prot · GA0949 · 1986-12-31 00:00:00 — Då det sedan gäller kravet att bombningarna skall upphörasträcker sig vårt krav mycket längre, nämligen att alla krigshandlingar skallupphöra. Det ligger i kravet ut ur , Det måste vara detafghanska folket självt som skall få bestämma över sitt öde, vilket vi ocksåhar krävt, kommer på allt sätt att försöka påverkautvecklingen på ett sådant sätt att den går i denna riktning. finns det, somalla vet, inga lätta lösningar på detta, några som ger resultat. Vi kommer naturligtvis att fortsätta att ställa våra krav iFN och i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna samt vid resonemang medrepresentanter för och gärna vid resonemang med representanter föru-länderna i hopp om att också de skall föra kraven vidare direkt till Sovjetsrepresentanter. Vi är naturligtvis också beredda att gå vidare härvidlag, somjag sade redan i mitt svar, i de olika fackorganen så långt vi bedömer det varafruktbart och realistiskt - dvs, när det inte blockerar verksamheten på ettsådant sätt att vi kanske åstadkommer skada i stället för det vi önskaråstadkomma. Jag är beredd att också pröva uppslagen då det gäller ochFAO, Inte bara för att göra glad och tacksam utandärför att jag verkligen menar det, ber jag att på hennes första fråga få svaraja, AnL 90 (): Jag tackar särskilt för det allra sista ordeti inlägg. Det är bra att han har svarat ja. Det är riktigt attvi nästan inte kan kalla detta för en debatt, herr talman, eftersom det i endebatt bör råda en viss oenighet om åtminstone någon fråga eller någraprinciper, I denna fråga är vi faktiskt eniga. Men ändå, herr talman, måste viständigt ta upp frågan. Om vi inte för samtal med varandra skulle världen,svenskarna och framför allt afghanerna kunna tro att vi hade glömt frågan. Detfår vi inte göra. Utrikesministern sade också att det inte finns några lättalösningar och att det är mycket viktigt med uthållighet. Han har alldeles rätti detta. Vi har utomordentligt goda föregångare och goda exempel i afghanernasjälva. De om några har visat uthållighet genom att ha kunnat ståemot en supermakt som . Jag tycker också att det var bra att nu ärberedd att fundera på svenskt agerande inom och inom FAO, Jag vill bara än en gång mycket noga poängtera att när detgäller är det bråttom. tycks inte vara så förtjust i denslogan som lyder: Stoppa bombningarna. Det må, herr talman, vara alldelesriktigt att det folkrättsligt är viktigare att begära ett slut på hela kriget.Men när man för politisk propaganda, och det trodde jag varganska bra på, då gäller det att också försöka visualisera för människor vaddet handlar om. är det faktiskt så att till de gräsliga sakernai kriget i hör att man bombar också civilbefolkningen. Om åtgärder för att stoppa väldet i skolan AnL 91 (): Jag vill också gå in på det avsnitt somgäller kravet på att stoppa bombningarna i , Jag är medveten om attvi är beredda att gå ännu längre, men detta ärett enkelt krav som det är lättförsvenska folket att ställa sig bakom och förstå, särskilt om vi jämför detmed vårt krav under , då vi sade samma sak. Det skapade opinion,och det fick folk att ställa upp bakom dessa tankegångar. Med ett sådant kravkan man föreställa sig situationen och se framför sig bilderna av hurcivilbefolkningen och andra drabbas av bombningarna, hur hela strukturen ilandet - jordbruk, bevattningssystem och annat - förstörs, som jag sadetidigare. Det har varit för tyst om detta. Det är därför som jag tarupp det i debatten. Jag tror att om vi talar om dessa frågor så vaknar flera avoss, inte bara i utan i världen. Därför tycker jag att det är ett kravsom det är viktigt att upprepa . Annars är jag helt medveten om attvi naturligtvis är överens i dessa frågor. Överläggningen var härmed avslutad. 15 8 Meddelande om svar på interpellationerna 1986/87:90,95, 117 och 110 AnL 92 Statsrådet : Med hänvisning till 6 kap. 1 8riksdagsordningen får jag meddela att jag avseratt besvaradessäinterpellationer i ett sammanhang. Då och har tillfälle att ta emot svaret kommer jag att besvarainterpellationerna . 168 Svar på interpellation 1986/87:108 om åtgärder för att stoppa våldet i skolan har frågatutbildningsministern om vilka åtgärder han avser att vidta för att stoppavåldet i skolan. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på interpellationen. Om åtgärder för att stoppa våldet i skolan Jag vill först peka på den diskussion som under densenaste tiden har förts om våldet i samhället över huvud taget. Uppmärksamhetenhar riktats främst mot våldstendenser i olika ungdomsgrupper. Statsministernhar tagit initiativ till en riksomfattande kampanj mot våld. en kampanj somredan startat och som kommer att intensifieras och våren. Skolanspelar en stor roll i fostran av barn och ungdom och har därför ett särskiltansvar när det gäller att bekämpa våld och våldsuttryck bland dessa. Skolankommer därför i hög grad att beröras;av denna kampanj, I detta sammanhang villjag också nämna den skrivelse om åtgärder mot vålds- och egendomsbrott somregeringen överlämnade till , I skrivelsen redovisas enrad åtgärder som planeras mot bl, a, våldsbrott. Våld får aldrig accepteras. Skolan måste vara en plats därvåld och förtryck inte tolereras i någon form. Skolan skall främja en positivutveckling som präglas av solidaritet och respekt för mänskliga rättigheter.Detta uttrycks också klart i läroplanerna. Jag utgår ifrån som en självklarhet att fysisk och psykiskmisshandel inte skall tillåtas i skolorna, i likhet med de lagar som gäller isamhället i övrigt. Det är angeläget att, när man talar om våld i skolan,något ange vilka proportioner det rör sig om. Skolan är räknat i antal människor som vistas där. Vi har över 1,5miljon elever i ungdomsskolan, mer än 100.000 lärare och dessutom ett stortantal andra anställda. Man måste hålla detta i minnet när man i nyhetsmedia tardel av rapporter om enskilda våldshandlingar i skolorna. Skolöverstyrelsenförsöker med hjälp av länsskolnämnderna få en mer samlad bildav arbetsklimatet i skolan med avseende på våldstendenserna. Det är viktigt attsådana uppgifter kommer fram. har också, tillsammans . och ochskola, inlett ett arbete med ett program för både kortsiktiga och långsiktigainsatser mot våld i skolan. Jag nämner detta för att det skall framstå somklart att regeringen och ansvariga skolmyndigheter inte på något sättnegligerar det våld som faktiskt förekommer. Skolan skall vara en trygg och stimulerande arbetsmiljöför alla som vistas där: elever, lärare och övrig skolpersonal. En godarbetsmiljö är den första och viktigaste förutsättningen för att arbetet iskolan skall kunna bli meningsfyllt för alla elever: Jag vill här särskilt pekapå den viktiga roll skolledarna har när det gäller arbetsmiljön i skolan.Skolan är en del av samhället och speglar de tendenser som finns i samhället. Attbehandla våld i skolan som en isolerad företeelse är därför inte meningsfyllt.Kampen mot våld i vid utsträckning innebar att man måste ta sig an och bekämpade sociala, ekonomiska och kulturella orsakerna till våld, det som kan utgöraen grogrund för våldet, Alla måste engageras i detta arbete: myndigheter,organisationer, enskilda, alla som samfällt har étt ansvar för samhället ochdess utveckling. Det långsiktiga arbetet med att skapa en skola för allainnebär att vi måste föra en konsekvent politik mot utslagning och för en skolasom ger varje elev möjligheter att utvecklas efter sina egna förutsättningar.Det är inte möjligt eller ens önskvärt att från centralt håll försöka att idetalj bestämma hur arbetet skall bedrivas i varje skola för att omsättaläroplanernas mål till Däremot vill jag fastslå att det är vä.sentligt att en diskussion omnormer, attityder och värderingar hålls levande i skolorna. Mobbning och rasismär allvarliga yttringar av våld som kräver en oavbruten och hög beredskap frånskolans sida. Elevansvar och elevinflytande måste bli praktisk verklighet iskolorna. Till hjälp i det arbetet finns tillgång till utmärkt material somgetts ut bl. a. av , statens invandrarverk. Utbildningsradionoch Rädda barnen m.fl, organisationer. Det är föräldrarna som i första hand bär ansvaret förbarnens fostran. Det finns anledning att särskilt betona deras uppgift attförmedla positiva normer till sina barn. En viktig förutsättning för att skolanskall lyckas är att föräldrarna engageras. Föräldrarna måste tidigt få vetskapom problem och , ges möjlighet att aktivt delta i diskussioner om vilka normeroch regler som skall gälla för barnen. Föräldrarna kan då bli ett stöd förskolans arbete i långt större utsträckning än vad som är fallet. Från den1 kan föräldrar ta ledigt från sitt arbete perbarn och år för att besöka skolan när när det gäller låg- och mellanstadierna.Härigenom har föräldrarna fått en ökad möjlighet att medverka i skolans arbete.Kontakterna mellan föräldrar och skola får dock självfallet inte begränsastill . Att skolan bygger upp fasta föräldrakontakter, både formellaoch informella, är viktigt i ett gemensamt arbete för barnen. Jag vill understryka att åtgärder mot våld inte kanbaseras enbart på ett kortsiktigt program; avser att ge vissarekommendationer till skolorna om hur man kan arbeta för att stoppavåldstendenserna i en skola och också, tillsammans med de berördaorganisationerna, överväga mera långsiktiga åtgärder. Från regeringens sidakommer vi uppmärksamt att följa detta arbete. Vi är beredda.att ge det alltstöd som är möjligt. Prot, 1986/87:49 Om åtgärder för att stoppa våldet i skolan AnL 94 (): , Herr talman! "Linköpingselev till sjukhus efter misshandel," "Stockholmseleveråtalade för grov misshandel av klasskamrat," "15-årig boråsare, dömd till böter efter att hamisshandlat och mobbat skolkamrat," Detta ärnågra tidningsrubriker från , "Elevslog läraren i ansiktet så att läppen sprack," "Fickspark på benet när hon stängde av vattnet vid pågående vattenkrig, '| "Karatesparkmot huvudet," Dessa meningar är hämtade ur skolöverstyrelsensförteckning över lärare som misshandlats av elever. Den listan är lång, Igenomsnitt rapporters till SÖ ett nytt fall . Därutöver finnssäkerligen åtskilliga fall som inte rapporteras. Det är alltså ingen tillfällighet att TV tagit uppvåldstendenserna i skolan i flera Magasinprogram, Några frimodiga lärare hargett skakande berättelser från skolans vardag. Någon skolbyråkrat har avslöjatssom ovanligt handfallen inför denna verklighet. Vi politiker kan inte smita undan vårt ansvar, och det ärnaturligt att våldet i skolan diskuteras också i . Jag tackarstatsrådet för hans svar på min interpellation. Jag har ingainvändningar mot det. Skolöverstyrelsenanordnade enligt tidningsuppgifter ett Om åtgärder för att stoppa våldet i skolan symposiumSkolan och ungdomsvåldet. Ett undervisningsråd leder en arbetsgrupp på sjupersoner inom SÖ med uppgift att ta fram handlingsprogram mot våldet. Dessrapport skulle ursprungligen ha offentliggjorts , men då detblev känt att skulle besvara min interpellation i dag.tidigarelades en presskonferens till just . Tänk vad eninterpellation och tidpunkten för ett svar på den kan åstadkomma! Utvecklingen mot ökat och grövre våld i skolan måstebrytas. Det år-ett självklart ansvar för politiker, skolmyndigheter,skolledare, lärare och föräldrar att medverka till detta. Här behövs ett heltbatteri av åtgärder. Först är det viktigt att slå fast att ingen lärare skallbehöva skämmas för att erkänna att det är problem i en klass. Skolledningen -rektor, studierektor -har en skyldighet att ingripa så fort enlärare ber om hjälp, I en akut situation får allt annat stå tillbaka tillförmån för ett personligt ingripande av skolledningen i klassrummet. Ofta kanen naturlig åtgärd vara att kontakta en förälder och be honom eller henne attomedelbart komma till skolan och delta i ett samtal eller förhör med en elevsom har slagit en lärare eller på annat sätt utövat våld i klassrummet. Men lika viktigt som det är att ingripa i enakut situation är det att långsiktigt angripa problemen. Det gällerlärarutbildningen, som måste bli mycket mer konkret när det gäller attförbereda lärarkandidaterna inför situationer de kan hamna i. Det gällerfortbildnings- och kursverksamhet i och kommunernas regi,där större omsorg behöver ägnas åt hela problemet med våldet i skolan. Detgäller, som statsrådet påpekar, informationsmaterial från SÖ och Hem och skolatill både lärare, elever och föräldrar. Föräldrarna har naturligtvis ett huvudansvar när detgäller barnens fostran och utveckling. Därför måste de dras in i skolansnätverk, I många kommuner har föräldrar, lärare, elever ochfritidspersonal bildat normgrupper. Lät mig ge några exempel, I den s, k. Sollentunamodellen samlas i årskurs 6föräldrar, elever och lärare för att inventera hur föräldrarna tillsammans medskolan skall bestämma normer för högstadietiden när det gäller uteliv, fester,droger och andra källor till oenighet mellan föräldrar och barn. Inventeringen resulterari ett slags kontrakt för vad som skall gälla bäde i skolan och , I den s, k. Örebromodellen samlar högstadielärarnaunderlag till en studiecirkel med fem träffar som riktar sig till föräldrarna.Temat har varit "Växa tillsammans - tonåringars normer i och utanförskolan", I Linköpingsmodellen har föräldrar, fältassistenter ochpolitiker gjort "nattvandringar" på fredagskvällarna genomungdomsstråken. Närvaron av vuxna har dämpat orosmomenten. Ansvaret förnattvandringarna har växlat mellan skolorna i , är ytterligare ett exempel på fungerandesamverkan mellan lokala förvaltningar för att bryta negativautvecklingstendenser i ungdomsgrupper. Det finns säkert många fler exempel på lokala initiativsom vore värda att föras vidare till andra skolor och orter. Skolöverstyrelsenbör medverka till detta. Det är också angeläget att ta vara påelevorganisationernas verksamhet och kontakter. Eleverna kan behöva stöd föratt legitimera sin verksamhet i elevråden. De kan ofta ge alternativ tillsysselsättning för elever som är skoltrötta eller uttalat negativa. Grupperna i"Non fighting generation" kan stundom hjälpa till att diskuteraungdomarnas villkor och bakgrunden till våldet i samhället. Uppmärksamheten i medierna denna höst omvåldet i skolan har haft mycket gott med sig. En ökad uppmärksamhet ochvaksamhet inför våldstendenser är naturligtvis av godo. Skolmyndigheternabörjar ta problemen på allvar. Skolledarna har säkert blivit mera medvetna omsitt ansvar. Lärare som har problem med våldstendenser i en klass vet att deinte är ensamma om det och att de har rätt att få stöd av skolmyndigheter,skolledare, kolleger och först och sist föräldrarna. Utan föräldrarnas aktivastöd kommer vi aldrig ät att lösa de här problemen. Om åtgärder för att stoppa våldet i skolan AnL 95ANN-CATHRINE (): Våld år oacceptabelt i alla former ochsammanhang. Vi måste visa en bestämt avvisande attityd mot våld, särskilt iskolan som skall bidra till att forma unga människor för livet. Jag tolkarockså statsrådets interpellationssvar som ett kraftigt avståndstagande frånvåldet. Men de åtgärder statsrådet föreslår räcker inte. harvi läst och hört mycket om ungdomsvåld och om våldshandlingar i den svenskaskolan. Det behövs många åtgärder på både kort och lång sikt för att komma tillrätta med detta. Kampanjer mot våld kan visserligen vara en markering, men deförmår inte åtgärda de grundläggande orsakerna. Det är riktigt att man inte kan behandla våld i skolan somen isolerad företeelse. Till stor dél står orsakerna till våldet i skolan attfinna i skolans innehåll och organisation, men främst i elevernasfamiljesituation och hur föräldrarna förmår fostra och stödja sina barn. Denglorifiering av våldet som rått , särskilt i vissa filmer, harsäkerligen också påverkat många ungdomar. Eleverna måste känna att skolarbetet är meningsfullt förjust dem, Alla elever måste ibland kunna lyckas, vara bra. Att känna sig sämsti nio är - vem kan det med bibehållen självkänsla? 1 en DN-intervju efter den svåra misshandeln av enfjortonårig pojke vid i sade en lärare: "De härgrabbarna orkar inte hålla samma takt som flertalet i en klass gör. När de inteförstår och hänger med provocerar de ofta bråk," Vidare sade läraren:"De stämplas som busar trots att de är vänliga och varma ungar, de slutarskolan med ettor i betyget och tycker att livet är kört," Precis så tänker och känner många lärare i vårt land, ochjag tror att det ligger mycket i detta. Varje elev har rätt att ställa kravet på skolan att få tidoch möjlighet att träna det grundläggande läsa, skriva, räkna - sä att det gårbra. Få tillräckligt med tid, det åren förutsättning föratt lära och senarelära mer och klara annat. Skolan måste koncentrera sig pä det som är verkligtväsentligt. Då blir det också mer meningsfullt för eleverna. Varje elevmåste få välja efter anlag och intresse. Varje elev är ju unik och Prot,1986/87:49 Om åtgärder för att stoppa väldet i skolan måste fåden undervisning som bäst passar vars och ens anlag och förutsättningar. Det ärskolans skyldighet att möta varje elev och ta hänsyn till varje elevspersonliga egenart. Det gör skolan också genom att ställa krav, väl anpassadekrav, och genom att följa upp kraven. Att ställa krav är att visa att man bryrsig om - och att visa att man respekterar. Andan på skolan betyder också mycket. De vuxna måste varaauktoriteter som bestämt och vänligt leder och säger ifrån. Våldstendensermåste genast avvisas. Det är viktigt att man på våra skolor diskuterar detta,så att man når fram till ett gemensamt bestämt agerande, Fariiiljesituationen och föräldrarnas fostran är dockavgörande för hur barnen fungerar. Föräldrarna har huvudansvaret för barnensvård och fostran. Det är självfallet utmärkt att statsrådet betonarföräldrarnas ansvar och uppgift att förmedla primära normer till sina barn, 1själva verket är det så, att om föräldrarna inte förmår förmedla normer och barn trygghet och respekt för medmänniskor är det mycket litet som skolankan göra. Familjepolitiken måste.underlätta för vuxna att ta sittföräldraansvar, stötta föräldrarna i fostrarrollen! Vad skalldå skolan göra för att stoppa våldet? För det första måste skolan visa en gemensam, bestämdattityd mot våld och det biis, skuffande och buffande som kan vara väl såskrämmande för rädda elever. Alla måste ha denna bestämda attityd - från rektortill skolvärdar. Skolledriingens ansvar är särskilt stort. Skolan måste ocksåbidra till att ge normer och respekt för människor och egendom. För det andra måste skolan ställa upp för lärare somtrakasseras. Alla lärare klarar inte sin situation ensamma, särskilt inte imycket besvärliga klasser. Skolledningen måste tydligt visa att den stöder sinalärare - innan det går för långt. För det tredje måste föräldraansvaret betonas. Skolanmåste kräva föräldrarnas hjälp och ansvar - såväl i skolan som . För det fjärde måste på rätt slutsatser drasom hur skolan skall vara organiserad så att den kan möta varje elev ochhans/hennes behov, ge var och en stöd och stimulans - sänkt skolpliktsålder,ökat tillval på högstadiet, möjlighet att komplettera, lärlingsutbildning t.ex. För det femte måste vi få en familjepolitik som stärkerföräldrar som fostrare genom att ge dém möjligheter att välja den livsform ochden barnomsorg som de anser vara bäst för barnen. Jag vill , herr talman, fråga om inte statsrådetinstärnmer i att det krävs åtgärder av det slag som jag här har föreslagit. AnL 96INGRID (): Jag saknar i det här svaret en aspekt som ihögsta grad berör skador genom våld i skolan. Det gäller arbetsmiljölagenstillämpning. Som vi frarrihållit i olika sammanhang från folkpartihållgäller arbetsmiljölagen, som antogs 1978, också skolelever från årskurs 1,.Skolöverstyrelsen fick i uppdrag att utreda hur lagen borde tillämpas, I SÖ:s rapport, som varklar , gavs eningående beskrivning över hur lagen borde tijlämpas, I rapporten betonas ocksåatt det är önskvärt attskyddsarbetet utsträcks till att gälla alla skolbarn, även om arbetsmiljölagenenligt riksdagsbeslutet skall gälla bara från årskurs 7, För vuxna pågår ett målmedvetet arbete föratt minska skadorna på arbetsplatsen. När de söker hos företagshälsovården föromplåstring ställs rutinmässigt frågorna "Hur har skadan uppkommit? "och "Hur skall en upprepning undvikas? ", Alla skadoroch tillbudregistreras och bearbetas för att riskerna skall elimineras, Det vore fullständigt otänkbart för vuxna att dag efterdag fortsätta att gå till en arbetsplats där de blir utsatta för upprepadmisshandel. Risken att skadas i skolan är ungefär dubbelt så stor somrisken att skadas i arbetslivet. Nästan hälften av skadorna i skolan sker underraster. Rasterna är tre till fyra gånger farligare för skoleleverna änfritiden. Och det är inte fråga enbart om enkla skrubbsår och stukningar- manberäknar att ungefär en tredjedel är skelettskador, dvs, benbrott, I intervjuades 16 elever som hade skadats underrast, I 6 fall hade skadan uppkommit genom-uppenbart uppsåt att skada - frånkamrats . sida -, i ytterligare 5 fall var det möjligt att uppsåt hade orsakatskadan. I bara 3 av de 16 fallen kunde man säkert utesluta att skadan orsakatsav våld fråri karnrat. skolöverläkare, , har gång på gångpåtalat att det ökade våldet mellan eleverna är det mest alarmerande iskolhälsovårdens årsrapportering. Därför är det oerhört, viktigt attskyddsarbetet bland våra skolelever kommer till stånd enligt riksdagsbeslutetfrån . Jag tror att det är en förutsättning för att vi skail kunna ta itumed både den fysiska och den psykiska misshandeln på ett rationellt sätt. Det finns många vackra exempel på hur man genomsystematisk registrering, rapportering och uppföljning av skador samtinformationsverksamhet har nått lysande resultat. Det är beslut fattades om attarbetsmiljölagen skall omfatta även elever fr. o. m. årskurs 7, men fortfarandefinns det inga enhetligt utarbetade regler för hur skyddsarbetet för eleverskall organiseras. Ärendet ligger enligt uppgift fortfarande kvar hosutbildningsdepartementet. När kan vi förvänta oss att också skoleleverna får enfungerande "företagshälsovård" med ett väl utbyggt skyddsarbete? Om åtgärder för att stoppa våldet i skolan AnL 97LARZ (): ställde jag enfråga i detta ärende till skolministern, men med de regler som gäller förarbetsordningen i tog den interpellation som därefter framställdesöver, och det är anledningen till att jag har anmält mig till dagens debatt. Våldet i skolan har naturligtvis många olika orsaker. Vikan, som flera talare har gjort, peka på många företeelser i det omgivandesamhället som bidrar till detta, t. ex. de totalt sett ökade våldstendenserna,familjesplittringen, orori över huvud taget, storstadskoncentrationen osv. Detfinns en lång rad sådana orsaker, som vi naturligtvis skall försöka attåtgärda, men som kan åtgärdas kanske först på litet . Givetvis finns det problem också inom skolan, problem somär inbyggda i själva systemet och i organisationen, med stora skolenheter, medstora Om åtgärder för att stoppa våldet i skolan klasser,med olämpligt utformade lokaler. Alla dessa högstadieskolor ochbörjan av 70-talet byggdes på ett sådant sätt att de skulle kunna inhysa mångaparalleller - sex, sju eller åtta paralleller är inte ovanligt. Helakonstruktionen med högstadieundervisningen byggde nästan på förutsättningenatt lärarna skulle undervisa många paralleller . Skollokalernabyggdes med stora centralkapprum, där elevernas enda fasta punkt i tillvaron ärett plåtskåp och där hundratals elever konfronteras med varandra. Då är detkanske inte så konstigt att det, som någon av de föregående talarna sade,uppstår knuffar, puffar och ett och annat litet missöde. Förlåt mig, , men jag tror kanske inte att det hjälper särskilt mycket omrektor då står där och säger: Snälla barn, tänk på arbetsmiljölagen! Så ser det alltså ut. Jag tror att de som studeratproblemet och som läst de rapporter som vi litet till mans har upprörts överden också kan konstatera att övergreppen mot lärare nästanundantagslöst har inträffat i stora skolor i storstadsområden.