prot · GA09127 · 1986-12-31 00:00:00 — k. infiltrationsskyddet för den polisiära säkerhetstjänstenav vikt för dess förebyggande verksamhet. Jag antar att alla instämmer i detta.Av logiska skäl kan sekretess vara av nöden. Detär dock en självklarhet att kontroll måste kunna ske från statsmakternas sidaoch att, herr talman, största möjliga hänsyn måste tas till den enskilde.^Justitieutskottet informerar sig om ^personalkontrollverk-^samhetert. ^'^ I denenskildes intresse finns det två vägar för kontroll av kontrollen, nämligen fördet första kommunikation av givna uppgifter och för det andra överläggningarmed berörd arbetsmarknadsorganisation. utfrågning av justitieministern framkom att det för närvarandeundersöks hur det skall bli möjligt att i större utsträckning än som skerförbättra uppgiftsbehandlingen mellan och berörda personer.Vi hälsar detta med tillfredsställelse - framför allt ur den enskildesrättssäkerhetsaspekt^. Vi moderater kommer att kontinuerligt följa de frågor i vilkasbehandling jag haft glädjen att delta här , för några timmar sedanutlänningsärendena och personalkontrollen. Det är av största vikt attansträngningar görs för att så långt som möjligt säkerställa den enskildesrättssäkerhet. Med de förslag till åtgärder i denna riktning som regeringen harlämnat, finner vi vid ^granskrtirtgen inte anledning att rikta kritik utanyrkar bifall till utskottets hemställan. Vi vill dock redan nu avisera att vimed noggrannhet kommer att följa frågorna i kommande granskningar. Därför,herr talman, vill jag också här och anmäla det här ärendet,personalkontrollsystemets tillämpning, till förnyad granskning . Jagfinner det angeläget, inte minst mot bakgrund av att - som jag nämnde - justitieministern iutskottet anförde att man är i färd med att utreda hur förbättringarskall kunna ske. Vi får då möjlighet att se om så har blivit fallet. Jagber att få upprepa att jag anmäler detta ärende till förnyad granskning. 107 BO (vpk)replik; Jag tycker att det är alldeles utomordentligt att ^Fleetwoodnu anmäler det här ärendet tillförnyad granskning. Jag hade tänkt säga - och skall också säga - att jag tyckeratt engagemang i rättsfrågorna har varit mycket selektivt. Underhela den diskussion som vi har haft om personalkontrollsystemet - och under deutfrågningar som vi har haft med justitieministern och med ^TCO:s jurist - harmoderaterna suttit fullständigt passiva och, ^ertligt vad jag har uppfattat,totalt ^oirttresserade. De har inte varit beredda att rikta någon kritik motdet här systemet. Desto gladare blir jag därför när jag nu hör att Elisabeth^Fleetwood tycker att vi måste fortsätta att granska den här frågan. 108 ELISABETH^FLEETWOOD ^(m) replik: Herrtalman^!^ Vi har inte riktat någon kritik^,^ som jag alldeles sade fråntalarstolen, . Men att vi inte skulle visa något intresse i frågan fårstå helt för räkning. Jag hade inte väntat mig någon annan kommentarfrån honom heller beträffande . Vi hörde ju redan i harts tidigareanförande vilken synpunkt han hade. BoHammar hade inte väntat sig mycket av . Må vara; det finns andra somförväntar sig mer av oss, vi är mera nöjda med det, . 109 ^WIVI-ANNE^CEDERQVIST ^(s); har granskat regeringens tillämpning och överinseendenär det gäller ^persortalkontrollkungörelsen. Tillvår hjälp har vi haft två promemorior från , och vi harföretagit utfrågningar av justitieminister ^Ste^u^ ^Wickbom och förbundsjuristenhos TCO, . Anställningarsom är av betydelse för totalförsvaret eller för rikets säkerhet i övrigt harplacerats i särskild skyddsklass enligt personalkontrollkungörelsen. Det måsteenligt denna kungörelse säkerställas att endast personer som är pålitliga ursäkerhetssynpunkt får sådan anställning. som äger rätt att företa personalkontroll begär en sådan, skallrikspolisstyrelsen pröva om utlämnande av uppgifter för den det gäller kan ske.Är det fråga om tjänst i skyddsklass 1 A eller 1 B får rikspolisstyrelsenlämna ut varje uppgift, för den det gäller, som är tillgänglig irikspolisstyrelsens olika register. Men avser begäran tjänst i skyddsklass 2-som omfattar mindre känsliga tjänster - får endast lämna utuppgifter ur det särskilda registret. som företar personalkontroll skall självständigt prövabetydelsen av den uppgift man erhållit från , och man skallockså kunna besluta om kommunikation med den som uppgiften berör. Ireservation 17 av , och vpk anförs viss kritik motpersonalkontrollkungörelsens tillämpning. ^Prot.1986/87:127 ^, Granskning av statsrådenstjänsteutövni^ng ^m. Utskottsmajoritetenanser att säkerhetstjänstens förebyggande verksamhet är nödvändig för landetsinre och yttre säkerhet och att personalkontrollen behövs i vissa delar avdenna verksamhet. Det är också naturligt att sådan verksamhet omfattas av visssekretess, annars skulle verksamheten inte fungera. Utskottetser det dock som nödvändigt att regering och riksdag, till skydd för berördaenskilda personer, har möjligheter till kontroll och insyn. Utskottetkonstaterar efter granskning att - förutom regeringen genomjustitiedepartementet - JO och JK har oinskränkta möjligheter till ^insyrt.Riksdagen har också viss insyn genom att ^justitieutskottet noggrantinformerar sig om personalkontrollverksamheten, bl, a, vid genomgångar medsäkerhetsavdelningen. Dessutom finns de av regeringen utsedda ledamöterna^i.rikspolisstyrelserts styrelse - de ^s, k, ^lekmannarepresentartter-^na - somhar att pröva om utlämnande av uppgifter ur polisregister får göras. Därutöverfinns till skydd för den enskilde två möjligheter till insyn, nämligenkommunikation och överläggningar med företrädare för berördarbetsmarknadsorganisation. granskning framkom att kommunikation av uppgifter ur det särskildaregistret, som förs inom , knappast ipraktiken kan förekomma. Justitieministernansåg vid utfrågningen i utskottet, att det bör prövas att i störreutsträckning kommunicera uppgifter till de berörda och attgenom olika utbildningsinsatser förbättra myndigheternas förmåga att bedömavilken betydelse dessa uppgifter kan ha, när de ifrågasatta personalärendenaskall avgöras. Utskottet instämmer efter granskningen i justitieministernssynpunkter. Härmedvill jag, herr talman, yrka bifall till utskottets skrivning och avslag påreservation 17, 110 INGELAMÅRTENSSON (fp): Jag skulle vilja ta upp kommunikationsprincipen, ^Wivi-Anne ^Cederqvistsäger att det finns möjlighet till kommunikation. Men vi har ju fått reda på -genom de utfrågningar som har skett och genom annat tillgängligt material - attdet faktiskt inte förekommer någon kommunikation i dess rätta bemärkelse. Dettagör att de personer som utsätts för en säkerhetskontroll inte har en chans attförsvara sig eller tillrättalägga, om det finns felaktiga påståenden elleruppgifter i spaningsregistret. Detkan väl inte vara tillfredsställande att i ert demokrati ha ett så här osäkertsystem när det gäller rättssäkerhet för den enskilda individen. 111 BO (vpk): Jag skall ålägga mig självdisciplin när det gäller tiden och barakonstatera att ^Wivi-Anne ^Cederqvist inte på en enda punkt har svarat på denallvarliga kritik som vi har riktatmot det här systemet. Allt detta som hon har anfört är kända fakta. Hela vårtgranskningsarbete har ju visat att korrektiven inte fungerar. Jag villbara konstatera detta, eftersom tiden inte tillåternågon närmare penetrering av frågorna just . Sedande under avsnittet Personalkontrollsystemets ^tillämpnirtg ^artmälda talarna nuhaft ordet övergår kammaren till att debattera ^Hälso- och sjukvården i krig, 113 ^BIÖRCKi ^Värmdö ^(m): Vid fick jag som 24-årig medicinekandidat och värnpliktig marinläkare-hastigt och lustigt överta ansvaret för^hälso- och sjukvården vid ^III:e sektionen av fästning, somomfattade fyra kvadratmil land och vatten i sydöstra , bl, a,omgivningarna till den numera så bekanta , Härlevde förutom ^kustartillerister, ^landstormsmän och tornsvalor också fiskare,^fyrvaktare, lantbrukare, pensionärer och skolbarn. Jag var den ende läkaren.Min utrustning bestod av en ^läkarväska och några bårar. Till min hjälp hadejag tre bussiga men outbildade värnpliktiga sjukvårdare, samt del i engengasbil, en motorbåt och tre hästar. Tyska ^fartygskonvojer och flygplanströk utmed vårt bevakningsområdes gränser. Beredskapsåren,som jag därutöver ^tillbrägte också inom , och Härnösandsförsvarsområden, lärde mig en hel de^l^ om vad som kan komma att krävas avsjukvården i krig. 'vetenskapligt råd" både i medicinalstyrelsen och försvarets sjukvårdsstyrelsei bortemot har jag också försökt tillämpa de erfarenheter jagförvärvade , och här i har jag under ett drygt decenniumägnat sjukvårdsberedskapen i krig tre motioner samt sex ^interpellationer ochfrågor- ^medständigt lika otillfredsställande svar från ansvariga statsråd. Nui år har jag till slut anmält sakentill granskning. Jag vill rekommendera kammarens fåkvarvarande ledamöter att med penna i hand läsa igenom utfrågningen avgeneraldirektör och hennes medarbetare, som står att finna på ^s,383-395 i årets granskningsbetänkande. Det kommer att bli en skakandeupplevelse för alla dem som gör det, utom möjligen för någon förhärdad ledamoti . Dengroteska massmediains^ats, som omgivit frågan om ^krigsmaterielex^porten -vilken förmodligen betingats mindre av mänsklig svaghet än av en allmänt uppenbarinkongruens mellan kartan och terrängen: ^lagstiftningert och verkligheten -står i bjärt kontrast till dentotala.tystnad som omgivit en för oss alla livsviktig men ytterligt försummadfråga, nämligen den om vår beredskap för och möjlighet till överlevnad underkrigsförhållanden genom adekvata resurser inom ^hälso- och sjukvården. Närledamöterna har ögnat igenom utfrågningen är det lämpligt att bläddra tillbaka till ^s, 76 t, o, ^m, 78, där ett enhälligt utskott bl, a,uttalar: "Den tröghet som präglat förverkligandet av riksdagsbeslut pådetta område är dock enligt utskottet oacceptabel. Den har lett till en^otillfredsstälr lande ^beredskapsnivå när det gäller lagring av såväl förbrukningsmateriel som läkemedel,--------- Det förefaller emellertid utskottet som om uppfölj ningen av det förhandlingsuppdrag som gavs borde ha varit bättre. En snabbare handläggning av det ärende enligt ^begränsnings- Granskning av statsrådenstjänsteutövning ^m. 1986/87:127 20maj 1987 ^Hälso- och sjuk värden ikrig kungörelsen,som kom på bord , hade också varit önskvärd," Dessauttryck för av hävd sobra skrivkonst innebär attkritiken i själva verket är förödande. Det är nuinte min avsikt att ställa enbart den nuvarande regeringen till svars. Såvittjag förstår har folk gjort så gott man kunnat under en långföljd av år. Men man har haft att slåss mot vad som i ^"^Gynt"kallas "den store ^Böjgen" - här i landet och i detta sammanhangliktydigt med , Och dess vapen, eller ^vapendragare, har varitde sämsta möjliga, nämligen statens förhandlingsnämnd, som först efter fyra ochett halvt års ^gnetande lyckades åstadkomma en^"princip"-överens-^kommelse, vilken därefter, förmodligen i sammatakt, förhoppningsvis skall kunna fyllas med materiellt innehåll. Dageninnan skulle höra generaldirektör lätregeringen inrätta en särskild beredskapsdelegation för ^hälso- och sjukvårdeni krig vid . Om detta kommer att innebära en förstärkning -eller en ytterligare utspädning av ansvaret för att ingenting blir gjort -återstår att se, - Endast magister ^Pangloss i ^Voltaires ^Candide skulleförmodligen våga hävda att vi hädanefter kommer att leva i den bästa avtänkbara världar, - Det räcker nämligen inte att inrätta"delegationer" hit och dit. Inte heller tycks det vara nog attriksdagen generöst beviljar medel. Av de 115 miljoner, som har stått tillförfogande för utbetalning till landstingen, tycks endast 50 ha tagits i anspråk. Till regeringen skullejag vilja säga: Delegera därför intesä mycket till delegationer! Visa er ^beslutsfähiga själva! Detframgick vid utskottets utfrågning-och står att läsa på ^s, 394- att vid"beredskapsgrad 1" tar regeringen faktiskt befäl över sjukvården ilandet. Det förefaller önskvärt att regeringen anbefaller denna beredskapsgradmed det snaraste, åtminstone i förhållande tillLandstingsförbundets styrelse och tjänstemän. Lät mig citera ur Hans Lindbladsinträdesanförande i krigsvetenskapsakademien för en ^måndad sedan: "Detstörsta hotet mot säkerhet utgörs av ^Landstingsförburtdet," Det här är alltså ^tionde-ochsista-gången jag iriksdagen påkallar ^kamniarens uppmärksamhet i denna för ^vär överlevnad i händelseav krig grundläggande fråga. kommer förmodligen försvarsutskottetsbetänkande också att innehålla någrakärva satser i samma ärende. Jag hoppas att bl, a, ^Bråkenhielm och^Oswald ^Söderqvist då och framöver skall hjälpa till att hålla grytan kokande och gärna smaksätta denmed en tillsats från statens förhandlingsnämnd. Den härfrågan visar på nytt hur olyckligt det varit att "staten", dvs, isista hand , av obetänksamhet och lättja gett upp inflytandet översjukvården i landet, stycke för stycke, område för område, intill fullkomligmaktlöshet: psykiatrin, provinsialläkarna, undervisningssjukhusen, inspektionsväsendetoch ansvaret för sjukvården i krig. Svensk sjukvård är i kris -ekonomiskt, personellt och ideologiskt - och skulle behöva anropa statensräddningsverk. En gång besvor jag en avvåra tidigare kvinnliga ^sjukvårdsministrar- en KajsaKavat, som det föreföll utåt-att "la befälet" beträffande sjukvårdsberedskapeni krig. Men det ville hon inte, och inte heller den nuvarande, som enligt egentidigare uppgift till kammaren sover gott om natten. TrotsJeanne ^d'Arc och ^Nightingale kanske karlar ända har mera förstånd pådet här med beredskap i krig. Därför vädjar jag nu - i medicinens namn, om jagen sista gång får göra mig till talesman för den här - genom protokollet, tillstatsministern, som jag hyser stort personligt förtroende för sedan den tid vikamperade vägg i vägg på det provisoriska vid : FörGuds skull, , tag befälet och se till att det blir någon ordningpå detta bedrövliga område! - Må detta, herr talman, bli mitt sista ord här ikammaren. Vad övrigt är, är tystnad, I detta anförande instämde ^Aulin ochElisabeth ^Fleetwood (båda ^m), Sedanden under ^avsrtittet ^Hälso- och sjukvården i krig anmälde talaren nu haftordet övergår kammaren till att debattera Regeringens handläggning avriksdagens skrivelser. Granskning av statsrådenstjänsteutövning ^m. 115 (): Regeringen visar en skrämmande nonchalans för av fattadebeslut. Möjligenskulle regeringens ovilja att fullfölja riksdagsbeslut kunna vara förklarlig omdet handlat om ett beslut fattat av den samlade oppositionen mot regeringensvilja, men så är inte förhållandet när det gäller åtgärder för att främjaomställningen av vårt energisystem, ^Bakgrundertär ett beslut som till större delen vilar på socialdemokratiska röster. Vad dethandlar om ^äratt regeringen köröver sina egna riksdagsmän. Att detta accepteras utan vidare avsocialdemokraterna i är minst sagt anmärkningsvärt. Enförklaring till detta oförståeliga handlande kan vara att socialdemokraternaaldrig har menat vad de beslutat om. Den överenskommelse som träffades mellancentern och socialdemokraterna i näringsutskottet och som gick ut påatt omställningen av vårt energisystem skulle stimuleras med både skattehöjningoch fortsatt och förstärkt stöd till effektivare energianvändning och ökadanvändning av ^förnybar energi - var den från början ett socialdemokratisktbedrägeri? Överenskommelsen ^föY^jdes i varje ^faU upp av skatteutskottet, ochriksdagen fattade beslut med stor majoritet. Kan det verkligen vara så att socialdemokraterna var med och fattadedessa beslut utan avsikt att följa upp dem? Det handlar ^å^ ena sidan omsocialdemokraternas heder och ^å^ andra sidan om regeringens skyldighet attinte handla så att man direkt motverkar av fattade beslut. Detbör med skärpa slås fast att regeringens handlande på ett mycketbeklagligt sätt har motverkat den klara målsättning som finns i det nudiskuterade riksdagsbeslutet. Regeringens handläggning av riksdagensskrivelser 1986/87:127 ^I^ stället för att förstärka stödet till effektivare energianvändning och ^förnybar energi har regeringen medverkattill att det nästan helt upphört, ^,^ ^ ^ ^.^ I riksdagsbeslutet sägsatt förnyelsen av vårt ener^gisystem och ersättnin^gen Granskning av stats- t^,^ ^t> ^j^ ^oj ^t rådens tjänsteutövning ^m. av olika skall ske utan avbrott. Regeringen har med sitt handlande åstadkommitatt oljeanvändningen på vissa områden ökar, och nästan alla branscher inom den ^förnybara energin är i en krissituation, inte bara av Regeringens^handläee- ^'^ekonomiska skäl, utan också beroende på den totalabristen på klara besked ning av från regeringen, skrivelser Utskottet talar om attregeringen eventuellt skulle återkomma i frågan i sambandmed den nu framlagda propositionen 1986/87:159, Den propositionen kom sent ifredags eftermiddag, och vi kan konstatera att den helt saknar konkreta ochbindande förslag. Regeringenfortsätter och förstärker det vakuum som uppstått i energipolitiken genomregeringens totala ^handlingsföriamning. Konkret innebär detta att styrningenav energipolitiken har flyttats från regering och riksdag^,ut till aktörerna påenergimarknaden, och makten finns hos dem som är starkast. Min fråga till utskottetstalesman måste bli: Vad är orsaken till att ^utskottsmäjoriteten utan protestaccepterar regeringens ohörsamhet och den uppenbara skada det innebär på denenergipolitik som med stor majoritet har beslutat om? Är det så attutskottsmajoriteten egentligen villatt djungelns lag skall gälla pä energiområdet? År av fattade beslutbara ett spel för gallerierna? 1 så fall - anser socialdemokraterna detförenligt med ett minimum av heder att göra politiska överenskommelser som maninte avser att hålla? Omsocialdemokraterna ^å^ andra sidan haft för avsikt att hålla ingångenöverenskommelse - hur kan man då acceptera att regeringen helt nonchalerarriksdagsbeslutet? Fördet framtida riksdagsarbetet är det synnerligen viktigt att vi får klarlagt varsocialdemokraterna står i denna fråga. Är ett socialdemokratiskt löftenågonting värt eller inte? Ansersocialdemokraterna att regeringen helt kan nonchalera , och detregeringsbärande partiet därtill,^t.o.m. när regeringsrepresentanter varit inblandade i utformningen avriksdagsbeslutet? Jag anser att detta är en ^demokratifråga av första rang. Är detriksdagen som bestämmer? Är det accepterat av en majoritet i granskningsorganatt politisk ohederlighet kan användas som ett medel för att nå^politisk-taktiska fördelar? För det första är jag djupt upprörd över den skada som regeringensohörsamhet vållat.den av beslutade energipolitiken. För det andraillustrerar regeringens och handläggning av dennafråga en tendens till upplösning aven princip som jag anser är grundläggande för svensk demokrati, nämligen attall makt utgår från folket och att representerar denna makt.Majoriteten i medverkar aktivt till att ifrågasätta suveränitet. Detta är minst sagtanmärkningsvärt. Med dettayrkar jag bifall till reservation 18 i betänkande nr33. Bara ett par ord avslutningsvis om Svensk Kärnbränslehantering ^AB:s^upparbetningskontrakt frän 1977. Kontrakten omfattade och inte ,som felaktigt anges i ^KU:s betänkande. Det i granskningsbetänkandetbehandlade bytet av svenskt använt kärnbränsle - det ingår i kontraktetmed beteckningen ^UP 2 - mot västtyskt ^s.k. ^MOX-^bränsle är alltsåbara en del av ett stort problemkomplex. ^SKB är ^betalningsansvarigt föringångna ^upparbetningskontrakt oavsett om de utnyttjas eller inte. Det handlarom miljardbelopp. Risken är alltså uppenbar att detta byte mot ^MOX-bränsleinte blir någon engångsföreteelse.Såvitt jag vet återstår ca - jag tror det är - av^upparbetningskontrakten som man inte har någon överenskommelse omöverlåtelse av. Kort sagt, herr talman, - majoritet harbehandlat denna fråga både sakligt fel och med betydande lättsinne. 116 ^OSWALD^SÖDERQVIST (vpk): Framlidne statsministern sade i samband med folkomröstningenom kärnkraft för nu sju att aldrig någonsin kommer attbli någon sopstation för ^utländska.nationers kärnbränsle eller avfall frånkärnkraftsdrift. Därefter har detta upprepats åtskilliga gånger avrepresentanter för regeringspartiet, och även av vår nuvarande miljö- ochenergiminister, , vid en ^interpellationsdebatt här i kammaren förbara . Motden bakgrunden har anmälan gjorts till om bytet avsvenskt kärnbränsleavfall, förvarat i La ^Hague, mot det tyska ^MOX-bränslet,som vi har tagit emot för förvaring i - i brott mot de ^uttalandcrt somjag har refererat. Jagvill också påtala de felaktiga uppgifter på ^s, 80 i ^dechargebetänkandet somIvar redan har berört och som upptäcktes när betänkandet kom på bordet.Det kan sägas att vi under utskottsbehandlingen inte har varit tillräckligtuppmärksamma i den här frågan. Jag har talat med vår representant, , och jag har också ringt om den saken. Det är klartatt det är mänga detaljer att hålla reda på, men det här är ett allvarligt fel. Manskriver alltså i utskottsbetänkandet att ^Cogéma-avtalet omfattar . Detöppnar för de skrivningar som kommer sedan, där man påstår att det är enengångsföreteelse att man byter ut de som redan finns i mot 24ton ^MOX-bränsle frän , ^Cogéma-kontraktet är nämligen så skrivetatt kan begära ytterligare leveranser ända upp till de siffror somhar nämnts här tidigare av , Man kan enligt kontraktet begära attfå sig ^tillskickat detta använda kärnkraftsbränsle, I kontraktet finns myckethårda ^straftT^clausuler som kan tillämpas om inte gör det; det kankosta oerhört stora summor. Detta kontrakt är, som alla vet,fortfarande hemligstämplat, trots att det finns i översättning påtyska och franska och även på svenska^. Detta^tyckerjag är en mycket allvarlig fråga i detta sammanhang. kan dras ini en ökad hartdel med klyvbara produkter. Vi kan få se detta som nuär en engångsföreteelse upprepas. Därför är detta en viktig fråga, som av utskottet borde ha behandlats mycket mer seriöstoch mycket mer konkret och noggrant än vad som har skett. Detta gällerinte bara bytet mot ^MOX-bränsle eller frågan om ^Cogéma-^kontraktet, som vihär har tjatat om nu i tio års tid. Det gäller också den ökande handeln medavfallsprodukter frän kärnkraftsdrift, som inlettsav ^Asea-Atom och av ^Studsvik, det statliga företaget. Man har en ökandeimport av avfall av olika slag - i det här fallet inte ^högaktivt utan^medelaktivt avfall från kärnkraftverk i framför allt . Det tas upp till , ^dekontamineras,bränns, osv. i ^Studsvik och av ^Asea-Atom för att man skall få framuranprodukter av det. Detta är en lönande affär för det privata företaget^Asea-Atom och dess bränslefabrik i . Det är likaså en lönande affärför det statliga företaget i ^Studsvik. Bägge dessa företag - det privata och detstatliga - har byggt ut sin kapacitet ^lårtgt utöver vad som är motiverat förhanteringen av de svenska kärnkraftverkens framtida avfall, när de någon gångskall rivas eller tas om hand på annat sätt. Detbetyder att vi, även om vi avvecklar kärnkraften i , trots alla löftensom har givits kan få en handel med sådana produkter, ^t.o.m. en ökande handel:export, import och därmed transporter av radioaktivt material långt efter år2010. Den frågan förtjänar således att uppmärksammas och följas upp för att viinte skall dras in i en hantering som ingen har förutsett när det gäller detsvenska kärnkraftsprogrammet utan som har att göra med att det finns ettinternationellt tryck och ett intresse utifrån att köpa tjänster i . Meddetta, herr talman, vill jag kortfattat yrka bifall till reservation nr 19 ikonstitutionsutskottets betänkande. I frågan om import och export av klyvbara produkter, som berörs ireservation 19, har utskottet intekunnat enas i sin bedömning. Som framgår har centern- och ^vpk-represenanternagjort en annan bedömning än majoriteten. De menar att regeringen med beaktandeav tidigare ingångna avtal om ^upparbetning bort utarbeta förslag tillövergångsbestämmelser och lägga fram en plan för återtagande av använtkärnbränsle som skeppats ut men ännu inte upparbetats.