prot · GA0999 · 1986-12-31 00:00:00 — Ja, vi tror att man framför allt skulle kunna åstadkomma dettagenom att ställa ökade krav vid antagningen av studerande till denna linje. Vimenar att om man ställer kvalitetskrav så ger det en ökad tyngd och en ökadstatus åt den utbildning det är fråga om. Rent konkret föreslår vi höjda inträdeskrav i allmänhet,men också krav på ökade kunskaper i naturvetenskapliga ämnen, matematik ochengelska. Vi hoppas också och kräver att gymnasiets vårdlinje skall förlängastill och att det skall bli bättre möjligheter till praktik än nu ärfallet. Man bör också i detta sammanhang överväga att ställa krav påalternativa kompletterande kurser för inträde till vissa av högskolansvårdutbildningar. Det skall också sägas att frågan om dessa rekryteringsbehovoch antagningskrav även gäller exempelvis den sociala servicelinjen pågymnasienivå. Med dessa ord yrkar jag bifall fill reservafion 8. också några ord om sjukgymnastutbildningen. Detär för oss moderater en källa till tillfredsställelse att kunna konstatera attutbildningsministern har funnit att det statliga huvudmannaskapet såväl i Lundsom vid fungerar alldeles utmärkt. Det finns ingenanledning att ändra på någonfing som fungerar bra, och det är en helt korrektslutsats utbildningsministern drar om att det statliga huvudmannaskapet börfortsätta. Vi instämmer helt i detta. Det är ett krav som vi från moderat sidahar fört fram vid många olika tillfällen. Det är naturligt för oss att än en gång upprepaatt all högskoleutbildning i princip bör falla under statens domvärjo. Jag ber därför, att även få yrka bifall till reservation nr 12. , i 1986/87:99 , Anslag till utbildning för vårdyrken, m. m. Idetta anförande instämde och (båda m). 134MARIANNE (): I utbildningsutskottets betänkande 1986/87:18behandlas anslag till utbildning för vårdyrken. Jag kommer här att ta upp dedelfrågor som berörs i våra reservationer nr 2, 5, 7, 10 och 13, men först villjag säga något om grundläggande syn på högskoleutbildningen och dåsärskilt när det gäller dessa yrken. En decentraliserad högskola är det viktigasteregionalpolitiska instrument vi har, och vår strävan är därför att förlägga enallsidig utbildning i hela landet så långt det är möjligt. Erfarenheten visaratt människor tenderar att stanna på eller i närheten av sin utbildningsort. Utvecklingen inom olika högskoleutbildningar har undersenare år kännetecknats av en betydande ryckighet. Hanteringen av frågan omtandläkar- och förskollärarutbildningarnas dimensionering är tydliga exempelpå detta. Det är uppenbart att en mer långsiktig planering av olikautbildningslinjers utveckling behövs. Vi i har under en läng följd avår krävt en strukturplan för högskolan, baserad på långsiktiga bedömningar avbehovet av olika utbildningar. Denna strukturplan skall också försökasäkerställa en tillfredsställande utveckling av högskolan i olika delar avlandet. Inte minstgäller detta läkarutbildningen. har vi hört att Anslag till utbildning för vårdyrken, m. m. läkarbristen skall utbildas bort. Trots att antalet läkarehar ökat kraftigt har vi fortfarande läkarbrist påmånga håll. Främst gäller detta , men även på många ställen i södraSverige misslyckas man i försöken att rekrytera de läkare som behövs. Jagkänner till många sådana exempel från mitt hemlän Ålvsborg. 1 UHÄ:sanslagsframställning för /88 anförs att den skevaåldersfördelningen inom läkarkåren medför stora pensionsavgångar under 1990-och 2000-talen och att läkarlinjen därför behöver byggas ut . , och socialdepartementethar alla uppmärksammat den geografiska snedfördelningen av antalet läkare ochockså aktualiserat en utökning i , utan att komma med konkreta förslag.Förslag om läkarfördelning väntas komma . Men, herr talman,eftersom behovet av utökning i är väl dokumenterat, och med tanke påpensionsavgångar och den nuvarande läkarbristen - varför inte fatta beslut omen utökning , i enlighet med förslag? När det gäller planeringsramar för tandläkarlinjen har vitidigare från sida påtalat det felaktiga i att lägga nertandläkarutbildningen i . UHÄ har också påtalat att antalet platser måsteöka . Det finns en del osäkerhetsfaktorer inom tandvården som kanytterligare förstärka detta. Jag tänker då på kvicksilverförgiftning och detökade arbete som utbyte av fyllningar och ersättning med annat tandfyllningsmaterialutgör. Med hänvisning till vad jag sade tidigare om decentraliserad utbildningär det naturligt att dä återuppta tandläkarutbildningen i . Vi bedömerskälen för att upprätthålla kompetensen i som så betydelsefulla atttandläkarutbildningen bör återupptas /88 genom enöverföring av 40 platser från och , Rekryteringen till vårdutbildningarna är ett stortproblem. Det är sant. Utskottet har i skrivningen hänvisat till en rad orsaker,bl, a. lönen efter utbildningen och lokaliseringen av utbildningen.Studiemedelssituationen är en annan orsak till den låga intagningen. Men detviktigaste skälet är nog ändå lön och status hos dessa yrken. De måste höjas omvi skall klara detta. Lokaliseringen är också en viktig orsak. Vi har i vårmotion Ub628 krävt en ytterligare decentralisering av utbildningen samt attutbildningen genom kompletteringsutbildning öppnas för andra än studerande frångymnasiets vårdlinje. Vi motsätter oss också neddragningen av planeringsramarnaför påbyggnadsutbildningen i anslutning till hälso- och sjukvårdslinjen med 95platser. Eftersom behovet av utbildad personal är stort anser vi i attdet är att kapitulera att dra ner antalet platser, Alla ansträngningar, inkl.de som vi anvisat i vår motion, bör i stället inriktas på ökad rekrytering. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna nr 2, 5, 7, 10 och 13. 135JOHN (vpk): Jag kan glädja talmannen och eventuelltövriga intresserade med beskedet att jag inte kommer att förbruka all den tidjag har anmält. Det är åter dags att diskutera frågan om läkartillgångenoch den orättvisa fördelningen av läkare i vårt land. Jag har, om jag intetagit fel, på ett eller annat sätt aktualiserat frågan omrättvis läkarförsörjning och dåfrämst pekat på det stora problemet i detta avseende i glesbygden. Jag skullehär ha kunnat lämna en lång redogörelse över situationen ute i de olikalänen. Jag har gjort det så från denna talarstol att det torderäcka med att konstatera att situationen i stort sett är densamma nu somtidigare - om man nu inte kan påstå att den är sämre. Varje gång som vidiskuterar frågan om läkarförförsörjningen har vi fått lugnande besked. Så ävenden här gången, när utskottet har behandlat några mofioner om ökad utbildningav läkare. Skall man tolka det som någon sorts ursäkt från utskottsmajoritetenssida för uteblivna åtgärder, när man redovisar vad socialutskottet har anfört,nämligen att den ojämna fördelningen av läkare är en allvarlig orättvisa som ilängden inte kan accepteras? Man kan då fråga sig när utskottet och riksdagenskall drä konsekvenser av ett sådant konstaterande och verkligen göranågonting radikalt för att åtgärda problemet. Man kan också fråga sig hur långtfidsperspektivet är för utskottsmajoriteten. Man redovisar nu åter att läkarförsörjningsfrågan på olikasätt har uppmärksammats av en mängd olika instanser. Men utskottet, som harberett frågan, har ingen egen uppfattning om åtgärder behövs. Utskottetredovisar vad UHÄ har anfört, nämligen att den skeva åldersfördelningen inomläkarkåren medför stora pensioneringsavgångar samtatt en utbyggnad av läkarlinjen kommer att behöva aktualiseras inom en intealltför avlägsen framtid. Trots detta anser utskottet att det inte finnsunderlag för något sådant uttalande som begärs i de nu aktuella motionerna omläkarutbildningens dimensionering och lokalisering. Man undrar åter över vilketunderlagsmaterial som egentligen behövs för att man skall kunna komma fram fillett beslut om en ökad läkarutbildning och att detta sker i den norra delen avvårt land, förslagsvis i . Utbildning till läkare går ju inte över . Medförhållanden som råder kommer situationen framöver att yttterligareförvärras som man väntar med åtgärder. behövs en rad åtgärder föratt vi skall komma till rätta med läkarbristen och snedfördelningen avläkarresurserna. Helt klart är att förutsättningen för att glesbygdens behov avläkare skall kunna tillgodoses är att ett tillräckligt stort antal läkareutbildas. har ju läkarutbildningen skurits ned, SamtUga partierutom vpk har ställt sig bakom nedskärningarna. beslut att skära ned läkarutbildningen med 180platser styrdes främst av egna utredningar. harju med jämna mellanrum hävdat att kommer att få ett läkaröverskott, Jbörjan av 80-talet påstod läkarna att överskottet skulle vara ett faktum undermitten . - med facit i hand - kan vi konstatera att antaletvakanta läkartjänster är större än fidigare. Sammanfattningsvis vill jag påstå att det nu måste vidtasåtgärder omgående. Det räcker inte längre med lugnande besked. Människorna utei glesbygden och i de områden som har läkarbrist kräver en rättvis sjukvård,och det anser vi är en rimlig begäran. Med detta vill jag yrka bifall tillreservation 3 i betänkandet samt även till reservation 6, som gällertandläkarutbildningen i . Anslag till utbildning för vårdyrken, m. m. 11 protokoll 1986/87:99 Anslagtill utbildning för vårdyrken, m. m. 136 (): Högskoleutbildningen för vårdyrken har som ofta förut om åren varitföremål för ett rikligt mofionsskrivande. Frågor om läkarresurser ochutnyttjande av utbildningsplatserna vid vårdhögskolorna är föremål för stortengagemang hos ledamöter. Utbildningsutskottethar behandlat ett 40-tal mofioner i anslutning till anslagsposterna D 10 och D14 i proposition 1986/87:100, .Vi har för detta budgetår och det kommande en läkarutbildning i landet med 845intagningsplatser . De totala läkarresurserna har ökat från ca 6 800 år1960 till över 22 000 . Trots den kraftiga förstärkningen ärdet en oroväckande brist på läkare. Läkarna är alldeles för ojämnt fördeladeöver landet, I sex regionsjukvårdsområden har man mellan 30 och 120 läkare flerper 100 000 invånare jämfört med riksmedeltalet 224 per 100 000 invånare..!övriga områden - i synnerhet i län med stora glesbygdsdistrikt - är antaletofta 50 läkare färre per 100 000 invånare än riksmedeltalet. Då kan vi lätt inse att våra riksdagskamrater säger ifrån. Men den verkligtstora frågan är om det hela i största utsträckning beror på antalet utbildningsplatser. Jagkan lugna med att vi visst har en egen uppfattning iutbildningsutskottet. Vare sig förslagen kommer från departementet och utbildningsministerneller framförs genom motioner, prövas de mycket noga inte minst i ett sådanthär sammanhang, är norrlänning, jag själv är norrlänning, ochdet är en gemensam angelägenhet att vi får tillräckligt med läkarresurser ocksåi , Medvår utbildningskapacitet kan vi ha runt 30 000 läkare i landet.Men vi måste hålla med socialutskottet, som i ett yttrande tidigare i årpåpekade att den ojämna fördelningen av läkarresurserna innebär en stororättvisa. Landstingsförbundetoch har presenterat en läkarbeman-ningsundersökning, PM134/1986, som jag hämtat mina uppgifter ur. Vidare har en särskild arbetsgriippkunnat visa att tillgången på läkare är bättre i närområdet till självautbildningsorten. Exempelvis och skulle alltså kunnafå fler läkare om antalet utbildningsplatser i ökades. Men arbetsgruppenhar inte bestämt sagt om denna ökning skulle ske inom landets nuvarandetotalram för antalet utbildningsplatser eller om denna skulle behöva ökas. Ibudgeten föreslås 845 platser /88, vilket innebär 280 i , 110i , 60 i , 190 i , 103 i och 102 i , Dethar inte varit möjligt att prioritera läkarutbildningen detta år. Men Norrlandsregionenkan ändå se sig gynnad med förslagen i budgeten om t. ex, konsthögskola ochcivilingenjörsutbildning. Våra högskoleutbildningar måste också få en ändradstruktur med hänsyn fill arbetsmarknadsbehovet sett i ett vidare perspektiv. Angående läkarutbildningen har tre reservafioner lämnats, nämUgenreservationerna 1, 2 och 3, Jag yrkar avslag på dessa och bifall tillutskottets hemställan. De tre därpå följandereservationerna i betänkandet gäller tandläkamt- Folkpartietvill ha 20 utbildningsplatser färre än budgetens 260 och behålla denna resursinom sektorn. Det förslaget lever kvar . vill ha oförändratantal utbildningsplatser, men menar att och skall avstå 40platser till . beslöt att lägga nedtandläkarutbildningen i . Skulle det längre fram behövas fler tandläkare,vilket kan bli fallet när pensionsavgångar sätter in på allvar, har viutbildningskapacitet i både och , Några motionärer har utvecklattankegångar om en tandvårdshögskola i som kan ge en utbildning med ettannorlunda innehåll. kommer att samarbeta medsocialdepartementet för att analysera den framtida tandvårdens utveckling ochhur denna kan påverka behovet av och utbildningen för tandvårdspersonal. Jag yrkar avslag påreservationerna 4, 5 och 6. Beträffandesjuksköterskeutbildningen har problemet varit att vi har haftför liten elevtillströmning, I vissa fall har de presumtiva eleverna också haftalltför dåliga förkunskaper för att kunna tillgodogöra sig kurserna.Moderaterna yrkar i reservation 8 både på bättre samordning mellan behov ochutbildningsvolym och på en ökad.utbildning på vårdlinjen för att ge elevernabättre förkunskaper. Även tar i reservation 9 upp ett förslag omförändrad gymnasieutbildning före sköterskeutbildningen. Jagskulle vilja fråga vilken speciallösning har isamordningsfrågan. Hur skall dessa 3 977 platser på hälso- och sjukvårdsUn-jenförändras för att det skall passa er? Ni säger att bristen på sjuksköterskor ärbesvärande inom vissa områden. Skall vi förlägga utbildningen till Gäddedeeller eller fill någon ort i län? Där kan det ju tänkas vara brist. Jag yrkar avslag påreservafionerna 8 och 9. Enligtreservation 7 vill inte godta den blygsamma indragningen av 95 platserpå påbyggnadsutbildningen för sjuksköterskor. Den föreslagna förändringen berorpå dåligt utnyttjande - det finns nämUgen 2 850 platser kvar. Jag yrkar avslag påreservafion 7. Jag yrkar avslag också påcenterns reservation 10. Vihar vårdyrkesutbildning inom 23 landstingskommuner och där på flera orter.Totalt fillhandahålls 3 977 intagningsplatser. Jag vill påstå att denutbildningen är väl fördelad och borde vara fillgänglig för de sökande. Tillsist, herr talman, om huvudmannaskapet för högskoleutbildning.Riksdagen 1981/82 tog ställning till frågan om statligt huvudmannaskap efterdet att huvudmannaskapsutredningen lagt fram sitt slutbetänkande, SOU 1981:9.Riksdagen konstaterade då att det inte fanns ekonomiska förutsättningar för attöverföra de kommunala vårdutbildningarna till statlig regi. Efterdet beröm som uttalade över det stafliga huvudmannaskapetsfiness måste man fråga: Om det landsfingskommunala huvudmannaskapet får ettlikvärdigt beröm, varför skall man då inte behålla det landstingskommunalahuvudmannaskapet? Jag är övertygad om attBirger Hagård inser vilken kostnad det skulle Anslagtill utbildning för vårdyrken, m. m. Anslag till utbildning för vårdyrken, m. m. innebäraatt avlösa landstingen från deras engagemang i olika avseenden. Vi har enmycket bättre ekonomi i landet nu än 1981. Men eftersom landstingskommunernafår "väl godkänd" för sitt engagemang, finns det ingen anledning tillförändring. Jag yrkar, herr talman, slutligen avslag påreservationerna 11, 12 och 13 samt bifall till utskottets hemställan. 137 () replik: Till vill jag säga att hon mågärna plocka studerande från , eller vad det är fråga om för orter,för det behövs sådana som kan ta de obesatta platserna i anspråk. Det finns juca 500 platser som står obesatta. Det är det som är problemet, ,inte var läkarna utbildas någonstans. När det gäller samordningsfrågorna vill jag poängtera attdet är som har konstaterat den bristande överensstämmelsenmellan verksamhetsplanering och utbildningsplanering från landstingens sida.Riksrevisionsverkets förslag till åtgärder kan studera lika välsom jag. Därav skall också framgå att landstingskommunerna knappast får"väl godkänd" för sitt sätt att sköta den här saken. Därav följernaturligtvis också att det inte finns någon anledning för mig att prisalandstingskommunernas sätt att hantera den här materian. Det bör inte komma somnågon överraskning för , när vi föreslår att den kommunalahögskoleutbildningen skall bli statlig. Vi har sagt att all högskoleutbildningav principiella skäl bör vara statlig. Självfallet medför det inte störrekostnader när én utbildning blir statlig än när den drivs i landstingens regi.Det är ju i stort sett samma utbildning, fast kanske något effektivare, somskall ges till - det får vi också förutsätta - i stort sett samma kostnader,även om jag skulle kunna förutspå vissa effektivitetsvinster. Sedan är det enannan sak hur'män flyttar dessa kostnader mellan landstingen och staten, 138 () replik: talar litet fram och tillbakanär det gäller dimensioneringen av läkarutbildningen. Hon säger sig varamedveten om att det råder en mycket oroande brist på läkare, speciellt iNorrland. Hon säger sig emellertid ändå inte kunna prioritera en utökad utbildningi . Jag tycker att kommer med dubbla budskap i det häravseendet. Man borde kunna satsa på en utökning av utbildningen i för atttäcka behovet. Det är just den geografiska förläggningen som är av oerhört storbetydelse. När det gäller tandläkarutbildningen säger den kan behöva utökas - men inte i . Det är ungefär samma argument jagkommer tillbaka med då, om fördelarna med en decentraliserad utbildning. Skallutbildningen utökas så är det ju mycket lämpligt att förlägga den till Malmöoch återuppta den där för att bibehålla den kompetens som finns och dessutom fåen spridning över landet. Vi har för övrigt inte föreslagit någon utökning utanför bara en överföring från och . Vi villinte godta en neddragning av påbyggnadsutbildningen i vårdyrkena. Vi menar nämligen att man helt enkelt måste satsa oerhört mycket på attrekrytera människor till dessa utbildningar, eftersom vi har ett så stort behovav personal i de här yrkena . Det är ett av de stora samhällsproblemvi har framför oss, det är jag övertygad om. Samma sak gäller vårt krav på en ytterligaredecentralisering av vårdutbildningen. Denna finns på många orter, det är sant,men de människor som går på dessa utbildningar är främst kvinnor, och det ärnog den gruppen som är mest beroende av närhet till sin utbildning. Jag ärövertygad om att en ytterligare decentralisering skulle kunna leda till en ökadrekrytering och därmed bättre täckning av de behov som finns. Anslag tdl utbildning för vårdyrken, m. m. 139 (vpk) replik: Jag kan hålla med om att detinte är enbart med en ökad utbildning av läkare man kan lösa problemet medläkarbristen inom stora områden, främst i . Att utbildningensomfattning har sin stora betydelse tror jag ändå vi kan vara överens om. är ju läkarbristen ett problem som har funnits underlång tid. Som norrlänningar bägge två tror jag vi ganska väl känner till deproblem som finns. Jag skulle vilja ställa frågan till : Detmåste väl ändå ha varit litet förhastat att man minskade läkarutbildningen medca 180 platser, då man hade de här problemen? Nog borde man ha kunnat fortsättaett tag till med samma utbildningskapacitet i stället för att lyssna på destridsrop och farhågor som kom från om stor arbetslöshet osv. Om man läser vad utskottet harsagt, ser man att dörren lämnas öppen för en ökad utbildning av läkare, och detmå vi i alla fall notera i pluskanten: man slår inte direkt igen dörren för enökad läkarutbildning. 140BARBRO () replik; Just frågan om huvudmannaskapet är verkligenintressant att diskutera med . Det är väl i ett sådant sammanhangman kan fä belyst från sida hur mycket staten betyder. När det statliga huvudmannaskapet får gott beröm skall manha det. Om man på ett annat område har ett landstingskommunalt huvudmannaskapoch detta också får goda vitsord i flera sammanhang- inte av ,för jag har inte personlig erfarenhet, men från dem som känner till hurverksamheten fungerar - har man ett gott underlag för att vidhålla att detlandstingskommunala huvudmannaskapet kan bibehållas. Att det ändå skulle innebära kostnader att lösa avlandstinget tror jag säkert att måste hålla med om, om han ärriktigt ärlig. När det gäller samordningen mellan utbildningsplanering ochutbildningsbehov vill jag ytterligare pressa . Ni borde, med tankepå att ni reserverat er, kunna ha något gott förslag att lägga fram. Jag trorinte att man får en bättre samordning om man ökar inträdeskraven. Det är faktiskt inte lika stor brist på erforderligpersonal i tätortsområden som i glesbygdsområden - det gäller olika slag avvårdutbildningar. Överskottet av utbildningsplatser eller icke utnyttjadeutbildningsplatser har inte heller någonting med exempelvis huvudmannaskap attgöra. , som varit aktuell i tidigare sammanhang, kommeratt ytterliga- 12 protokoll 1986/87:99 Prot.1986/87:99 re formalisera vilka krav vi skall ställa på tillträde tillhögskolan. 1 april1987 Vi är helt överens om att vibehöver fler läkare, men vi har däremot inte Anslag till utbildning för vårdyrken, m.m. kunnat enaoss om utbildningsvolymen för landet som helhet. Eftersom det är en dyrutbildning måste vi ha ordentligt planeringsunderlag innan vi bestämmer oss föratt eventuellt öka eller fördela om. 141 () replik: Jag måste försöka lägga begreppen till rättalitet för , som blandar ihop diverse ting allför ogenerat. För det första har jag sagt att vi i princip vill hastatligt huvudmannaskap för all högskoleutbildning och att vi anser attriksdagen bör slå fast detta. Självfallet är detta ingenting som vi ordnar överen natt, men vi bör fatta beslut för att kunna komma i gång medöverflyttningen. För det andra har vi en brist på sjuksköterskor, som vivill göra någonting åt. Vi har 500 obesatta platser. Det gäller att förbättrarekryteringen. Hur skall det gå till? Vi tror att om man ställer krav avseendetillträde till en utbildning kommer den att bli mer eftersökt. Då kanske detockså finns en möjlighet för sjuksköterskorna att höja sin lönestatus till enmer acceptabel nivå, som återigen skulle göra yrket attraktivt. När det gäller självasamordningsproblematiken är det som har påpekat ätt detbrister i det hänseendet. Det är alldeles givet att det måste finnas åtskilligabrister om vi å ena sidan har obesatta platser, och å andra sidan också harbrist på utbildad personal. Här bör naturligtvis vidtas erforderliga åtgärder,och det måste göras . Jag tycker att detta skulle vara rätt elementärasamband, som det vore ganska enkelt att slå fast. Utskottet borde kunna göranågonting åt detta , innan situationen blir ännu mer oroväckande än den äri dag. 142BARBRO () replik: Vi har ett mycket stort antalutbildningsplatser. Det kan kanske vara korrekt att siffran håller sig kring500 inte utnyttjade platser. Vi har inom de olika högskoleregionerna fördelatom och lämnat tillbaka utbildningsplatser. påstår att vi skulle förbättra rekryteringengenom att ställa krav. Jag tror inte på det. Visst skall vi ha krav på dem somskall gå på vårdutbildning av olika former, men det är väl ändå en sanning medmodifikation att kraven i sig skulle förbättra rekryteringen. Låt mig säga några ord till ; Jag trorfaktiskt att det är arbetsförhållandena, arbetstyngden och lönesättningen som iförsta hand är skälen till att vi inte får tillräckligt många sökande iförhållande till tillgången på utbildningsplatser. och har också upptäcktatt det är en oroväckande brist på läkare och anser att bristen skalltillgodoses genom att utbildningsplatser tilldelas i utöver den nuvaranderamen. En utbildningsplats beräknas kosta , ochutbildningsutskottet har inte kunnat hitta de extra medel som behövs, utövermedlen för annan högskoleutbildning. När detgäller tandläkarutbildningen vill fördela om utbild- ningsplatsertill från andra orter. Så länge som behovet är tillgodosett bör dock dennuvarande utbildningsnivån bibehållas. vice talmannen anmälde attBirger Hagård anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik, 143 ();