prot · GA0972 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:72 Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen. 1 § Justerades protokollet för den 6 innevarande månad. 2§ Svar på interpellation 1986/87:147 om jordbrukspolitiken har frågat mig om den svenskaregeringen ämnar arbeta för ett uppbrytande av jordbruksregleringen. Vidare harJörn frågat mig om den ämnar tillåta en väsentligtökad import av jordbruksprodukter från främst . Slutligen har JörnSvensson frågat om den är beredd att låta arbetet försundare livsmedel och sundare lantbruksmetoder stå tillbaka till förmån för enanpassning till EG;s och ;s nivå på livsmedelspolitiken. Världsmarknaden för livsmedel präglas avmanipulationer och spekulativa beteenden, enligt . Enligt min mening gäller att de stora aktörerna påvärldsmarknaden, främst och EG, befinner sig i en ohämmadexportkonkurrens. Detta har lett till kraftigt fallandevärldsmarknadspriser och en djup internationell jordbrukskris där den alltmerinflammerade konflikten mellan och EG skapar risker för handelskrig. Tvåutvecklingsmöjligheter synes föreligga. Det första alternativet innebär att USAoch EG tvingas att göra upp sinsemellan och träffa en överenskommelsei ömsesidigt intresse, innebärande en uppdelning av världsmarknaden. Det blir iså fall en uppgörelse ovanför de små ländernas huvuden och till klar nackdelför många av de utanför stående länderna. Det andra alternativet utgörs av en multilaterallösning inom ramen för GATT-rundan. Inom den ramen har såväl u- som i-länder enmöjighet att påverka utformningen av uppgörelserna. Regeringen anser det vara iSveriges intresse att genom aktiv medverkan stödja det senare alternativet.Detta är bakgrunden till vårt stöd för jordbruksförhandlingarna i den nyaGATT-rundan. Vad slutresultatet blir av denna låter sig icke förutses.Målsättningar för förhandlingarna är bl. a. att de deltagande länderna skallminska de stora exportöverskotten och minska de negativa effekterna av olikaformer av subventioner. Prot.1986/87:72 deltagande i dessaförhandlingar innebär sålunda inte att det föreligger planerfrån regeringens sida på ett "uppbrytande av den svenskajordbruksprisregleringen". Den andra delfrågan som ställer till miggäller om regeringen ämnar tillåta en väsentligt ökad import avjordbruksprodukter från främst . I denna fråga ligger tanken att regeringen skulle varainställd på en framtida särskild förmånsbehandling av jordbruksimporten från EGi form av lägre gränsskydd. Regeringen har inga planer att verka i denriktningen. frågan om anpassning till EG;s ochUSA:s bestämmelser på livsmedelsområdet. Utrikeshandelsministern besvaradeförra veckan en interpellation av om EG- ochEuropapolitik. I det svaret redovisade hon bl. a. innebörden av samarbetetmellan EG- och EFTA-länderna i fråga om bestämmelser på olika områden. I denmån livsmedelsområdet kommer att beröras av överläggningar härom gäller -liksomi fråga om G ATT-rundan - för svensk del att vi har som utgångspunkt årslivsmedelspolitiska beslut, där konsumenternas krav på livsmedlens kvalitet ochhänsynen till djur och miljö står i förgrunden på ett starkare sätt äntidigare. Någonsärskild harmonisering med pågår inte. 2 (vpk): Jag tackar för svaret..Jordbruksministern förtjänaren eloge för ett mycket klargörande och intressant svar. Bakgrunden till interpellationen är följande - som jagtycker att jordbruksministern bör känna till: När EFTA-delegationbesökte sent , refererade ;s generalsekreterare till MatsHellströms utnämning med den uttalade förhoppningen om dess positiva betydelseför en kommande liberalisering av handeln med jordbruksprodukter. Än meruttalade förhoppningar i samma anda när det gäller kommande relationer mellanSverige och EG framgick i enskilda samtal med befattningshavare vid de svenskarepresentationerna i och . Svenska tjänstemän har givetvis rättatt uttrycka sina personliga åsikter i personliga samtal, och vad beträffargeneralsekreteraren var hans referens möjlig att tolka på något olika sätt. Menjag fann det ändå befogat - mot denna bakgrund - att interpellera för att fåregeringens inställning belyst. Jag vill göra några kommentarer till sakinnehållet. Denhållning redovisar när det gäller den vidare internationella aspekten är säkerligen den enda rimliga. Det vore mycket olyckligt, om en separatuppgö relse skedde mellan och EG med uteslutande av andra intresserade parter. De mindre staterna, och kanske speciellt tredje världens länder, skulle bli föriprarna - alldeles som själv antyder. erbjuder dock en möjlighet för dessa länder att inte bara hävda sin livsmedelsexport, utan också nå en förståelse för att ett hänsynslöst sönderbrytande av de lokala livsmedelsmarknaderna, en ökad utbredning av kommersiella grödor och industriella driftmetoder på de internationella livsmedelskoncernernas villkor kan förvärra den ekologiska situationen och 62 skada förmågan tillsjälvförsörjning i en allt svårare befolkningssituation. Vad gäller relationerna mellan och EG är det ocksåbra att slår fast vad som är den svenska utgångspunkten påjordbruksområdet. Perspektiven på detta område har förändrats ochvidgats. Villkoren skiljer sig i mycket från vad som annars gäller, t. ex. ifråga om varuhandel av annat slag. Vi vet numera att det inte bara är livsmedlens priser detgäller. Det handlar om kvalitet och näringsvärde - egenskaper som inte såsällan kommer i motsättning till artificiella och kemikaliserade driftsformer.Vi vet att det går att producera på ett sundare sätt, om distribution ochmarknad kan garanteras. Det handlar om ekologi, där vi tvingats konstatera hurytligt sett rationella produktionsmetoder slår tillbaka i form av skador ocholika externa kostnader. Det handlar om sambandet mellan kost och folkhälsa.Det är klarlagt , att bakom flera av de stora folksjukdomarna liggeren felaktig kosthållning och - indirekt - också felaktigheter vid produktionoch beredning. Det handlar slutligen även om regionalpolitik och sårbarhet;Alltmer allmänt börjar man komma fram till att livsmedelsproduktion inte barakan koncentreras till de stora slätterna utan att det ligger ett värde i enrimlig grad av regional självförsörjning. Alla dessa omständigheter ger ett starkt stöd för det somMats anger som utgångspunkten för den svenska synen på gränsskydd ochjordbruksreglering. I denna syn kan regeringen - som jag ser det -räkna på stödbåde av en växande och alltmer medveten folkopinion och av en majoritet avriksdagen, något som bör kunna stärka regeringen inför förhandlingar med EG.Sett i ett större och mer allsidigt perspektiv framstår det som en fördel förSverige att man på jordbruksområdet har ett sådant mått av politiska instrumentför jordbruks- och livsmedelspolitiken. Det vore inför framtidensfrågeställningar och problem olyckligt, ifall man skulle bryta ner och upplösadetta system av styrmöjligheter. En annan sak är, att systemet kan behövaförändras till riktning och innehåll för att just ge stöd åt vad som är entidsenlig strävan i livsmedelsproduktion och ekologi. Ett stöd för dennuvarande jordbruksregleringen och för styrsystemet som sådant skall inteutformas med hänsyn till konservativt protektionistiska utgångspunkter utanbaseras på möjligheterna att använda stödet på ett dynamiskt sätt i framtiden.I detta stycke, liksom när det gäller den allmänna Utgångspunkt som MatsHellström redovisat, kan han räkna på en positiv hållning från det parti jagrepresenterar. Även om det nu råkar vara så, att intresset i EG-ländernanär det gäller dessa nya aspekter på jordbruks- och livsmedelspolitikenfortfarande är svagt och outvecklat, tror jag att har en viktigpoäng när han hävdar denna utgångspunkt. Det är inget tvivel om vad tidenarbetar för på detta område. Först till referat av samtalunder olika resor. Jag känner mig smickrad om GA7T;s generalsekreterarehar tillmätt min person någon betydelse i GATT-sammanhang. Bakgrunden är denjag redovisat här. Vad viarbetar för är att efter förmåga - är ju förvisso inte en av de storaaktörerna inom jordbruksområdet - medverka till att föra in förhandlingarna iGATT, så att en uppgörelse inte träffas över våra huvuden. Vi har fortfarande en ganska hygglig förhoppning om attdetta skall kunna genomföras. Jag vill ändå - med tanke på de senaste veckornaspressdebatt -varna för en överdriven optimism. Det har sagts att nu ärhandelskriget mellan och EG avblåst i och med att man har nått enöverenskommelse om de regler som skall gälla för nu när ochPortugal blir EG-médIemmar. Det är riktigt att den mycket akuta upptrappningen ochinflammerade konflikten - då hotade med specialtullar påfransk , brittisk gin, holländsk ost, danskt kött osv. för att pressa EGmycket hårt och där EG ville slå tillbaka med specialtullar på amerikansktfoder som exporteras till EG osv. - är avblåst, och det är bra. Men det innebärinte att ;s och EG;s ohämmade konkurrens på den alltmer krympandevärldsmarknaden är avblåst. har fortfarande det program som kallas Bicepsoch som upp av vad man kallar en krigskassa, war chest, för att sä attsäga möta EG på världsmarknaden och subventionera mer än EG för att därmedtvinga EG till någon sorts disciplin, tvinga EG till förhandlingsbordet. Det är en konkurrens som fortsätter. Konkurrensenfortsätter i , som är en av de kvarvarande delarna påvärldsmarknaden, och på några andra områden. Den leder till attspannmålspriserna sänks på ett ohållbart sätt. Det återspeglas på oss i Sverigegenom att vi får mycket kraftigt fallande spannmålspriser, som leder till attvi får subventionera vårt överskott under det här året med sammanlagt mer än1,5 miljarder. Det ger oss i längden en ohållbar påfrestning på vårtregleringssystem. Vi måste minska vårt överskott. Vi måste få in mer avförenklingar i vårt prisregleringssystem. Vi måste få in mer avmarknadssignaler, som när vi kunde få en viss sänkning avinlösenpriset på spannmål osv. Vi måste alltså minska vårt eget överskott. Menäven om vi kan göra det är påfrestningen på oss från den internationellakonkurrensen utomordentligt stark. Den grundläggande bedömning man ändå bör kunna ha är attdet skall vara möjligt att föra in frågorna i och få en förhandling iGATT. Hur den sedan kommer att sluta är som sagt omöjligt att säga. Man skallvara medveten om att det rör sig om ett område som är mindre harmoniserat ännågot annat också inom EG. Det är t. ex. ingen tillfällighet att man ideklarationen från GATT-rundans start i Punta del talarom att gradvisreducera effekterna av subventionerna och att ta itu med deras orsaker. Det ärsåväl på svenska som på engelska en märklig formulering, som visar hur svårtdet har varit att komma fram till en överenskommelse ens om vad man skallförhandla om. Man säger inte att man skall gradvis minska subventionerna utanatt man skall minska de negativa effekterna av subventionerna. Allt detta visar att man rör sig i en materia därförutsättningarna för att föra förhandlingar är mindre och där problemen ärsvårare än på de allra flesta områden inom handeln. Detta gäller , och det gäller också inom EG. Jag kansom ett exempel nämna att vi har fått en ny konflikt mellan och kringmöjligheten att handla med kött från djur som växt upp med tillväxt- Vi har förbjudit sådana preparat i , och även EG har ettförbud. Men EG har först påbörjat en intern harmonisering av sittkontrollsystem. Man har alltså inget gemensamt kontrollsystem, men har nubörjat diskutera hur man kan harmonisera kontrollsystemet inom EG beträffandetillväxtbefrämjande hormoner i kött. Detta har lett till en ny konflikt medUSA, som anser detta vara ett handelshinder. I den här frågan intar givetvis EG och sammaståndpunkt. Jag nämner denna fråga bara som ett exempel på att ocksåbeträffande det som hänvisar till, den s. k. vitboken beträffandeharmonisering inom EG, ligger jordbruksfrågorna internt inom EG betydligtsenare och är svårare att klara också inom EG självt än frågor på de allraflesta andra områden, utom möjligen skatteområdet. Detta visar på svårigheternaatt föra internationella förhandlingar kring dessa frågor. 4 (vpk); gav här en mycket värdefullredogörelse för maktförhållandena på den internationella jordbruks- ochlivsmedelsmarknaden. Jag tror det är nyttigt att dessa synpunkter kommer frami den offentliga nationella debatten. Vi skall naturligtvis inte överskattavåra möjligheter att påverka utvecklingen, men jag tror ändå att det är viktigtatt det politiskt slås fast att har bestämda utgångspunkter bakom vilkastår en svensk folkopinion och en riksdagsmajoritet, som stöder tanken på enbestämd profil i dessa stycken, en profil som åtminstone jag och säkert mångaandra betraktar som framsynt och i längden riktig. Det är möjligt att yttrandet av generalsekreteraren iGATT, vilket för övrigt fälldes i ett mycket kort hälsningsanförande, varföranlett av diplomatisk artighet inför ett svenskt besök, men det hade ändåen innebörd och gav ett lämpligt tillfälle att klargöraregeringens inställning. Låt mig kommentera fråganom subventionssystemen. Även om det nu inte är rätta tillfället att fördjupasig i en diskussion om dessa vill jag säga att jag inte tror att man inomöverskådlig tid kan helt komma ifrån sådana system. Jag tror inte heller att deär entydigt negativa; det beror helt på hur de används. Våra egnaspannmålssubventioner är kanske ett exempel på det jag nämnde inledningsvis,nämligen att det finns många skäl som talar för att man bör förskjuta accenteroch tonvikt i det svenska stöd- och prisreglerings-systemet så att det kan skeen nedtoning av stödet till spannmålsproduktionen till förmån för annan typ avproduktion. Också jag tror att det förhåller sig så somJörn sade avslutningsvis, nämligen att detta är ett område där olikatyper av subventioner finns och kommer att finnas längre än på de flesta andraområden. Man kan naturligtvis bara spekulera i vilka orsakerna till detta är.Om man går igenom den jordbruksekonomiska litteraturen, vilket jag förvissointe har gjort systematiskt, finner man att den innehåller anmärkningsvärtlitet av analys av varför nästan alla länder - det finns några undantag:Australien, , före EG-inträdet - av olika historiskaomständigheter 5 protokoll 1986187:70- 73 Prot.1986/87:72 har kommit att hamna i ett system som innebär ett högt gränsskyddnär det gäller just jordbruksområdet och inte tillämpar dentyp av frihandel som finns på andra områden. En möjlig ekonomisk förklaring äratt man historiskt har bedömt elasticiteterna som väldigt låga. Man har nogkonstaterat trögheterna i anpassningen och bedömt priselasticiteten som mycketliten. Historiskt har man kanske resonerat så att man jämfört med andra områdeninte velat riskera att utsätta jordbruket för alltför stor instabilitet ochalltför tvära kast. Ekonomiskt sett kan detta vara en förklaring till attnästan alla länder på just detta område har fastnat för ett system som i övrigtär ovanligt. Jag tycker att det vore utmärkt om ekonomiska historiker och andraägnade sig mera åt forskning inom detta ganska dåligt belysta område. Vadbeträffar vår egen situation och vårt deltagande i det internationella arbetetkan man se frågan från en annan utgångspiinkt. Jag tror att vi i harbörjat att praktiskt ta itu med överskottsproblemen tidigare än man gjort i deflesta andra länder. Vi har kommit ner i balans när det gäller mjölkproduktionenoch har inte längre något mjölkberg eller smörberg. Inom en ganska kort tidkommer vi att vara i balans också när det gäller nötkött. Vi har fortfarandeett fläsköverskott, men enligt många bedömare är vi ganska snabbt på väg motbalans även beträffande den produktionen. Kvar står då det utomordentligt svåraproblemet med vårt stora spannmålsöverskott. Med tanke på interpellationensformulering är detta inte rätt tillfälle att mera ingående diskutera denfrågan, men jag vill ändå göra ett par kommentarer. I har vi - jagmenar då såväl jordbrukarna som samhället-påbörjat ett arbete med attminskavåra överskott som man i andra länder ute på kontinenten och iinternationella sammanhang ännu så länge mest diskuterar och debatterar. Jaghar förhoppningen att vi i kanske bättre än andra länder skall kunna taoss igenom den ganska besvärliga omställning som en minskning av överskottenkommer att innebära för stora delar av svenskt jordbruk, så att vi efter dennaomställning kommer fram till ett jordbruk som är mer konsumentvänligt ochmiljövänligt än det är . I grunden har jag alltså en ganska optimistisksyn på våra framtida möjligheter att klara denna omställning, men jag tror attden kommer att medföra några ganska besvärliga år framöver för mångajordbrukare. 6 (vpk); . Det är förvisso intressant att ingå i ettsamtal om de europeiska jordbruksregleringarnas historiska ursprung. Det har naturligtvis funnits protektionistiskt-ekonomiska bakgrunder, men det har säkerligen också varit så att jordbrukarna , då dessa system företrädesvis växte fram, var en mycket talrikare kategori än . Den var politiskt intressant - det var så att säga politiskt profitabelt att föra den typen av jordbrukspolitik. Det fanns också hos t. ex. liberala och demokratiska regimer en viss rädsla för att auktoritära ideologier skulle vinna insteg bland jordbrukarna, såsom visade sig vara fallet under depressionen i bl. Jag tror .att det fanns en blandning av rationella och mindre rationella "" orsaker till att dessa system växtefram, men det intressanta är ju att man nu kan se attett sådant här styrsystem, när man nu har det, kan användas på ett dynamisktoch positivt sätt. Det är det man bör notera, menar jag, i relation till deframtida behoven av omformning och omstrukturering. Det hävdas nämligen från endel debattörer i olika partier att man inte kommer till rätta medöverskottsproblemen med mindre än att man sopar undan systemet, bryter ned detoch låter marknadskrafterna agera helt och hållet fritt. Det tror jag är endefinitivt felaktig uppfattning. Jag tror dessutom inte att den tjänar den typav mer hälsomässigt sundare och ekologiskt bättre jordbruk som man på bredfront här i ändå är överens om är det önskvärda. Inte heller jag tror att det är en framkomligeller bra väg att på något drastiskt sätt införa marknadsprisbildning ochfrihandel i fråga om jordbruksprodukter. kan inte och bör inte ensamtgenomföra en sådan omläggning-det har jag sagt i flera anföranden. Det skullekunna leda till just det som talade om och även till försämringarnär, det gäller konsumentintressen, miljöhänsyn och annat. Vad det handlar omär egentligen någonting mycket svårare, nämligen att i ett mycket besvärligtoch invecklat regleringssystem successivt bygga in sådana förenklingar menockså sådana marknadssignaler att konsumenternas intresse av kvalitativt godaoch fullvärdiga livsmedel når fram till producenterna, där mycket harsuddats ut mellan producent och konsument. Jag tror att det där finns ettgemensamt intresse, såväl för producenterna att få bättre information om vadkonsumenterna verkligen önskar som för konsumenterna att mer än kunnapåverka möjligheterna att få mat av bra kvalitet, tillverkad underomständigheter som är rimliga för djurens liv och hälsa. Egentligen står viinför en svårare uppgift än den som ibland i den förenklade ekonomiska debattenframställs som ett val mellan en fri marknad och en reglering. Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Föredrogs och hänvisades 1986/87:9till finansutskottet 4 § Föredrogs men bordlades åter Konstitutionsutskottetsbetänkande /87:19 betänkande 1986/87:23 Justitieutskottetsbetänkande /87:15 betänkande 1986/87:11 Kulturutskottetsbetänkande /87:8 betänkande 1986/87:17' Prot.1986/87:72 5 § Anmäldes och bordlades 1986/87:82 Höjning av fordonsskatten för vissa lastbilaroch släpvagnar 1986/87:83 Beskattningen av trygghetsförsäkringar förskogsbrukare och renskötare 6 §Meddelande om interpellation Meddeladesatt följande interpellation framställts 1986/87:177 av () till kommunikationsministern om åtgärder mot konkurrensbegränsningar påtelekommunikationsområdet; Dagens samhälle är i ökande gradberoende av kunskap. Industrierna i gårdagens samhälle ägnade mycket av sinaresurser åt att förädla och distribuera fysiska råvaror. utvecklas istället i stor utsträckning information: upplysningar om fakta, mängder,kostnader och adresser, upplysningar om personer och uppfattningar. I detnuvarande samhället baseras både industrins och den offentliga sektornsprodukter i hög grad på förädling och förmedling av information. Tillgången till informationsteknologi som används iföretagsprodukter, i telenät och databaser, är därmed väsentlig för allt flerav dagens resurser. Det gäller för företagen och för förvaltningen, centralt isamhället såväl som på regional nivå. Datatekniska komponenter behövs i industriproduktionen,och system för telekommunikation blir alltmer fundamentala för distributionen.De kan ses som "råvaror" i vårt samhälle. Den nuvarande situationen i vårt land vad gällertelekommunikationstjänster är den att totalt dominerar utbudet. Detfinns inte ens möjlighet för kunder att t. ex. jämföra priser och taxor mellanjord- och satellitburna teletjänster. har vid upprepade tillfällen påpekat att dettaär en helt otillfredsställande konsumentsituation. Vi har anvisat vägar för hurdagens monopol och ensidighet skall kunna bytas mot en fungerande marknad, enmarknad som kännetecknas av mångfald. Utomlands har man på de flesta håll genomfört rättsligaoch organisatoriska förändringar. Televerken är där inte längre ensamma. Men ivårt land står det still. Det beståendes intressenter är här många, och de villutan vidare lämna ifrån sig sitt inflytande. Det är kanske begripligt, menenligt uppfattning inte försvarbart. De flesta länder utanför våra gränser har reformerat, ochinfört marknadsekonomi. Bakom detta ligger främst det sunda förnuftet menockså den alltmer internationaliserade tillgången på data- och telesystem. Dessutom finns naturligtvis själva kommunikationensinnebörd. Kontakter över gränser blir allt nödvändigare, och en klokorganisatorisk utveckling som får fäste i ett land sprider sig snart. Jag skall här kortfattat redovisa ett ärende som, enligtmin uppfattning, belyser hur på grund av sitt agerande motverkar enetablering som skulle få positiva konsekvenser för svenskt näringsliv. Detskulle också innebära ett mer varierat och konkurrenskraftigt utbud av deaktuella tjänsterna. planerar en s.k.business-to-business service, IBS. Det innebär att en fast teleförbindelse etableras mellantvå olika företag i olika länder. Via denna kommunikationsförbindelse kan sedande två sammankopplade företagen kommunicera genom vanliga telefonsamtal,telefax, s.k. elektronisk post, data, videokonferenser m.m. Det krävs inget tillstånd för att tillhandahålla denaktuella tjänsten. Däremot krävs beslut enligt radiolagen, eftersomverksamheten också innefattar radiokommunikation, ett beslut som fattas avteleverket. Trots att det i alltså inte föreligger någralegala hinder mot att etablera telefonförbindelser vid sidan av det allmännatelenätet har avslagit Comviks ansökan. Man hänvisar till en allmänprincip som, såvitt jag kan förstå, i praktiken innebär en monopolsituation förförmedlingsverksamhet där radiokommunikation ingår. Beslutet strider därmedmot grunden för konkurrenslagstiftningen. Motbakgrund av ovanstående vill jag fråga kommunikationsministern; 1, Vilka åtgärderär regeringen beredd att vidta för att öka konkurrensen och därmedeffektiviteten på det rymdtekniska området i ? 2, vidta åtgärder som undanröjer hindren för den ovan relateradeetableringen av telekommunikationsförbindelser? 7 §Meddelande om fråga Meddeladesatt följande fråga framställts 1986/87:365 av () tillkommunikationsministern om den regionala flygpolitiken i : Regeringen har givitluftfartsverket i uppdrag att göra en utredning om de: regionala flygplatsernai . Risk finns emellertid att det medan utredningen pågår görsinvesteringar som visar sig felaktiga. Det rör sig om en sektor därtävlan mellan olika intressen (kommuner, företag) kan innebära resursslöseri.Sådana exempel finns i landet. Mot denna bakgrund är det önskvärt med ettprinciputtalande från kommunikationsministerns sida.