prot · GA09128 · 1986-12-31 00:00:00 — Så ett samtal medlänsstyrelserna och en fortsatt beredning med dem är nödvändig för att manskall få klart för sig exakt vilka projekt, vilka områden och vilkainvesteringar som det finns skäl att fatta beslut om centralt. Gå igertomfrågan på detta sätt och kom.tillbaka till , i stället för attföra en meningslös diskussion på det sätt som industriministern har gjort . Industriministern är irriterad över att socialdemokratintappat initiativet i regionalpolitiken. Det kan jagförstå. Men det finns möjlighet att ta tag iden igen, öm man i stället för attsura över nederlag knyter näven och kommer igen. Får jag, fru talman, till slut ta upp ytterligare ensakfråga som Jag ville fästa uppmärksamheten vid i mitt anförande, nämligenturismen. Det vore intressant att mitt i allt detta trätande om 200 miljonerhit eller 300 miljoner dit höra om industriministern har några idéer ellerlntressantasynpunkter på., hur en näring skulle kunna stödjas, så att den expartderar tillde utsatta, regionernas hjälp och ger människor sysselsättning och framtidabåtnad. tycker jag aft börjarförlora mark jämfört med hans första, som jag tyckte, sakliga inlägg. Han börjar nonchalera de utsatta regionerna genom att säga att vi inte kan diskutera 100 eller 200 miljoner hit eller dit. Jag som arbetar med de regionalpolitiska problemen, ofta från morgon till kväll, vet att 100 miljoner skulle betyda mycket för skogslänen och glesbygden. Ett sådant anslag skulle kunna användas mycket positivt för företagsutveckling och nya verksamheter: Om nu gör detta till ett debattämne där vi i huvudsak inte skall diskutera de regionalpolitiska anslagen utan föra fram andra synpunkter, då har vi naturligtvis litet svårt att komma med sansade argument mot en sådan uppläggning. De höjdalänsanslagen kan, . inte ersätta de anslag och 77 infrastrukturella åtgärdersom ni nu skall säga nej fill. Länsanslagen kan bara fill en mycket liten delanvändas till infrastruktureli uppbyggnad. Länsanslagen - det borde IngemarEliasson med kunskaper om arbetsmarknadspolitiken och lokaliseringspolitiken,känna till - är i huvudsak avsedda för traditionellt företagsstöd. Därförbeklagar jag att de borgeriiga och vpk håller fast vid den traditionellastödpolitiken. Det innebär att de satsningar som regeringen hade velat göra förinfrastruktureli uppbyggnad - och som jag trodde att vi var överens om - förteknikutveckling, teknikspridning, utbildning, forskning, kommunikationer ochmycket mera var väsentliga och bra saker för regionalpolitiken. Men om nuIngemar i sitt sista inlägg av partipolitiskt nit, för att inte kommaför nära socialdemokraterna, hävdar något annat, kan jag inte heller göra någotåt det. Det är bara att beklaga att snabbt under den här debattenbytt fot också i denna fråga. Förstevice talmannen anmälde, att anhållit att fill protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. Anf.41 (): Jag vill egentligen inte lägga mig i eller förlänga den fördadebatten. Men jag tycker att . tar allfing för personligt. Detär ju regeringen som helhet som står för de förslag som läggs fram förriksdagen. Det skulle förvåna mig om inte . velat ha högrelänsanslag efter tidigare bakläxor i eller ett strukturanslag på ettårs basis. Men det händer ibland i att finansen säger nej ochThage G. inte lyckas betvinga den instansen. Riskenär, och vi fortsätter denna debatt om anslag C 10, s. 58, bil. 14 i åretsbudgetproposition, att helhetsperspektivet förskjuts i regionalpolitiken. Ingenägnar sig åt helheten. Jag tycker att detta är någonting som industriministernbör fundera på. Riksdagensårliga debatt med anledning av arbetsmarknadsutskottets betänkande omregionalpolitiken brukar ibland kallas "hembygdens dag". Det ärförståeligt om vi som riksdagsledamöter tar upp de speciella förutsättningaroch problem som finns på resp. hemorter. Men det leder ingen vart, om inteockså helhetsperspektivet finns med, om inte helhetssynen dominerar, om inteolika värden vägs mot varandra - materiella lika väl som icke-materiella - ochom vi inte ser utöver de avgränsningar som ligger i dagens betänkande omregionalpolitiken. Jag tror det är farligt att snäva till debatten på det sättsom skett här, Icenterpartiets partimotion från markerar vi vårt krav på helhetssynpå följande sätt: "Centerpartietsförslag fill åtgärder för att nå en regional balans bygger på att hela detpolitiska arbetet ges en medveten inriktning för att nå detta mål och att ensektorövergripande, konsekvent och långsiktig politik för regional utvecklingförs. Även den parlamentariska beslutsprocessen måste anpassas efter dettasynsätt," Dettauttalande följs upp av representanter i utskottet i reservation3 angående Regionalpolitikens allmänna inriktning, som rubrice- Menegentligen handlar det om något betydligt mer övergripande än vad rubrikertanger. Varför är då helhetssynenså viktig? Fördet första handlar det naturligtvis om att tala samma pohtiska språk i helalandet och att. Det handlar om politisk ideologi, konsekvensoch långsiktighet. Förvår del är det bara att granska de förslag som återfinns i vår ekonomiskpolitiskamofion på det här området. Då ser man vad det handlar om. Det är inte någontillfällighet att vi föreslår 3,5 miljarder mer till kommunalskatteutjämningän vad regeringens förslag innebär, utan det finns ett regionalt balanssyfte.Detsamma gäller kommunikationsområdet, förslaget om vårdnadsersättning, skola,högskola, turism, jordbruk och energipolitik. Konsekvent - på område efterområde av s, k, sektorspolitik - har vi regional balans som ett överordnat mål. Fördet andra krävs att denna konsekvens i politik får en någorlunda samordnadbehandling, I reservation 3konstaterar representanter; , "Allaskall ha rätt till arbete, god miljö och en bra service oavsett om man bor istorstad, tätort eller glesbygd. Endecentraliserad samhällsstruktur skapar förutsättningar för en god miljö ochhushållning med naturresurser, bättre tillvaratagande av samhällets resursersamt en rättvis ekonomisk fördelning och utveckling." Ettuttryck för detta synsätt är vårt ständigt återkommande krav på att regionalbalans skall vara ett mål för den ekonomiska polifiken. Vi har ofta tvingatsföreslå det i särskild ordning, eftersom socialdemokraterna iregeringsställning haft en benägenhet att glömma bort det målet. Men det räckerinte med att ställa upp målet. Polifiken måste också inriktas därefter. Det harinte skett. Därför har vi inte heller någon måluppfyllelse. Nej, skillnadenmellan uppsatta mål och verkligheten ökar i stället. En viktig förklaring äratt det saknas en konsekvent och långsikfigt hållbar politik för att uppnåregional balans. är politiken i stället klart inriktad på att främjakoncentration, utan att det alltid öppet erkänns. Härvill jag gärna göra ett inpass som är kopplat fill vad industriministerntidigare har sagt: Självfallet har näringslivet ett betydande ansvar också idetta sammanhang. Naturligtvisfinns det också andra förklaringar fill den bristande måluppfyllelsen. Sverigeär ett litet land som är glest befolkat, har stor ekonomisk öppenhet motomvärlden och har stort beroende av omvärlden genom vår handel. Marknadskrafternafungerar regelmässigt för koncentration om vi inte sätter in åtgärder i annanriktning. Exempelpå koncentrationsfrämjande politik från socialdemokratiskt håll ärdevalveringen av den svenska kronan, dels , dels genom löpandedevalveringar därefter. Den exportledda expansionen i har varit direktlänkad fill de exporterande företagen, som ofta är stora och som ofta finns ilandets koncentrationsområden. Dit penningströmmarna går, dit dras också förreller senare de ekonomiska aktiviteterna och därmed befolkningsströmmarna. Om man förstärker deinternationella marknadskrafternas inverkan på densvenska ekonomin genom ökat exportberoende och genom ökad ekonomisk integrationmed omvärlden, blir det också en förstärkning av koncentrationskrafterna iekonomin, förutsatt att allt annat är lika, dvs. om ingenting görs för attlänka in marknadsekonomin i en viss riktning. Därför är det så viktigt attfrämja t. ex. nordisk ekonomisk samverkan som en balans motkoncentrationskrafterna i ett vidgat ekonomiskt samarbete i . Om man långsiktigt och konsekvent vill främja regionalbalans måste det prägla alla politiska sektorsområden. Det.gällerkommunikationerna, t. ex. hur vi skall organisera ifortsättningen. Det gäller all infrastruktur i övrigt, som skaparförutsättningar för service.och likvärdiga levnadsförhållanden i olika delar avlandet, privat som offentligt. Det gäller givetvis också fördelningen avresurser, inte minst de närmare 200 miljarder som fördelas via staten ellersocialförsäkringssystemet till medborgare, kommuner och företag. Av deuna storatransfereringssumma behandlas i det aktuella betänkandet frånarbetsmarknadsutskottet. Det handlar nämligen om ca . Störredelen av debatten har ägnats åt en del av detta belopp. Det säger litet grandom den brist på helhetssyn som finns i den här diskussionen och somindustriministern tyvärr i hög grad har bidragit till. Låt mig här nämna några av de starkt strukturpåverkandeanslagen i statsbudgeten. Den lokala polisorganisationen diskuteras inte särskiltmycket här. Den kostar i storleksordningen . pågår en översyn vad gäller fördelningen av resurserna. Den syftar till att överföra resurser till de områden i lartdet där vi har de största problemen med tryggheten på gator och torg, den största brottsligheten etc. Det innebär i så fall en koncentration av resurserna. På vissa mindre orter kommer närpolis- servicen och skyddet att urholkas kraftigt om inte nya resurser avsätts för de. En sådan omfördelning har också sin regionala bety delse. Jag skulle kunna nämna ytterligare exempel söm ocksåberörts i debatten. Det förslag som regeringen - har lagt fram omförändring av folkbokföringen i landet är ett. Där koncentrerar manverksaniheten på 1 483 pastorsexpeditioner till 120 lokala skattemyndigheter.Om inte detta är koncentratiort av struktur, då vet jag inte vad som krävs föratt tala om koncentration. Det är självklart att man också fråndecentraliseringsutgångspunkter måste gå emot den typen av förslag. Över huvudtaget ger man sig ständigt på de delar av landet - periferin - där människornainte är så många och därför inte skriker så högt, oavsett om det gällerfyrplatser, vägfärjor eller något annat. Alltid tas det resurser där.det inte finnsså många som kan kritisera regeringen. Men det är vår uppgift här- om vi har enhelhetssyn - att se till att vi upprätthåller likvärdig service över helalandet. Mycket av de senaste årens debatt om fördelning avresurserna till sjukvården har som bekant gällt om de skall fördelas efterbefolkningens antal eller efter sjukbesök, som i sin tur påverkas av olikaservicenivå. Också dettaär en viktig och grundläggande regional strukturfråga.Det är naturligtvis från den utgångspunkten som man måste se det. Som bidragtill barnomsorg fördelar 8,5 miljarder Ivissa kommuner i koncentrationsomräden får man . per barn och år,medan man i , och får ca . Givetvis gerstatsbidragssystemets utformning starka regionala effekter. Vårt förslag omvårdnadsersättning är ett inslag för att rätta till denna obalans. Omvänt fungerar naturligtvis det kommunalaskatteutjämningssystemet till fördel för i första hand kommuner med lågskattekraft. av det anslaget är ju i stöpsleven just nu här iriksdagen. Om och socialdemokraterna klarar igenom sinuppgörelse i finansutskottet också här i kammaren, innebär detta s. k. besparingarpå 1,6 miljarder - dvs. nästan lika mycket som dagens debatt handlar om - ochpengar med utpräglat regionalpolitiska effekter. Men det innebär inte att denuppgörelsen har prövats ur regionalpolitisk synpunkt och framför allt inte iert regionalpolitiskt samlad bedömning. Kompromissen tycks drabba i första handNorrlandskommunerna, och . När det gäller de verkligt viktiga investeringarna iframtiden på utbildningens område har vi från sida krävtkvalitetshöjningar i stället för nedskärningar i takt med minskandeungdomskullar. Vår politik innebär ökade möjligheter för mindre klasser och föratt bevara mindre skolor. Detta är viktigt ur miljösynpunkt, men det betydernaturligtvis ännu mer på den enskilda orten, där skolan kanske är helaskillnaden mellan pessimism och framtidstro. Den högre utbildningen är enviktig lokaliseringsfaktor. När kämpat för de småhögskolornas etablering har det som bakgrund haft bl. a. detta och att vi villge ungdomar möjlighet till högre utbildning i närheten av sin hemmaregion. Mendet är inga stora resurser som går till de små högskolorna, relativt sett. Dethandlar om av . Räntebidragen till bostäder är ungefär lika stora som denkommunala skatteutjämningen, dvs. Det bidragetfördelas av givna skäl enligt byggandets fördelning. En högre byggkostnad ikoncerttra-tionsområdena subventioneras mer än på andra håll. Men demarknadskrafter som styr etableringen till överhettade områden är inte merkostnadsbärande än vi skattebetalare i allmänhet. Där syns bristen påhelhetssyn på ett avslöjande sätt. De som får lida för det är de regioner somfår släppa till befolkningen, främst sina unga människor. De som dessutom drabbasär de som bor i koncentrationsområdena men som inte har egen bostad eller somsöker sig ut på bostadsmarknaderna - och de är ju som bekant många, vita, gråaoch svarta. Ungdomarna här i accepterar inte detta längre, och vi gårmot en mycket allvarlig social situation om inte samhället kan klaraköproblemen. Bara i söker drygt 130 000 bostad. Men talet om viljan att göra något för att underlättasituationert saknar trovärdighet när de regionala organen i planerarför fortsatt snabb inflyttning med ca 11 000 personer iförsta hand. 1 578 1985 i skall bli 1 657 1992enligt planerna. I Skiss-85 för Stockholmsregionert heter det följande:"Vi blir 100 000 fler invånare och 100 000 nya hushåll . "För att klara detta krävs nya arbetsplatser. Jag citerar ur handlingsprogramför stad; "Områdesplanen syftar till att utreda de planmässigaförutsättningarna för ett 6 Riksdagensproiokoll 1986/87:128 Planförslaget rymmer drygt 20 000sysselsatta." Detta är bara en bråkdel av det som planeras i dennaregion. Jag har här en lista som summerar ihop mellan 77 000 och 97 000 nyaarbetsplatser-främst i norra delen av . Det är självklart attdetta är' ett huvudproblem för regionalpolitiken och dert regionala balansen idetta land. Är det någon som tror att de 20 000 nya arbetsplatserna,eller om det blir ända upp till 97 000, kommer att underlättabostadsförsörjningen i den här regionen? Det här är det mest drastiskaexemplet i landet på hur uttalandert och plarterad verklighet inte stämmeröverens. Hur tänker sig regeringen uppnå samstämmighet mellan planerna påArlanda stad och regional balans? Det är någonting att fundera över iindustridepartementet och i den statssekreterargrupp som skall svara för denregionalpolitiska samordningcrt. Kommer mart att ta sig an den frågan? Är dessafrågor helt obetydliga i detta sammanhang? År de inte värda mer diskussion iriksdagen än frågan om anslaget C 10? Jag vill inte nedvärdera det anslaget pånågot sätt, tvärtom. Men . , om vi inte tar itu med dennadiskussion så kommer det förmodligen att finnas 100 000 nya arbetsplatser här.Det finns nog ävert i denna kammare en och annan som anser att dessa behövsbättre på artdra håll. De löser som sagt inga problem här. Några ord om samordningskravet för att kunna tillämpahelhetssynen. Det räcker inte med att "varje hembygd" för sig göranspråk på åtgärder från statens sida, var och en för sig kommer alltid tillkorta gentemot helheten. Periferin förlorar alltid mot centrum eller dencentrala makten, annorluuda uttryckt. Så länge ingenting tillräckligtkraftfullt görs för att knyta samman helheten så slås"enskildheterna" bort. Det år ett öde som nästan hundrapro-certtigtåterkommande drabbar de motioner som är aktuella i de regionalpolitiskadebatterna. Kammarens ledamöter känner säkert igen sig. Någon kanske tror att det ensidigt slår mot förslag somgäller glesbygden, men så är det inte. Det kan lika väl gälla storstadens situationmed miljöförstöring och bostadsköer. Därtill kommer ytterligare ett problem ochdet är sektorspolitikens avgränsningar, söm gör att vi inte behandlar helheten.Men problemgrunden är densamma, oavsett om det gäller miljöproblem, köproblemeller avfolkningens uttunnirtg av försörjningsmöjligheter och service - dethandlar om befolkningsströmmar. När befolk-rtingsströmmarna blir ensidiga,förvärras samhällsproblemen i både storstad och glesbygd, I bilaga 14 till årets budgetproposition heter det;"Regeringen har samordningsansvaret på central nivå i fråga omregionalpolitiken," Därefter nämns den särskilda statssekreterargruppenför regioualpolitiska frågor. Verkligheten - med dess folkvandring och ensidigt riktadeflyttlass - visar att samordningen inte fungerar. Frågan kvarstår alltsåobesvarad; Vill regeringen tillämpa en helhetssyn för att främja regionalbalans? I så fall hur? Det räcker inte att hänvisa till statssekreterargruppen.Det krävs konkreta åtgärder och konkreta resultat. Det är tråkigt att behöva säga att när vi fråncenterpartiets sida har behandlat olika politiska sakfrågor med anknytning tillregional balans, så har vi i varje fall inte märkt att socialdemokraternaskulle vilja gä i riktrting mot attskapa dessa förutsättningar för en regional utveckling. Skatteutjämningen ärbara ett exempel. Men det är det vikfigaste exemplet på de åtgärder som urresurssynpunkt är aktuella . Vi har också anledning att här i se över vårabeslutsformer.när det gäller möjligheten att tillämpa en helhetssyn för attfrämja regional balans. Det bör ske och allra senast i samband medbehandlingen av folkstyrelsekommitténs betänkande. Det måste rimligen innebäraökade möjligheter för finansutskottet att inte enbart ange riktlinjer för denekonomiska politiken utan också granska, samordna och avstämma deregionalpolitiska effekterna av den förda politiken. Ifrån sida nöjer vi oss inte med attbehandla regionalpolitiken som en fråga i marginalen bland andra. Helhetssynför regional balans kräver en samordnad beslutsprocess i både regering ochriksdag. I detta anförande instämde BörjeHörnlund, , , , , , , , , , , . , , ,och (alla c). Jag tycker att också höll ettlågmält och sansat anförande. Det var en avgrundsdjup skillnad mellan hansinlägg och inlägg . Man skiille inte kunna troatt de är representanter för samma parti. Jag noterade också mycket noga attpartiledaren inte gjorde några som helst försök att täcka inBörje onyanserade angrepp. I inlägg tycker jag mig se en väsentligtmer försonlig ton än den som kommer till uttryck i den politik som förs fram avcenterpartiets officielle talesman när det gäller regionalpolifiken. OlofJohanssons inlägg och de instämmanden han fick från centergruppen var juegentligen inget annat än en kraftfull tillrättavisning av den Hörnlundskaregionalpolitiken. Om får styra och ställa i centerparfiet, serjag fakfiskt också vissa möjligheter till ett regionalpolitiskt samarbete. Mot bakgrund av det Hörnlundska agerandet häri måste jag ändå fråga partledaren , som såvittjag vet inte har framträtt i regionalpolitiska sammanhang, vartcenterns seriösa intresse för regionalpolitiken har tagit vägen. tog man på allvar och trodde påcenterns intresse att ta itu med de. Med sorg måste jagnu emellertid konstatera att detta intresse, åtminstone i den Hörnlundskatappningen, är som bortblåst. överväger partitaktiken helt. Jag undrardärför om verkligen tror att man med den officiella regionalpolitikenkan återvinna sympatisörerna och förbättra opinionssiffrorna. Jag vet att mångaav sympafisörer tar sig för pannan och undrar vad som har hänt. Är detinte en varning.som ni bör ta på allvar? Jag förstod av partiledare yttrande isöndags kväll att han var orolig på dessa punkter. Han tog upp förhållandetmellan industriminis- Jag skall inte fördjupa mig mer i det än att bara sägaföljande; En ökning av de regionalpolitiska artslagen från 674 milj. kr. i densista borgerliga budgeten till nu i det socialdemokratiskaförslaget plus extra pengar till satsningar i olika områden är inte någon dåligökning av regionalpolitiken. Om man betänker att andra områden har utsatts förbesparingskrav för att få ner budgetunderskottet, så har regionalpolitikenvarit - och är regionalpolitiken - ett prioriterat område i regeringensarbete. Jag tror att och jag har likvärdigaståndpunkter när det gäller behovet av samordning av olika politikområden,likartade ståndpunkter i fråga om nödvändigheten av att satsa sä att säga påbredden ute i regionerna för att fä dem mer attraktiva och konkurrenskraftiga.Mycket av det som sade kan jag instämma i. Vi lade fram förslaget om ett särskilt anslag förinfrastrukturella åtgärder, när vi förstod att det är nödvändigt att satsa päkommunikationer, utbildning, teknikspridning och teknikutveckling uté iregionerna, så att de blir mer attraktiva och konkurrenskraftiga för företagoch verksamheter. Detta är någonting som jag ständigt möter, när jag träffarföreträdare för de fackliga organisationerna, näringslivsorganisationer menockså företrädare för alla andra partier, när jag väl träffar dem under sansadeförhållanden och vi diskuterar deras resp. regioners utveckling. Då säger deallihop: Vi behöver hjälp med den infrastrukturella utvecklingen. Det vardärför vi kom med vårt förslag. Efter att ha lyssnat till de motiveringar somOlof själv har för regionalpolitiken förstår jag inte att hart ochcenterpartiet nu säger nej till detta anslag. Jag tror att och jag också har sammauppfattning om att marknadskrafterna inte bara går illa åt skogslänen ochglesbygden utari också går illa åt storstäderna. Jag har ikammaren, utan att få något aktivt medhåll från något enda parti, hävdat ätt'vi måste se till att inte expansionen blir så kraftig i , att denegativa effekterna också uppträder här. Att negativa effekter uppträder ute iregionerna vet vi redan, men även människorna i har rätt till enbra tillvaro. finns det emellertid tendenser till en ohämmadbefolkningsinflyttning, som leder till ökade köer, sämre miljö och sämrelevnadsförhållanden för människorna. När jag tidigare i kammaren har tagit upp dessa frågortill en seriös diskussion har jag inte fått medhåll från något parti. Jag harnästan hånfullt blivit utsatt för angrepp från moderaternas-sida för att jagvågat säga att vi måste försöka länka ut fillväxten från tillövriga landet. ser jag ändå, fru talman, inlägg här som ett försök till ett närmande till den socialdemokratiska politiken ochden socialdemokratiska ståndpunkten för ätt angripa de här problemen. Jag harförsökt att till företrädare tidigare ställa frågor om åtgärder somregeringen har vidtagit för att sprida tillväxtert, "men jag har aldrigfått någon reaktion. Jag har inte fått veta om anser att dessa åtgärderär riktiga. Jag skall upprepa de här frågorna, när jag nu har tillfälle att debatteramed partiledaren själv/ ' Anser att regeringens beslut om ökadrestriktivitet för investeringsfonderi storstadsområdena är ett riktigt och viktigt beslut för att just hjälpa tillatt sätta stopp för en ohämmad tillväxt i storstadsregionerna? Anser att det är bra att frisläppandet avbyggnadsinvesteringar upphört , så att man kan få koncentrerasig på bostadsbyggande och att detta indirekt kan vara till hjälp för andraregioner att få del av verksamheter och företagande? Anser att det är bra att enheter av statligverksamhet förläggs utanför ? När man beskyller regeringen för att inte ha vidtagitnågra åtgärder, då har man fel. Jag kan här snabbt peka på tre åtgärder som vividtagit och kan t. ex. nämna att vi ändrat regionalpolitiken så, att vi nu kangå in och stötta företag och verksamheter som flyttar ut från tilllandet i övrigt. Jag har aldrig fått något medhåll om att dessa åtgärder ärriktiga och bra. Jag frågar- därför vad han anser på denpunkten.