prot · GA097 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:7 1 § Kompletteringsval till valberedningen, utskott ochriksdagens krigsdelegation På grund av uppkomna vakanser i valberedningen, vissautskott och krigsdelegationen har socialdemokratiska riksdagsgruppen anmältföljande nya representanter, nämligen som ledamot i valberedningen JohnJohnsson, som suppleant i valberedningen , som ledamot iskatteutskottet , som ledamot i justitieutskottet ,som ledamot i utbildningsutskottet , som suppleant i skatteutskottetGunnar , som suppleant i justitieutskottet , somsuppleant i utbildningsutskottet Rinaldö , som suppleant i kultur- ochjordbruksutskotten samt som ledamöter i krigsdelegationen anmältstatsrådet och . .Vidare,har socialdemokratiska riksdagsgruppen som suppleant i konstitutions-och arbetsmarknadsutskotten iinder ledighet anmält hennesersättare , som suppleant i utrikesutskottet underKarl-Erik Svartbergs ledighet anmält hans ersättare , somsuppleant i utrikes- och försvarsutskotten under ledighetanmält hans ersättare samt som ersättare i socialutskottetunder ledighet anmält hennes ersättare . partigrupp har som suppleant ikonstitutionsutskottet under ledighet anmält hans ersättareAnna-Brita . Talmannen förklarade valda till Prot.1986/87:7 ledamot i justitieutskottet 15 oktober1986 () efter Kömpletteringsvaltill valberedningen, utskott och krigsdelegation () under ledighet Anna-BritaHulth (fp) under ledighet MelkerStrand (s) under ledighet Sven-ErikAlkemark (s) under ledighet () under ledighet () under ledighet () under ledighet Lars-ErikLövdén (s) efter 2 § Justerades protokollen för den 7 innevarande månad. 3 § Föredrogs och hänvisades 1986/87:24till näringsutskottet 1986/87:26till justitieutskottet 1986/87:28till finansutskottet 1986/87:1om tjänsteexport (prop. 1985/86:154), 1986/87:1om trafiksäkerhet och trafikföreskrifter m.m. samt 1986/87:2om vissa trafikpolitiska frågor m. m. betänkande 1 samt trafikutskottetsbetänkanden 1 och 2 kommer att debatteras i tur och ordning. Voteringarna ägerrum i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptas alltså betänkande 1om tjänsteexport. 3 HANS NYHAGE (m): Regeringen har i proposition 1985/86:154föreslagit att kommunernas och landstingskommunernas kompetens utvidgas så attde får möjlighet att tillhandahålla tjänster för export. Avsikten är enligtpropositionen att ta till vara det betydande kunnande som finns inom denkommunala verksamheten och som bör vara av intresse i internationellasammanhang. Förslaget är grundat på vad en särskild utredare redovisat ibetänkandet Kommunalt kunnande - ett stöd för svensk export, SOU 1983:72.Majoriteten i ställer sig bakom förslaget, medanmoderata samlingspartiets och ledamöter reserverar sig motbeslutet på såväl principiella som praktiska grunder. Ställningstagandena ärenahanda i näringsutskottet, som haft ärendet på remiss för yttrande. Från moderat håll ifrågasätter vi inte att det finns ettomfattande kunnande och betydande erfarenheter inom den kommunala sektorn påifrågavarande område. Detta gäller såväl planering och projektering avanläggningar och utrustning som drift och underhåll. Man skall emellertid varaalldeles på det klara med att den kommunala administrationen är anpassad eftersvenska förhållanden. Så fullt lika självklart, som det anges i propositionen,att den låter anpassa sig efter främmande förhållanden, är det verkligen inte.Remissyttrandet från statskontoret vittnar ju också om en mycket begränsadefterfrågan på renodlade administrativa svenska tjänster. Menfrånsett detta finns det alltså en rad invändningar att göra mot att den kommunala kompetensen utvidgas på sätt här är fråga om.Enligt vår rnening är det helt felaktigt att kommunerna skall bedriva en rentaffärsmässig verksamhet. Den kommunala verksamheten.är - i motsats till detprivata näringslivet - till betydande delar skattefinansierad. Det torde varanästintill ogörligt för kommunerna att dela upp kostnaderna för personal ochlokaler på å ena sidan sedvanlig verksamhet, å andra exportverksamhet. Ettfelaktigt konkurrensförhållande blir följden. Utredaren själv konstaterar att det inom den kommunalasektorn inte finns någon erfarenhet av pris- och kostnadskalkyler avhär.ifrågavarande slag. Risken för fel prissättning är uppenbar, vilket kanleda till såväl kostnader för skattebetalarna som svårigheter för konkurrenterpå den privata sektorn. Enligt propositionen skall förslaget inte leda till attnågon ny verksamhet byggs upp. Exporten skall endast avse sådanakunskaper och erfarenheter som redan finns i den egna verksamheten, heter det.Det innebär ju inget annat än att regeringen nu erkänner att det finns enkommunal överkapacitet, dvs. att kommunerna här fler anställda än vad som krävsför att lösa de uppgifter som det enligt gällande bestämmelser ankommer påkommunerna att ägna sig åt. När vi moderater har'hävdat att det förhåller sigpå det sättet, har detta ständigt avvisats från socialdemokratiskt håll. Nufastslår socialdemokraterna själva, att ett visst antal kommunalanställdasaknar arbetsuppgifter och därför skall ges arbetsuppgifter i form avtjänsteexport. Att den kommunala överkapaciteten lett till ökade kostnader ochdärmed också till stigande kommunalskatter är uppenbart. Detta problem skalldock inte lösas genom att kommunerna skall tillåtas engagera sig i enkommersiell verksamhet, som inte är förenlig med kommunernas roll i samhället.I stället för att med konstlade medel vidga den kommunala verksamheten, bördenna givetvis minskas. I propositionen uttalas att ,det primära målet för denkommunala tjänsteexporten skall vara att med hjälp av det kommunala kunnandetöka landets export. Det skall emellertid inte ske på områden, där det redanfinns ett kunnande inom näringslivet. Några andra villkor än dem som gäller förnäringslivet skall det inte kunna bli fråga om, hävdas det. Mot realisrhen idetta resonemarig kan göras starka invändningar. För en framgångsrikexportverksamhet krävs en omfattande marknadsbearbething, ett nödvändigtrisktagande och en finansiell uthållighet. Med vilka medel skäll dettafinansieras, om inte med skattebetalarnas? Och än mer - vem drabbas omexportsatsningen misslyckas, om inte skattebetalarna? Talet om att sammavillkor skall gälla som för näringslivet håller alltså inte, . Vidare är juinte kunnandet inom näringslivet något för evigt statiskt. Ingen lär väl kunnahindra att näringslivet engagerar sig på motsvarande områden som kommunerna.Skall dessa då upphöra med sin verksamhet? Och vem skall då betala kostnadernaför denna avveckling? Tjänsteexport i regi innebär alltså enäffärsinrikt-ning och ett risktagande som inte är förenligt med kommunernasroll i samhället. Den naturliga och självklara vägen att tillvarata detkommunala kunnandet i detta avseende är att låta tjänstemän vara tjänstledigaför att kunna delta i skilda exportprojekt. från kommunernas sida kan syftet med den kommunalatjänsteexporten uppnås på ett rätt och riktigt sätt. Med det anförda yrkar jag bifall till reservation nr 1,bakom vilken således står och . Vidare yrkar jag avslagpå reservation nr 2 från vpk, enligt vilken den kommunala kompetensenytteriigare skall vidgas på ett för skattebetalare och näringsliv äventyrligtsätt. 4 (); Vad vi nu skall diskutera är ett förslag omatt utvidga kommunernas arbetsområde. Jag vill börja med att instämma i HansNyhages principiella invändningar emot förslaget. Antingen är syftet med förslaget att det skall gälla enmycket begränsad verksamhet, att det handlar om undantagsfall. I så fall behövsinte alls denna utvidgning av den kommunala kompetensen. Eller också ärtankarna bakom förslaget att det skall bli fråga om ett betydande.inslag ivissa kommunala nämnders och styrelsers verksamhet. I så fall tycker jag attdet är direkt olämpligt. Kommunerna har betydandeverksamhetsområden och viktiga uppgifter att lösa, och de bör koncentrera sigpå dem. Dét är också intressant att notera att de som deltar i denhär verksamheten, framför allt exportindustrin, inte alls är intresserade. Deanser inte att den föreslagna lagstiftningen är nödvändig för att de skallkunna tillgodogöra sig den kompetens och kunskap som ofta finns inom vissakommunala verksamheter. De säger att denna kompetens ofta är knuten tillenskilda personer i verksamheten och att man därför kan klara av det på precissamma sätt som , nämligen genom att kommunerna tillämpar en generöstjänstledighetspolitik. a. klagar över att kommunerna är alltförrestriktiva när det gäller att ge sina tjänstemän tjänstledigt för deltagande iSlDA:s projekt runt om i världen. Det finns naturligtvis också andraalternativ. En person som besitter betydande kunskap och kan se en långsiktigaffärsidé kan göra som alla andra, nämligen att bilda ett eget litet bolag ochförsöka sälja sina tjänster. Ett annat sätt är att industrin helt enkelt köperöver den här personen. Jag tycker att utrednings- och lagstiftningsarbetet klartvisar att det inte finns något behov av denna lag. Förutom de principiellainvändningar som finns anser jag alltså att det handlar om okynneslagstiftning,och sådant skall vi inte ägna oss åt i riksdag. Förövrigt anser jag, herr talman, att förslag i sådanaviktiga frågor som att utvidga den kommunala kompetensen bör granskas avlagrådet. Så har inte skett i det här fallet. Jäg yrkaravslag på hela förslaget. 5 MARGÖ (vpk); kommunisterna delaruppfattningen att det inom kommuner och landsting pä vissa områden finns ettoerhört stort kunnande som inte har någon motsvarighet inom det privatanäringslivet. Vi anser att denna kunskap bör tas till vara för att gagna vårexport. Men vi äi-inte överens om att kommunernas kunnande i huvudsak skallanvändas för att ge legitimitet åt privata företag genom att.deblir underleverantörer åt företagen.Vi förespråkar i stället att kommuner och landsting får en självständig rollvid export av sitt kunnande. Om kommuner och landsting får denna självständigaroll kan de givetvis också tillgodogöra sig hela vinsten av detta kunnande -detta är förmodligen en av stötestenarna för de borgerliga partierna. Man serkanske en fara i att kommunerna skulle bedriva vinstgivande verksamhet. Mot detta anförs att kommunerna och landstingen inte fårutsättas för affärsrisker som kan leda till ekonomisk förlust, vilken måstetäckas med skattemedel. Självfallet är alla affärer förknippade med ett visstrisktagande - det ligger så att säga i kapitalismens natur, något som jagtidigare aldrig hört några borgare kritisera. Vi kommunister är emellertidövertygade om att kommunerna känner sitt ansvar som förvaltare av medborgarnaspengar. Dessutom kan regeringen ange de villkor som behövs för att begränsa detkommunala risktagandet, på samma sätt som man har för avsikt att göra i frågaom dispens från lagen om underleverantörsställning. Det kommer ju att finnas enmöjlighet för kommunerna att självständigt stå för den här verksamheten. Vi anser att undantag skall göras för ett område, nämligenförsäljning av vårdplatser i till utländska patienter. Utredningen haranfört att vi inom vissa områden av sjukvården har överkapacitet och att dennaskulle kunna säljas till utlandet. Jag vet att man närmast har tänkt på hjärtkirurgiverksamheten,men man kan inte på det sättet särskilja ett bestämt område. Om man i ökadutsträckning tar in patienter för hjärtoperationer, kommer detta att belastaockså omkringverksamheten på sjukhusen, t. ex. röntgen, laboratorier ochblodverksamhet, och där har vi ingen överkapacitet. Vård av utländska patienter i skall enligt vårmening grundas på humanitära skäl och på solidaritetsskäl, utan krasstvinstlänkande och sneglande på en utländsk, betalningsstark kundkrets. Detsista, herr talman, är ingen elakhet från min sida, eftersom utredningenuttryckligen hänvisar till en betalningsstark kundkrets utomlands. Om manräknar med en sådan kommer detta, med de vårdköer vi har i ,självfallet att leda till att en utlänning som kan betala för sig lätt kan fåvård i , medan en svensk som är mindre bemedlad inte får sammamöjligheter. Det kommunala kunnandet representerar, som jag sadetidigare, ett brett område. Som den kommunala medverkan vid export av tjänsterhittills har fungerat har den dock främst gällt sjukvård och trafik. Man kandärför inte direkt förutsäga inom vilka områden och i vilka situationerutlandet kommer att efterfråga svenska tjänster. Mot den bakgrundenanser vi att det behövs särskilda regler som förhindrar att exporten avtjänster kan komma i konflikt med vår neutralitetspolitik. Dessa regler behövsäven om kommunerna och landstingen bara är underleverantörer. Vi har i detsammanhanget hänvisat till vapenexportlagen, eftersom man kunnat konstateraatt svenska företag inte dragit sig för att kringgå denna lag. Svårigheternaatt göra bedömningar från neutralitetssynpunkt framstår som mycket svårare närdet gäller tjänsteexport än när det gäller export av krigsmateriel. Vilkatjänster skall vi sälja till krigförande stater? Eller skall vi över huvudtaget inte sälja några tjänster till sådana? Är vi neutrala om vi t. ex. säljerkommunikationssystem, driftkunnande och utbildning? Jag vill erinra om det som inträffade i Telub-affären,dvs. när skulle utbilda kadetter åt . Det fallet var kanskeganska klart, men jag kan också peka på ett fall som ligger närmare i tiden,nämligen när vi i skulle utbilda tandläkare åt . Den verksamhetenföranledde protester och stoppades därför att man ansåg att den skulle komma ikonflikt med vår neutralitet. Om vi inte har klara gränser för vilka tjänster som fårsäljas och för under vilka förhållanden de får säljas, kommer vi att få mångasådana fall som Telub-affären och tandläkarutbildningen i . Såvitt vi vethar det inom utredningen inte förts någon diskussion om sådana frågor, och dettycker vi är beklagligt. Jag yrkar bifall till reservafion nr 2 vidkonstitutionsutskottets betänkande nr 1. 6 (); Ett bifall till hemställan ikonstitutionsutskottets betänkande nr 1 innebär att kommuner och landstingskommuner,genom en särskild lag, ges möjligheter att via tjänsteexport främja den svenskautrikeshandeln. Denna kommunernas exportverksamhet kommer att omfatta tjänstersom bygger på kunskaper och erfarenheter som redan finns i kommunernas egen verksamhet.Härigenom kan man undvika att det byggs upp verksamhet som enbarteller till sin huvuddel är inriktad på exportmarknaden. Kommunerna och landstingen skall få medverka iexportverksamhet som underleverantörer till företag i eller åt statenunder förutsättning att de inte gör andra åtaganden än att tillhandahållatjänster åt huvudleverantören. Ett grundläggande villkor blir alltså attkommuner och landsting inte får binda sig till någon annan än exportören. För skapande av ett tillräckligt skydd för den kommunalaekonomin uppställs villkoret att kommuner och landstingskommuner endast fårtillhandahålla sina kunskaper och erfarenheter. Något engagemang i exportörensverksamhet, utöver att tillhandahålla den tjänst som skall exporteras, skallalltså inte få förekomma. Kreditgivning eller andra ekonomiska åtagandengentemot exportören blir. således inte tillåtna. Motsvarande princip skallgälla vid samverkan med staten. Om det finns särskilda skäl till det, får regeringen förvisst fall medge att kommunerna och landstingskommunerna får tillhandahållatjänsterna även under andra förutsättningar. I sådana fall anger dockregeringen de villkor som behöver ställas upp för begränsande av det kommunalarisktagandet. I samband med prövningen skall regeringen beakta det ekonomiskamen också det tekniska risktagandet och, om det behövs, ställa upp villkor somskall gälla för att exporten skall få komma till stånd. Ett väsentligt inslag iregeringens tillståndsprövning bör enligt propositionen vara att begränsa dekommunala åtagandena på ett sådant sätt att man kan undvika ekonomiska risker. Landstingens och kommunernas medverkan i export skall skepå affärsmässiga grunder. Det innebär att det kommunala engagemanget skallvara affärsmässigt motiverat och vidare att prissättningen bör ske påaffärsmässiga grunder. Kommuner och landsting får alltså'inte subventioneraexportföretagen, och det är inte meningen att kommuner och landsting skallkonkurrera med ' privata företag på sådana områden där det redan finns ettkunnandcinom näringslivet. Avsikten med reformen är att svenska exportörer skallkunna komplettera sina insatser med det särskilda kunnande som finns inomkommuner och landsting. Det är också väsentligt att kommunerna inte medverkariexport på andra villkor än de som gäller i näringslivet. Kravet påaffärsmässighet vid prissättningen av de kommunala tjänsterna är ocksåmotiverat med tanke på det risktagande som exportaffärer kan innebära. Tankenbakom reformen är naturligtvis också att kommuner och landsting genom sinmedverkan i exporten skall bidra till att öka vårt lands exportintäkter. har i ett yttrande som är fogat tillkonstitutionsutskottets betänkande tillstyrkt propositionen och avstyrktsamtliga motioner. Jag anser att jag med detta har tillbakavisat den kritik somhar. riktats mot reformen i motionerna från och och ireservationen som och folkpartisterna har fogat till betänkandetliksom i Hans Nyhages och anföranden här i kammaren. Eftersom och också har riktatkritik mot att regeringen inte har inhämtat lagrådets yttrande, vill jag frågaHans Nyhage och varför de i så fall inte begärde vidbehandlingen i utskottet att utskottet skulle inhämta lagrådets yttrande.Enligt regeringsformens 8 kap. 18 § andra stycket finns det faktiskt ingenskyldighet för regeringen att i den typ av frågor som berör kommunernaskompetensområde inhämta lagrådets yttrande. Till Margö vill jag säga att det slås fast ipropositionen och i betänkandet att den kommunala verksamheten har som främstamål att tillgodose kommuninvånarnas behov. Därför vill jag understryka att denkompetensutvidgning som här föreslås inte på något sätt avser att förändra denkommunala verksamhetens inriktning. 1 stället är det fråga om att inom enalltmer utvecklad verksamhet ta till vara den kunskap som redan finns,inte att skapa en ny verksamhetsgren. Med detta vill jag yrka bifall tillutskottsmajoritetens hemställan, som innebär bifall till propositionen med denändringen att lagen skall träda i kraft , och yrkarjag avslag på de båda reservationerna. 7HANS NYHAGE (m); nonchalerar, precis sompropositionen och utskottsmajoriteten, det klara risktagande som finns i enkommunal satsning av det här slaget. En exportsatsning löser sig inte av sigsjälv. Tron att det inte krävs finansiella insatser från kommunernas sida ärhelt verklighetsfrämmande. Vad händer om satsningen misslyckas? är det då somfår svara för kostnaderna? Vad händer om näringslivet självt engagerar sig påmotsvarande område som kommunerna har engagerat sig? Kommunerna skall ju intekonkurrera Är avsikten att kommunerna då skall dra tillbaka sin verksamhet?Vem skall i så fall stå för de kostnader som definitivt måste uppstå i ettsådant sammanhang? Slutligen, herr talman: Det är regeringens skyldighet,inte minst möt bakgrund av upprepade, enhälligauttalanden om vikten av lagrådsgranskning, att se till att sådan sker. 8BIRGIT (): Jag tycker inte att harlugnat oss på de mer principiella punkterna, nämligen hur man skall kunnagarantera att det inte blir något risktagande från kommunernas sida och hur mankan åstadkomma en bokföring där man kan särredovisa de här kostnaderna osv. Jag skulle vilja be att ändå ta uppden här frågan och kommentera om syftet är att verksamheten skall ha enbegränsad omfattning eller om den skall vara ett betydande inslag i vissakommunala nämnders verksamhet. Jag menar att det här förslaget inte behövs omdet är fråga om begränsad verksamhet. Är det fråga om betydande verksamhet såär förslaget direkt olämpligt. Dessutom tycker jag att man redovisar en väldigtnaiv syn på exportverksamhet. Exportverksamhet kräver långsiktighet. Det krävsen oerhörd uthållighet om man skall kunna bygga upp den här verksamheten. Dåhandlar det faktiskt inte om ätt man bara tillfälligtvis tar till varaöverkapacitet och den tid som tjänstemännen har till förfogande, utan dethandlar om att långsiktigt och på bred front bygga upp kontaktverksamheten föratt det skall bli någonting av det hela. Sedan till frågan om lagrådsgranskningen. Vi har frånfolkpartiets sida yrkat avslag på hela denna proposition, och det gör vifortfarande. Därför anser vi att det inte fanns något behov av enlagrådsgranskning av vårt förslag. Däremot tog jag upp frågan ikonstitutionsutskottet, och de partier som ville föra fram det här förslagetför bedömning tog själva inte något initiativ till att skickaförslaget till lagrådet trots att de var uppmärksammade på frågan underbehandlingen. 9 MARGÖ (vpk); ' tog inte upp ett endaord av vad jag hade sagt i mitt anförande. Hon kommenterade bara att den härnya verksamheten inte skulle få inkräkta på kommunernas ordinarie verksamhet -ett förhållande som jag inte tagit upp i mitt anförande. Jag tycker att detverkligen är oroande att socialdemokraterna inte har några ord att säga omhuruvida det finns risk för att den här formen av tjänsteexport kan komma ikonflikt med vår neutralitetspolitik. borde åtminstone ha gett svar påfrågan om vi över huvud taget skall sälja tjänster till stater som ärinblandade i en konflikt. Om man anser att vi skall sälja tjänster trots attlandet i fråga är inblandat i en konflikt, måste man kunna ange vilka tjänstersom inte innebär att vi bryter mot neutraliteten, vilka tjänster som inte ärett direkt eller indirekt stöd åt en krigförande stat, och det är oerhört svårtatt göra dessa avvägningar. Kan man hjälpa en krigförande stat att bygga uppett kommunikationssystem utan att komma i konflikt med vår neutralitet? Kan vierbjuda en stat vård utav militärersom har skadats i krig? Kommer vi då inte i konflikt med vår neutralitet? Jagtycker att borde ha kommenterat detta så viktiga områdemed åtminstone några ord i sitt anförande. 10 (); På något sätt verkar det förvånande attBirgit och Hans Nyhage ifrågasätter hela propositionen. Det här är juett förslag som verkligen har gått den långa vägen. Jag vill påminna om attfrågan aktualiserades under den borgerliga regeringstiden och att det däreftertillsattes en utredning, vars förslag till överensstämmer med den nuföreliggande propositionen. De flesta remissinstanserna var positiva tillutredningsförslaget. Några hade uppfattningen att komrnuner och landsting inteskall få tillhandahålla tjänster ensamma eller i samverkan med varandra, och eninstans hade samma uppfattning som Hans Nyhage, att medverkan videxport skall begränsas till att företagen får tillgång till tjänstemän, som harledigt från sina kommunala tjänster. Jag svarade visst på Margö frågor. Honuttryckte en rädsla för att kommunmedlemmarna skulle få lida, men jag villframhålla att den kommunala verksamheten har som främsta mål att tillgodosekommunmedlemmarnas behov. När det gäller farhågorna beträffande neutraliteten villjag framhålla att både näringsutskottet i sitt yttrande ochkonstitutionsutskottet i betänkandet harbehandlat den frågan, och vi anser attskäl saknas att förorda särskilda bestämmelser. Jag villyrka bifall till utskottets förslag. 11 HANS NYHAGE (m); Det finns ett betydande motstånd frånnäringslivets sida och även från vissa kommuners sida mot de ifrågavarandeåtgärderna. Några instanser har klart uttalat att denna typ av verksamhet intehör hemma inom den kommunala kompetensen. Enligt min mening har det hittillsrått betydande politisk enighet om att kommunerna inte skall ägna sig åt rentkommersiell verksamhet med betydande risktagande, men frångår man alltsådenna uppfattning. Jag undrar var gränsen egentligen går. Vad blir nästa stegi riktning mot att kommunerna skall få bedriva kommersiell verksamhet? Och vemskall se till att fältet inte vidgas? Jag har dess värre inte fått svar på de frågor som jagställde tidigare. Det är rimligt att frågor av sådan viktig, principiellkaraktär besvaras. 12 ();