prot · GA09118 · 1986-12-31 00:00:00 — Det ger i sin tur ett proportionelltbidrag på av den av kommunen redovisade kostnaden. Jag kan alltså slå fast att färdtjänstbidraget har haft enbetydelse när det gäller att utveckla färdtjänsten men också att det i förstahand handlar om att försöka få upp ambitionerna i de kommuner som släpar sålångt efter, enligt vad man kan se av den statistik som både ochjag har tillgång till. 66 (): Jag tycker att statsrådets uttalande att dettaär en intressant fråga borde borga för att vi efter det att utredningen harkommit får förslag om förändringar till det bättre. Jag konstaterar att,despecialdestinerade bidragen medverkar till denna orättvisa-där Stockholmsinvånare får . per person i statligt stöd medan invånarna i ochStoruman får . Det är helt klart att modellen med specialdestineradebidrag medverkar till denna utveckling. Även i fortsättningen kommer detsjälvfallet att finnas kommuner som så att säga släpar efter. En del kommunerväljer att lägga mer pengar på färdtjänsten än andra. Vad som är viktigt är attde statliga bidragen är lika per person och kommun, inte att man skallfavorisera storstadsområden, vilket nu de facto har skett. Jag är ledsen, men här är felute. kostnad per capita för färdtjänsten är . Kommunens totalaverksamhet medför detta. Eftersom kostnaden är så hög får kommunen . Statsbidraget är nämligen av den totala kostnaden. Att märkaär dock att de kommuner som satsar väldigt mycket får en viss nedskärning, somstatsbidraget är konstruerat - man skär av topparna. Den kommunen satsar . percapita på sin färdtjänst och får därför bara . Statsbidragetstår alltså i proportion till den totala ambition som varje kommun uttrycker. Om det finns någon begränsning i detta så är det just tillnackdel för de kommuner som satsar mycket. Statsbidraget skär av topparna.Exempelvis förlorar 25 miljoner. Man får alltså inte ut fullt istatsbidrag. Sådan är bidragskonstruktionen. Om rekryteringen till gymnasieskolans sociala servicelinje 68 (): Jag konstaterar att den nuvarande modellen,som vi väl är överens om inte är riktigt rättvis, faktiskt innebär attmänniskor i glesbygden bidrar till att betala färdtjänst för människor istorstadsområden. Med denna konstruktion fungerar det såsom jag säger. per person, för att gamla och handikappade skall kunna åkaoch besöka sina vänner och bekanta och sin släkt, och får . perperson för samma ärende och dessutom har en väl utvecklad kollektivtrafik,måste jag konstatera att glesbygden bidrar till att man har en så brafärdtjänst i storstadsområdena. Det tror jag inte var meningen med den reformsom gjordes. Överläggningen var härmed avslutad. 18§ Svar på fråga 1986/87:567 om rekryteringen till gymnasieskolans socialaservicelinje Margö har frågat socialministernom regeringen kommer att lägga några förslag, utöver informationskampanjer, föratt öka rekryteringen till gymnasieskolans sociala servicelinje. Frågan haröverlämnats till mig. Möjligheterna att rekrytera sökande till gymnasieskolanssociala servicelinje som ett sätt att erhålla kompetent personal till hemtjänstenpåverkas av en mängd faktorer. Som exempel kan jag nämna arbetets innehåll ochorganisation samt innehåll och organisation av grundutbildning, fort- ochvidareutbildning. När det gäller utbildningens innehåll på den socialaservicelinjen vill jag erinra om att utbildningsministern har aviserat att haninom kort avser att framlägga en proposition om en ny treårig yrkesutbildning.Redan till höstterminen kommer en viss försöksverksamhet att kunna starta medtreåriga yrkesinriktade linjer, bl. a. med vård- och sociala servicelinjerna. Kommunernadriver ett omfattande utvecklingsarbete i syfte Om rekryteringen till gymnasieskolans sociala servicelinje attförbättra äldre- och handikappomsorgerna även vad avser personalpolitiskafrågor, i flera fall med statligt stöd. Regeringen har också gett iuppdrag att till genomföra vissa åtgärder och föreslå andra insatsersom syftar till att förbättra personal- och rekryteringssituatipnen inom densociala . I uppdraget ingår att föreslå åtgärder som på kort siktkan öka rekryteringen av såväl vårdbiträden som arbetsledande personal.Arbetet skall också utmynna i analyser av de faktorer som på längre siktförsvårar rekrytering och utbildning samt förslag till förändringar i syfte attundanröja dessa hinder. Slutligen kommer äldreberedningen med sittbetänkande där med bl. a. rekryterings- och personalfrågor är en avhuvudfrågorna. Som framgår av det jag redovisat, har regeringen ägnatfrågan om rekrytering av kompetent personal särskild uppmärksamhet. Jag villavvakta behandlingen av äldreheredningens betänkande och socialstyrelsensredovisning av sitt uppdrag innan jag överväger ytterligare åtgärder. 70 (vpk): Den förändring av äldreomsorg ochhandikappomsorg som vi planerar är helt beroende av en utbyggdhemtjänst, och den utbyggda står och faller med intresset hosungdomar för att söka till utbildning som sedan leder till arbete inom densociala . Låt oss då titta på intresset hos ungdomen. Den enda objektivavärdemätaren på ungdomars intresse för att söka olika yrkesområden är hur desöker till gymnasieskolan. Höstens ansökningar är katastrofala när det gällerden sociala servicelinjen. I , där vi hade 135 platser ursprungligen,finns 38 förstahandssökande till denna linje. I finns 30 platser med6 sökande, och det blir alltså ingen klass inom sociala servicelinjen iSödertälje. har 15 platser, och där är det också 6 sökande. Hur detgår med den klassen vet man inte riktigt . Jag tror att det som händer här i ocksåsäger en del om hur situationen är ute i landet. Ministern tar i sitt svar upp olika åtgärder och insatsersom man skall föreslå på kort och på lång sikt. Men tyvärr konkretiseras intedessa åtgärder i svaret. Hur vi än vänder och vrider på osskan vi inte komma ifrån att intresset för denna ubildning hänger ihop medlönen, arbetstiden och möjligheten till vidareutbildning i arbetet. Det ärdessa tre saker som gör att ungdomar inte söker utbildningen . Min värdering av situationens allvar avvikerinte från den skildring som vi nu fick av Margö . Jag kan fylla påmed siffrorna för sökande till höstens utbildningar i hela landet, där vitotalt förfogar över 2 900 platser vid sociala servicelinjen och där vi nu vetatt vi har 1 400 förstahandssökande,alltså mindre än platser. Situationen är alltsåutomordentligt allvarlig. Jag menar också att både lön, arbetstid,arbetsmiljöfrågor, arbetets organisation och stödet i form av utbildning och.fortbildning har en helt avgörande betydelse både för rekryteringen och förmöjligheterna att behålla personalen. Det är kommunerna och därigenom som haratt ta ställning till löne- och anställningsfrågor. Därför måste vi medförtroende vänta på de överläggningar som kommer mellan Kommunförbundetoch motparterna. Det finns naturligtvis också ett intresse av att förbättrautbildningens innehåll och inte minst att med alla medel söka lätta på trycketi själva arbetssituationen, så att arbetet blir mindre tungt och merastimulerande och givande. Jag tror att de utredningar vi nu har satt i gångtillsammans med den redovisning som kommer från olikaprojektverksamheter kommer att ge nya impulser på dessa punkter. Om rekryteringen till gymnasieskolans sociala servicelinje 72 (vpk): Jag tycker att situationen är så allvarlig,när vi inte ens lyckas fylla hälften av platserna på denna linje inom landet,att regeringen måste göra något , t. ex. ta upp förhandlingar medKommunförbundet och diskutera vad man skall göra. Om hälften av utbildningsplatserna inte kan tas i anspråkutan måste läggas ned, får det konsekvenser också för möjligheten att utbilda iframtiden. Det kanske blir svårt att på nytt starta dessa utbildningar. Läraremåste placeras om på andra jobb, osv. Förslaget att utöka linjen till tror jag kommer attha motsatt effekt. Jagskijile kunna tänka mig att om man i början tvingades gåden andra vägen och kanske bara ha ett första år, sedan arbete med lön ochdärefter återkommande utbildning skulle det ge ett bättre resultat. Men förstoch främst: Lönen måste höjas och arbetstiden minskas för yrket. Jag vill kortfattatsäga att de olika synpunkter på hur vi borde arbeta, dvs. att ta uppkontakterna med , ingår i uppdrag. I dettasammanhang finns både och de fackliga organisationerna med vidbordet. På den punkten räknar jag således med att vi får en dialog och attKommunförbundet är lika medvetet som vi om hur allvarlig situationen är. 74MARGO (vpk): De undersökningar som man har gjort omhemtjänstpersonalens inställning till sitt arbete visar klart att personalenanser att arbetet är för tungt. De som arbetar inom orkar intearbeta heltid, men lönen är så låg att de inte kan försörja sig på deltid. Omregeringen tog initiativ till att starta en försöksverksamhet med sex timmarsarbetsdag inom tror jag att arbetet skulle bli attraktivare. Ärregeringen beredd att ta upp detta vid förhandlingarna med ? Överläggningen var härmed avslutad. Omprövningen av vissa utvisningsärenden 19 § Svar på fråga 1986/87:559 om prövningen av vissautvisningsärenden har frågat mig om jag anser attprincipen om makars rätt att få leva samman har den styrkan att regeringenkommer att ompröva utvisningar i de fall där utvisningsbeslutet strider motdenna princip. Frågan har ställts mot bakgrund av ett enskilt fall. Jag kaninte här i kammaren diskutera enskilda ärenden. Den som är gift med en i bosatt person får iallmänhet bosätta sig här. En förutsättning är dock att det inte är fråga omett skenäktenskap. En annan förutsättning är att uppehållstillstånd harmeddelats före inresan. Endast i undantagsfall kan sådant tillstånd meddelasnågon som redan rest in i landet. Denna regel infördes iutlänningsförordningen (1982:829) för att förhindra att skenäktenskap användsför att få uppehållstillstånd i . Sammaregler gäller för övrigt dem som sammanbor utan att vara gifta. Den som blivit utvisad av dessa mer formella skäl kanemellertid efter hemkomsten söka tillstånd på nytt. Regeringenhar inte för avsikt att ändra dessa regler. 76 (vpk): Jag vill först tacka statsrådet för svaret.Tyvärr väljer ju statsrådet att mera redovisa gällande bestämmelseroch de överväganden som ligger till grund för gällande bestämmelser i ställetför att ta upp en principiell diskussion om huruvida principerna som gällermakars och sambors rätt att leva tillsammans är så starka att de kan övervägajämfört med nu gällande bestämmelser. Jag accepterar att statsrådet intevill diskutera det enskilda fallet. Men när det har gällt andra internationellaåterföreningsärenden där den ena maken eller makan har vistats i , harju den utfört ett ganska berömvärt arbete för att underlättaåterföreningar. Finns det mot den bakgrunden inte skäl för regeringen attkonsekvent hävda principen om makars och sambors rätt att leva tillsammans iSverige? Har inte statsrådet en mycket dubbelbottnad hållning i denna fråga,eller rättare sagt, har inte regeringen en dubbelbottnad hållning, om denenvist menar att gällande bestämmelser är helt tillräckliga när gällandebestämmelser uppenbarligen medför att man kan -skilja makar och sambor medhjälp av nu gällande bestämmelser? Gällande bestämmelser bygger på de principersom är vedertagna och som godtagits av . Det framgår av mitt svar. Jag diskuterar inte det enskilda fallet, men det kan ändåvara värt att notera att regeringen fattade beslut i fråga om verkställighet ijust det ärende som bygger sin fråga på den 10 april 1986.Beslutet fattades på det underlag som fanns vid det tillfället. För attregeringen skall kunna ta ställning på nytt måste verkställighetsärendet förasupp till regeringen. I övrigt är regeringen enligt utlänningslagen förhindradatt på nytt pröva ärendet. 78PAUL LESTANDER (vpk): går statsrådet inte inpå någon diskussion om den principiella frågan. Han undviker att ta ställningtill huruvida man, med stöd av denna princip, skulle kunna ändra reglerna, omregeringen verkligen helt och fullt omfattade denna princip. Det är i detta sammanhang ganska poänglöst att hänvisatill att bestämmelserna har godtagits av . Naturligtvis har statsrådetAndersson och regeringen full initiativrätt. Vi kan få en proposition enderadagen om verkligen regeringen vill. Men det är just regeringens vilja detytterst hänger på. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på fråga 1986/87:562 om asylsökande från har i en fråga till miganfört att antalet asylsökande från är stort och ökar, att endast ettfåtal sökande har starka skäl att åberopa och att avvisningsprocenten har varithög. Hon har vidare framhållit att detta anstränger utlänningspolisens resurserpå ett oacceptabelt sätt och att avvisningen innebär en tragedi för många avasylsökandena. Mot denna bakgrund har hon frågat mig vilka åtgärderregeringen är beredd att vidta för att förbättra situationen. Det är sant attantalet asylsökande från har ökat kraftigt . Många avdessa har självfallet vägande politiska skäl för sina ansökningar. I åtskilligafall har det dock visat sig att deras uppgifter inte är trovärdiga och att vi ide fallen har att göra med en invandring på i huvudsak andra, främst socialaoch ekonomiska, grunder. Det har'också framkommit uppgifter om att vissa resebyråeri ställer i utsikt för arbetslösa chilenare attde kan få arbete ochbostad i . Förde .människor som tar sig hit, men som ändå måsteåtervända till efter att ha gjort sig av med sina tillgångar ochskuldsatt sig, medför detta givetvis tragedier. Även i denna situation är det dock viktigt att denenskilde får sin sak ordentligt prövad enligt de regler som gäller och atträttssäkerheten inte sätts ur spel. Jag kommer bl. a. genom vårambassad i att noga följa utvecklingen. Jag undersöker för närvarandevilka åtgärder som kan vidtas för att råda bot på den uppkomna situationen. 80GUNNEL (): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Detframgår att statsrådet undersöker vilka åtgärder som kan vidtas. Det har redanframgått av pressuppgifter att statsrådet avser attskärpa praxis i asylfrågor och ge de berörda myndigheterna instruktioner attmera strikt hålla sig till . Humanitära skäl skulle alltsåbeaktas i mindre omfattning. Jag vill påminna om att vi från moderat håll under många årefterlyst större stringens och därför velat avskaffa 6 § som vi anser varaalltför vag. Det betyder inte att vi inte vill beakta rent humanitära skäl.Tvärtom anser jag att de ca 1 000 sökande som av rent humanitära skäl fåttuppehållstillstånd i vårt land utgör en relativt liten grupp. Flyktingkvoten kunde gott höjas, men jag är medveten omatt det finns praktiska hinder för att utnyttja hela kvoten. gäller det de chilenska sökandena, av vilka enligtpressuppgifter en på tio skulle ha fullgoda asylskäl. Ändå frestarutredningarna, som resulterar i avvisningar och utvisningar, hårt påutlänningspolisens samt också på invandrarverkets resurser. Åtgärder för enbättre tingens ordning måste vidtas. Det säger sig självt att andra flyktingarblir lidande och får vänta när resurserna går till att massavvisa luraderesenärer. Under hela juntadiktaturen i har man lyckatsöverföra flyktingar via kvoten och med hjälp av internationellaflyktingorganisationér och svenska utlandsmyndigheter. Den som kännermarken bränna under fötterna kan få hjälp att lämna utan resebyråernastvivelaktiga insatser. Det finns också möjligheter - sådana som inte fanns förnågra år sedan - att fly över gränsen till andra länder och därifrån eventuelltaccepteras som flykting i . över huvud taget övervägt att införa visering från ? hänvisar till vissatidningsuppgifter som gör gällande att jag skulle ha aviserat en skärpt praxis.Om det har spritts sådana uppgifter och skapats en sådan uppfattning är jagglad för att tog upp denna fråga. Sådana påståenden saknarnämligen helt grund, och jag får nu tillfälle att här tillbakavisa dem. Jag harinte genom några uttalanden eller på andra sätt aviserat en skärpt praxis vidprövning av asylärenden. Jag har däremot tillsatt två utredningar som har tilluppgift att föreslå åtgärder som skall göra det möjligt att kraftigt förkortahandläggningstiderna. Dessa två utredningar skall arbeta inom ramen förgällande grunder i vår utlänningslagstiftning - det framgår klart avdirektiven. Detta med att kraftigt förkortahandläggningstidérna kan vara av ett visst värde för att möta de problem somGunnel tar upp. Korta handläggningstider innebär snabba besked ochger tydliga signaler till de asylsökandes hemländer om vilka regler som gällerför i . 82GUNNEL (): Jag är väl medveten om de två utredningar somarbetar med dessa frågor. Men medan gräset växer dör kon, dvs. Två kategorier måste vi värna om. Det är de verkligakonventionsflyktingarna enligt 3 § och de behjärtansvärda humanitära fallensom rör barns situation. är det, som statsrådet medgav, mångaicke-flyktingar som söker asyl i vårt land och anstränger resurserna. Min fråga huruvida statsrådet över huvud taget harövervägt visering från förblev obesvarad. 83 Statsrådet : Fru talman! Av mittsvar framgår att jag överväger vilka åtgärder som kan vidtas för att råda botpå den uppkomna situationen. Jag är däremot inte beredd att redovisanågra åtgärder. Övervägandena är således inte färdiga. Överläggningen var härmed avslutad. Om avvisningarna till av iranska asylsökande 21§ Svar på fråga 1986/87:568 om avvisningarna till av iranskaasylsökande har frågat mig om regeringenhar för avsikt att ge direktiv om att iranska asylsökande inte längre fåravvisas till . Av den s.k. första asyllandsprincipen följer attasylsökande får sändas tillbaka till ett annat land än hemlandet om de i dettaland kan anses skyddade mot att sändas tillbaka till hemlandet.. Dennabedömning görs individuellt i varje enskilt ärende. Några gruppbeslut fattasinte. Som huvudregel skall avvisningsärenden där politiska skälåberopas överlämnas till statens invandrarverk. I de undantagsfall där polisenfår fatta avvisningsbeslut får verkställighet inte ske förrän invandrarverketfått tillfälle attöverta ärendet och verket förklarat att det avstår härifrån. På invandrarverket finns en ingående kunskap omförhållandena för iranier i . har i utlänningslagen (1980:377) fastställt deregler som gäller beträffande avvisningar. Regeringen kan endast genomavgöranden i enskilda besvärsärenden fastlägga praxis. 85 (): Jag vill tacka för svaret. har betraktats som ett säkert landatt sända tillbaka iranska flyktingar till. Trots att inte striktformellt kan accepteras som ett första asylland för iranier, eftersom man baraaccepterar europeiska flyktingar, har ändå regeringen och invandrarverketbedömt att landet ger ett faktiskt skydd åt iranska flyktingar. Det är denmotivering som regeringen har anfört vid ett flertal olika debatter som gälltlämpligheten av att från sända tillbaka iranier till . Ettargument för att fortsätta härmed har varit att det inte har funnits någon somhelst dokumentation om att det förekommer deportering av iranier från Turkiettill . har allt fler källor vittnat om att polissedan över tillbaka har deporterat ett hundratal iranier. Derapporterna kommer från UNHCR, som hävdar att 250 personer har deporteratssedan september 1986. Av dessa var 50 registrerade hos UNHCR som flyktingar.Det finns en rapport från norska UD som hävdar att antalet är betydligt högre -bortåt 400. Vad invandrarministern säger om att det inte finns någrasom helst bedömningar av hur säkert är för iranska flyktingaruppfattar-jag som en ren dimridå för att ministern inte skall behöva svara påmin fråga. Prot.1986/87:118 skall fortsätta avvisa iranier till måste hävdaantingen att UNHCR:s rapporter är ren lögn eller också att jag harmissuppfattat den lag som säger att man inte får avvisa någon till ett land därdenne inte har något skydd från att utvisas vidare till ett land där hanriskerar förföljelse: Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Svar på fråga 1986/87:529 om passkontrollen iHelsingborg har frågat mig vilka åtgärderregeringen avser att vidta för att garantera att passkontrollen i Helsingborgkan fungera tillfredsställande, särskilt under de intensiva sommarmånaderna.Enligt saknar polisen resurser för detta. Jag vill erinra om att den internordiskapasskontrollen har varit föremål för flera utredningar i syfteatt skapa en mer effektiv organisation. Den lösning som riksdag och regeringhar stannat för innebär att verksamheten skall bedrivas genom ett förbättratsamarbete mellan tull och polis. Efter beslut har de lokala myndigheternautvecklat samarbetsformer som möjliggör en internordisk passkontroll med enlägre resursinsats. Jag utgår från att de problem som uppstår till följd avvariationer i trafikströmmarna kan lösas av myndigheterna inom ramen för detsamarbete som förutsätts ske mellan myndigheterna. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 87ROLF CLARKSON (m); Jag tackar statsrådet för svaret på min fråga. är en mycket betydande, kanske den mestbetydande, inpasseringsstation för resande till och från . Under åretpasserar inte mindre än 18 miljoner människor filtren i . Särskiltunder är det mycket kraftiga trafikströmmar här. Det finns många platser i där kontroll måsteupprätthållas. Tre olika trafikföretag sköter kommunikationerna. De har att tahand om dels bilburen trafik, dels persontrafik. Och så är det . Detinnebär att resurserna personalmässigt sett som på alla andra ställen ärnedskurna. Tullen skall normalt ha en besättning på 209 tjänstemän, sommartidhar man 140. Ungefär motsvarande siffror gäller för passpolisen. Dessa två myndigheterskall samarbeta och hjälpa varandra - båda två alltså med starkt nedskurnapersonalresurser. Det gör att hälften av de olika filtren, om vi kan kalla deolika inpasseringsstationerna så, förblir obemannade . Jag hadedärför hoppats att statsrådet nu skulle ha talat om att man inför dennasommarsäsong var beredd att sätta in nya resurser. Om det är så att man vill ha en generösareinvandrarpolitik, skall man ju inte gå den här vägen, då vi riskerar att få ininvandrare som normalt kanske Det är naturligt att de söker sig vägar där bevakningen är ringaeller i varje fall dålig. Om man vill få en bättre tullkontroll, kommertullverket huvudsakligen att ägna den åt personbils- och lastbilstrafiken. Detinnebär att de stora strömmarna av persontrafikanter i de filtren blirobevakade. Då kan man heller inte ha en något så när tillfredsställandestickprovskontroll när det gäller narkotikasmuggling o.d. För att nå ett gott resultat tycker jag att det hade varitsärskilt angeläget att för sommaren få ungdomar anställda till dessa filter.Det går att med en relativt kort utbildning få dem tillräckligt kunniga försitt arbete. Jag skulle gärna vilja fråga om statsrådet ändåinte skulle kunna överväga kortfristiga åtgärder av denna typ. Enligt minmening skulle det vara en dålig sparsamhet att inte göra något sådant. Om flygtrafik på linjen Jag vidhåller att resurserna enligt minbedömning skall vara tillräckliga. Det är klart att polismyndigheterna, ytterstrikspolisstyrelsen, har möjligheten att - om det skulle visa sig alldelesnödvändigt - omdisponera resurserna för förstärkning. Jag vill, herr talman, avslutningsvis säga att så, som jaguppfattade att gjorde, utan vidare påstå att kontrollen intekommer att fungera kan leda till att folk tror att det kommer att vara så. Menjag försäkrar; så kommer det inte att bli . Kontrollen kommer attfungera. 89 (): De aviserade samarbetsformerna mellanpasspolisen och tullpersonalen är positiva. Man vill från båda sidor justsamarbeta, men man har olika prioriteringar. Tullpersonalen kanske tycker attt. ex. tågtrafiken är viktigare än vad passpolisen tycker. Man får därför ingenriktigt rationell gemenskap i kontrollåtgärderna. Det är mycket viktigt attstatsrådet känner till att både passpolisen och tullpersonalen anser att maninte kommer att kunna upprätthålla verksamheten med en tillfredsställandestickprovskontroll i . Det beror i så fall på att de inte förmår attsamarbeta på det sätt som regering och riksdag har förutsatt, och det vore attbeklaga. Jag räknar emellertid med att de skall lyckas att göra det.