammat omsvängningen och än mindre kommit med förslag till motåtgärder.I rättvisans namn måste jag också konstatera att man på högerkanten förlorattempo genom att enbart knyta förhoppningar dll generell privadsering ochkommersialisering av vården. I vissa avseenden har man önskat gå längre än i ThatchersEngland eller i . En viss och glädjande tillnyktring har numeraskett på högerkanten, och jag hoppas att den skall bli bestående. Det hot som tonar upp när det gäller människors hälsa,välfärd och vård har många gemensamma drag med utvecklingen under 1960-talet.Ingriper vi inte och med kraft kommer flyttlassen att gå igen i sammatakt som då, med uppbrutna sociala nätverk som följd. I överhettade områdenuppstår köer till bostäder, service, vård och omsorg, medan övriga delar av landetbfandskattas på möjligheter dll posidv utveckling och levande gemenskap. Enserie undersökningar visar att för dem som tvingas flytta ökar riskerna förhälsan och försämras möjligheterna att få stöd och hjälp från den närmasteomgivningen. börjar rekryteringen till vårdyrken och vårdutbild- Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. 4 protokoll 1986/87:23-28 Vissa ersättningar till .yukvårdshuvud- männen m.m. ning attsvikta i inflyttningsområdena. Ett segregerat samhälle hotar, där människorshälsa, vård och välfärd står på spel. Eftersom massmedia ofta speglar utvecklingen i ettrelativt snävt storstadsperspektiv är det naturligt att intresset , liksompå , fokuseras på köerna och inte på problemen iutflyttningsområdena. Detta gäller samhället i allmänhet och vården isynnerhet. Inom hälso- och sjukvården ger den medicinska utvecklingenökade möjligheter till hjälp för allt fler i allt högre åldrar. Det gäller t.ex. människor med hjärtproblem, förstörda höfter eller nedsatt syn till följdav grå starr. Det gäller också stora handikappgrupper, vilket berörts i fleramotioner. gemensamma problemet är att de nya möjligheterna skärper kraven,på ekonomiska resurser och tillgång till välutbildad personal i hela landet. ,Sjukskrivningarna ökar kraftigt. Det rör sig om mångmiljardbeloppi ökade utbetalningar. Personligen är jag övertygad om att den fördakoncentrationspolitiken är en av orsakerna. Köerna inom vårdområdet är en annanorsak. Det är utomordentligt viktigt att en ordentlig analys görs över vad köerkostar i form,av pengar som rinner ut ur sjukförsäkringen. Borde inte dessapengar i stället arivändas till att förkorta köerna? Detta är emellertid inte enbart en fråga om pengar.Framför allt är det en fråga om att minska mänskligt lidande. Enligt centernsmening bör sjukvårdshuvudmännen också söka lösningar i form av förlängd-arbetstid på kliniker med långa köer eller speciella fritidspraktikeravtal, somgör att prissatta operationer och undersökningar utförs . Genom attandra lär av "bästa klinik" på olika områden kan effektivitetenförbättras och köerna därmed kortas; Kösituationen på vissa kliniker och vissasjukvårdsområden är sådan att den inte är värdig ett välfärdssamhälle. Tillgången på läkare är av strategisk betydelse för bravård och för människors trygghet. Det är därför djupt otillfredsställande när man nu redovisar uppgifter om starkt ökat antal vakanser liksom om växande problem i vissa delar av landet och inorn vissa särskilt angelägna specialistom råden. hävdade att Sverigei mitten av skulle ha läkaröverskott. a. dennaläkarförbundsutredning har varit styrande för beslut att skära nedläkarutbildningen med 180 platser. Vi har upplevt mitten av ochkan konstatera att antalet helt vakanta läkartjänster aldrig varit större.Vakansläget kräver ansvar och åtgärder från,alla inblandade parter. Regeringen,, , och "läkartäta"landsting och kommuner borde enligt min mening samlas för att diskutera läget.Detta är ett initiativ som kan tas av landets socialminister.- Med det övergripande ansvar som åvilar regeringen,.såvälför läkarutbildningens dimensionering som för "lika rätt till vård'' överhela vårt landborde alla inblandade parter vara beredda att positivt medverkatill en annan tingens ordning än den utveckling vi sett från september 1982till . Av betänkandet framgår att moderater och folkpartister ireservation 4 hemfallit till att koppla samman den s.k. Dagmaröverenskommelsenmed vakansutvecklingen . Jag vill därför peka på att detnya ersättningssystemet och därtill hörande regler vid läkarbeman-ningsundersöknirigeni-september 1985 varit i gång endast . Att vissa huvudmän ibudgetarbetet/öre 1985 kraftigt utökat antalet läkare vid de sjukhus-som harlättast att rekrytera kan inte till någon del skyllas påDagmaröverenskommelsen. Jag hoppas att de likalydande vilseledandeformuleringarna från och i såväl socialutskottet somsocialförsäkringsutskottet är ett olycksfall och följden av én missuppfattning. Jag finner det bekymmersamt och otillfredsställande att vihåller på att dra ned antalet platser i läkarutbildningen samddigt somläkarvakanserna växer. Vi vill nu öka läkarutbildningen i med 20-25platser. vill att regeringen ger berörda organ i norra regionen iuppdrag att snabbt komma med ett konkret förslag och därvid också gå igenomutbildningen så att den får en bättre förankring i primärvården. trorjag att detta är enda möjligheten att komma åt de mycket svåra problemen iglesare bygder. Den nuvarande polidken med en "närsynt" begränsningav läkarutbildningen måste upphöra, och vi måste få bättre regional balans.Detta ligger då inte enbart i den traditionella glesbygdens intresse utan är enförstahandsangelä-genhet för hela landet. Jag vill också markera att de begränsningar och ekonomiskaåtstramningar som drabbar hälso- och sjukvården i ett längre perspektivknappast kan bli bestående. Allmänheten fäster så stort avseende vid god ochlättillgänglig vård att det är rimligt att vi, vid en ökad tillväxt, avsätteren oförändrad eller t. o. m. växande andel av våra resurser för att på ettbättre sätt ta hand om människor med sjukdomar och handikapp. Frihet i läkarval är en viktig fråga. har imånga årpåpekat att valfriheten är som sämst när det inte finns någon läkare att välja på eller då utbudet består av ständigt nya korttidsvikarier. Valfriheten är bäst när ordinarie specialister, ordinarie distriktsläkare, väl utbyggd företagshälso vård samt dessutom privatläkare finns att tillgå. Den uppgörelse som har att behandla släpper enligt min mening cirka åtta dondelar av landets yta fri för privatläkare och privata sjukgymnastetable- ringar; dvs. privata vårdgivare är välkomna till alla de områden i vårt land som har låg läkarbemanning och dålig valfrihet i fråga om läkare. Detta är en utmaning för , , politiska partier och andra som- talar för privatvård och valfrihet. Är det inte eri rimlig sjukvårdspolitisk målsättning att arbeta för fasta läkare och valfrihet i läkarval i hela landet och därvidlag säga att utsatta områden nu måste få föriur?- ' ; Sjukvårdsministern har även i denna fråga ett övergripandeansvar så dll vida att taxor och etableringsregler måste anpassas till måletatt privatläkare ej enbart skall ge ett utbud i större städers läkarhus utan ihela landet och i rhindre praktiker. Den grundläggande principen i Dagmarreformen är attsamhällets pengar inte skall fördelas med hänsyn till var läkarna vill arbetautan med tanke på patienternas .behov av vård. När vi ddigare lätpennningströmmarna följa läkaretableringarna hamnade vi i en ond cirkel, därfärre läkare i en landsända gav mindre pengar, vilket i sin tur försämrademöjligheterna att rekrytera, osv. Deri orida cirkeln har vi brutit medDagmarsystemet, och det Vissa ersättningar till sjuk vårdshu vud-männenm. Vissa ersättningar.till sjuk vårdshuvudmännen m.m. är enprincipiell förändring som kommer att bli bestående. I praktiken återstår attsnabbt fullfölja förändringen, så att resurserna fullt ut fördelas eftervårdbehoven. Enligt den senaste statistiken har domedagsprofetiorna omprivatvårdens utveckling efter kommit på skam. Av socialstyrelsensläkaranmälan 1985 framgår att vi hade 997privatpraktiserande läkare, jämfört med 1979. Det är en glädjandeutveckling. Negativt är att av privatpraktikerna finns i storstadslänenmed av befolkningen. Av tradition har det funnits en differentieringav läkartaxan på så sätt att läkarhusen fått en högre ersättning. Det är endifferentiering som går tvärs emot strävandena för en jämnare fördelning avprivatpraktikerna och gynnar en etablering i redan läkartäta områden. Detrimliga måste vara att gå den motsatta vägen, dvs. att via ersättningarnastimulera etablering i läkarglesa områden. När det gäller fritidspraktikerna redovisas i sammaundersökning av att det är av de landstingsanställda läkarna som bedriver sådan verksamhet, i genomsnitt . Arbetet i fritidspraktik utgör av allt arbete som utförs av läkare på sjukhus och vårdcentraler. av fritidspraktiken bedrivs i storstadslänen. När det gäller den här typen av verksamhet ger Dagmarreformen huvudmän nen starkt förbättrade möjligheter att påverka utvecklingen och förhandla om att resurserna används där de bäst behövs. Omfattning och inriktning av fritidsprakdken är ju också i hög grad en fråga om hur anställningsavtalen utformas, och den frågan skall naturligtvis i sedvanlig ordning hanteras mellan,parterna på arbetsmarknaden. Det för hälso- och sjukvården ansvariga statsrådet har iolika tidningsartiklar beklagat sig över uppgiftsfördelningen mellan statenoch landstingen samt ansett att hon har för litet att säga till om med den nyahälso- och sjukvårdslagen. Jag har mot bakgrund av vad jag redovisat svårt attförstå detta resonemang. I grunden måste vi ha en decentraliserad vård somsmidigt och lyhört anpassas efter människors behov. Den decentralisering sompåbörjats måste därför fortsätta, inte minst i ett trångt ekonomiskt läge.Samtidigt innebär det. skärpta krav på statsmakterna att skapa goda förutsättningarför en sådan utveckling. På nationell nivå måste principerna för hälsopolidkenomsättas i praktiska underlag och åtgärder av gemensam natur. Forskningen måsteaktivt utnyttjas för att vi skall få fram erforderlig kunskap, och resultatenmåste spridas. Utbildningen måste utvecklas och anpassas, så att kunskapernakan omsättas i praktisk vård i hela landet. Regionalpolitiskt måste satsningarske, så att vi får balans i utvecklingen och så att inte förödande effekter förmänniskors hälsa och vård uppstår. Arbetsmarknads- och bostadspolitik ärviktiga delar i en sådan offensiv hälsopolitik. En vidgad samverkan krävsmellan sjukvård och sjukersättning enligt socialförsäkringen. Svåra etiskafrågor vid livets början och slut kräver en enhetlig behandling över helalandet. Ja, listan av frågor skulle kunna göras mycket längre. Det är frågorsom är av största vikt för många människor, och här har socialministern ettoomtvistat ansvar för att problemen löses. Centerpartiethar också i en reservation framhållit att det är angeläget att snarastutvidga högkostnadsskyddet till att omfatta även sjukresor. Det är tillräckligtjobbigt att ha långa avstånd till vården. De som har långt till vård och oftabehöver vård bör då inte dessutom drabbas av stora utgifter för resor.Högkostnadsskyddet bör alltså innefatta även resor. Sammanfattningsvis vill jag deklarera att de frågor jagberört inte bara är viktiga för människors välfärd. De är också svåra attangripa på ett konstruktivt sätt. Jag har förståelse för socialministernsbekymmer. Vad jag däremot aldrig kan acceptera är den uppgivenhet och detmissmod som socialministern vid upprepade tillfällen givit uttryck för. Det ären svår utmaning, men också den kanske mest stimulerande. Den rymmer ju ändåden enda verkliga möjligheten att forma ett bättre samhälle med öppen ochlevande gemenskap mellan medmänniskor i demokratisk samverkan. arbetar just nu med ett underlag tilllångtidsutredning . Detta sker på uppdrag av . Man hardärvidlag inräknat utgifterna för det slutna avtalet samt enskattehöjning i fyra landsting. Detta sker med belopp som höjer den sammanlagdaskattesatsen med . Man räknar också med att i kommande budgetarbete kommaner i en expansionstakt på . Olika bedömare anser att behövs föratt kompensera för äldreutveckling och ny omsorgslag utan att på något sätthöja standarden. Man räknar också med låg inflation framöver. Inflationstaktentorde dock bli svår att hålla nere när engångseffekterna av sänkt oljepris ochinternationella räntesänkningar inte längre ger samma hjälp som hittills.Kalkylerna pekar på en mycket besvärande ekonomisk utveckling. Under 1986beräknas "landstingspengarna" minska med hela 4 miljarder kronor.Liknande summor nämns för vart och ett av . De pengarnafinns bara inte. Jag måste konstatera att om ekonomernas beräkningar stämmerblir det stora bekymmer. Den medicinska utvecklingen och den oro som finns blandpersonalen inom sjukvården gör att regeringens indragningar från hälso- ochsjukvård och omsorgsvård nu måste upphöra. I stället måste det till en insiktom att staten på ett positivt sätt måste förhandla om sjukvårdsersättningar m.m. för kommande budgetår. Socialministern, och inte minst biträdandesocialministern, måste förstå, att om de låter fortsättasin indragningspolitik inom vårdområdet, ger det svåra effekter för gamla,sjuka och psykiskt handikappade. Här har socialministern en av sina viktigasteuppgifter att ta ansvar för. Det är egentligen bara två faktorer som behöver beaktas avregering och riksdag när de har att leva upp till hälso- och sjukvårdslagensanda om lika och god sjukvård i hela landet. Den ena faktorn är likartadeekonomiska möjligheter. Därvidlag måste sjukvårdshuvudmans egen skattekraft,skatteutjämningssystemets effekter, socioekonomiska faktorer samt ersättningarfrån statsbudget och försäkringssystem vägas samman till en ekonomiskhelhetssyn. Den andra faktorn är att tillse att läkare och sjukgymnaster samtandra nyckelgrupper finns i tillräcklig omfattning över hela landet. Tillgångenpå dessa faktorer är en angelägenhet för landets regering och framför allt försocialdepartementet. Jag önskar landets socialminister styrka ochhandlingskraft i det viktiga arbetet på dessa två områden. Jag bersedan socialministern "snabba på" den begäran, som kommer Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. Prot.1986/87:24, Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. från enenhällig riksdag och som helt och hållet grundar sig på de skrivningar somLandsfingsförbundet har sänt in till i form av en rerhiss, att seöver de villkor som gäller för utbildning och möjligheter till praktik påområdena psykoanalys och psykoterapi. Låt det inte bli en långbänk, utan enkortbänk. Det är.inte så svårt om bara viljan finns. Sedan vill jag säga till att den senastestatistiken, i vilken man har räknat in all fritidspraktik landet över, visarpå en svag ökning av densamma. Jag ber att få yrka bifall dll reservadonerna 3, 5, 6 och 10. 4KARL-ERIK (vpk): I detta betänkande har vpk avgett tvåreservationer. Den första handlar om högkostnadsskyddet för sjukresor. Vi anseratt långvarigt sjuka människor och människor med handikapp oftast har en sämreekonomisk situation än andra; Dels har de lägre inkomster, dels har de störreutgifter förorsakade av sjukdom eller handikapp. Det skydd mot höga vårdkostnader som samhället svarar förär otillräckligt. För den enskilde medför det att utgifterna ökar i direktförhållande till sjukdomens svårighetsgrad eller handikappets omfattning. Densom på grund av handikapp eller geografisk belägenhet måste anlita taxi försjukresor får en ökad kostnad. Denna kostnad får den enskilde själv svara för,eftersom sjukresor inte omfattas av högkostnadsskyddet. Vad har då utskottet svarat? Jo, så här: "Enligt vadutskottet erfarit övervägs inom vissaändringar i sjukre-seförordningen". Man säger vidare: "Någon åtgärdmed anledning av motionen anser utskottet inte påkallad". Då måste manfråga sig: Vilka förändringar gäller det, och när kommer de? Hur skallförslaget utformas? Något av detta borde ha kunnat redovisas i dettabetänkande. Beträffande vår reservation om ersättning förglasögon vill jag säga att synfel eller nedsatt synförmåga är funktionshinderoch bör betraktas som andra handikapp, vilka berättigar till fria hjälpmedel,Glasögon och linser är dyra, vilket medför att många inte har råd att prova utnya glasögon eller byta ut gamla när det är nödvändigt. Synförmågan försämrasdå ytterligare. Ingen skall av ekonomiska skäl behöva avstå från attskaffa sig glasögon. Vi anser därför att det är dags att införa en allmänglasögonförsäkring inom sjukförsäkringssystemet, en försäkring som ger alla medsynproblem möjlighet att prova ut glasögon, köpa nya eller byta ut gamlaglasögon och linser dll en låg kostnad. Försäkringsersättningens nivå skall dåutgå från normalkostnader. Vad har då utskottet svarat på den här modonen? Jo, attmodonsyrkanden om en allmän glasögonförsäkring av den omfattning som föreslås ide nu aktuella motionerna under en följd av år har avslagits.av påförslag av utskottet. "Utskottet har därvid inte ansett att några andragrupper än de som erhåller bidrag från sjukvårdshuvudmännen börkomma i fråga för ett generellt samhällsstöd för anskaffande av glasögon.Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker bifall till motionerna - --." Jag tyckeratt det är en väldigt dålig motivering för avslag. gång efterannan kommer tillbaka med samma krav, därför att det finns ett Prot.1986/87:24 Vissa ersättningar till , sjukvårdshuvud- - männen rn. behov, ärju ingen motivering för att avstyrka motionerna. Givetvis kostar det här pengar, men om vårt motionskravbifölls skulle situationen förbättras för många människor. Därför tycker jagatt det.är en dålig motivering, när man inte har någondng annat att komma medän att liknande krav alltid har avslagits tidigare. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall tillreservationerna 11 och 12. 5ULLA (): . I socialförsäkringsutskottets betänkande1986/87:1, som vi nu debatterar, behandlas propositionen 1985/86:167 samt motioner som har väckts såväl med anledning av propositionen som under den allmänna motionstideri. ' Propositionen redovisar den överenskommelse som harträffats med sjukvårdshuvudmännen . Det innebär att detersättningssystem som trädde i kraft skall gälla också 1987, med småförändringar. Det gäller också de regler som finns i fråga om anslutning avprivatpraktiserande läkare och sjukgymnaster till den allmännasjukförsäkringens ersättningssystem. Ersättningen grundas på ett enhetligt belopp per invånare.I år har mari också tagit in de särskilda ersättningarna för sjuktransporteroch för öppen' sjukvård åt personer som fullgör värnpliktstjänstgöring samtanhållna och häktade vid kriminalvårdsanstalter. Det är små justeringar som hargjorts som en följd av att systemet behöver förfinas. Vissa sjukvårdshuvudmän fick en särskildersättning med anledning av återgången till enhetliga avgifter för utförsäkradepatienter, och den lagregleringen föreslås nu upphävd. Den särskilda ersättningen för-hemsjukvården ochöppenvårdens olika former inom psykiatrin blir en ersättning, och det är ettled i avinsdtudonali-seringen inom hälso- och sjukvården, i avsikt att bidradll en fortsatt omstrukturering till öppnare vårdformer. Deri allmänria sjukvårdsersättriingen beräknas dll ungefär10,1 miljarder och den sariimanlagda ersättningen till 12,075 miljarder. Till dettakommer ett särskilt statsbidrag på 159 miljoner till den psykiatriska vården. Anslutningsreglerna för privatpraktiserandeläkare och sjukgymnaster innebär att försöksverksamheten inom vissastödområden med fri anslutning kommer att fortsätta. fick vi en ny hälso- och sjukvårdslagsom aktualiserade den nuvarande beräkningen av ersättning till huvudmännen. Manövergick från prestatiönsbiinden ersättning till individersättning, för attunderlätta att få ut den sjukvård som de försäkrade hade rätt att kräva avförsäkringen och som det var avsett att försäkringen skulle ge. Det förutsätter utbyggd primärvård och närhet. Det skaparförutsättningar för ett samarbete mellan hälso- och sjukvården ochprimärkommunernas socialtjänst. Överenskommelsen innebär ersättning med . per vårddagtill sjukvårdsinrättningar som enligt förteckning är attanse som sjukhus. I den allmänna sjukvårdsersättningen ingår också Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m. m. komperisation.föratt avgifter inte tas ut av patienter som remitteras till offentlig vård frånläkare vid studerandehälsovården. Den särskilda ersättningen för hemsjukvård i öppna formerinom psykiatrin kommer att bli , en höjning med , och för denförebyggande hälsovården , vilket är oförändrat. Ersättningen förtillhandahållande av tekniska hjälpmedel blir , en höjning med . Därhöjs bidraget som går till den särskilda fonden för handikappinstitutet från3:55 till . Den psykiatriska vården får, som jag sade, 159 miljoner,vilket är en ökriing med 11 miljoner. Ökningen av desammanlagda statsbidragen skulle bli 600 miljoner. Patientavgifterna föreslåsbli desamma som . Vi dllstyrker den här propositionen och de lagändringarsom behöver göras med anledning av den. Därför har vi också avstyrkt demotioner som behandlats i utskottet och som berör innehållet iöverenskommelsen, som vi inte skall diskutera. Det gäller yrkandet om avslag påproposidonen från och men också motioner fråncenterpartiet som innehåller förslag om hur det skall se ut i kommandeöverenskommelser. När det gäller läkarförsörjningen avstyrker vi motionernafrån , och , eftersom frågorna redan äruppmärksammade liksom de åtgärder som motionärerna föreslår. Socialutskottethar ju redovisat den undersökning som har gjorts av ochLandstingsförbundet 1982 och 1985 och som visar på ökningen av antalet läkare.Men man har också gjort en specialundersökning i , och medanledning av den säger arbetsgruppen att man måste överväga vissastimulansåtgärder för att få läkare till en del områden.