prot · GA09127 · 1986-12-31 00:00:00 — Beslutet överklagades till regeringen, som till allmänförvårting upphävde universitets- och högskoleämbetets beslut och i stället 1986/87:127 20maj 1987 Granskning av statsrådenstjänsteutövning ^m. förordnade att den som avden sakkunnige ursprungligen satts i fjärde förslagsrummet skulle ha tjänsten.Regeringens beslut är inte motiverat. Man kan således inte med säkerhet avgöravad som fått regeringen ^attändra på högskoleämbetets beslut. Det är i sigotillfredsställande. Man kan verkligen ifrågasätta om inte regeringen bordevara skyldig att motivera beslut i sådana här fall. Densom först blev utnämnd och sedan genom regeringens försorg förbigången hade avden sakkunnige ansetts ^sorn minst jämbördig med de främsta av de övrigasökandena i vad gäller vetenskaplig ^meritering. Han var skyhögt överlägsen ivad gäller pedagogisk ^meritering, och dessutom hade han gjort mycket storainsatser för forskningsinformation både som utredare och organisatör och somkunskapsförmedlare utåt. Av detomfattande materialet i detta ärende framgår att det tydligen just var hansinsatser för forskningsinformation som slutligen låg honom i fatet. Han hadenämligen uppgivit att han önskade fullgöra ett uppdrag på detta område som hanhade fått av ^forskningsrådsnämnden. Han ansåg i varje fall att det var dettasom fällde utslaget. Om det är så - och det är svårt att hitta några andrarimliga skäl - är det verkligen oroväckande. Det är i strid med gällandebestämmelser. Enligt högskoleförordningen skall forskningsinformation tvärtombetraktas som en särskild merit vid tillsättande av lärartjänster viduniversitet och högskolor. När beslut om detta fattades av 1985fästes betydande vikt vid just det. Vidare är det i sak högst olyckligt ominsatser för forskningsinformation på detta sätt kommer att nedvärderas. Allaborde vara ense om att ^def är viktigt att det som forskare sysslar med kommerut ur laboratorier och studiekammare. Det är viktigt för den inomvetenskapligadialogen och för den stora allmänheten som underlag för debatt och värdering.För att forskningsinformationen skall bli korrekt och intressant är det avmycket stor betydelse att lärare och forskare aktivt medverkar i dennainformation. Denberörda utnämningen, som uppmärksammats stort i den akademiska världen, kanmycket väl få som följd att intresset för forskningsinformation blir ringa. Manser ju att det inte lönar sig och t. o. ^m. kan bli en black om foten om manlägger ner energi på det som statsmakterna uttryckligen har sagt att man skallsyssla med. Det är således, fru talman, som vi säger i slutklämmen av vår reservation^,-avmycket stor vikt att regeringens agerande i denna fråga inte blir^prejudicerande. Skulle det vara så, vore det mycket olyckligt. Det är för attlyfta fram just den här frågan som jag tog upp ärendet som sådant. Jag vet^fuller väl att regeringen utnämner vem den vill; men den principiella aspektenpå detta ärende tycker jag är mycket viktig, sett i relation till behovet av^forskningsinformafion och i ^relafion till de uttryckliga bestämmelser som harutfärdats på grundval av beslut i denna kammare. Jag yrkar bifall tillreservation 13. 85 ^MARGITTA^EDGREN (fp): Granskningeni det fall som jag tar upp gäller turerna vid tillsättningen av en professur iLund. Det skulle ta att här i kammarenredogöra för ärendet. Det finns noga dokumenterat i betänkandet. Iall korthet; Efter det att ^tjänsteförslagsnämnd, som är detorgan som bereder tillsättningsfrågor, med stor majoritet hade avböjt en vissperson B på, såvitt jag kan se, sakliga grunder, utnämns han alltså avregeringen utan ^mofivering. Det skapar oro i ett redan oroligt system.Universiteten har många kompetenta människor anställda men få sä att säga högatjänster, dvs. Det ^äi" ofta mentala slagsmål om de högatjänsterna. Därför är det också noga reglerat i högskoleförordningen vilkameriter som är viktiga och hur dessa skall bedömas. Närdå regeringen anser sig ha skäl att frångå samlade bedömningeller tolka den annorlunda, är det enligt uppfattning nödvändigtatt regeringen motiverar sitt beslut, även om regeringen formellt inte ärskyldig att ge motiveringar. I detta fall hade kanske ert motivering kunnatskapa lugn, och vi hade kanske sluppit att läsa en insinuation i Dagens Nyheterom att personen fick tjänsten därför att han är en Uppsalakompis tillutbildningsministern. Om regeringen frivilligt ålägger sig att motiverakänsliga utnämningsärenden, kan vi diskutera om högskoleförordningen är i paktmed tiden eller om den bör förändras i vad gäller meritvärderingen. Ibetänkandet på ^s. 68 skriver utskottet: "Det kan finnas anledning förutskottet att återkomma till frågor som rör regeringens praxis vid handläggningenav tjänstetillsättningsärenden." Vidare skriver utskottet på ^s. 69:"Utskottet har vid ett flertal tillfällen understrukit vikten av en ökadanvändning av så utförliga och klargörande motiveringar som möjligt iregeringens beslut." Utskottsmajoritetenslutar med att konstatera att det inte finns anledning att göra någotuttalande. Förmig är det logiskt efter vad utskottet skrivit att man ger regeringen sin åsikttill känna, men nej - därav reservationen. I reservation 14 säger vi atteftersom regeringen i båda dessa tillsättningsärenden - det gäller alltså ävendet som redogjorde för-gått emot ^tjänsteförslagsnämnden; bordealltså utbildningsministern ha motiverat sitt beslut i båda dessa fall.' Jag yrkar bifall tillreservation 14. Granskning av statsrådenstjänsteutövning in. 86 (): Två av årets till granskning anmälda ärenden behandlar enskildatjänstetillsättningar. Båda två råkar dessutom handla om tjänster viduniversitetet i . Alla som har sysslat med anställningsfrågor vet att det oftarör sig om svåra avvägningar av meriter av olika slag. Jag tror att det är^vikfigt att håller sig utanför de mentala slagsmål som ^Margitta^Edgren talade om i sitt inlägg. Beträffandepunkt 16 a, tillsättning av tjänst som universitetslektor i fysik, kan mankonstatera att de olika instanser som behandlat ärendet har kommit till olikaresultat vid sin bedömning. Regeringen följde ^tjänsteförslagsnämn^den i Lundoch gick därmed emot universitets- och högskoleämbetet. Skulle rik^sdagenbifalla reservation 13, skulle en i förfarandet inte insatt läsare lätt kunnafå ett felaktigt intryck av tjänstetillsättningsproceduren. Man skrivernämligen där att den sökande "sattes också av den sakkunnige i första förslagsrummet och hanutnämndes till innehavare av tjänstenav UHÄ. Efter överklagande undanröjdes detta beslut av regeringen som i ställetutnämnde den sökande som av den sakkunnige satts i fjärde förslagsrummet. "Reservanterna hoppar alltså helt frankt över ett led i behandlingen, nämligendet beslut som ^tjänsteförslagsnämnden fattade och som är ^liktydligt medregeringens. Jag konstaterar också att gjorde likadant i sittinlednings anförande. Man höjer ett förvånat ögonbryn, när man ser att sammacenterpartister i reservationen tilldet andra tjänstetillsättningsärendet hänvisar just till^tjänsteförslagsnämnden, eftersom regeringen - i det fallet - kom till en annanslutsats än nämnden. ^Tolkningertatt det skulle vara en av de ^sökartdes arbete med forskningsinformation somgjorde att han inte fick tjänsten får helt tillskrivas reservanterna. Detfinns inget i ^materielet som tyder på det, och utskottets övriga ledamöter harinte heller gjort den tolkningen, även om vill reducerautskottskamraternas ställningstagande till att bero på ^fidsbrist. Regeringenhar liksom ^tjänsteförslagsnämnden helt enkelt kommit fram till att andrakandidaters samlade meriter vägde tyngre. Jag har ingen annan uppfattning än och det gäller värdet av information om forsknings- och utvecklingsarbete. Menför att nu vara formell vill jag påpeka att det stadgande som de bådacenterpartisterna i utskottet hänvisat till, nämligen högskoleförordningens §30 - i kap. 19, kan jag tillägga ^-, trädde i kraft . Tjänsten ifråga utlystes och tillsattes och tillsättandet överklagades före den^fidpunkten. Således,herr talman^,^ kan jag inte se några skäl till att bifalla reservationen^,^utan jag yrkar bifall till utskottsmajoritetens skrivning. Beträffandetjänsten som professor i musikvetenskap är tillsättningsförfarandet likartat,fast det är regeringen som tillsätter tjänsten. Av de i det här fallet tresakkunniga i ^tjänsteförslagsnämnden ansåg till en början alla den så småningomenda kvarstående sökanden vara behörig, även om en av dem sedermera ändradesig. Den sökande fick tjänsten. Jag kanhänvisa till den förvaltningslag som utskottet noggrant bearbetade vidföregående . Både i den föregående och i den gällandeförvaltningslagen finns bestämmelser om motivering av beslut. Skälen får enligtlagen utelämnas om beslutet t. ex. rör tjänstetillsättning. Formelltsett faller inte regeringens handläggning under förvaltningslagen, men det ärnaturligtvis av intresse för att regeringen ändå i sinpraxis i stor utsträckning följer dessa handläggningsregler. Jag vill därförpeka på det nämnda undantaget i förvaltningslagen, när jag yrkar avslag även påreservation 14 och bifall till utskottets förslag beträffande punkt 16 i^grankningsbetänkandet. Under detta anförandeövertog andre vice ^talmannert ledningen av kammarens förhandlingar. 87 Tredje vice talman ():^Flerr talman! har naturligtvis rätt i att inte kanlägga sig i allt utnämningsrabalder vid universitet och högskolor-då skulle vi få mycketatt göra. Men här gäller det inte detta utan regeringens ställningstagande iett konkret fall, där det verkligen finns anledning att ställa många frågor.Det har också gjorts i det mycket digra material som vi haft till vårtförfogande, för dem som råkat läsa igenom det. Vimåste även på det här området i ha möjlighet att kontrollera omregeringen följer de bestämmelser som bygger på egna beslut^.^Beträffande de bestämmelser som gällde vill jag säga att det redan tidigareansågs att man skulle meritvärdera insatser inom forskningsinformation. Det ärdet ena. Det andra är att de mer distinkta regler som finns i den nuvarandehögskoleförordningen var i kraft när utnämningen skedde. Och regeringensproposition med förslag om dessa förändringar hade lagts fram nästan ett heltår . Det står i kap. 19 när det gäller beskrivning av lärare viduniversiteten att i forskning ingår forskning- och utvecklingsarbete samt^informatiort om forskning- och utvecklingsarbete. Går man sedan till självabefordringsgrunderna kan man se att forskningsinformation finns med som ensärskild befordringsgrund. Jagvet ^fuller väl att vad vi gör nu inte påverkar vem som är tjänsteinnehavare.Det är en fråga som vi får lämna därhän, även om det naturligtvis kan varasmärtsamt att bli förbigången. Vaddet gäller är att se till att detta utslag inte betraktas som ^prejudiceran^deav ^tjänsteförslagsnämnder och allamöjliga andra vid universiteten i fortsättningen. Risken är nämligen mycketstor att så kommer att bli fallet. Dessutom påverkar naturligtvis detta yngreforskares inställning till att lägga ned tid på den angelägna^forskningsinformationert. Man resonerar säkert; Varför skall vi göra detta, omdet visar sig att det inte tjänar någonting till när det blir fråga om atttillsätta en ordinarie tjänst? Granskning av statsrådenstjänsteutövning ^m. 88 ^MARGITTA^EDGREN (fp): Beträffande de mentala slagsmålen menar jag att enda sättet att hållasig utanför dem är att motivera varför man frångår de regler som gäller. I dethär fallet hade ^tjänsteförslagsnämnden med 6 röster mot 2 och universitetetsstyrelse med 13 röster mot 1 avböjt ^B:s kandidatur till professuren. För att undvika framtida rabalder,som uttryckte det, borde man utförligt motivera beslutet. Detär detta som den gemensamma skrivningen i betänkandet på ^s. 69 säger, på sammasätt som ^konstitutiorts-^utskottet sade detta . Det är därför som vihar känt oss tvingade att reservera oss till förmån för en motivering. 89 (): säger att man vid meritvärdering måste lägga stor viktvid forskningsinformation. Som jag sade tidigare är detta naturligtvis heltriktigt. Däremot står det också efter ändringen i högskoleförordningen - somjag kan förstå att är ^tillskyndare till ^-^ att vikt ävenskall fästas vid förmåga att informera om forsknings- och utvecklingsarbete.Det är en viktig merit, , men det är inte den enda.Uppenbarligen har de olika instanserna olika uppfattningar, som jag har sagt. 1986/87:127 På samma sättförhåller det sig i det andra ärendet. Man är helt enkelt okunnig. Jag vill påpekaför ^Margitta ^Edgren att inte heller ^tjänsteförslags- Granskning av statsrådens tjänsteutövning ^m. Tre av de nio ledamöterna reserverade sig mot beslutet -de tresakkunniga ingår ju i ^tjänsteförslagsrtämrtden. Dessutom vill jag när detgäller frågan om att ett beslut skall motiveras säga, att om det finns en endasökande till en tjänst och man ^f^ilisätter tjänsten med denne sökande,framstår en motivering om inte som onödig, så i alla fall som ett ytterligareunderstrykande av att sökanden har bedömts behörig. Sedande under avsnittet Vissa tillsättningsärenden anmälda talarna nu haft ordet,övergår .kammaren till att debatteraAffärsbankernas stöd till forskning, 91 ^(m): till forskning Herr talman! Av detta ärende lär vi oss att det kan bli dyrtatt vara vänlig på cocktailpartyn,i synnerhet om finansminister ^Feldt är bland gästerna. Vi får också veta attdet vid sådana tillställningar är lätt att ^vigga pengar även från en av demest ^hårdfjällade grupperna i detta avseende, nämligen bankdirektörerna, Iländer som vi kanske inte känner oss sä politiskt eller socialt ^befryndade medhänder det ibland, kanske t, o, ^m, ofta, att penningstarka grupper får en vinkfrån regeringen om att en donation - frivillig, naturligtvis - skulle vara päsin plats. Det talas givetvis inte om att det i annat fall kan hända attgruppen råkar i onåd hos regeringen. Inte heller talas det om att motsvarandebelopp eller kanske t, o, ^m, mera annars kan tas ut skattevägen. Låt oss ta det hela frånbörjan när det gäller bankdonationer! Den29 träffade bankdirektör , finansministerKjell-Olof ^Feldt hos ambassadör i ^Washingtort i samband med ettVärldsbanksmöte, Därvid tog finansministern upp det ^ansträrtgda^statsfirtansiella läget och behovet av stöd till forskningen. Sedanär det för ledning att fä träffa självaste statsministernden . Det hela rullar på, och blir det en gemensampresskonferens med och den socialdemokratiska regeringens främstaföreträdare. Innandess hade dock regeringen försökt få med sparbankerna och föreningsbankerna.Med kort varsel och utan att i förväg få besked om vad saken gällde kallades detill stats- och finansministrarna den16 december. Avsikten var att snabbt få en anslutning till överenskommelsenmellan affärsbankerna och regeringen. Men hej vad man bedrog sig! Här visadesnu ett civilkurage och ett motstånd som regeringen och affärsbankerna inte hadeväntat sig. Viddetta möte började ^Carisson med att tala om att det var så godabankvinster, ^Feldt talade om att vinstuppgången för bankerna var iögonenfallande.Han visste också att berätta att en donation skulle vara en avdragsgill kostnadi rörelsen. Mensparbankerna och föreningsbankerna sade nej. De vågade stå emot, trots att detalltså gavs rejäla antydningar om vinstutvecklingen också till dem. Dethar förts en diskussion i massmedia och i om huruvidabankernas vinstutveckling ^verkhgen har spelat någon roll. Svaret på den fråganfinns faktiskt i pressmeddelandet från den presskonferens somBankföreningen och regeringen hade gemensamt. Där står det ordagrant: ^"Bartkernasresultat kan väntas bli speciellt goda bland annat till följd av den ekonomiska utvecklingen, främst de sjunkande marknadsräntorna. Mot den bakgrunden är det motiverat att bankerna i en ansträngd statsfinan siell situation föreslagits medverka----------- ^," Detfinns anledning att starkt reagera mot den utpressningsteknik som har använts.Det svenska näringslivet vet att regeringen inte är främmande för t, ex,engångsskatter och andra pålagor som direkt riktar sig mot speciella branscher.Jag tillåter mig dock betvivla att regeringen , efter den heta debattenom ^pensiortsskatten, skulle ha vågat slå till mot ytterligare en bransch. Jagtror faktiskt att bankerna där gjorde en politisk felbedömning. Mankart fråga sig vad som kommer att hända i ^framfiden. När statsminister befann sig i , vägrade han att ge några beskedom huruvida vi kunde räkna med ytterligare ^utpressnirtgsför-^sök mot^rtäringslivet . Inte ens när frågan preciserades till att omfattainnevarande mandatperiod, alltså , kundestatsministern ge ett lugnande besked, ^, Det finns anledning till kritik mot regeringen för det inträffade. Denkritiken drabbar i särskilt hög grad statsministern och finansministern. Det ärbra att det har blivit en hård debatt pä vissa av bankernas bolagsstämmor medanledning av det inträffade. Detta kan måhända få en viss ^allmänpreventiveffekt. Förhoppningsvishar också granskning medverkat till detta. Viamassmedia har vi fått reda på att ^firtartsminister ^Feldt är ytterst misslyntmed att KU har forskat i saken och särskilt arg över att representanter förBankföreningen , däribland den person som han samtalade med vidcocktailpartyt i , där allt startade. Nuär herr ^Feldt, som så ofta när han är i affekt, ute och cyklar. Efter anmälanom granskning till tog faktisktBankföreningen - observera: ! - kontakt med ^KU;s kansli och badatt få komma. Detta accepterades naturligtvis tacksamt. Vilka som skullerepresentera ^Bankförertingen var ^förertirtgens egen sak, KU har inte bett atti detta ärende få höra några speciella personer. Jagkan i och för sig, herr talman, mer än väl förstå att ^Feldt ärirriterad över att vad han säger vid cocktailpartyn kommer till allmän kännedom- det ligger så att säga i ^sakerts natur. Men han kan knappast anklaga KU fördetta. Beskedet att frågan först togs upp vid ett cocktailparty återfinnsfaktiskt första gången i den promemoria som utskottet fick frånstatsrådsberedningen i ärendet. Det är alltså en uppgift från^statsrådsbered-^ningen, och inte från någon annan. 1986/87:127 20maj 1987 Det är inte mycket som har variträtt i herr ^Feldts kritik. Man får nog konstatera att han är bättre som poetän som konstitutionell debattör. Jag ber att få yrka bifall till reservation15, 92 (); Med ^anledrting av granskningsärendeAffärsbankernas stöd till forskning vill jag lämna ett par citat från dehandlingar som vi haft som underlag i vårt granskningsarbete. Det första är från ettpressmeddelande : "StatsministerIngvar har kallat till en diskussion om behovet av förstärkning av basresurser till sådan forskning vid universitet och högskolor som är av särskild betydelse för utvecklingen av det svenska näringslivet--------- ^," Detandra citatet är från forskningspropositionen 1986/87:80, där statsministernsäger: "Iregeringens förslag till treårsprogram för forskningen redovisadejag att regeringen hade för avsikt att överlägga med näringslivet om insatsertill förmån för den grundläggande forskningen, bland annat för att förnyautrustningen vid ^högskolart. Detär med stor tillfredsställelse jag nu konstaterar att affärsbankerna erbjuditsig att avsätta 200 milj,/år för att bidra till dennödvändiga förnyelsen av utrustningen vid högskolan," Ett par frågor inställersig. Har detvarit en fortlöpande kontakt mellan regeringen och representanter förnäringslivet, t. ex. bankerna, och fram till december1986? Jag avser då kontakter som efter hand kan ha lett fram till förslag omdonationer av den art som har varit föremål för granskning. Vidare:När man smakar på orden "erbjudit sig", som statsministern använder,och noterar att bankrepresentanterna kallades till ^statsministerrtför överläggning i "gåvofrågan", har man svårt att känna sigövertygad om att ^bankrepreserttanterna med översvallande entusiasm utlovade200 milj. kr. Vilken beredvillighet har bankernaegentligen visat i sammanhanget? Jag anserdet vara felaktigt att när det gäller den ekonomiska satsningen på forskningenså oförbehållsamt som statsministern gör i propositionstexten från början avfebruari 1987 påräkna stöd från affärsbankerna. Detta är så mycket meranmärkningsvärt som bankernas ägare inte hade haft tillfälle att ta ställningtill de enskilda bankernas styrelseförlag vid tiden för propositionensöverlämnande till . Med en sådan teknik måste bankernas stämmobeslutvara mycket hårt uppbundna, även om både statsministern och^bankrepresentanterna vid utfrågningarna starkt betonat att det hela tidenvarit fråga om den allra största frivillighet. Av^én annan och senare del av det pressmeddelande som jag citerade ur i början avmitt anförande framgår att bankerna ^villkorat donationerna. Där återfinns bl.a. följande: "Definitivtbeslut om avsättning kommer att fattas i taget------------- ^. Förkommande år förutsätts dels att behoven kvarstår och inte anses kunna täckas med budgetmedel, dels att bankernas ^lönsamhetssituation inte förändras påtagligt genompålagor eller andra yttre omständigheter." Det är juett relativt starkt förbehåll från bankföreträdarnas sida när man för in iresonemanget risken för pålagor som kan beröra bankverksamheten. Man kan, herrtalman, så att säga mellan raderna läsa bankernas farhågor för att drabbas avnågot liknande som försäkringsbolag och pensionsstiftelser drabbades av underhösten 1986. Riksdagsbeslutet om pensionskatten låg ju mycket nära i tiden. Det kanalltså inte uteslutas att regeringens agerande i denna fråga och hänvisningentill bankernas ^s. k. övervinster vid de första kontakterna ^mellartregeringsrepresentanter och bankrepresentanter kan ha inneburit en viss riskför icke godtagbar påverkan att medverka till donationerna i fråga. Jag yrkarhärmed bifall till reservation 15. 93 (): Ärendet om affärsbankernas stöd till forskning kan tyckas vara ettlitet ärende, men det har stor räckvidd. Geografiskt inleddes ju kontakterna idenna fråga vid ett cocktailparty på andra sidan , i , därfinansministern träffade en framstående representant för bankvärlden. Det ärintressant att ha fått ^dert här redovisningen av ärendets uppläggning frånbörjan. Attbankerna hade gått bra och skulle redovisa vinster var känt. Efter deindragningar som tidigare skett i form av skatt på livsförsäkringstagarnaspengar såg det ju inte bra ut med stora bankvinster. Det kallades tillöverläggningar. Affärsbankerna fortsatte att ställa upp på detta. I självabankgrupperingen kanske också kan utläsas skillnader - de ^aktiebolagsägda^företagert ställde upp, de ^medlemsägda och ^insättarägda företagen^,^nämligen ^föreningensbankerna och sparbankerna, kunde av egen kraft ställa sigutanför. Det ligger ^ka^uske också en antydan i detta om ^viktert av ett brettoch spritt ägande. Fråganhar stor räckvidd också i ett annat avseende, om man får tro^utskottsmajoritetert, som skriver att mot bakgrund av statens brist påerforderliga medel togs initiativ om bankernas stöd. Det var alltså behovet attfå in pengar som på något sätt var helt avgörande. Detvar alltså bankernas pengar som regeringen ville komma åt. Det är formerna förhur det skedde som vi kritiserar. Näringsliv och banker må gärna stödjaforskningen, om det sker med respekt för forskningens frihet, om det sker på^ettsådant sätt att ingen ^underförtäckt hot behöver gå med på någonting somhan egentligen inte hade för avsikt att göra. Jag tycker att det är viktigt förframtiden att inte ekonomiska förhållanden mellan näringsliv, banker ochregeringen löses på det här sättet. Därmed ber jag, herr talman, att få yrka bifalltill reservation 15. 94 BO (vpk): Jag är inte lika stor expert som på vad som kan tilldrasig på cocktailpartyn, så jag skall begränsa mig till att redovisa ^vpk:s synpå ^p. 18 i granskningsbetänkandet. De borgerliga partiernaanser i en gemensam reservation att regeringen Granskning av statsrådenstjänsteutövning ^rn. kan hautövat, som det heter, en icke godtagbar påverkan på bankerna för att förmådessa att donera 600 milj^.^ kr.