prot · GA0950 · 1986-12-31 00:00:00 — Vad jag menar är att man kan närmasig den här frågan från två olika håll, men självfallet möts man i en gemensamståndpunkt, där det gäller att få bestämmelser som tillfredsställer både denenskildes och det allmännas skyddsintresse. Vidare tolkade jag så att alla läkareskulle vara för den lösning som vpk och företräder. Men jag vill dåerinra om ett besök som jag gjorde vid häromveckan.Klinikchefen där delar den uppfattning vi har. Han har uttalat: Jag tror alltsåatt den nuvarande diskussionen har gjort sjukvården en stor björntjänst. Jag vill säga att det naturligtvis finnsmöjligheter till vidare diskussiorier. De måste då ske inom aidsdelegationen, som är rätt forum för sådana frågor. ' Lagstiftningsåtgärder mot spridningen avLAV/HTLV-III-infektion AnL 8 (vpk) replik: Jag tycker att skulle kännasig litet generad över den debattmetod han nu använde. Det är inte likt honomatt använda en sådan metod i debatterna häri kammaren. Det är både ful taktikoch höjden av opportunism att anklaga vpk och och säga att det ärvi som har spritt oro bland homosexuella rörande sekretess- ochanonymitetsfrågorna. Då låtsas nämligen som om han inte alls kändetill det sociala klimat som sedan urminnes tider verkat tryckande och skapatoro hos de homosexuella, låtsas inte om att vi har en socialsituation sorii tar sig uttryck i att oron hos en niycket stor grupp människorstiger. Att vi över huvud taget vill diskutera detta ger att kasta skulden på oss. Det tycker jagaren mycket märklig metodoch, som sagt, inte riktigt värdig , Erkänn i stället att det härfinns ett problem, vars lösning vi eventuellt skulle kunna närma oss genom attvidta olika åtgärder såsom dels en utsträckt information, dels eventuellt ocksåen utsträckt anonymitet fram till en viss gräns, som jag var inne på i mitttidigare inlägg. Men vi får inte fixera diskussionenenbart vid anonymitetsfrågan. Jag skulle ha uppskattat om ocksåhade nämnt något om det sociala klimatet och de tendenser som där är på gåtig.Som ledamot i socialberedningen bör ju väl känna till att dethar skett en strömkantring i det sociala klimatet i , De målsättningaroch grundsatser och den människosyn som har varit förhärskande under ett antalär inom socialpolitiken är på reträtt, vet mycket väl att bådeutbyte av personer på vissa poster och strävanatt utöka tvångsinstrumenten isamhället är étt tecken på detta. Det skulle vara intressant ifall EvertSvensson något ville kommentera det. Det har nämligen stor betydelse inte minstför den oro som utsatta människor av olika kategorier här i samhället känneroch som vi alla är angelägna om att minska och bekämpa. AnL 9DANIEL TARSCHYS (fp) replik: Hela utskottet, dvs, både majoritet ochreservanter, understryker att det finns en mycket långt utvecklad sekretess isvensk sjukvård. Men jag tycker ändå, , att man inte behöver haså Lagstiftningsåtgärder mot spridningen avLAV/HTLV-III-infektion väldigtstor inlevelseförmåga för att förstå att homosexuella människor, som vet hursamhället har betett sig och vilka fördomar som råder, hyseroro. Det är ju iakttagelserna av den oron som har förmått så mångainfektionsläkare att föra fram förslaget om fullständig anonymitet. Jag kanförsäkra att det inte är något påhitt av eller vpk, utan förslagetkommer från dem som i frontlinjen har kontakt med aidspatienter, medHIV-smittade, och som har märkt hur testfrekvensen har sjunkit på ettoroväckande sätt , nämnde , där en mycketstor del av sakkunskapen i finns koncentrerad, I går kunde vii låsa en apell, som man kanske får kalla det, av professor , som är verksam vid detta sjukhus. Han vädjade till riksdagensledamöter att beakta just dessa erfarenheter och att acceptera den fullständigaanonymiteten. Jag hoppas att många ledamöter läste den artikeln. AnL 10 () replik: Jag kanske verkade hårdare i min bedömning änjag möjligen var. Jag år hård i bedömningen att reservanterna förstärker en orosom finns. Självfallet menar jag inte att det inte finns en sådan oro. Vad jagmenar är att om det finns en sådan oro - och det gör det - skall man handla så,att man stillar denna oro. Det är vad vi har försökt att göra iutskottsmajoritetens skrivning. Jag är glad över att både och har sagt att det råder sekretess. Det gäller att understryka det, såatt uppfattningen bland dem det gäller förstärks att när de testar sig så skerdet anonymt - det förs inga anteckningar eller något sådant. Men om det skullevisa sig att testet ger ett positivt utslag, då gäller smittskyddslagen. Dågäller en stark sekretess. Då gäller också att vederbörande skall ha behandlingoch vård. Om man inte följer vad som här gäller, då inträder vissa åtgärder somsamhället måste vidta. Jag sade i slutet av mitthuvudanförande att det som framförde här lämpligen bör diskuterasi aidsdelegationen. Det är möjligt att man kan komma fram den vägen, men sålångt vi nu kan se är ställningstagandet på den här punkten det som utskottethar gjort och det som jag tillstyrker. AnL 11ANN-CATHRINE (): Återigen behandlar vi här i kammarensjukdomen aids och HTLV-III-smitta, Det senare kallas numera allmänt HIV,Tyvärr kommer vi att få anledning att återkomma till aids iframtiden. Aids är bland det allvarligaste som drabbat mänskligheten,och det är nödvändigt att följa och analysera utvecklingen och vidta åtgärderpä många områden. Det är ändå oerhört svårt att få fram verkningsfulla åtgärderför att hindra smittspridningen och vårda dem som drabbats. Att bota ochvaccinera är omöjligt. Forskningens roll är därför mycketväsentlig. Vi politiker kommer säkerligen att få taställning till krav på åtgärder som aldrig skulle ha föreslagits om inte dennahemska sjukdom utvecklats. Risken är stor att krav kommer på åtgärder som inteår förenliga med vad vi menar med ett demokratiskt rättssamhälle,. aidsfråganoch vidta riktiga och snabba åtgärder vilar därför tungt på regering oehriksdag: Vi har från moderata samlingspartiet stött regeringensåtgärder i medvetande om behovet av samling i denna fråga. I dagens betänkande om aids tillstyrker socialutskottetbl. a. att smittskyddsläkaren skall få möjlighet att begära in de uppgifter omen enskild person som läkaren behöver för att kunna fullgöra sina åligganden. Vidare skall smittskyddsläkaren lämna vissa uppgifter omsmittade, som underlåtit att följa meddelade föreskrifter, till ,polisen och i förekommande fall skyddskonsulenten. De ändringar i sekretesslagstiftningen som sker ärmotiverade av allvaret i sjukdomen och nödvändigheten av att smittskyddetfungerar. Jag vill understryka vad som sägs i betänkandet om att vissa lättnaderi sekretessen är nödvändiga för att smittskyddsläkaren skall kunna fullgörasina skyldigheter. Ansvaret att skydda andra väger mycket tungt. För alla de patienter som följer behandlande läkaresföreskrifter - och det är flertalet - kommer det inte att bli något vidgatinformationsutbyte. Men det måste finnas en möjlighet för ,polisen och skyddskonsulenterna att uppmärksamma och rapportera, om en smittadinte följer läkares föreskrifter utan för smittan vidare. Jag vill betona att det är angeläget att följa upp vad somi praktiken sker, när en person inte följer föreskrifterna. Människor får inte medvetet föra smittanvidare. I så fall kan det finnas anledning att överväga om inte ytterligare åtgärderbehöver vidtas. Jag vill också något beröra förslagen om att provtagningskall kunna ske helt anonymt, således även när ett prov visar sig varapositivt. Jag vill hävda att resonemang om fullständig anonymitet faktiskt kanvara skadlig. Det är oerhört viktigt att alla smittade nås av föreskrifter ochatt de kan följas upp. Det är nödvändigt för att smittskyddet skall fungera. Effekten av förslag om fullständig anonymitet kan bli attförtroendet för sekretessen inom sjukvården riskerar att undergrävas. Vi harett starkt sekretesskydd inom hälso- och sjukvården, och detta stränga skyddskall vi framhålla. Vår uppgift är att försäkra människor om att sekretessråder. Det är allvarligt om människor får för sig att sekretessen brister ochatt man därför måste ha fullständig anonymitet. Betänkande 9 behandlar också vården av smittade ochändrade regler när det gäller narkotikamissbrukare som tvångsintagits påsjukhus. En narkotikamissbrukare som tvångsintagits på sjukhus skall kunnaöverföras till en institution inom missbrukarvården för att där få vård försitt missbruk, förutsatt att han eller hon medger det. Vid vistelsen avsesintagningen på sjukhus bestå. Det är bra att den här möjligheten att få värd förmissbruket öppnas, men det är helt nödvändigt att få fram vårdformer sombeaktar de aidssjukas speciella problem. Det säger också socialutskottet, ochdet finns anledning att understryka detta kraftigt. Det måste nu bli enprioriterad uppgift att finna lämpliga vårdformer, vare sig det är fråga omtvångsvård eller om frivillig vård. Som jag sade tidigare i mitt anförande kommervi att få återkomma till problemen med aids åtskilliga gånger framöver. Lagstiftningsåtgärder mot spridningen av /HTLV-in-infektion Lagstiftn ingsåtgä rder mot spridningen avLAV/HTLV-III-infektion många årförgäves försökt komma till rätta med immunbristsjukdomar, virussjukdomar ochcancer. I aids har vi fått en kombination av dessa, som gör problemensynnerligen omfattande och svårlösliga. Framför allt måste den informationssatsning man nupåbörjat följas upp. Även om undersökningar visar att svenska folket ganska välkänner till aids och hur smittan sprids, måste varje människa inse att aids rörvar och en. Inte minst ungdomar måste få klart för sig att aids i hög grad ären fråga om livsstil, att man själv genom sitt eget agerande kan utsätta sigför smitta. Även om informationen redan varit mycket omfattande tycksdet som om människor inte förstått just detta att aids angår alla. Hur kan manannars förklara att prostitutionen fortsätter,, trots att alla torde veta attde prostituerade sprutnarkomanerna inriebär en stor smittrisk, eller attbesöken på s.k. bastu- och videoklubbar fortsätter trots att dessa anses varasmitthärdar?.Nu kommer det att bli stopp för bastu-och videoklubbar inom. kort,och det är bra. Det finns dock anledning att dra.lärdom av att de kunnat dratill sig besökare trots all den information som givits. Information somverkligen når fram till människors medvetande är nödvändig. Det är också angeläget att informationen till vårdpersonaloch andra som i sitt yrke kommer i kontakt med smittade följs upp och hållsaktuell. Det är nödvändigtför att skydda dem,och för att kunna ge smittade ochsjuka en så bra vård och ett så bra bemötande som möjligt. Metoder förprovtagning av vissa grupper - t, ex, gravida kvinnor, värnpliktiga - som nuhar startats kan och bör utvecklas vidare och följas upp. Att bekämpa missbruk och få till stånd en bättrenarkomanvård är viktiga led i bekämpningen av aids. Redan rädslan för aidsborde få många att avstå från att pröva knark. Det torde krävas ytterligare 400-500 platser ibehandlingshem för narkomaner. Hoppet står till de enskildaorganisationernas hem. De arbetar mycket flexibelt och med rner variation ochfler idéer än'det allmännas. Kommunernas roll blir att aktivt söka upp, motiveramissbrukarna till vård och se till att de kommer till vård. I detta sammanhangvill jag uttala förhoppningen att socialberedningen vid översynen av LVMöverväger en skärpning av indikationerna för omhändertaganden - en smittad narkotikamissbrukarekan ju utgöra en allvarlig fara.för annans liv - samt vårdtidens längd,utformning och innehall. LVM har fått en större och annan roll, eftersomnarkotikamissbrukarna, är en stor riskgrupp. Jag hoppas att socialberedningenbeaktar detta vid sitt arbete med LVM. Vi får anledning att återkomma till dessafrågor . Jag vill sluta mitt anförande med att äter betona att alltsom rör aids måste följas mycket noga-informationssatsningen, forskningen,smittspridningen, antalet insjuknade, vården osv. Nödvändiga åtgärder måstevidtas snabbt och kraftfullt. Jag yrkarbifall till socialutskottets hemställan i dess betänkande 9. AnL 12JÖRN (vpk) replik: Jag skall be att få ta upp tiden med en litenkommentar till anförande. Hon säger: Det är viktigt attalla HIV-smittadenås av föreskrifter. Men det förutsätter ju att de, känner att de kanövervinna den psykologiska barriären oeh gå till sin läkare,. och det är däranonymiteten och den förstärkta sekretessen kommer in. Jag tror att många i likhet med haren viss brist på . inlevelse i hur många homo- och bisexuella människorsreaktionssätt gestaltar sig i det samhälle som de lever i och har vuxit upp i.Den rädsla som det här handlar om är inte bara en rädsla att bli känd i störstaallmänhet, att. bli registrerad osv., utan det är också ett psykologisktmotstånd mot att äveri inför den läkare man söker tala om att jag, såsomidentifierad person; har homosexuell läggning eller är bisexuell. Mångamänniskor har en oerhörd barriär mot att tala om detta och veta att läkarenkänner namn, bosättningsort osv. Det är detta man måste försöka övervinna. Det gör mannaturligvis inte bara genom ett utsträckt anonymitetsskydd, utan i längdenövervinner man detta bara genom ett öppnare, och bättre samhälle, ett samhälledär, homosexualitet år erkänd som en naturlig och med heterosexualitetlikvärdig form för sexuell samlevnad. Men vi kan ju inte vänta på detta! Jag tror att enda sättet att dämpa anonymitetsfrågansbetydelse i det här sariimanhanget skulle vara om.politiker som Ann-CathrineHaglund hjälpte till med att trycka på regeringen i den fråga som gäller detlegala och medborgerliga likaberättigandet för homosexuella. Vi är alla ensmula oroade över det dröjsmål som tycks vidlåda den propositionen. Det skuUevara en bättre insats från olika politikers sida att driva den frågan an att såfrenetiskt bekämpa alla propåer orri utsträckt anonymitet. Lagstiftningsåtgärder mot spridningen avLAV/HTLV-III-infektion AnL 13 () replik: Jag har ingen brist på inlevelse. Jag är helt och fullt medveten om hur många homo- och bisexuellakänner det i dagens situation och att denna sjukdom har inneburit att fördomartyvärr har blossat upp på många håll. Men jag tror att rätta sättet att övervinna den barriärsom man kanske behöver komma över för att gå till provtagning är att skapaförtroende för sjukvården. Jag tycker att det är uppgift och våruppgift som politiker att i det här arbetet skapa förtroende för sekretessen isjukvården. Jag är rädd för att debatten om en fullständig anonymitetundergräver detta förtroende och blåser under oron. Det tycker jag är mycketallvarligt. I stället skalTvi visa för alla människor som hyser dennaoro inför en provtagning och som har den psykologiska barriär som Svenssontalar om, att man kan vända sig med förtroende till sjukvården och att detråder sekretess. AnL 14 (vpk) replik: Jag finner att mittsenaste inlägg var helt bortkastat. Trots allt sitt tal om inlevelse förstårAnn-Cathrine inte riktigt vad jag menar. AnL15 ():. När aids kom till vårt.land! var det fördeallra flesta fråga om ett helt okänt begrepp. Okunnigheten och förvirringen varstor. Lagstiftningsåtgärder mot spridningen avLAV/HTLV-III-infektion fylldesmed uppgifter om aids och viruset HTLV-III, och människor reagerade med oro,rädsla och ibland aggressivitet. En sjukdom som man inte har vare sig vaccineller medicin mot har skapat en otrygghet, som i sin tur lett till krav pähårda lagar och ingripanden. har rent extrema krav förekommit. Efter den första, chockartade vetskapen har reaktionernaavtagit. Naturligtvis beror det till en del på att man nu vet mer om vad dethandlar om, men vi möter också ganska ofta attityden: jag bryr mig inte, detkan ändå inte drabba mig. Det är måhända en rätt naturlig reaktion, men det fårbara inte gå dithän att medvetenheten om riskerna försvinner. Det är ju -tyvärr och märkligt nog - så att kunderna fortsätter att uppsöka prostituerade,även dem som uppger att de är HIV-smittade. De s. k. bastuklubbarna fortsättermed sin verksamhet, som alldeles uppenbart ökar risken för smittspridning. Dehär företeelserna, plus en del andra, leder till att smittan inte kan ansesbegränsad till vissa riskgrupper, utan den kan givetvis följa kunderna,klubbesökarna till nya miljöer och nya grupper. Frågan om bastuklubbarna har juaktualiserats i aidsdelegationen, och jag förmodar att förslag från regeringensnart kommer. Vad gäller prostitutionsverksamheten kommer det att visa sig omde åtgärder vi nu kommer att besluta om får önskad effekt. I annat fall kan detbli aktuellt med andra åtgärder även där, t. ex. att som föreslagits i encentermotion utreda frågan om det är möjligt att kriminalisera kundernasförfarande. Den synpunkten har fått allt större gehör i det här sammanhanget. När de första uppgifterna om aids kom antyddes det attsmittan bara förekom hos homosexuella. Tyvärr skapades då en bild somfortfarande till viss del lever kvar. Många människor har en diffus uppfattningom att aids hänger ihop med homosexualiteten som sådan, och det harnaturligtvis bidragit till en särskilt negativ attityd till den gruppenmänniskor. Det är mycket olyckligt, för jag tror att vi hade haft en annan ochbättre situation i smittskyddsarbetet om inte detta fenomen hadeuppstått. Kanske hade då reaktionerna på politiska beslut varit mindre negativafrån de homosexuella än vad som ibland är fallet . Trots att den här sjukdomen inte kom först till vårvärldsdel eller först till oss i , finns det inte sä mycken erfarenhetatt hämta från andra håll när det gäller att stoppa smittspridningen. Vi harfått känna oss fram. vi har tagit steg för steg - oftast, glädjande nog, i storenighet. Jag vill gärna säga att vi från oppositionen i den här frågan har mötten stor öppenhet hos regeringspartiet för förslag och synpunkter. Den nu aktuella propositionen är helt i enlighet med detankegångar vi haft i , som också kom till uttryck i en motionfrån oss under allmänna motionstiden. Ända sedan smittskyddslagen gjordestillämplig i det här sammanhanget har det ju från olika samhällsorganframhållits att vissa lagändringar måste göras för att smittskyddsarbetet skallbli effektivt. Vi har inte haft några invändningar i huvudsak motpropositionen. Vi har emellertid haft ett par ändringsförslag, som vi menar görriksdagsbeslutet bättre, framför alltgenom att rättssäkerheten förstärks. Detförsta gäller lydelsen i 18 8 smittskyddslagen, där det förslag som utskottet nulägger fram innebär att den krets av myndigheter som kan komma i frågabegränsas. andraförslag, som vi fått gehör för i utskottet, är ett tillägg som går ut på attden som blivit tvångsomhändertagen för vård enligt sniittskyddslagenregelbundet skall kunna få sin sak omprövad. Som utskottet konstaterar är lägetutan en sådan ordning otillfredsställande ur rättssäkerhetssynpunkt. De härändringarna innebär ju inte att effekten beträffande smittbekämpningen blirsämre. Tvärtom kan utsikterna att lyckas i arbetet bli betydligt bättre, omförståelsen för lagändringarna ökar. Frågan om fullständig anonymitet har återigen tagits upp,som framgått av debatten , av och vpk. Om man avgränsar enfråga områdesvis, är det givetvis möjligt att komma fram till olikauppfattningar. En del infektionsläkare har, med utgångspunkt i sin verksamhet,uttalat att fler skulle låta testa sig om anonymitetsskyddet utvidgades. Åandra sidan har de läkare som skall spåra personer som kan ha blivit smittadeav en HIV-smittad blodgivare naturligtvis stort intresse av att känna tillblodgivarens identitet. Vi i riksdag som har den svåra uppgiften attfatta beslut i de här frågorna måste förstås försöka se problemet i etthelhetsperspektiv och ta ett ansvar för sådana åtgärder som kan stoppasmittspridningen. Med all respekt för dem som har kommit fram till en annanuppfattning kan jag inte anse att vi på ett riktigt sätt tar det ansvaret, om vilagstiftningsvägen avhänder samhället en möjlighet att ingripa i de fall densmittade själv åsidosätter de regler som måste gälla. Det har sagts att detbara rör sig om ett litet fåtal personer, och det är troligt att det är så. Meni så fall är det viktigt att om och om igen framhålla att övriga, alltså denstora majoriteten, kommer att åtnjuta samma sekretess beträffandejournalanteckningar som alla andra som behandlas inom hälso- och sjukvården.Det är angeläget att det inte råder någon som helst osäkerhet på den punkten. Vad beträffar kompromissförslag här villjag gärna säga att jag finner det intressant. Jag menar att vi måste varaberedda att pröva den frågan, om det skulle visa sig bli nödvändigt. Det är naturligtvis ytterst nödvändigt att viföljer utvecklingen med allra största uppmärksamhet. Det kommer säkert att blimånga fler riksdagsbeslut i fråga om aids. Vidare får vi inte vara främmandeför att ändra beslut som kan ha slagit fel i verkligheten. Jag yrkarbifall till hemställan i socialutskottets betänkande. Lagstiftningsåtgärder mot spridningen avLAV/HTLV-III-infektion Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet fattades efter debatten omsocialutskottets betänkande 12.) AnL 16 TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debattera socialutskottetsbetänkande 10 om ändring i reglerna för bidragsförskott och underhållsbidrag. 2 protokoll 1986/87:50 Pröt.1986/87:50 Ändring i reglerna för bidragsförskott och underhållsbidrag Ändring i reglerna för bidragsförskott och underhållsbidrag AnL 17INGVAR (): I socialutskottets betänkande 1986/87:10behandlas frågan om ändring i reglerna för bidragsförskott ochunderhållsbidrag. I betänkandet behandlas också regeringens proposition iärendet samt ett antal motioner i anledning härav. Utskottet tillstyrker i betänkandet förslaget om ensänkning av bidragsförskottsnivån från nuvarande tilT av basbeloppetliksom förslaget om ändrade regler för indexuppräkning av underhållsbidrag tillbarn, vilket innebär att uppräkningen framöver helt skall följa utvecklingen avbasbeloppet. uppräknas,underhållsbidrag till barn med endast sjutiondelar av basbeloppsändringen och företas först om basbeloppet ändras medminst . Däremot avstyrker utskottet vårt yrkande om utsträckt tidför preskription och införsel av underhållsbidrag samt om möjlighet tillinförsel även i arbetslöshetsersättning m. fl. Hår reserverar sigmoderata och folkpartistiska ledamöter mot utskottets skrivning. Vidare avstyrker utskottet ett antal motionsyrkanden,bl.a. ett moderat yrkande rörande arbetet i den nya kommittén för översyn avreglerna för underhållsbidrag till barn och bidragsförskott. Utskottetunderstryker visserligen att utredningen bör arbeta skyndsamt. Vi moderateranser dock bl. a. att förslagen från revisorer är så väl underbyggdaatt ett genomgripande förslag borde kunna presenteras inom en snar framtid.Enligt de direktiv som utredningskommittén fått och där det talas omeVi djupgående och allsidig belysning av de gruridläggande frågorna kommer detatt ta - t. o. m. onödigt -innan åtgärder, som de flesta istort sett redan är överens om, kan komma att vidtas. Utredningen bör enligtdirektiven vara klar . Men borde betydligt,tidigare kunna ta ställning till många av de förslag som redan finns. Statens utgifter för bidragsförskotten har bli'vit alltstörre och är även nu i stigande. Nettoutgiften för utbetalda bidragsförskottvar 759 milj. kr. /80 och 1 322 milj. Ipropositionen beräknas utgiften bli 1 720 milj. kr. Det harvisat sig att bidragsförskottssystemet har grundläggande brister. a. ärsamordningen bristfällig mellan bidragsförskottslagen och resp.den lagstiftning som reglerar betalningsskyldighet för fordringar i allmänhet.Administrationskostnaderna synes också vara onödigt höga. Det är med tillfredsställelse som vi moderater har tagitdel av rapporten från revisorer samt revisorernas förslag tillriksdagen. Det förslag till förändringar som framläggs i föreliggandeproposition tillstyrker vi. Emellertid konstaterar vi med förvåning att vissaav revisorernas förslag till kortsiktiga åtgärder inte har presenterats ipropositioneri, trots att de är väl underbyggda och också väl motiverade. Istället föreslås de bli ytterligare utredda. Det tycker vi, som sagt.