prot · GA0941 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag skulle gärna ha velat yrka bifall tilldetta Kolakowskis särskilda yttrande, men det lär väl inte låta sig göras.Därför yrkar jag bifall till de i utskottets betänkande behandlade yrkandena imin motion Ub214. AnL 118 () replik: Jag begärde egentligen inte replik utan villbara göra ett tillrättaläggande. citerade några rader urbetänkandet, men hoppade över andra. Jag skulle vilja komplettera det hanciterade för att göra beskrivningen fullständig. säger att samhället inte får bortse frånföräldrarnas rätt. Det är alldeles riktigt, och det skriver också utskottet.För att det skall komma in i protokollet ber jag att få citera: "Skolankompletterar hemmets påverkan och fostran. Huvudansvaret vilar alltid pähemmet. Skolan bör inte påverka, barnen i konfessionellt hänseende." frågar också vilka de demokratiskarättigheterna är. De utgör grunden för vårt samhälle enligt vår grundlag ochdenna hoppas jag att känner till. AnL 119 () replik: Jag hoppas att det är bekant försocialdemokraterna i utskottet att det finns något som heter föräldrarätt ochär inskrivet i internationella konventioner. Tyvärr, och oförklarligt nog, ärdetta inte ratificerat av . Jag har under niånga år funderat över varfördebatten kring detta faktum inte är mycket mera livlig. Det är naturligtvis självklart att hemmen har dethuvudsakliga ansvaret för eleverna; Föräldrarna i har dock ingenfaktisk möjlighet att bestämma i vilken religion eller filosofi deras barnsskola skall vara förankrad. Det är vad föräldrarätten kräver. Den rättenexisterar inte i vårt land. Jag är naturligtvis väl underkunnigom att vi i vårt land har en grundlag. Men om man talar om etik måste manfaktiskt vara så konsekvent att man också talar om vilken, och det gör inteutskottet. I det avseendet tycker jag att socialdemokraterna skulle lära en delav sitt broderparti i . AnL 120ELISABETH (): Jag har begärt ordet med anledning av motion1985/86:Ub216 angående teckenspråk som hemspråk. I UbU:s betänkande 1985/86:1avslog utbildningsutskottet en liknande motion angående teckenspråksom hemspråk. Även denna var väckt av och mig. Imotiveringen för avslaget anförde utskottet att det inte ansåg sig ha'"underlag föratt ta ställning till frågan huruvidateckenspråksundervisningen av hörande barn till döva föräldrar skalljämställas i statsbidragshänseende med hemspråksundervisning igrundskolan". Med detta uttalande som grund väckte vi januari återvår motion med nämnda syfte. Vi räknade naturligtvis med att underlaget, somförhoppningsvis skulle stå till förfogande till årets möte, skulle föranledautskottet att anslutasig till vår hemställan. Så har beklagligtvis inte skett. konstaterarutskottet "att övervägandena om statligt bidrag bör göras utanjämförelse med reglerna för hemspråksundervisningen". Man citerarläroplanen som föreskriver att syftet med hemspråksundervisningen skall varaatt vidmakthålla och utveckla kunskaper i det språk som barnet använder i sindagliga miljö. fru talman, det är ju just detta som barnen får möjlighettill genom teckenspråk. De får kunskap om sin kulturella bakgrund,kulturtraditioner, religion, historia, folk. - för att nu citera urbetänkandet. Teckenspråket är officiellt accepterat som ett förstaspråk för demsom har det som förstaspråk. Visst är det de döva föräldrarna som är de främstaförmedlarna vid sina barns kontakt med omvärlden. Det är ingen skillnad på dövaföräldrars och hörande föräldrars situation i det avseendet. Utskottets erinran om tillvalskurser iteckenspråk på högstadiet, om kurser på folkhögskolor och om studieförbundensstudiecirklar är naturligtvis i och för sig riktig. Det är bra att kursernafinns. Men de är inte adekvata vad beträffar barnen på låg- ochmellanstadierna, dvs. just de barn som har det största behovet av att kunnavidareutveckla teckenspråket för att etablera en god kontakt med föräldrarnaoch dessas bakgrund, miljö m. m. Sammanfattningsvis, fru talman, har utskottet ingentingatt erinra mot att regeringen, om den finner det möjligt, frigör ytterligaremedel för de behov som kan föreligga i nu berört avseende. Jag tycker att dettavar mycket bra skrivet. Syftet med vår motion är således enligt utskottet bra.Det ges t. o. m. en rekommendation till regeringen. Men hade inte i så fall ettutskottsinitiativ varit både möjligt och önskvärt? Jag är säkert inte ensam omatt hysa den uppfattningen. Jag har inget eget yrkande. Jag kan inte ha det , menär övertygad om att den här frågan kommer att bli föremål för fortsatt debatthär i kammaren. AnL 121 (): Jag har begärt ordet med anledning av motion1985/86:Ub267, i vilken begärs en utvärdering av religionskunskapen i skolan. Religionskunskap fick en framskjuten ställning somfristående ämne bland SO-äninena, när beslut om ny läroplan fattades 1979. Detförutsattes "att även fortsättningsvis skall användas som centraltläromedel inom undervisningen i religionskunskap". 1 läroplan 80 står det att "eleverna skall få vidgadekunskaper om den kristna religionen med i centrum. Även om kristendomenbetyder mest för att förstå vår egen kultur, skall det kristna arvet jämförasmed andra religiösa traditioner och livsåskådningar." Jag känner mig inte ett skvatt orolig för att låtaeleverna testa den kristna läran på lika villkor med andra religioner. Jag vetatt kristendomen tål den jämförelsen. Och den som fått tillfälle att testa hållbarheteni sin tro står sedan på en stabil grund. Vi i tycker att en allsidigreligionsundervisning är viktig, men är avvisande till att politiska maktmedelskall användas för att genom skolans försorg tvinga på andra vår tro eller våravärderingar. Vår inställning kan uttryckas genom att jag citerar ett uttalandeav guvernör a. sagt följande: "Jag försvarar min rätt att vara katolik genomatt försvara andras rätt att vara protestanter, judar, icke-troende eller vadde önskar. Priset för att tvinga på dem vår tro kan vara att de ,om de får tillfälle, tvingar på oss sin." Många års socialdemokratiskt regerande har medfört attmånga tror att "samhället" skall lösa alla problem. En del trort.o.m. att det är samhällets sak att genom skolan sköta vär kallelse att somkristna lärjungar föra evangeliet vidare. För mig är detta en skrämmande tanke.Ett sant vittnesbörd skall förmedlas av och inte av samhället.En kyrkoledare hävdade att det är bättre med ingen undervisning alls än"" undervisning, förmedlad av en ateist, eftersom risken dä ärstor för spridning av villoläror. En allsidig religionsundervisning är däremotenormt viktig. Därför har i alla lägen kämpat för att det ämnetskall få en stark ställning i skolan. Mycket tyder på att religionskunskapens integrering medandra orienteringsämnen har fått en negativ effekt på ämnet. Detta var interiksdagens avsikt. I propositionen står det: "Studium såväl av den svenskakristna traditionen med i centrum som av andra religiösa traditionermåste ges motsvarande utrymme i läroplanen som ." Det kan finnas många förklaringar till att ämnet inte harfått avsett utrymme. Vid förfrågan bland lärare har det framförts attläromedlen är eftersatta, jämfört med andra orienteringsämnen, attfortbildningi religionskunskap inte fått den prioritering som riksdagenbeslutade om. att det finns för få behöriga lärare och att det är svårt attvinna gehör lokalt för önskemål om studiedagar som berör religionsämnet.Önskemål har också framförts om att religionsmetodik skall lyftas fram mera ilåg- och mellanstadielärarnas grundutbildning. Helt klart är i alla fall att det är befogat med enutvärdering av vilken inverkan den nya läroplanen har fått på ämnetreligionskunskap. Jag yrkar därför bifall till motion 267. Vissa grundskolefrågor tn. AnL 122ALF () replik: Jag föreställer mig att i mer eller mindre förtäckta ordalag apostroferade mig och densyn jag gjorde mig till tolk för i mitt anförande. att hon inte accepterar att man skall tvinga på andra sin tro. Vi ärfullständigt överens om detta! Det är en helt orimlig tanke för mig att försökatvinga på en medmänniska en tro. Jag har här pläderat för föräldrarätten, att föräldrarnaskall fä rätt att bestämma vilka värderingar barnens skola skall vara förankradi. Den föräldrarätten är dominerande i - vågar jag nästan säga - allavästdemokra-tier. är alltså ett unikum i det här avseendet. Vi har läst i betänkandet att skolan skall undervisa omvad som är sant och rätt. Det torde vi vara överens om - det gällervärderingar. Menar nu att skolan inte skall tvinga påeleverna vad som anses vara rätt och sant? Skall skolan inte ha någonuppfattning om detta? Eller skall man säga: Det här kan vara rätt. och det därkan vara sant, men det kan också vara orätt, osant? Skall inte skolan ha någongemensam värderingsgrund? Vissa grundskolefrågor m. m. Det troddejag, efter att ha läst utskottets betänkande. Vad jag efterfrågar är: Vem bestämmer vad som skall ansesvara rätt och sant? Någonstans ifrån måste detta ju hämtas. Med IngridRonne-Björkqvists sätt att resonera blir det från rådande praxis. För mig ärdet oacceptabelt, för det kommer att kränka en rad minoriteter. Var sedan förvissad om, , attmänniskor med skiftande religion skall ha sin rätt. Det var därför jag taladeom friskolor med statligt stöd. Jag menar att demokratin kräver detta, och detär det skulle kämpa för- som man måste hålla fast vidinsikten att inget samhälle, ingen skola klarar sig utan gemensammavärderingar. AnL 123INGRID () replik: känner sig tydligen träffad av mitt inlägg, trots att jag inte nämnde honom. Hankanske har orsak att känna sig träffad. Där ligger nog en skillnad mellan hansoch mittsätt att se, när jag säger att jagdefinitivt inte vill ställa upp för att vi genom politiska maktmedel skall försökatvinga på andra vår tro. AnL 124 () replik: Det är nästan häpnadsväckande att jag skallbehöva begära replik en gång till för att säga att vi är överens om detta. Troskall vi inte alls tvinga pä någon. Men t. o. m. en ateist kan tillstå att vi behöver enkristen etik förvår skola och vårt samhälle. Det är inte alls ovanligt attateister står upp och ställer dessa krav. Skilj mellan troslära och värderingar och etik! Det skulleunderlätta för i debatten. Att jag kände mig träffad är inte så konstigt, kära någon.Det är inte så länge sedan jag läste i en tidning att påstått att min syn var detsamma som andlig våldtäkt. Då mådet varabegripligt att man känner sig träffad. Vad påstår är att allavästdeinokratier - alla som jag känner till - består med andlig våldtäkt pådetta område. , det är du som är isolerad.Det är ditt parti som har farit vilse, när man sprang ifrån de gamla frisinnadefolkpartiståndpunkterna i den här frågan. AnL 125 () replik: Fru talman!Jag har inte möjlighet att gå in på vad som eventuellt har skrivits i tidningarsom jag inte har sett. Jag noterar i alla fall att säger att haninte med politiska maktmedel vill tvinga på andra sin tro. Jag hoppas att dettaframkommer även i fortsättningen i tal och skrift. AnL 126 (): Fru,talman! Det svenska samhället har blivit alltmerapluralistiskt. Det gäller också ur kulturell och religiös synpunkt. Den storasamstämmighet och enhet som för bara utmärkte vårt samhälle ochsom var både en styrka och en fattigdom håller hastigt på att upplösas. Med nya impulser och nya kulturella erfarenheter ökarmångfalden, möjligheterna till utveckling men också kraven på kunskaper,förankring och medvetenhet inte minst om grundvalen för egna och andrasvärderingar. Det västerländska samhället har under mer än tusen årutvecklats utifrån den kultursyn som präglats av humanism och etik. Medvarierande framgång har samhällen arbetat i medvetande om det kristnabudskapets krav på medmänsklighet, kärlek och personligt ansvarstagande. Denbetydelse detta haft för normbildningen i vårt samhälle, för människors yttreoch inre trygghet och för gemenskapen kan icke rriätas. Hur är det ? Trots ökande välstånd och ökad materiellstandard visar vårt samhälle allvarliga sjukdomssymtom. Alkohol-och narkofikamissbruket är vårt lands största sociala problem. Unga människorkänner rotlöshet och har förlorat tron . Vi borde fråga oss i hurstor utsträckning detta är resultatet av att nya generationer berövats en delav den grund för mänsklig trygghet som familj och individ kunnat finna igemensamma normer. Religionsfrihet är för oss en självklarhet. Deinvandrargrupper i vårt land som tagit med sig andra religioner och därmedockså värderingar som avviker från våra skall enligt allmänt omfattad svenskpolitik få behålla och utöva sin religion. De tar ofta sin religion på störstaallvar. Men i vissa fall kräyer vi anpassning till våra normer -1, ex. i frågaom människors lika värde och lika rättigheter - som ytterst bygger påkristendomens individualistiska människouppfattning. Det är då viktigt att viför oss själva kan motivera och känna bakgrunden till de värderingar vi villskall omfattas av alla i vårt land, även om de strider mot andra kulturersuppfattning. Det är viktigt att också vi tar religionen på allvar. Ävenom inte alla människor i vårt land kan förväntas omfatta en personlig religiöstro, bör vi ge dem rätten och möjligheten att få kännedom om det kunskapsstoffsom behövs för ett ställningstagande. och andra kristna urkunder vartidigare allas gemensamma egendom och utgör en grundläggande förutsättning föratt förstå de värderingar som ligger till grund för vår civilisation och föratt kunna förstå och berikas av stora delar av vår litteratur, uttryckssätt ispråk, konst, musik och alla delar av det gemensamma västerländska kulturarvet. Kyrkor och samfund liksom många föräldrar och lärarearbetar även för att ge barn och ungdom kännedom om det kristnabudskapet. Många barn får dock ingen kontakt med de centrala normer omansvarstagande för sitt och nästans liv som vårt västerländska samhälle ändåbygger på. Skolans religionsundervisning är urvattnad och räddhågad inför ställningstaganden.Kristendomen jämställs med religioner som baseras på en annan människosyn änkristendomens och som utvecklats i andra kulturer än den västerländska. Ävenbarn som i något sammanhang bibringats en etik upplever förvirring ochosäkerhet, när de finner att samhället inte ställer upp på begrepp som iSverige varit grundläggande för mänsklig samvaro. Utan en fast förankring i det fundament på vilket denvästerländska människosynen och normbildningeri bygger har svenska barn ochungdomar berövats möjligheten att förstå och rätt värdera skillnaden mellanvårt och andra samhällen, mellan vår och andra kulturer och den historiskautveck- Desaknar den grund som krävs för att kunna möta och forma framtiden. De kommer iett underiäge gentemot kamrater och vuxna från länder, där religionenfortfarande tas på allvar och erkänns som grunden för samhällets värderingaroch traditioner. Ur ett sådant underläge växer känslor av osäkerhet ochunderlägsenhet, som lätt söker kompensation i främlingshat och våld. Bristandekunskaper om de egna rötterna är inte någon hållbar grund för förståelse av ochsamlevnad med andra nationaliteter. Den syn som har präglat skolansreligionsundervisning har medfört att dagens föräldrageneration i mänga fallsjälv saknar den kunskap och förankring i vårt kristna arv som är enförutsättning för att kunna föra dessa kunskaper vidare. Detta medför attskolans ansvar för undervisningen av de unga är tyngre nu än . I motion 201 har och jag yrkat på ensådan översyn av läroplan att skolans undervisning i realitetenkommer att motsvara dessa krav pä kristendomsundervisningens innehåll och attdetta avspeglas i lärarutbildningen. Jag yrkar bifall till motion 201. AnL 127 (): Jag vill bara säga några ord med anledning avmotion Ub203 om maskinskrivning i . Som maskinskrivningslärare vetjag att man har stora svårigheter att följa läroplanen. Ämnet maskinskrivningär obligatoriskt, men det finns inga elev- eller lärartimmar avsatta itimplanen. Man utgår från att maskinskrivning skall integreras i andra ämnen,men i verkligheten är det faktiskt få lärare som är beredda att lämna ifrån sigtimmar till maskinskrivning. I betänkandet sägs, att utskottet har erfarit att SÖ avseratt ta fram servicematerial för ämnet. Utskottet avstyrker därmed motionen. Jaghoppas att SÖ inte bara tar fram servicematerial utan också är beredd att gelektionstimmar till den grundläggande undervisningen. Att detta är angelägetfår man klart för sig om man läser vad läroplanen säger om vikten av just dengrundläggande undervisningen - alltså att lära sig skriva enligt touchme-toden.Såsom framhålls i motionen är det ocksä viktigt att lära sig skriva maskineftersom data blivit ett obligatoriskt ämne och datorernas tangentbord ärdetsamma som skrivmaskinernas. Jag har inget särskilt yrkande , men jag kommer attfölja SÖ:s arbete vad beträffar servicematerial. Jag hoppas också att mankommer att anslå timmar för den grundläggande undervisningen. Överläggningeri var härmed avslutad. (Beslut i ärendet fattades efterdebatten om utbildningsutskottets betänkande 4.) AnL 128FÖRSTE VICE TALMANNEN: Kammaren övergår nu till att debatterautbildningsutskottets betänkande 4 om vissa högskolefrågor. AnL 129 (): I stort sett föreligger enighet iutbildningsutskottet kring betänkande 1986/87:4 om vissa högskolefrågor. Iflera moderata motioner har ställts krav på förbättring av vårdutbildningen,men utskottet har inte kunnat förorda bifall till dessa motioner av det skäletatt beredning på ett eller annat sätt pågår. På en punkt föreligger emellertid oenighet, vilket kommerfram i en gemensam moderat- och folkpartireservation. Den bygger på ett motionskravsom jag har framfört och som gäller möjlighet att till högskolan knytakvalificerade krafter som adjungerade högskolelektorer eller forskarassistenter.Det är naturligtvis betydelsefullt för högskolan om man på detta sätt kan vidgasin kontaktyta och använda kapaciteter som annars inte skulle stå till buds. inleddes en försöksverksamhet med tjänstersom adjungerade professorer, och fr.o.m. /77 infördes dedittills begränsade tjänsterna vid samtliga fakulteter i landet. , förkortad FOSAM, varytterligt posi tiv i sin utvärdering, och 1982 godkände att regeringen fick utfärda bestämmelser om arvodestjänster som adjungerade professorer. I den nya tjänsteorganisation för den statliga högskolan som beslutades av /85 ingår också tjänster som adjungerade professorer. Därför ter det sig ologiskt att motsvarande möjlighet inte finns att adjungera högskolelektorer och forskarassistenter. Det skulle sannolikt betyda mycket för samverkan mellan högskolan och omvärlden om denna möjlighet fanns. Det skulle ha mycket stor betydelse för exempelvis de små, regionala högskolorna, som har svårt att till sig knyta kvalificerade personer. Inte minstnär det gäller den tekniska utbildningen, som är synneriigen efterfrågad i vårt land , skulle det naturligtvis vara ett klart plus om det fanns möjlighet att adjungera högskolelektorer och forskarassistenter. Utskottsmajoriteten pekar på att det finns möjlighet attanlita utomstående som extralärare. Men detta är inte något relevant argument.Att anställa extralärare är i och för sig inte någonting som är ägnat attstärka samverkan. Dessutom har extralärare i regel också sämre lönevillkor änandra. Det ter sig således inte särskilt attraktivt för folk i näringsliveteller i annan tjänst att på detta sätt medverka i högskoleundervisning ochforskning. Likaså pekar utskottsmajoriteten pa att inga förslag omadjungerade högskolelektorer eller forskarassistenter aktualiserades vidriksdagsbehandlingen av den nya tjänsteorganisationen. Det är knappast någotargument mot ett införande av denna möjlighet - men väl ett skäl till attfrågan har aktualiserats . Det gäller att rätta till de brister som den nyaorganisationen kom att medföra. Utskottsmajoriteten hänvisar vidare till att riksdagenavslog en liknande motion vid /82. Det är helt riktigt. Menuppenbarligen är i varje fall socialdemokraterna i utskottet inte medvetna omvilken motion det var som då avslogs! Det var nämligen en socialdemokratiskmotion, 1981/82:2234. med som första namn. Vad som var högstasanning försocialdemokraterna 1981/82 avvisas alltså . Var snäll, i , som står somsocialdemokratisk talesman i utskottet, och förklara för oss den metamorfos somsocialdemokratin har undergått . Jag ber, fru talman, att med dessa ord få yrka bifall tillreservation 2 i betänkandet. AnL 130LARS (): stöder bådade reservationer som ärfogade till det betänkande vi nu behandlar. Den första gäller jämställdheten ilärarutbildningen. Som framgick av den föregående debatten är vi bekymradeöver att jämställdhetsarbetet i skolan går framåt mycket långsamt. I detperspektivet är naturligtvis lärarutbildningens behandling avjämställdhetsfrågorna strategisk. Just nu håller UHÄ och regeringen på att arbeta medutformningen av den nya lärarutbildningen. Inte minst mot den bakgrunden har viansett att det är angeläget att ge regeringen till känna att vi finner detmycket angeläget att ta större hänsyn till jämställdhetsaspekterna vidutformningen av läroplanen än man har gjort. kommersenare i debatten att ytterligare utveckla våra synpunkter på detta område. Den andra reservationen handlar om ett moderat initiativavseende möjlighet att utse adjungerade högskolelektorer ochforskarassistenter. Det framgick av anförande att detta, som iår är ett moderat initiativ, har varit också ett socialdemokratisktkrav. Vi tycker från att man skall ta till vara bra idéer varifrånde än kommer. Vi har därför gärna anslutit oss till detta förslag. Jag kanockså helt instämma i argumentation. Jag skall ärligt säga att de samverkansformer som finnsmellan högskola och näringsliv är mer eller mindre lyckade. Alla är överens ornatt det behövs kanaler mellan högskolan och näringslivet och att det är bra atthögskolan inte är isolerad och lever sitt eget liv. Den behöver ständigaimpulser frän det omgivande samhället. Att hitta bra former för detta, formersom inte hotar integriteten och inte skapar andra problem, är emellertid intealltid sä lätt. Formen med adjungerade professorer har dock, såvitt jag vet,fungerat mycket bra. Jag har inte träffat någon som har anfört allvarlig kritikmot det systemet, utan tvärtom lovordas det ofta. Det är dä ingen orimlig tankeatt samma system skulle kunna användas också för andra tjänster i högskolan, iförsta hand universitetslektorer men möjligen också på forskarassistentnivå. Systemet med adjungerade professorer innebär att välmeriterade personer från andra samhällsområden, privat eller offentlig sektor,får ekonomisk ersättning för insatser i högskolan. Man skall inte blunda föratt det är nog så viktigt att denna form ger en viss status för den som innehartjänsten. Det är ett erkännande av att högskolan tycker att det är en viktiginsats som vederbörande gör. Precis samma argument skulle kunna gälla de lägrenivåerna. Man kan självfallet beklaga att frågan inte aktualiseradesnär den nya lärartjänstorganisationen behandlades i , mendet behöver vi inte vara alltför bekymrade över, därför att det är lätt attreparera. Det kanvigöra genom att bifalla reservation 2 i det betänkande som Prot.1986/87:41 Jag vill med detta yrka bifall till de bådareservationerna i utbildningsutskottets betänkande 4. . AnL 131BARBRO (): fick tillåtelseatt skjuta upp beharidlingen av ett åttiotal motioner till höstsessionen, och ibetänkandet 1986/87:4 tar vi upp ett inte ringa antal, som avser frågor omhögskoleutbildningar. Jag vill kort motivera varför de avstyrkts. Inom den tekniska sektorn aktualiseras i en motionutbildningen av järnmetallurger, med förläggning till . Det kan låtanaturligt att den borde firinas vid tekniska högskola - rent geografisktär det nära till gruvhanteringen. För bara gjordes en översyn av lokaliseringenav metallurgutbildningen, som fanns vid KTH, och någon ändring kom inte tillstånd. har fortfarande möjligheter att aktualisera dennautbildning via sin anslagsframställning, men det har man inte gjort . Utbildningen på både gymnasie- och högskolenivå inomvattenteknik och havsforskning har goda framtidsutsikter tack vare regeringensuppdrag till att åtgärda lokalbehovet.