prot · GA0933 · 1986-12-31 00:00:00 — Det var en fortsatt källkritik i de allmänna motiveringarna,litet tvekan,här när det gäller åtgärderna och några frågetecken där! Men hanhade inga grundläggande invändningar och inga.egna alternativ. Jag vill, herr talman, ändå upprepa de åtgärder som vi harpresenterat. Åtskilliga åtgärder har redan satts i gång för att stimuleralokalt samarbete mot brott. Det inbegriper-det ärett svar på en av BjörnKörlofs frågor-nya attityder och arbetssätt i skolor och på andra håll där detgäller att ta hand om situationer där ungdomar bär sig illa åt. Men detta skallinte växa fram genom, lagstiftning, pekpinnar och fasta mönster från Stockholm.Här pågar ett mycket konstruktivt arbete lokalt, och jag vill ytterligarestimulera det' arbetet - det är där det skall ske. Vidare ingår i åtgärdskatalogen inriktningen avpolisverksamheten, uppdraget till och attse till att det inte går till på det sätt som har skett på festplatserna påmidsommarafton, en rad åtgärder när det gäller vapen och andra farliga föremålsamt förbud mot våldspornografi. Vi vill i åtskilliga fall, där man nu dömerför misshandel och stöld, ha brottsrubriceringen grov misshandel och grovstöld. Vi vill skärpa reglerna för häleri - finns det ingen halare, finns detingen "stjälare". Vi vill ha entydiga regler om straffmätning ochpåföljdsval, som en åtstramning. Vi vill ha häktning i större utsträckning dådet finns risk för fortsatt brottsligt förfarande. Vi redovisar en råd åtgärder för att stärka brottsoffrensställning och sätta deras situation i fokus; Vi har förslag till åtgärder föratt strama upp och göra de åtgärder som innebär åtalsunderlåtelse för ungdomarm.m. snabbare och effektivare. I det sammanhanget vill jag lägga till att vikommer att föreslå att det skall gå en underrättelse till föräldrarna när barnunder har gjort sig skyldiga till något ofog. Vi gör särskilda insatserför narkotikamissbrukare inom kriminalvården. Vi ser överstraffverkställigheten för långtidsdömda. Jag har inte klart för mig hurBjörn Körlof ställer sigtill dessa åtgärder eller vad han vill göra i stället. Här bevittnar vi på nytthur , utan egentliga förslag till åtgärder, ställer sig vid sidan avett konstruktivt och ansvarsfullt politiskt arbete på ett för människor mycketviktigt område. Vad har åstadkommit är en del ironisk textkridk avde allmänna avsnitten i regeringens skrivelse. Jag har noterat att moderata samalingspartiet nu har ettkriminalpolitiskt program. Det presenterades och heter Från knappnåltill silverskål. Och det innehåller ett förslag om bötesföreläggande för demsom stjäl i butik. Det är ett gammalt förslag, som har skjutits sönder avremissinstanserna och mot vilket mycket kan invändas, men jag är ändå bereddatt titta på det. Som kriminalpolititiskt program liknar det emellertid mera enknappnål än en silverskål. Till vill jag säga att mycket av det hansäger låter sympatiskt, och det är kloka ord om brottsbekämpningen - vi harsäkert mycket gemensamt. Jag är emellertid inte beredd att ge en enda ideologi,den kristna; eller en enda samlevnadsform monopol på vad som är rikdg moral,god etik eller ändamålsenliga livsregler, som nämner iinterpellationen. Att debattera kriminalpolitik med och centernär ofta stimulerande - inläggen är allvarliga och ofta konstruktiva, ochLennart och har försökt debattera i den andan. Vad nihar sagt har inte gett mig så mycket, men jag hyser ändå ett visst hopp omfortsatt samförstånd med dessa partier. Om korri med i detsamförståndet skulle jag se det som positivt", men där är minaförhoppningar begränsade. Om åtgärder mot våldsbrott, m. m. 33BJÖRN KÖRLOF (m): Jag medger att det fanns en viss tillspetsadironi i en del av de frågor som jag ställde dll justitieministern. Det hängerinte ihop med att jag inte anser att detta ämnesområde är utomordentligtallvarligt - det tycker jag att det är. Jag har alltid försökt att debatteradessa frågor med justitieministern i en allvarlig ton. Skälet till att jagironiserade litet hänger samman med att justitieministern i skrivelsen fördebatten på ett så verklighetsfrämmande sätt. Det är, precis så som mångatalare harsag't, oerhört många vackra, fina ord, men utomordentlig litetkonkret. Jag tycker inte alls illa om ideologi och moral, tvärtom. Jag ser medyttersta allvar på det. Man måste ställa sig frågan: Hur uppkommer den brist pårespekt för människors psykiska och fysiska integritet som breder ut sig?Varifrån kommer den rastlöshet, den oro, den otrygghet, den aggressivitet ochdet grova, provocerande språkbruk som föräldrar, läråre, fritidsledare ochandra som har ansvarjför barn och ungdom vittnar om. Detta är svåra frågor. Jagär fullt medveten om att någon enkel lösning inte ges på problemen. Men i några avseenden har socialdemokraterna särskiltsvårt att svara på dessa frågor. Det gäller de obehagliga frågorna omnedbrytningen av familjen som har ägt rum genomsocialdemokratisk s. k. familjepolitik. Kan det vara en av orsakerna? Denforskning om bl. a. ungdomsbrottslighet som äger rum både här i ochinte minst ute i pekar på att om barn får en bristande trygghet under sinaförsta år. Om åtgärder mot våldsbrott, m. m. bristandevuxenkontakt, kan det vara en av de orsaker som leder till precis de fenomenjag talar om. Kan den socialdemokratiska familjepolitiken vara en åv de orsakersom vi har anledning att resonera om? Det gäller frågorna om den explosionsartade utbyggnaden avden kollektiva barnomsorgen och hur barns känsloliv, trygghet och uppfattningom väsentliga normer formas i en sådan omsorgsform. Vi måste ställa defrågorna. Det är ingen kritik mot den personal som arbetar inom daghem som jagnu framför. Man alla är vi medvetna om att personalomsättningen inom daghem äroerhört stor och att den trygghet och den harmoni som små barn är i behov avhär kan komma att saknas. Det gäller frågorna om föräldrarna får den tid, denharmoni och den värme som behövs som de själva får möjlighet attta hand om sina barn, efter det att de har varit på dagis. Har vi skapat de möjligheterna? Det gäller frågorna om skolans roll och ansvar. Här gällerdet enligt min mening att tränga djupare in än man gör med de svepande och finauttrycksätt som justitieministern använder sig av. Verkligheten är ofta brutaltoch tragiskt annorlunda. Hur många unga flickor i våra skolor vågar eller villberätta om de ständiga sexuella trakasserier de utsätts för av pojkarna iomgivningen? Hur många elever utsätts förutom för rent våld, som vi kan läsaom, för sparkar, slag, knuffningar, ryck och slit i kläder ochkroppsdelar samt att man tar böcker osv.? Psykiska trakasserier för klädedräkt,utseende, beteende, hemförhållanden osv. Vet vi så särskilt mycketom det, och hur skall skolan hantera detta? Jag beratt få återkomma i en replik till. 34ALF (): Justitieministern sade att han inte kundeacceptera en enda värderingsgrund eller religion i vilken moral, normer ochvärderingar skulle förankras. I och för sig känner jag naturligtvis till attdet är regeringens, och för allt i världen också flera andra partiers,inställning att det skall råda någon slags vad jag kallar neutralitetsideologi.Men det är min personliga fasta övertygelse att detta är ett enormt dilemma förjustitieministern i kampen mot våldet. För vad som då inträffar, herr talman,är att det blir i rådande praxis som dessa positiva begrepp förankras. Jag kan säkert få justitieministern att hålla méd mig omatt rådande praxis kan vara något som vi verkligen inte vill acceptera. Låt migpeka på deviser av typen: Satsa på dig själv och du får spela i National HockeyLeague, satsa på dig själv och du får sjunga med . Sådant är ingenvärderingsgrund som vi vill ha moralen förankrad i. Vill man spetsa till detriktigt kan man naturligtvis gå tillbaka till tyskt trettiotal och tala om enpraxis som vi med absolut bestämdhet tar avstånd ifrån. Låt mig, herr talman, få citera vad justitieutskottetyttrade för , nämligen nådens . "Ej blott för enskilds handlande har etikvarit en rådgivande kraft. Också samhälleliga strävanden och värderingar ha,även på områden där kristendomen inte allmänt erkänts såsom normgivande, utgåttfrån en moraluppfattning som direkt eller indirekt vilar på grund. Devärden som verksamhet skapat åt vårt folk utgöra en tillgång som börtagas till vara.Utskottet kan därför inte medverka till någon åtgärd som kan, befaras skadadessa omistliga värden." Det föll säkert aldrig utskottet in att tala om att manskulle arbeta för en etik utan att tala om vilken etik det rörde sig om. Det ärdenna frikoppling, detta etiska tomrum, denna vilsenhet, herr talman, som jag tyckeratt vi måste börja ta oss ur - inte av någon annan anledning än för att hjälpavår ungdom på ett positivt sätt. Om åtgärder mot våldsbrott, m. m. 35 (): Jag uppskattar mycket vissa delar av StenWickboms inlägg. Vi i delar naturligtvis i stora avsnitt den synsom regeringen har redovisat i sin skrivelse. Vi vill nu medverka till attvidta konkreta åtgärder i samma anda. Låt mig berätta ett exempel från början av min tid somlärare , då jag.var ung lärare i mörka , i enliten B-skola. Då hade jag haft en lektion i kristendomskunskap och talat omdet väsentliga i att vända den andra kinden till, om man råkar ut förnågonting. På rasten efteråt sprarig unga, friska pojkar ut och speladefotboll. Hur det var blev det slagsmål mellan två små smålänningar, och detblev ett mycket stort och högljutt slagsmål! Jag gick naturligtvis in ochförsökte lugna ner det hela. Jag tog in pojkarna, rätt så våldsamt, en ivardera armen eller nacken eller var det nu var, och så blev det uppställningframför magistern. Då frågade jag vad jag hade sagt på lektionen om att vändaden andra kinden till när det hade hänt någonting. En liten uppnäst smålänningstack fram näsanoch sade: Jag tror inte bryr sig om att jag slår , och så sade hannamnet på den andre pojken. Förlåt mig, , men så sade han. Ja, menjag bryr mig om, sade jag. Ja, magistern, ja, sade han. Och det blev tyst. Helaklassen blev tyst. Vad skulle hända om magistern på något sätt, kanskelitet hårdhänt och litet högljudd hade reagerat? Det skulle inte bli tyst. Ochdet är på den punkten naturligtvis som skolans och den enskilde lärarensaktoritet är i fara . Det är på detta område vi måste hjälpa till. Jag menar attfolkpartiet och socialdemokraterna naturligtvis skall gå hand i hand ochföreslå förändringar, , i det regelsystem som finns inom skolanoch som styr skolledare, skollärare och fritidsledare i deras verksamhet. Det krävs påtagliga förändringar, så vi måste naturligtvissätta oss ner och fundera på vad vi kan göra för att en liten grupp inteskall kunna sabotera undervisningen. Då hjälper vi inte bara lärarna, utanockså eleverna och föräldrarna. På detta området tror jag att bådapartier kan uträtta mycket om vi verkligen anstränger oss. 36KARIN (): Jag får tacka justitieministern för alt hanför fram samförståndstanken när det gäller att bekämpa våldstendenserna. Menvi centerpartister och socialdemokrater har något olika syn på hur det härsamhället skall förändras för att det skall bli möjligt att komma ifrån våldet.Centern förespråkar idén om lokalsamhällen med små enheter. Vi tror att det Orn åtgärder mot våldsbrott, m. m. Prot.1986/87:33 , systemet också verkarförebyggande när det gälleratt bekämpavåldstenden-21 november 1986 ser; man har där en helt annan social kontroll,och människor lär känna varandra på ett helt annat sätt. Det som händer i är ett verkligthot, som hela regeringen bör ta på allvar. Jag tänker då på den storainflyttningen av ungdomsgrupper, på unga föräldrars svårigheter att här få enbra barnomsorg och på att barnomsorgsorganisationen här absolut inte hållerför den påfrestning som den utsätts för. Personalflykten från daghemmen iStockholmsområdet är starkt oroande. Jag tror att orsaken på många håll är justden familjepolitik som har bedrivits och den sociala utarmning som skett i vårtsamhälle och som vi ser resultatet av i form av alla våldsbrott ochvåldstendenser. Alkoholpolitiken spelar här en mycket stor roll, och ettsamarbete med är av stor vikt, men det måste också följas uppmed åtgärder från regeringens sida .som förebygger alkoholbruk ochalkoholmissbruk. Polisens roll är naturligtvis viktig, men polisen måste ocksåha resurser för att kunna fylla sin funktion. Det Luciafirande som det snart ärdags för kommer att ge exempel på en situation där polisens resurser absolutinte räcker till för att spela den roll som justitieministern vill att polisenskall ha; det krävs alltså andra insatser, och vi har från sida ocksåkrävt det. När det gäller vuxengenerationens ansvar för att geföredömen för ungdomarna brister det oerhört mycket. Jag tänker på heladen sociala misär som finns i våra stora tätortsområden. Jag tror att boendet isig skapar våldstendenser-att så är fallet har också belagts i olikaforskningsrapporter. Man kan se att en del områden är starkt förslummade pågrund av att bostadssituationen och familjernas situation är dålig. Det lönarsig alltså att satsa på en bra familjepolitik för att förebygga framtidavåldstendenser. Det är naturligtvis också mångaandra åtgärder som måste till. Det är viktigt att vi olika partier emellan kanenas om sådana åtgärder i stället för att munhuggas om ords valörer ellerbetydelser. Det är möjligt att det också finns olika värderingar partiernaemellan, men det viktiga är att vi verkligen tar ett ansvar i de här frågorna. Det finns en strävan att göra tillmer av ett centralt debattforum i aktuella frågor. Den strävankommer till uttryck bl. a. i mina direktiv till folkstyrelsekommittén. Det är bakgrunden till att regeringen ansåg det angeläget att i ett sammanhang redogöra för åtgärder mot vålds- och egendomsbrott, åtgärder som delvis är vidtagna, delvis kommer att vidtas inom - de är i stort sett beredda - och delvis kan ligga litet längre fram i tiden, därför att de behöver ytterligare överväganden. Skrivelsen är disponerad i två avsnitt, ett ideologiskt - säg gärna moraliskt - som tecknar den socialdemokratiska helhetssynen på kriminalpolitiken och ett annat som redovisar de nämnda åtgärderna. De är av de skäl som jag antydde olika utvecklade i detalj. Men att regeringen i skrivelser redovisar åtgärderna betyder naturligtvis att regeringen kommer att genomföra dem. Skall den här skrivelsen verkligen fungera som grund för en yiktig dagsaktuelldebatt borde de som gör inlägg t. ex. här säga i varje fall något ocksåom hur de ser på åtgärderna och inte bara kalfatra det inledande avsnittet ochdiskutera detaljer och enskildheter i det. Det heter att det är vagt,oförbindligt, osv. Mot bakgrund av vad.jag sade - konkreta åtgärder harredovisats, och regeringen kommer att vidta dem - är den kritiken heltobefogad. Jag vill fråga kanske främst vad han egentligen har förinvändning mot de här åtgärderna. Vad vill göra i stället? Om åtgärder mot våldsbrott, m. m. 38BJÖRN KÖRLOF (m): Jag skall försöka att hålla noggrann uppsiktpå tiden den här gången. är ju till för att riksdagsledaniöterskall kunna fråga statsråd om vad de och regeringen vill göra, att fåstatsråden att konkretisera sig och därigenom få till stånd en debatt.Justitieministern börjar nu fråga mig om vad jag vill göra för någonting, ochdet är liksom inte riktigt den typ av debatt vi skall ha. Men jag kan gärnasvara att en del av de könkreta åtgärder som justitieministern i den härskrivelsen har föreslagit mycket väl kan ligga tillgrundför aktiviteterhärifrån när det gäller lagstiftning. Men det får vi se närlagförslagen kommer. De finns ännu bara i form av en skrivelse till ,vilken alltså irite förarileder några motioner eller dylikt. Justifieministern är felinformerad om han tror att detmoderata program som han läste är ett kriminalpolitiskt program.Det är det inte alls, utan det var ett litet ringa försök att åstadkomma enordning på snatteriområdet. Det var alltså ett mycket litet program, somhandlade om snatterier av allt från en knappnål till en silverskål. Jag skallemellertid rried stor förtjusning överlämna hela vårt kriminaipolitiska programtill herr justitieministern efter denna debatt, så att han kan få ta del avdetta. Hur ser vi då på de åtgärder som justitieministern harföreslagit? Knivförbudet kan vara någonting att pröva. En del förutsättningarför en sådan prövning har vi sett av erfarenheterna i . Om polisen fårökade möjligheter att beslagta knivar, kan vi kanske åstadkomma en viss förbättringnär det gäller våldet på festplatser och en del av gatuvåldet. Också ett ochannat av de andra förslagen är, som jag sade, sådana att vi allvarligt skallpröva dem. Bakgrunden till de frågor som jag har ställt i den härdiskussionen är emellertid den att utvecklingen av våldet, särskilt när detgäller ungdomarnas beteenden, är sådan att vi har anledning att fundera överhur våra barn och ungdomar växer upp i dagens svenska samhälle. Vilka intryckoch vilken normbildning får de? Vilken trygghet ges de och vilketansvarstagande får de? Det är detta som är det viktiga bakom minafrågeställningar. Det handlar alltså inte endast om knivförbud eller kommandeåtgärder när det gäller åtalsunderlåtelse och dylikt. Jag tycker inte alls illaom idelogi och moral i den här frågan. Tvärtom var mina frågeställningar i denmeningen utomordentligt allvarliga. Enligt min åsikt ironiseradejustitieministern litet väl mycket över den allvarliga frågeställningen. Jagtror att regeringen med jusfitieministern i spetsen har stor anledning attfundera över både de sociala Om åtgärder mot våldsbrott, m. m. Prot.1986/87:33 förhållandena på daghem samt ordningsreglerna och förhållandena iskolan, som så många talare här har varit inne på. Jag troratt det är någonting som regeringen måste gripa sig an. Justitieministern kanmed stort allvar räkna med att också vi moderater vill och kommer att medverkai en sådan allvarlig diskussion. 39 (): Efter replik står det väl heltklart för justitieministern att vad som behövs är mer kristendomsundervisning iskolan än vad som bestods med i mörkaste . kommer jag som bekant ioch för sig från trakter som ligger närmare. Men även där är det idessa dagar nog så angeläget att barn och ungdomar får veta vilka normer ochregler som gäller och att dessa är relaterade till en absolut människosyn. Jag tror inte alls att vi någonsin får det idealasamhället. Men jag är helt övertygad om, att herr justitieministern, om vi inteser till att barn och ungdomar i sina sinnen - eller varför inte säga i sinahjärtan - bär med sig en människosyn, en moral, en etik, får formulera ännufler lagar och bestämmelser och tillsätta ännu fler kampanjer mot våld ochelände i samhället. Jag tror alltså inte att vi får det ideala samhället. Jagär emellertid mycket besviken och förvånad över att vi inte vill inse att vi -som skrev 1958 och som jag alldeles citerade -vida mer än behöver relatera dessa honnörsord till en absolut människosynoch etik. Den gången ställde sig riksdagenbakom det som yttrade. har vi en regering och enriksdag som slår fast att barn och ungdom skall se till att orientera sig såhelbrägda som möjligt genom tillvarons snår och elände. Men vi skall inte hålladem med vare sig karta eller kompass, än mindre med kontrollstationer. Jagtycker att det är mer angeläget med sådana än . 40LENNART ALSEN (fp): Jag kan hålla med om att vi häri kammaren skall försöka ge förslag dll konkreta åtgärder. Det är naturligtvisvettigt och viktigt. Jag skall försöka peka på något som vi gemensamt kandiskutera. Självfallet är det allvarligt när, som ofta sker,båda föräldrarna dubbelarbetar och barnen långa tider är ensammahemma. Då händer saker och ting. Vi måste se över arbetstidslagstiftningen. Detsom säger är också riktigt, att många barn lever i skilsmässohem.När jag kom ut som lärare var det mycket ovanligt att man hade elever som komfrån skilsmässohem. kommer vart fjärde eller vart femte barn frånskilsmässohem. Situationen åren helt annan. Det bör man också undersöka, vaddet i sin tur kan leda till. Man bör se över högstadieskolornas organisation. Det ärvisserligen inte område. Men atmosfären som detta kommer ifrån ärmycket betydelsefull. Man bör se på möjligheterna till hemrum på högstadiet.Barntalen minskar ju , och det kanske finns en möjlighet att göra någontingdär. Man bör också se på förstärkningsresursen som reglerar Där måste vi gå in och ge lärarna möjligheter till ett hyttregelsystem. Jag hoppas att har läst vår lilla rapport.Jag vill lämna dessa förslag till regeringen, som ju kan se på dem. Därefterkan vi kanske ta upp en diskussion. vill jag än en gång citera ur : "I TV-programmet gav tre kvinnliga lärare sina vittnesbörd om det relativa helvete de lever i. Modiga som kvinnor oftast är vågade de erkänna vad manliga lärare aldrig erkänner: att de misslyckats, att de förnedrats. Men ute i skolorna fortsätter våldet. Nyss fick jagrapport om en skolmatsal i staden nerkletad av snusloskor,dörrhandtag insmorda med margarin, matportioner som kastats på golvet. Detta är vuxensamhällets slutliga kapitulation. Barn sominte begriper sitt eget bästa har tagit över. Karatemodet har blivit praxis,videon uppfostrar den nya generationen, var slås en lärare ned?" Jag vill avsluta med att säga att vi nu måste vidtaåtgärder som pekar och . Det är intedagens ungdom vi kan nå direkt från politikerställning. Detta är intekonservativt, det är inte socialistiskt, och det är inte liberalt - det ärmänskligt. Om åtgärder rriot bordellverksamhet Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellation 1986/87:66 om åtgärder mot bordellverksamhet Med hänvisning till de lagändringar somgjordes i och jordabalken i syfte att öka möjligheternaatt ingripa mot koppleri har frågat mig vilka åtgärder jag ämnarvidta för att förverkliga intentionerna bakom den lagstiftningen vad gällerbordellverksamhet. Till en början vill jag slå fast att det naturligtvis ärett angeläget samhällsintresse att så långt det är möjligt motverkaprostitution och dess skadeverkningar. Det är därför viktigt att vi kan ingripastraffrättsligt mot dem som främjar eller ekonomiskt utnyttjar andrasprostitution. Det var också mot den bakgrunden som straffansvaret förkoppleri utvidgades så att det numera omfattar också fastighetsägaresom känner till att prostitution förekommer i en upplåten lägenhet, men ändåunderlåter att göra vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen attupphöra. Denna lagändring har inte fått till följd att alla formerav bordellverksamhet som kan betecknas som koppleri har upphört. Jag delaremellertid inte uppfattning att polisen skulle vara maktlös när detgäller möjligheterna att få stopp på denna hantering. 1 vart fall finns ingetbelägg från den praktiska tillämpningen för att straffbestämmelserna som sådanaär otillräckliga. Därmed är inte sagt att det inte finns svårigheterförknippade med tillämpningen. Särskilt när brott förnekas kan det många gångervara en besvärlig och tidskrävande uppgift att få fram övertygande bevisning.Men Om åtgärder mot bordellverksamhet denproblematiken, som hänger samman med beviskravet i brottmål och alltså ytterstär en rättssäkerhetsfråga, är ju inte unik för denna typ av brottslighet. Jag anser inte att jag har någon anledning att vidtaåtgärder på det underlag som finns. Men jag kommer givetvis att även i fortsättningenhålla mig väl underrättad om utvecklingen på detta område för att kunna bedömaom något ytterligare behöver göras. 42INGA (vpk): Jag skall be att få tacka för svaret. Man kan ju bli indignerad över bordellverksamhet,över'sexklubbar,. prostitution och pornografi och över att kärleken och vårtbehov av sex missbrukas så kapitalt. Jag är indignerad och jag är förtvivladöver dessa olika tillstånd av förnedring av män och framför allt av kvinnor. Men min fråga till justitieministern rör inte detmoraliska i utnyttjandet av kvinnor och män för att tillfredsställa de senaressexuella kroppsliga behov. Min fråga gäller lagstiftningen kringbordellverksamheten.