prot · GA0917 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:17 Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Upplästes följande inkomna skrivelse; Härmed avsäger jag mig uppdraget som suppleant iriksdagens utbildningsutskott. Kammaren godkände denna avsägelse. 2 § Kompletteringsval till utskott 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: partigrupp har som suppleant iutbildningsutskottet efter anmält . partigrupp har som suppleant i finansutskottetunder , Åslings ledighet anmält hans ersättare , Förste vice talmannen förklarade valda till suppleant i finansutskottet () suppleant i utbildningsutskottet () 3 § Justerades protokollen för den 17, 20, 21, 22, 23 och24 oktober. Prot,1986/87:17 Orn nya direktiv till studiemedelskommittén 4 §Svar på interpellation 1986/87:1 om nya direktiv tilj studiemedelskommittén har frågat mig om jag avserutfärda sådana direktiv fill studiemedelskommittén att denna får möjlighet aftpresentera förslag som ligger utanför nuvarande kostnadsramar och som gerkommittén i uppdrag aft presentera ett förslag till avveckling avmakeprövningen. Regeringen beslöt att utfärdatilläggsdirektiv till studiemedelskornmiftén enligt vilka kommittén får iuppdrag att utforma ett förslag om att slopa den s.k, äktamakeprövningen vidåterbetalning av studiemedel, önskemål är i detta hänseendesåledes redan uppfyllt. När det gäller den första delen av frågan, dvs, omkostnadsramarna för kommitténs förslag, är jag däremot inte beredd att föreslånågra förändringar av direktiven, Def är enligt min uppfattning uppenbart attstudiemedelssystemet behöver reformeras. Atf det har brister har belysts inteminst under de senaste månadernas debatt. Jag tror knappast att def finns någonmer betydande åsiktsskillnad mellan och mig i detta avseende. Jag delar däremot inte pessimism infördef fortsatta utredningsarbetet. Utan aft värdera de olika systemskisser soriihar förts fram i olika sammanhang visar diskussionen ändå enligt min mening attdef finns möjligheter till omprioriteringar inom nuvarande kostnadsramar, Studiemedelskommiftén bör därför få slutföra sitt uppdragi enlighet med givna direktiv. Först när kommitténs förslag har presenterats ärdet möjligt atf göra en bedömning av resultatet. Det blir då en uppgift förregering och riksdag att ta ställning till om medelstillskoft är nödvändiga ochhur dessa i så fall skall finansieras'. ' 3LARS LEUONBORG (fp); Jag vill tacka statsrådet för svaret på mina frågor. efter det aft jag hade framställt min interpellationkom de tilläggsdirektiv om äktamakeprövningen som jag efterlyst, och det ärnaturligtvis bra. När det gäller min första fråga är det mer oklart hur manskall bedöma statsrådefs svar. Def beror närriligen i hög grad på hur mantolkar det. Den fråga yi skall diskutera är mycket viktig bådeur många individers och ur samhällets synvinkel. Många studerande, inte allamen alltför många, klarar inte en dräglig levnadsnivå på de studiemedel som nufinns tillgängliga. Många av dem som är färdiga med sina studier klarar inteåterbetalningarna. Enligt uppgifterna är def hos kronofogdarna 25 000ärenden som har sin upprinnelse i problem med studieskulden. Ur samhälletssynvinkel är det här en vikfig fråga, därför att det är oerhört centralt att deungdomar som har de bästa förutsättningarna aft bedriva högre studier verkligensöker till högre utbildning. Det är uppenbart att vi nu kommit i ett läge där inångasom vi skulle behöva i högskolpr väljer att inte studera. Det ligger också isamhällets intresse att de som verkligen studerar vid högskolorna kan göra deti sådan omfattningatt studierna kan slutföras inom rimlig tid. är tendensen den aft mångamåste arbeta vid sidan av studierna i så stor utsträckning att studierna blirlidande. Som jag sade kan man tolka statsrådets svar på två olikasätt. Låt mig först säga att jag har förståelse för att somen huvudprincip driver ståndpunkten att statliga utredningar inte skall föreslåkostnadskrävande reformer. Det är en del i en strategi som går ut på atf fåkontroll över den statliga utgiftsexplosipnen. Det är en riktig bedömning attden statliga utredningsapparaten kan bli en deii kravmaskineriet, som det ärnödvändigt för regeringen att få köntroll över för aft statens ekonomi kanutvecklas på def sätt som man önskar. Jag menar aft ijust det här fallet borde ha kunnat göra ett undantag från denna princip. Pådetta område, är def nämligen utomordentligt oklart vad begreppet oförändradkostnadsram egentligen står för. Börjar man fundera.på det inser man snart attdet inte räcker alls att se hur mycket staten betalar ut och hur mycketpengar som flyter in. För atf bedöma den verkliga samhällsekonomiska kostnadenmåste man också känna till faktorer som ingen känner till, och det finns inteheller några vedertagna principer för hur allt skall beräknas. Jag syftar påinflationen under framåt, realräntan framåt ochstatensupplåningsränfa framåt. Eftersom staten subventionerar alla lån', blirsaken i själva verket mera komplicerad än så, därför att staten ju subventionerarandra lån, inte statliga studielån, genom avdragsrätt. För att kunna bedömafrågan om studielån i förhållande till alternafiva lån, måste man också kännatill den genomsnittliga marginalskatten under framåt och veta vilkaavdragsregler som kommer att gälla framåt. Kort sagt finns def ingenlevande människa som kan tala om vilka samhällsekonomiska kostnader dagensstudiemedelssystem innebär.- Det har ju fler och fler insett. Jag förmodar atfstatsrådet bl, a, läst en skrivelse -från /SR i detta sammanhang som ärmycket instruktiv. Slutsatsen av detta är att studiemedelskommittén skullekunna frias från den tvångströja de nuvarande direktiven innebär. Statsrådetsäger i sitt svar: Låt oss vänta och se vilka förslag kommittén presenterar.Skulle det visa sig atf kommitténs förslag inte räcker, får vi betala merapengar. Men då finns det stor risk atf man kommer att hoppa i galen tunna,därför att vi inte har ett väl genomarbetat förslag om hur de pengar vi i såfall kan skaka fram skall användas. Därför menar jag aft det i just det här fallet skulle havarit oerhört mycket mer .praktiskt att ge utredningen rätt att komma medförslag utöver direktiven. Då är frågan hur man skall tolka statsrådets svar. Envariant är ju att statsrådet menar, att eftersom det är så oklart hur mycketdet hela i verkligheten kostar, får utredningen i praktiken lägga fram vilkaförslag den vill. Det skulle vara intressant om statsrådet kunde bekräfta attdet är denna senare tolkning som är den riktiga. Om nya direktiv till studiemedelskommittén 4LENA (): Jag tycker att denna debatt behöver tillförasviss beskrivning av studiernedelsproblemntikens historia. Om nya direktiv till studiemedelskommittén Det var nämligen en gång en studiestödsutredning som redan1977 lämnade ett principbetänkande. I detta kunde man visa att studiemedelsbeloppetborde höjas till av basbeloppet för att vara följsamt mot de principersom vägledde vid beslutet om systemets införande, dvs. principen om bibehållenköpkraft. Prisutvecklingen på livsmedel och hyror hade nämligen stigit mer än dengenomsnittliga prisökningen, vilken styr basbeloppet. Nivån borde höjas till200 % av basbeloppet om studenterna skulle tillerkännas sammasfandardufveckling som andra grupper. Detta sade alltså studiesfödsutredningeni ett principbetänkande 1977, En överväldigande remissopinion ansåg att en generellhöjning av totalbeloppet var motiverad. var det emellerfid så att budgetminister ,, utfärdade tilläggsdirektiv till samtligakommittéer om att alla reformförslag måste finansieras genom omfördelning elleromprövning inom resp, område. Därför blev givetvis studiestödsutredningens nyadirektiv oerhört begränsade. Utbildningsminister , också från ,menade att grunderna i studiemedelssystemet var bra men att def vore önskvärtmed ett högre stöd. Han anförde; "Generella höjningar på detta område äremellertid så kostnadskrävande att def inom den närmast överblickbara tideninfe torde finnas utrymme i statsbudgeten för några omfattande sådanaåtaganden," Däremot borde man ytterligare pröva möjligheten aft låtavissa grupper med större behov få mer. Det fanns också inslag i systemet somförsvårade återkommande utbildning, t, ex, den övre åldersgränsen och16-terminsre-geln. Detta borde utredningen särskilt uppmärksamma. De yngrestuderandena i gymnasieskolan skulle dock prioriteras. När utredningen arbetat med gymnasieeleverna ochdelvis med de högskolestuderande, avbrutet genom tilläggsdirektiv som ansågsvara viktigare än allt annat, dvs. direkfiv beträffande äktamakeprövningen,kom sedan nästa omgång allmänna tilläggsdirektiv från budgetminister , där det sägs: "Utgångspunkten skall vara att allaförslag som kommittéerna lägger fram skall kunna genomföras inom ramen föroförändrade resurser inom det område som förslagen avser. Det innebär att omkostnadskrävande förslag läggs fram måste visas hur förslagen kanfinansieras genom besparingar i fprm av rationaliseringar och omprövning avpågående verksamhet inom utredningsområdef." lämnades förslag till regeringenbeträffande gymnasieelevernas stöd och också beträffande en omedelbar höjningav studiemedlen till . Def förslaget skickades inte ens ut på remiss - jagtror aft det hamnade i papperskorgen. lämnades förslagom administrationen. Infe heller där hände någonting. Men utredningen kunde i alla fall fortsätta att arbeta ochäntligen ge sig i kast med högskoleelevernas situation. Men då hände någotannat. Genom direktiv fick utredningen sindödsdom av utbildningsminister , folkparfiet. Han anförde; "Sedande ursprungliga direktiven gavs har det samhällsekonomiska läget radikaltförändrats." Han sade också att def ekonomiska läget för staten harskärpts ytterligare och anförde sedan; "Jag bedömer därför att reformer på studiestödsområdetmåste göras genom omprioriteringar, dvs. inom ramen för oförändradetotalkostnader da reformerna genomförs: Det ter sig mot dennabakgrund inte meningsfullt att fortsätta arbetet med mera omfattande förslaginom studiestödsufredningen." Atf avskaffa niakeprövningen på tilldelningssidan ansågsalltså viktigare än allt annat. Detta skedde också, men alla de som infeberördes av detta fick klara sig bäst de kunde. 1982 drog man in 300 miljonerpå studiemedelsområdet genom att sänka antalet terminer som berättigade tillstudiemedel till tolv. I det sammanhanget skärptes dessutom meritkraven. I den reviderade finansplanen föreslogs endifferentiering och omfördelning. accepterade förslaget utan ettknyst. När regeringen prövade detta i praktiken blev det däremotoväsen. Förslaget innebar en höjning till - återställande avbasbeloppet hade skett tidigare-vilken skulle finansieras genom en återinfördmakeprövning på tilldelningssidan i de högsta inkomstskikten samt en slopadbidragsdel. beslut blev emellertid en höjning till totalt avbasbeloppet och en förutsättningslös utredning. Regeringen försökte återigen införa en differentiering,vilket ju hade initierats av den borgerliga regeringen , menförslaget mötte kompakt motstånd. Så blev det i stället en ny studiemedelskommitté meddirektiv som var betydligt vidare än dem som gällde både 1978 och 1980. Härinryms alltså det undantag efterlyser. Men innan denna kommittéens har hunnit fastställa den ekonomiska ramen begär just . Om läst direktiven vet han att kommittén utöver sinegen kostnadsram, som alltså ännu ej är helt fastställd, kan gå in pånärliggande områden. Ingen annan kommitté har såvitt jag vet en sådanmöjlighet. Eftersom det är vänliga veckan skall jagunderlåta atf kommentera det historiska skeendet ytterligare. Beskrivningentalar för sig själv. Om nya direktiv till studiemedelskommittén 5MARGÖ (vpk); Av någon anledning, som jag inte känner till,har vpk inte fått vara med i studiemedelskommiftén - om regeringen verkligenhade velat förankra sina förslag hade det kanske varit klokt att låta samtligapartier representeras i utredningen. Jag tvingas därför ställa en del frågor,som de som sitter med i utredningen kanske kan svara på. Utbildningsministern säger i sitt interpellationssvar tillLars att det inte finns någon skillnad mellan hans och LarsLeijonborgs uppfattning när det gäller behovet av att ändrastudiemedelssystemet. Då måste jag fråga om man i studiemedelskommiftén är enigom vilka de största bristerna är och vad som måste ändras. Är man i kommitténöverens om att det som skall ändras är det låga totalbeloppet och den storaskuld som de studerande ikläder sig och som trots det låga totalbeloppet gerorimliga återbetalningsef-fekfer, framför allt för dem som utbildar sig föryrken inom vårdområdet och för vissa humanistiska yrken? Om syftet är atf ändrapå dessa förhållanden, är det svårt att förstå hur detta skall kunna gå tillutan aft de totala kostnaderna ökar. Prot,1986/87:17 Jag tolkar det sista stycket i utbildningsministernssvar så, att det finns en 3 novemberI986 möjlighet för studiemedelskommiftén att lägga fram förslag som totaltsett TI ~ ~. ~, medförkostnader utöver de angivna ramarna, trots att detta infe insår i Om nyadirektiv ttll stil- ° ,,, , , direktiven. Om jäsbaruppfattat svaret pa den punkten fel, ber jag aft få rätt diemedelskommitten ''. f f J» Det anges också i svaret att den diskussion som förtsvisar aft det finns möjligheter till omprioriteringar inom nuvarandekpstnadsramar, sade vidare i sitt anförande aft kommittén enligtsina direktiv kan göra omfördelningar från närliggande områden. Då vill jagveta inom.vilka närliggande områden man kan tänka sig atf göraomprioriteringar. Jag utgår ifrån att man har släppt den gamla tanken omdifferentieringar i själva studiemedelssystemet. Vi i vpk tycker att TCO i den här debatten har fört framett intressant förslag. Def förslaget innehåller, såvitt jag vet, helt-nyauppgifter som.har kommit fram iinder fiden som studiemedelskommiftén hararbetat, TCO pekar på atf 54 000 av dem som utnyttjar studiemedelssystemet ärvuxenstuderande som studerar under högskolenivå. De utgör alltså en tredjedelav studielåntagarna, och de skulle svara för en fjärdedel av de totalakostnaderna, TCO framhåller att det givetvis är orimligt att denna gruppvuxenstuderande tvingas låna ihop till studier under högskolenivå. Jag vet attregeringen har uttalat aft man anser att alla i vårt land borde harätt att genomföra gymnasiestudier utan att skuldsätta sig. undrar jag omdetta gäller också för denna grupp vuxenstuderande, TCO föreslår att dessa vuxenstuderandes studier skullefinansieras genom en höjd vuxenstudiestödsavgift, dvs, en arbetsgivaravgift, på0,. Vi tycker aft det är ett bra förslag, ett av de-bästa praktiska förslagsom förts fram i den här debatten. Jag undrar därför om den nu sittandekommittén också kan undersöka möjligheten att finansiera studierna för de 54000 vuxenstuderande som använder studielån på det sätt som TCO föreslagit,så att kommittén sedan eventuelh kan lägga fram ett sådant förslag, 6 (); har jag deltagit ifre olika debatter pm studiemedelssystemet. Därvid har socialdernokraf inrepresenterats av fre olika företrädare, har det givits mycketolika besked,, Någon har kunnat tänka sig atf lånesystemet fördes över fillbankväsendet -def har andra däremot inte kunnat. Någon har sagt attutredningens uppgift endast är atf försöka analysera dagens situation ochfundera över varför det har blivit på det sättet - egentligen inte atf läggafram några nya förslag. Ytterligare någon har sagt att kommittén visst harmöjligheter ätt ga utöver de nuvarande kostnadsramarna, har vi fåttlyssna på utbildningsminis- ternoch , Uppenbarligen är förvirringen ganska stor inomsocialdemokratin om vad som skall gälla. Centerpartiethar föreslagit ett radikalt annorlunda utformat system som bygger på huvudprincipen studielön. Det är i och för sig infe något helt nytt uppslag; det drevs för av bl, a. en stor grupp socialdemokra tiska studentpolitiker, studentpolitiker som har blivit betydande 30 rnän i staten och då tydligen glömtdessa tankar. Vi menar alltså att i botten bör liggastudielön och att man därutöver skall ha möjlighet att låria pengar. Dessa låntas i bank, men staten skall garantera både tillgången till pengar att låna ochräntenivån. Detta är inte något unikt - def förekommer inom flera andra områdenatf staten gör sådana åtaganden. Denna ekonomiska lösning kan sedan kompletteras meddelaktighet i det sociala skyddsnät som vi har. Det kommer självfallet attinnebära högre kostnader, men dessa ökade kostnader kommer ju successivt underen kommande , Jäg tror infe att det är de ökade kostnaderna som ärden springande punkten . Vi har också föreslagit aft man skall vidta åtgärder fördem som redan har studielån. Principen bör vara atf återbetalningsplikten istort sett halveras för de sämst ställda. Detta gör vi naturiigtvis motbakgrund av den kunskap vi har om dels hur dagens studenter har det, dels hurde har def som sitter med stora studieskulder och med många gångerförhållandevis låga ingångslöner. Att man har en akademisk utbildninggaranterar som bekant ingalunda att man automatiskt får en hög lön, Def blev vivarse inte minst i den senaste avtalsrörelsen. Jag antar att utbildningsministern har fullt klart för sigatf mer än var sjunde student är beroende av socialbidrag föratt klarasina studier, atf def naturligtvis är de ungdomar som kommer från familjer medden sämsta ekonomin som har drabbats hårdast och att nära nog var femte personmed- studieskulder tvingas söka uppskov med återbetalningarna. Allt def härpekar på, menar vi, aft det faktiskt krävs radikala åtgärder. Liksom mina meddebattörer har jag lästutbildningsministerns svar, men jag kan infe komina ifrån att det ligger enviss motsägelse inbyggd i det. Han säger nämligen; 'Törst när kommitténsförslag har presenterats är det möjligt att göra en bedömning avresultatet," Det är naturligtvis alldeles riktigt, men sedari fortsätterhan; "Det blir då en uppgift för regering och riksdag att ta ställningtill om medelstillskotf är nödvändiga och hur dessa i så fall skallfinansieras," Om det nu är så atf kommittén infe får gå över sinakostnadsramar, vilket påstods tidigare, kan det ju inte uppstå någotfinansiellt problem för regering och riksdag att ta ställning till. Skall dettaalltså underförstått tolkas på det sätt som jag förstår att gärnavill göra, att komrriitten visst får komma med förslag som kostar mera? I såfall tycker jag det vore renhårigare att utbildningsministern sade detta rentut . Prot, 1986/87:17 Om nya direktiv tillstu-diemedelskorhmiltén 7LARS (); Utbildningsministern ger intrycket att deffinns en absolut sanning i fråga om vad det nuvarande studiemedelssystemetkostar, men så enkel är naturligtvis inte verkligheten. Kostnaderna beror, somLars sade, bl, a, på inflafionstakten och på hur man beräknarstatens kostnader för den långsiktiga upplåningen. Ett nytt och bättrestudiemedelssystem kan därför visa sig bli dyrare än dagens med vissaantaganden om inflationen, ränteläget och den totala statligaupplåningsvolymen, men inte dyrare med andra antaganden. skulle ha glädje av vore ettklartecken från utbildningsministern att få presentera olika modeller, även omde i några Prot,1986/87:17 situationer och med vissa antaganden kanske är dyrare ändagens system, Med andra antaganden kanske de inte blirdet. Ett sådant klartecken kan Om nya direktiv tillstu diemedelskommitten enkelt geshär och med ett uttalande från utbildningsministerns sida. vi få ettsådant uttalande? Jag vill börja med att till att jag ingalunda har sagt vad det nuvarande systemet kostar. Tvärtomär det på det sättet att de mest skiftande uppgifter virvlar omkring i denfrågan. En del tror att det nuvarande systemet bara kostar studiebidraget, somutgör 6 ä av det totala utbetalade beloppet . Andra tror, såsomSACO/SR;s utredningschef uttryckte saken i en debattartikel i , att systemet kostar mellanskillnaden mellan det utbetaldabeloppet och det återbetalade beloppet. Ytterligare andra görkomplicerade ränfeanfaganden och inflationsbedömningar och kommer i allmänhetfram till aft det allmänna kan räkna med att få tillbaka ungefär hälften av detutbetalade beloppet, sitter i den aktuella utredningen, och jagmåste säga att det vore rimligt att vi, innan vi tar ställning till hurenomfördelning skall ske, från utredningen fick besked om vilka verkligakostnader man egentligen talar om. Det lär inte saknas omfördelningsmöjligheter, om det nu ärpå det sättet aft av de utbetalade beloppen aldrig kommer tillbakatill staten. Del är mot den bakgrunden inte så löjeväckande som en del villframställa saken att man försöker atf få ett besked från de sakkunniga om vadstatens kostnad egentligen är och vilka omfördelningsmöjligheter som i så fallföreligger. De största överdrifterna i fråga om kostnadsberäkningarna svararcenterpartiet för. Men det blir fillfälle atf också diskuterastudiemedelsfrågorna i anledning äv en av framställd interpellationi samma ämne, presenterade en utredning enligtvilken man skulle kunna höja def utbetalade studiebidraget till ungefärett basbelopp, dvs, . Man skulle kunna tiodubbla det nuvarandestudiebidraget, och likväl skulle kostnaderna stiga bara helt obetydligt. Jagbegagnade då tillfället att uppmana dem som satt inne med sådana här kunskaperatt lägga fram sitt förslag i utredningen. Om ett så underbart lägeföreligger atf man kan tiodubbla utbetalningarna och ändå höja statenskostnader med , är det rimligtvis svårt att gå emot ettsådant förslag. Det är möjligt att har ytterligare några svar idet sammanhanget . Hänvisningen till att det här är en sak som skallbetalas under en följd av år tycktes implicera att åtminstone en antydan tillsvar föreligger. har i sin historieskrivning här visat hur manbl, a, inom avbröt en utredning som var tillsatt av min företrädare . Först försämrade man direktiven för utredningen för att fullkomligt läsa den. Slufiigen uttalade den dåvarande utbildningsministern att möjligheterna till en reform var så obetydliga att det 32 inte var någon mening med atffortsätta utredningsarbetet. lät en nyutredning börja arbeta. Det är det utredningsarbetet som pågår. Jag menaratt vi måste avvakta utredningens besked. När jag säger att jag delar åsikt om attdet nuvarande systemet behöver reformeras, är det min ärliga uppfattning. Meninnan de politiska besluten fattas vore det rimligt att få ett underlag från desakkunniga. Det finns, som det har påpekats i den här debatten,sociala snedheter i rekryteringen när det gäller högre studier, och det arenallvarlig sak. Men jag vill framhålla aft den sociala snedrekryteringen tillstörsta delen åstadkoms på gymnasiestadiet. Av elevernas val mellan teoretiskaresp. yrkesinriktade linjer framgår nämligen att snedfördelningen är utomordentligtstor med hänsyn till elevernas föräldrabakgrund. De elever som har gått deyrkesinriktade linjerna har ganska små möjligheter att utan mycket omfattandekompletteringar senare komma in på högskolan. En social selektion sker redan igrundskolan - vid slut och vid val av gymnasielinjer -och denfortsätter under gymnasiestudierna och fullbordas kanske på högskolestadief. Det är inte otänkbart att det studiesociala systemet tillnågon del kan göras ansvarigt för atf inte vara väl utformat för en jämnaresocial rekrytering. Därför bör vi reformera det studiesociala systemet. Mendetta system skall inte ensamt bära skulden för den snedvridning vi nu har. Om nya direktiv till studiemedelskommittén 9LARS LEUONBORG (fp); Det är litet egendomligtnärutbildningsministern säger att han inte har någon aning om hur mycket dettasystem kostar och att utredningen förhoppningsvis kan komma fram till detta,och i samma andetag säger att det absolut inte får kosta mer. Om han inte vetvad systemet kostar måste det vara svårt atf ange huruvida det får kostamer eller ej. har infe tagit ställning för aft den statligasubventionen till studiemedelssystemet skall vara större än , men viutesluter inte att den måste vara större.