prot · GA0949 · 1986-12-31 00:00:00 — Det innebär att samebyarna i de värst drabbade områdena inte kan utnyttja denna utfodringsteknik. Samtliga renar som avses slaktas , i , norra och södra delen av kan dock underskrida gällande riktvärde efter utfodringen. För de värst drabbade byarna har försök påbörjats medflyttning av renar till betesområden utanför renskötselområdet i Dalarna.Försöket får visa om det är lämpligt med en utvidgning . Med de åtgärder som jag riu har redovisat och en styrningav renarna till de betesområden som visat sig ha lägst cesiumhalt finns dethopp oin att i stort sett samtliga renar skall ha cesiumhalter som underskriderdet tillämpade riktvärdet för saluhållande av livsmedel vid nästa års slakt.Renradiakgruppen arbetar kontinuerligt med att finna åtgärder som kan minskacesiumhalten hos renarna. Två sådana åtgärder som kan komma att vidtas ärtillskottsutfodring med hö och tidigareläggning av slakten. Eventuellamerkostnader för detta kommer som att betalas av staten. De åtgärder som efterlyser har alltså redanvidtagits. Regeringen kommer att bekosta dessa åtgäder så länge som Tjernobylolyckanseffekter gör det nödvändigt. Prot: 1986/87:49 Om statsbidrag till slödutfodring av renar AnL 25HANS (): Jag tackar jordbruksministern för svaret. Visserligen säger statsrådet i inledningen att alla byarskall få börja med särskild utfodring och få bidrag till det. Menjordbruksministern säger också t. ex. att för de värst drabbade byarna harförsök påbörjats med flyttning av renar till betesområden utanförrenskötselområdet i . Av de renar som finns i de värst drabbade områdenai norra och södra kommer emellertid endast ett mindreantal att transporteras till . säger ju att försöket fårvisa om det är lämpligt med en utvidgning . I slutet av svaret säger atttillskottsutfodring med hö och tidigareläggning av slakten är åtgärder som kankomma att vidtas. Här behövs ett förtydligande. Innebär uttrycket "kankomma att vidtas'" att alla som inte fått tillfälle att;flytta renarnatill områden med cesiumfritt foder kan få stöd? Många av samerna är mycket oroade, framför allt därför atts. k. experter harsagt att det inte.är lönt att försöka med utfodringförde renar som haren cesiumhalt på mer än 5 000 bequerel. Det är häroklarheterna kommer in i jordbruksministerns svar. Om statsbidrag tUl stödutfodring av renar Samerna i de berörda byarna är både oroade och arga. Defrågar sig vilka som är experter i detta fall. Finns det över huvud tagetsådana när det gäller en situation av det slag som den som uppkom så plötsligti våras? Samerna gjorde redan då iakttagelsen att renar som hade en cesiumhaltpå 11 000-12 000 bequerel utan åtgärder och utan utfodringhade fått en minskad cesiumhalt - ända ned till 1 200-1 500 bequerel. Därförvill man i alla samebyar, oavsett hur hög bequerelhalten är, få provautfodringen. Vad man framför allt vill göra är precis vad vi är överens om ,dvs, att börja med hö och få specialfoder . Medfärskt sommarbete -som förhoppningsvis är mer eller mindre bequerelfritt - börman kunna få fram dugliga slaktkroppar till augusti. Samerna själva säger att det som vållat dem den störstapsykiska skadan är myndigheternas agerande. Bara sedan jag framställde mininterpellation och tills jag fått svaret har en kraftig ändring imyndigheternas ställningstagande inträtt, om jag tyder jordbruksministernssvar rätt. Besluten har gått fram och åter och uttalandena har varitförvirrade. Det är kanske förståeligt när man vet att problemet är nytt ochsvårt. Men samerna, som har sysslat med rennäring under hela sitt liv - så har varitfallet under många generationer - kanske också vet en hel del och borde fåpröva sina teorier. Den självklara slutsatsen för mig är den att omjordbruksministern menar vad han så kategoriskt säger i interpellationssvaret,borde han klart deklarera att alla samer som vill utfodra sina renar får hjälpav staten, och han borde inte som en del myndigheter sväva på målet och tala omatt det i vissa fall inte är lönt med utfodring men att vissa samebyar skall fåhjälp. Det vore bra för samerna att få ett klarläggande av jordbruksministernnu, AnL 26 (): För sedan hade jag en debatt medstatsrådet om ungefär samma frågor som får svar på avstatsrådet. Min fråga var närmast inriktad på förflyttningen av renarna. Detsvar jag fick var att det var lantbruksstyrelsen som administrerade förflyttningenoch att regeringen inte närmare kunde påverka hur den fullgjorde uppdraget. Sedan jag haft den debatten med statsrådet harjag haft ytterligare kontakter med samerna och fått deras syn på förflyttningenav renarna till renbetesmarker i och , Jag vill delgestatsrådet en del av de synpunkter som samerna i det sammanhanget framfört. Statsrådet har i svaret till förutsatt att detfill ett kommande år kan ske en utvidgning. Samerna i har undermånga år använt just lastbilar och andra fordon för förflyttning av renarnatill vinterbeteslandet; de har alltså rutin och allmän erfarenhet av den härtypen av förflyttningar. Statsrådet angav att det kunde finnas faror för skador påvägarna genom tjällossningen. Det är konstaterat att den här typen avförflyttning inte ger nämnvärda skador på vägarna. Det är ju ändå fråga om ettmycket begränsat antal lastfordon jämfört med den reguljära lastbilstrafiken påvägarna. De områdendessa samer har siktat in sig på - dalgång och domänverketsmarker i revir - har sådan mark att skadeverkningarna betraktas somhelt försumbara i sammanhanget. Då det gäller ekonomin vill jag säga att den här typen avräddningstjänst är billigare än stödutfodring. Man räknar med att stödutfodringkostar ca , och ren. Var och en kan själv räkna ut vad kostnadenblir för en stödutfodring i exempelvis . För en förflyttning räknarman med en merkostnad på ca . per ren i vardera riktningen. Jag har velat lämna de här uppgifterna därför att jag troratt den här typen ay förflyttning under ett visst antal år egentligen är detenda sättet att klara de stora svårigheter som renägarna har drabbats av genomnedfallet efter Tjernobylkatastrofen, Jag rekommenderar än en gång statsrådetatt mer än satsa på den möjligheten. Om statsbidrag till stödutfodring av renar sade att myndigheternas besked hargått fram och tillbaka. Jag tycker nog att man får säga att myndigheterna medtanke på den extrema situation som har skapat har ageratganska snabbt. Att vi har effektiva myndigheter i vårt land visar väl detfaktum alt man nu på genom de utomordentliga forskningsresurservi har har kunnat ta fram ett foder som kan halvera cesiumhalten var tolftedag. Man gör alltså verkligen stora insatser för att få nedcesiumhalten i renarna. Lantbruksstyrelsens beslut fattas dessutom i samverkanmed samerna, , eftersom samerna är representerade i den renradiak-gruppsom skall ge lantbruksstyrelsen förslag och idéer på det här området. Den bedömning som man gör från myndigheternas sida och somjag har förstått att representanterna för samerna instämmer i är att om man genomföralla de åtgärder som vi ställer till förfogande skall i stort sett samtligarenar som skall slaktas kunna ha cesiumhalter som underskrider dettillämpade riktvärdet för saluhållande av livsmedel. Det visar att insatsernafaktiskt har effekt. Det är givet att det här är en sak som kännsutomordentligt oroande för samerna. Det är bra att vi vet att vi kan klaranästa års slakt, men en fråga som många samer naturligtvis ställer sig är: Hurgår det med rennäringen ? Det är därför regeringen givit ett klartbesked att så länge som den här typen av merkostnader kvarstår kommer ocksåsamhället och regeringen att betala dem, och även . Sedan är då frågan vad man kan vidta för åtgärder i deallra hårdast drabbade byarna, där man inte kan komma ned till gällandegränsvärden -det gäller då framför allt vissa områden i norra ochsödra , Man kommer att betala, och man kommer att se till att detfinns tillskottsfoder och helfoderprogram för alla renar som kan komma nedunder riktvärdet - det är svaret på Hans Daus följdfråga. Det är tyvärr avpraktiska skäl inte möjligt att använda samma teknik för utfodring i de områdensom har drabbats värst som i de övriga - det kan nog varken eller jaggöra mycket åt. För att utfodringen skall fungera praktiskt, för att renarnaskall förhindras att beta den lav som har en hög cesiumhalt, måste renarnanämligen hållas samlade inom ett begränsat område. Prot, 1986/87:4915 december 1986 Om statsbidrag till stödutfodring av renar erfarenheter visar att det tyvärr inte går att hållarenarna så tätt samlade än cirka tvåmånader. Sedan kannämligen sjukdomar-bl, a, hovröta - bryta ut i renhjorden när renarna har dennaför dem inte naturliga närhet till varandra. Det är därför man har gått in föratt i de områdena också pröva andra vägar, bl, a, göra ett experiment med attflytta 5 000 renar från två samebyar i och ned till , återkom till den fråga han ställde - det är en annan fråga än den som berörs i interpellationen. Om ensameby kan komma överens med en markägare söderut om att flytta sina renar tillhans mark går det, som jag sade , , naturligtvis bra.Det behöver inte regeringen eller lantbruksstyrelsen lägga sig i. Men problemetär att de markägare som finns och som samebyarna kan ha kontakt,med har velatha garantier, och då måste lantbruksstyrelsen ta ställning till hur mycket manorkar med i den vägen med tanke på vad som sägs av andra markägare i området -jag tänker på deras rädsla för att renar skall komma ut från området, derasrädsla för skador på marken, osv. Lantbruksstyrelsen har då velat Ordna det såpraktiskt som möjligt i detta första försök. Jag är övertygad om att RuneÅngström och jag är överens om att det måste gå praktiskt till. Man anser klarar 5 000 renar i den operation lantbruksstyrelsen svarar för.Anledningen är att man vill att det här skall gå bra. Om det behövs nästa årvill man kunna göra ett större program. Myndigheterna har alltså gjort denbedömningen, och jag tycker- nu lika väl som - att man skallrespektera den bedömningen. Gör man en fördubbling av programmet kan man riskeraatt detta ganska stora projekt misslyckas. Då har vi gjort det värre förrenarna och samerna,,, och jag vill alla attdet skall gåbra, att renarna skall bli cesiumfria så fort som möjligt. Då tycker jag viskall ha viss respekt för vad våra myndigheter på sitt eget ansvar har kommitfram till' på den punkten. AnL 28HANS (): och jag är tydligen överens omatt man skall göra vad man kan, men jag blir ändå inte riktigt klok på vad MatsHellström menar. Han vill inte förtydliga sig riktigt. Han sade i början av sinreplik att i stort sett alla renar skall vara cesiumfria , men sedangjorde han ändå vissa undantag och sade att det inte går att få alla renarcesiumfria därför att de har för höga värden och att man skall pröva andravägar. Det är ju just det jag är ute efter. Jag vill ha en försäkran att hankommer att tillåta samerna i de värst drabbade byarna att pröva de andra vägarsom de tror är framkomliga. Jag vill välvilligt tyda jordbruksministerns inläggså att jordbruksministern går med på detta, men han vill ändå inte säga detklart ut, utan hänvisar till att vi skall lita pä olika myndigheter. Jag vill mot bakgrunden av alla mina kontakter med samernasäga att dessa inte litar på myndigheterna, eftersom dessa inte behärskarsituationen, som är så ny för dem. Samerna'vill själva prova olika vägar som detror är framkomliga. Eftersom det här gäller en så liten del av samebyarna,borde det finnas möjligheter att tillåta en sådan försöksverksamhet. Jag troratt det skulle kunna gynna både rikets finanser och rennäringen för denhändelse att fler sådana här situationer skulle uppstå eller om den nuvarandeskulle bli långvarig. Även om jag alltså vill tyda jordbruksministerns beskedvälvilligt, tycker jag att han direkt skulle kunna uttala att alla samebyar som vill prova utfodring skall få chansen att göra det, även om deras renar just nu har höga cesiumhalter. AnL 29 (): Jag sade tidigare att renägarna i södraVästerbotten har träffat överenskommelser med markägarria om att fåtransportera renarna till deras områden. Detta gäller beträffande enallmänningsskog i dalgång i och revir. Däremotkänner jag faktiskt inte till huruvida markägarna just i detta fall har begärtnågra garantier av statsmakterna öm beviljande av tillstånd. Men det gällernaturligtvis här en ekonomisk fråga. Det kostar ju , extra atttransportera renarna till dessa områden, och det är denna ekonomiska hjälp tillsamerna i den berörda regionen som skulle bli statsmakternas insats isammanhanget. Jag vill påpeka att det är just renägarna i södraVästerbotten som har den svåraste situationen i detta sammanhang. Renägarna inorra har visserligen drabbats lika hårt, men de har ju redan fåttmöjlighet att i varje fall i viss utsträckning transportera renar till ,Renägarna i södra har emellertid inte möjlighet att fåstödutfodring och att få bidrag till transporten. Därför har dessa samer ett iförhållande till övriga samer särskilt utsatt läge, och det säger inte litet. Prot, 1986/87:49 Om statsbidrag till stödiitfodring av renar Jag vill peka på de besked som lämnas iinterpellationssvaret. Den bedömning som görs - och den har redovisats för rnig också av företrädare för samerna - är att med de nu aktuella insatserna kommer i stort sett samtliga renar att vid normal slakt ha så låga cesiumhalter att dessa understiger de riktvärden som vi har satt upp för slakt. Det skall alltså tack vare de insatser som görs kunna bli en i stort sett normal slakt. Jag har också sagt att alla renar i fall där det är möjligt att komma ned till riktvärdet självfallet får stödutfodring och att medel för detta utbetalas av staten, ' ' Men de myndigheter som har ansvaret för hur detta skall gåtill har också gjort den bedömningen att denna form av utfodring skulle pågrund av risken för sjukdomar leda till större problem för de värst drabbadesamebyarna, om den bedrivs . Här görs dock inga ekonomiskaöverväganden, utan regeringen ställer till förfogande de pengar som behövs.Men myndigheterna kan alltså anföra vissa praktiska skäl beträffande samebyarsom måste fortsätta med stödutfodringen, på grund av riskenför sjukdomar bland renarna. Jag tror att våra myndigheter är bäst lämpade förden praktiska bedömningen av dessa frågor, i samråd med samerna, än t, ex, RuneÅngström och jag här i kammaren. Regeringen ställer verkligen resurser till förfogande ochtar på sig de merkostnader som uppstår. Vi har också utöver det som praktisktkan göras denna vinter stimulerat våra forskare att ta fram nya metoder pådetta Område, Om statsbidrag till stödutfodring av renar AnL 31HANS (): Självfallet skall vi inte lösa de praktiskaproblemen i kammaren. Det vore förmätet av mig att försöka göra det, eftersomjag inte är någon expert på dessa frågor. Men jag tycker fortfarande attjordbruksministern i viss mån för fram dubbla budskap. Jag utläser detta ocksåav det som sade om de byar i södra som inte fårmöjlighet till stödutfodring. Kanske har både och jag litet svårtatt förstå jordbruksministern, men det är ändå så att vissa byar undantas. Jag vill inte för min del säga hur man skall gå till väga,men samerna i de berörda byarna har önskemålet att få utprova annan utfodringän den som jordbruksministern har talat om. Jag delar samernas uppfattning attdet inte går att använda samma slag av utfodring på alla ställen, eftersom detdå uppstår sjukdomar. Men jordbruksministern har antytt i sitt svar och jag hari min första replik anfört att det finns andra metoder som man på samehåll, bl.a. med hänsyn till inkubafionstiden, tror skall ge goda resultat i i stort settalla byar. Jordbruksministern säger ena gången att i stort sett allarenar kommer att bli cesiumfria, men att detta ändå inte ärmöjligt i vissa byar. Vad jag efterlyser är - och jag hoppas att jag får tydajordbruksministerns svar så - att alla skall få chansen att prova de metodersom kan anses framkomliga och att det inte skall komma några diktat frånmyndigheter som kanske vet ännu mindre om detta än vad samerna själva gör., AnL 32 Jordbruksminister : Jag har fakfiskt redan i mittinterpellationssvar givit följande besked: "Det innebär att samebyarna ide värst drabbade områdena inte kan utnyttja denna utfodringsteknik".Anledningen härtill är de överväganden som jag har redovisat, bl, a,beträffande risken för sjukdomar. För de samer som har det allra värst får mandärför försöka finna andra vägar. Självfallet är det svårast att göra detta fördem som har renar med de högsta cesiumhal-terna. Det är inte fråga om några dubbla budskap. Vi bedömer detså att vid nästa års slakt skall i stort sett alla slaktrenar kunna vara nerevid de riktvärden som gäller . Det är ett mycket positivtbudskap, inget dubbelt budskap. De insatser som görs fr, o. m, nu och fram tillgrönbetet men även senare skall kunna leda till en normal slakt. Allt som kan göras för att genom utfodring se till attrenarna kommer ned under riktvärdet betalar, som sagt, samhället för. Detgäller tillskottsutfodring, som vi var överens om i vår förra diskussion, vidbehov helutfodring och eventuellt tidigarelagd slakt. Alla dessa åtgärdersyftande till att sänka halterna till riktvärdet står samhället också för. Överläggningenvar härmed avslutad. 6 8Meddelande om svar på interpellationerna 1986/87:89 och 91 AnL 33 Kommunikationsminister : På grund av att interpellanten var förhindrad att taemot svaren besvaras interpellationerna inte inom den föreskrivna 7 8 Svar på interpellation 1986/87:87 om en fasttrafikförbindelse mellan och AnL 34 Kommunikationsminister : , har frågat mig om det är sannolikt att en fastförbindelse mellan och kommer att stä klar 1995, Svaret är ja. AnL 35 (): Jag tackar kommunikationsministern för svaretpå min interpellation. Det var kort och kunde inte misstolkas. Jag tror att dettrots allt måste göras något tillägg. Som kommunikationsministern säkerligen känner tillplanerar man och är i vissa kommuner i full färd med ganska kostnadskrävandeutbyggnader av hamnar och järnvägsnät. Det är därför av allra största vikt attkommunerna kan få ett definitivt besked . Det är kanskeinte möjligt att ge ett sådant besked , men det är möjligen på sin platsatt kommunikationsministern talar om när ett sådant kan lämnas, så attkommunerna till dess kan vänta med genomförandet av utbyggnadsplaner som i dagär aktuella. Öresundsdelegationen har fått direktiv om att under andrakvartalet 1987 lägga fram förslag beträffande tekniska lösningar, kostnader,finansiering och utformningen av broavgifterna. Men det är inte alldeles klart hur pass överens densvenska och danska regeringen är om att dessa planer skall verkställas så snartsom möjligt. Det skulle därför vara bra om kommunikationsministern litettydligare kunde tala om med hur stor sannolikhet det kommer att bli en fastförbindelse mellan och och vad den i så fall kommer att omfatta-järnvägs- och landsvägstrafik eller enbart landsvägstrafik? AnL 36 (vpk): diskuterades trafiken överÖresund här i kammaren. De flesta var negativa eller mycket tveksamma till enbro över , , framträdde då även socialdemokrater här iriksdagen med en starkt kritisk linje dels till brobygget, dels till detmaterial som ligger till grund för förhandlingar med danskarna. Därför tycker jag att det är förbluffande att i ettpressmeddelande läsa, statssekreterare tolkning av riksdagsdebattenden 19, Han anser att klart har slagit fast sin positiva inställningi frågan om Om en fast trafikförbindelse mellan och -protokoll 1986/87:49 rrot.iyöÖ/ö7:4y fasta förbindelser över , är ordförande i densvenska öresundsdelegationen: Om en fast trafikför- Omolika statsråd, eller delegationen i övrigt, på detta sätt tar sig rätten att bindelsemellanMalmö "'o" både riksdagsdebatt och den allmänna opinionen, anser jagatt det och '' " övergrepp pä demokratin.Jag tycker därför att det är avgörande hur SvenHulterström, som landets kommunikationsminister, nu tolkar beslut och debatt ikammaren. Statsrådet gör ingen hemlighet av att han vill ha en bro överÖresund, Men politiken i landet kan inte få avgöras av enskilda statsrådsuppfattningar, eller hur? Det finns en mycket stark opinion mot ScanLink,stora motorvägssystem och - inte minst inom parti. Jag förstår att det känns besvärande för regeringen som i dennafråga faktiskt har bundit ris åt sin egen rygg genom att spela under täcket medbilindustrin och övrigt exportkapital. Man har ju lovat dessa att olikaScanLink-satsningar skall göras. Så är fallet med motorvägen i , detvar ett löfte som ingick i det s, k. Uddevallapaketet, Kommunikationsministernbrukar förneka detta faktum, och vi folkvalda har ännu inte fått tillgång tillde handlingar som kan bevisa påståendet. Finansministern har däremot uttalataft motorvägen ingick i utfästelserna till , har dessutom heltöppet fungerat som propagandist för hela inför massmedia ochpå de träffar med bl, a, ministrar från som ägt rum , Frågan om är inte lika färsk somGyllenhammars och den europeiska storfinansens ScanLink-projekt, det är sant.Den ingår däremot som en nyckelfråga i projektet. Det konsortium av bankmän ochstorföretagare som har bildats har mängmiljonbelopp till sitt förfogande föratt göra propaganda för sina planer-, EG-krafter verkar i samma riktning ochmed lika stora medel. Opinionen i , som vill se en alternativ satsningpå trafik, transporter och miljö- och resursbesparande projekt, får lita tillsitt ärliga engagemang för att få de folkvalda att lyssna. Jag vill att kommuriikationsministern svarar på följandefrågor: Anser statsrådet i likhet med att iår klart slog fast sin positiva inställning till fasta förbindelser överÖresund? Anser i likhet med tidningen att beslutet motÖresundsbron från det socialdemokratiska partidistriktet i saknarbetydelse? Vilka sakskäl kan få statsrådet att ändra uppfattning i frågan omfasta förbindelser över ? Vilka argument kan få attstoppa alla planer på en bro över ? Finns det handlingar om ScanLink,motorvägen och som är sekretessbelagda? Om såinte är fallet, kan kommunikationsministern lova att ledamöter ochövriga intressenter snabbt får tillgång till alla handlingar? AnL 37 HANS i (s): Herr talman!Anledningen till att jag ställde en fråga till kommunikationsministern var detpressmeddelande nr 43 som här nämnts. Jag frågade om kommunikationsministernhade noterat den ändrade terminologin i trafikutskottets betänkande 1986/87:3,Inom utskottet förde man en diskussion om just uttrycken "fastaförbindelser" eller "förbindelser". Men när man nu har fåttDanLink färdigt och ser kapaciteten där, så är det en av anledningarna till denändrade terminologin. Jag frågade också om kommunikationsministern tar hänsyntill de synpunkter och krav som framförs i . har emellertid eninterpellation framställts, och då kan kommunikationsministern låta bli attsvara på dessa frågor och ta upp dem i samband med interpellationen: I pressmeddelandet står: "Det är betydelsefullt förde fortsatta förhandlingarna med den danska regeringen att så klartslagit fast sin positivainställning-- ," Som gartimal förhandlare är jag väldigt tveksam Jag brukar alltid försöka att åtminstone dölja minförhandlingsposition i en förhandling. säger man här.att vi klart har slagit fast den positiva inställningen. Om det hade fattatsett beslut här i om att vi skulle bygga fasta förbindelser, så skullevi inte behöva förhandla med danskarna. Jag tror att vi bör ta det litet lugntmed uttalanden från departementet om hur pass positiva vi är. Det är trots alltstora frågor,som måste lösas innan vi i riksdageri kan besluta om att byggafasta förbindelser.