prot · GA0983 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:83 1 § Justerades protokollet för den 2 innevarande månad. 2 §Svar på interpellation 1986/87:152 om fullgörandet av vapenfri tjänst har - mot bakgrund av attvapenfria tjänstepliktiga som tjänstgör vid i får intasina måltider på I 2 - frågat mig om jag vill medverka till att de vapenfriainte hänvisas till militära etablissemang i något sammanhang. Den vapenfria tjänsten är ett undantag från denvärnpliktiges allmänna skyldighet att göra värnpliktstjänstgöring. Dettaundantag ger uttryck för samhällets hänsyn till den som på grund av enallvarlig personlig övertygelse inte kan bruka vapen mot någon annan. Den somges tillstånd till vapenfri tjänst får inte övas i bruk av vapen eller åläggasatt bära vapen eller ammunition. Han får heller inte utan samtycke åläggas atttjänstgöra inom det militära försvaret. Den vapenfria tjänsten skall i ställetfullgöras i annan verksamhet som är betydelsefull för samhället under beredskapoch krig. Syftet med vapenfriutbildningen är därför att göra dentjänstepliktige väl skickad att fullgöra uppgifter inom totalförsvaret. Vapenfriutbildningen anordnas av statliga, kommunala ochlandstingskommunala myndigheter samt i begränsad omfattning av vissa ideellaorganisationer. Utbildningen äger rum på flera platser ute i landet. Under utbildningen är de vapenfria tjänstepliktigaberättigade till samma förmåner som tillkommer de värnpliktiga. Till förmånernahör bl. a. rätten till fri förplägnad. Förplägnaden skall, liksom flera andraförmåner, som regel tillhandahållas som naturaförmån. De praktiskamöjligheterna för utbildningsanordnarna att ordna med mathållningen varierardock starkt beroende på lokala förhållanden. Om måltider inte kan tillhandahållashos utbildningsanordnaren, hänvisas den vapenfrie i första hand till någonlämplig matinrättning på tjänstgöringsorten. I andra hand får han helt ellerdelvis själv svara för sin mathållning. För detta ändamål uppbär han i sådanafall en bestämd kontant ersättning. Jag anser att de vapenfria tjänstepliktiga så långt det ärmöjligt bör få förplägnaden som naturaförmån. De militära förbandensmatinrättningar bör därvid kunna utnyttjas om det är lämpligare vid enjämförelse med andra alternativ och kan ske utan några större olägenheter förden vapenfrie. Om fullgörandet av vapenfri tjänst Jag är således inte beredd att medverka till en ordningsom skulle innebära att de militära etablissemangen inte utnyttjas för devapenfria i dessa sammanhang. 2 (); Jag tackar försvarsministern för svaret. Jag kommer att ställa två frågor i slutet av mittanförande, och jag hoppas att jag får svar på dem. Först tänkte jag läsa upp ett citat: "Totalförsvaretskall vara så uppbyggt och organiserat att det är hela folkets angelägenhet. Avstörsta betydelse är att varje medborgare alltefter sin förmåga beredstillfälle att bidra till landets försvar. Detta tillgodoses bäst om vårttotalförsvar även i fortsättningen bygger på den allmänna värnplikten,civilförsvarsplikten och andra former av tjänstgöringsskyldighet." Detta står att läsa i det betänkande som försvarskommitténhar lämnat. Det är troligt att samma ord återfinns i den proposition om vårttotalförsvar som just har lämnats till från regeringen. Det är helt klart att den allmänna värnplikten för män ären betydelsefull del av hur vi formar vårt försvar. Alla former avtjänstgöringsskyldighet bidrar dock till att vårt totalförsvar blir trovärdigt,så även den tjänst de vapenfria fullgör. Det måste också stå helt klart attvapenfritjänstgöringen är ett alternativ till vapentjänsten. I det svar jag harfått säger försvarsministern följande; "Den vapenfria tjänsten är ett undantag från denvärnpliktiges allmänna skyldighet att göra värnpliktstjänstgöring." Nej,försvarsministern, det är inget undantag utan ett alternativ. Anledningen till min interpellation är ett aktuellt falloch vad som kan bli följden av en utveckling som visas av det aktuella fallet.Det gäller de vapenfria som tjänstgör i Karolinen i . De människor somhar Karolinen som sin arbetsplats äter också där, men inte de vapenfria, utande äter enligt order på I 2. Vapenfriutbildningen sker, precis som försvarsministernsäger, i samarbete med civila myndigheter. Det torde vara mer regel änundantag att man inte kan ordna möjlighet till måltider för de anställda där dearbetar. Det aktuella fallet avslöjar två slags bekymmer. Det enaär rent mänskligt. Vi får signaler i vårt samhälle över huvud taget på mobbningi skola och arbetsliv. Här finns ett fält som verkligen öppnar möjligheter tillsådant. Se t. ex. på vad som har hänt i : viftande med knivar i matkön påregementet, stenkastning, spottande åt de vapenfria. Detta är helt oacceptabelt.Vi kan inte låta dem behandlas på detta sätt. Det andra problemet är att de ungdomar som har söktvapenfri tjänst och fått sådan inte bara har vägrat bära vapen utan har enhelhetssyn på det militära försvaret. De är inte negativa till totalförsvaretsom sådant. De vill göra sin insats genom att utbilda sig t. ex. för att klarabarnomsorg, räddningstjänst eller vill på annat sätt bidra till att vårt totalförsvarskall fungera, men just den militära delen av försvaret tar de avstånd från. Enligt rapporten årsvärnpliktsutbildningskommitté om vad de vapenfria tycker är det mer än hälftenav de vapenfria som inte kan tänka sig någon formav service på ett militärt förband. Om man tvingar dem att utnyttja denmilitära delen av försvaret för att få t. ex. mat eller annat, kommer de atttvingas att bli totalvägrare. Det kan inte vara någon önskvärd utveckling, dåju de vapenfria accepterar att fullfölja sin tjänst inom totalförsvarets ram,om de befrias från den militära delen. Mina två frågor till försvarsministernär: År det försvarsministernsuppfattning att vapenfritjänstgöring inte är ett undantag frånmilitärtjänstgöringen utan ett alternativ? Kan man i fortsättningen vänta sigatt försvarsministern mera kommer att acceptera den helhetssyn som de vapenfriahar och som innebär att de tar avstånd från den militära delen av försvaret ochatt de därför inte skall behöva hämta service därifrån? Om fullgörandet av vapenfri tjänst Det är en viss skillnad mellan innehållet iden interpellation som har lämnat in och den skildring av vad somhar hänt på I 2 som hon gjorde här. Hade någonting av detta funnits med iinterpellationen, hade det gett mig ett utmärkt tillfälle att undersöka detsom enligt utspelat sig i matsalen på I 2. är väl förtrogen med den lagstiftning somgäller . När jag lyssnar på får jag närmast detintrycket att hon föreställer sig att man vid mönstring eller vid senaretillfälle får en blankett med två rutor att fylla i och där man anger önskemålom antingen vapenfritjänstgöring eller deltagande i värnpliktstjänstgöringen.Men det är inte riktigt på det sättet, utan det hela prövas, och man får senareredovisat var man blir placerad någonstans. Jag kan förstå att siktar till att vi skall få en sådan blankett med två rutor att kryssai, men så har vi det ännu inte. 4KERSTIN (): Jag kan ge försvarsministern rätt i att omjag hade vetat om allt det som hänt i , hade det varit lämpligt att jaghade tagit upp det i interpellationen. Men jag hoppas att försvarsministern nuundersöker uppgifterna. Jag tycker inte att jag har fått svar på om försvarsministernanser att den vapenfria tjänstgöringen är ett alternativ - inte ett undantag.Jag tycker det är en ganska väsentlig fråga, eftersom vårt totalförsvar byggerpå alla medborgares insatser i försvaret. har det en oerhörd betydelse för de vapenfria omden utveckling som är på gång stoppas, så att de inte hänvisas till de militäraanläggningarna för den service som de kan behöva. Det vore väl inte orimligt omman utnyttjade samma typ av möjligheter att ge mat åt de vapenfria som finns t.ex. i Karolinen, där nu de värnpliktiga som tjänstgör på värnpliktskontoret fåräta - men inte de vapenfria. Det är sådana här underligheter som gör att de vapenfriablir oroade. Därför är det viktigt att veta om försvarsministern menar att detligger någonting i tanken att den helhetssyn på försvaret som de vapenfria harbör stödjas, så att de kan ha kvar den i fortsättningen också. Överläggningen var härmed avslutad. Prot.1986/87:83 3 § Svar på interpellation 1986/87:172 om visst arrangemang av hemvärnet och frivilligförsvaret av hemvärnet och fri- .... j... Herr talman! har frågatmie om regeringen ämnar vidta villigforsvaret & & 0 0 någonåtgärd med anledning av ett försvarsupplysningsarrangemang anordnat avfrivilligförsvaret och hemvärnet i-Skellefteå. Enligt vad jag inhämtat har varken hemvärnet eller någrafrivilligorganisationer tagit initiativ till det föredrag som i interpellationen. Föredraget arrangerades av en enskild sammanslutninghelt oberoende av det aktuella försvarsupplysningsarrangemanget. Föredragetannonserades dock som om det varit en del av det ordinarie programmet. De frivilliga försvarsorganisationerna är bl. a. ålagdaatt bedriva försvarsupplysning, och det är som ett led i den verksamheten manbör se Skellefteåarrangemanget. Regeringen har föreskrivit att försvarsinforrnation inomförsvarsmakten skall utgå från de fastställda målen för säkerhetspolitiken ochatt den inte får innebära någon inblandning i den partipolitiska debatten.Försvarsinformationen skall vidare skapa tillit till vårt försvar och våraförsvarsmöjligheter. Genom att det i presentationen av arrangemanget iSkellefteå inte tydligt angavs att föredraget låg utanförfrivilligorganisationernas och hemvärnets program kan man ha fått intrycket attregeringens riktlinjer för försvarsinformationen inte följts. Presentationenav programmet var alltså enligt min mening inte bra. 6 (vpk); Jag får tacka försvarsministern för svaret på mininterpellation. Inledningsvis vill jag till fullo instämma iförsvarsministerns uttalande om att försvarsinformationen inom försvarsmaktenskall utgå från de fastställda målen för säkerhetspolitiken, att den inte fårinnebära någon inblandning i den parfipolitiska debatten samt att den skallskapa tillit till vårt försvar och våra försvarsmöjligheter. Detta kan vi varafullständigt överens om. Jag vill tillägga att jag med min interpellationnaturligtvis inte syftade till att lägga munkavle på vissa personer. Tvärtomhyllar jag principen om yttranderätt. Jag skulle sålunda inte alls ha besvärat försvarsministernmed någon fråga, om det hade handlat om ett vanligt möte. Men här, herrförsvarsminister, handlar det om helt andra saker än ett vanligt möte ochyttrandefrihet. Försvarsministern säger i sitt svar att varken hemvärneteller några frivilligorganisationer tagit initiativ till det föredrag som jagberört i interpellationen. Vidare vill försvarsministern hävda att föredragetlåg utanför frivilligorganisationernas öch hemvärnets program. Vem som tagitinitiativet må vara osagt - jag vet ingenting om detta - men det är enligt minmening ett mycket märkligt besked som försvarsministern lämnat. Här är vi intelängre överens. Hur kan försvarsministern hävda att nämnda föredrag lågutanför pro grammet? Detta började och slutade '2 . före avslutningen , , hölls föredraget.Det hölls i samma lokal som det övriga programmet. Det var med i den annons somfrivilligförsvaret och hemvärnet hade infört i länstidningarna. Det fannsockså en särskild- annons om föredraget med rubriken; var tydligen införd av organisationen i . Hur vill försvarsministern förklara det faktum atthemvärnsmän i uniform delade ut och uppmuntrade folk att ta del av detpropagandamaterial som sammanställts av organisationen i ? Kanförsvarsministern för övrigt förklara hur materialet hade kommit med i dettaarrangemang? Försvarsministern berör inte med ett ord den frågan, men jag kankanske få en kompletterande kommentar. Den enda slutsats försvarsministern drar av det inträffadeär att presentationen av programmet inte var bra. Har alltså försvarsministerninte några invändningar emot att hemvärnsmän i uniform aktivt deltar i ochförmedlar information från andra organisationer? Eller kan försvarsministernhävda att påståendena om vad som förekommit är helt felaktiga? Försvarsministern kan väl inte mena allvar med attföredraget arrangerades helt oberoende av det aktuellaförsvarsupplysningsarrangemanget, när detta föredrag hölls under den i annonsenför programmet angivna tiden, i samma lokal som programmet i övrigt samt medbiträde av hemvärnsmän. Jag är förbluffad, för att inte säga skrämd, över försvarsministernsöverslätande attityd. Jag tycker att det som hänt kräver ytterligareklarläggande från försvarsministerns sida. Utan ett sådant kan jag inte tolkaförsvarsministerns svar på annat sätt än att det som väckt så starka reaktionerinte på något sätt strider mot regeringens riktlinjer förförsvarsinformationen. Föredraget väckte nämligen mycket starka reaktioner hosen del av de människor som bevistade arrangemanget. De kom för att få ta del avförsvarsinformafion men fick höra ett föredrag som var en skarp vidräkning medsvensk politik och som handlade om vår regerings och våra politikers oförmågaoch ovilja att se och erkänna de kränkningar vårt land blivit utsatt för. Jaghar fått telefonsamtal från personer som har sagt: Det som har skett kan välinte vara i sin ordning! Tyvärr får nu dessa människor och alla andra beskedet avförsvarsministern , att det enda som inte var bra i arrangemanget var självapresentafionen. Jag tycker det hela är helt ofattbart. Om beredskapslagringen av strategiska metaller Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på interpellation 1986/87:166 om beredskapslagringen av strategiskametaller har frågat mig hur denplanerade utförsäljningen av strategiska metaller i de svenskaberedskapslagren kommer att påverka våra möjligheter att på ett trovärdigt sättgenomföra en handelsbojkott mot . 6 protokoll 1986/87:80-83 Om beredskapslagringen av strategiska metaller Låt mig kortfattat redogöra för vår s. k.fredskrislagring. Våra fredskrisla-ger omfattar främst olja men också vissapetrokemikalier och metaller avsedda som insatsvaror för industrin, bl.a.mangan, krom, kobolt och vanadin. Dessa metaller importeras bl. a. från länderi södra som är viktiga producenter och leverantörer. Fredskrislagringenär inte säkerhetspolitiskt motiverad. Lagren av dessa metaller har upprättatsfrämst såsom beredskapsåtgärd mot tillfälliga och kortvariga störningar iimporten frän södra och är således varken avsedda eller dimensioneradeför ett långvarigt importbortfall exempelvis till följd av internationellasanktioner mot . De aktuella lagren uppskattas motsvara endast cirkaen till två månaders förbrukning. Beredskapsåtgärder som avser störningar i fredstid bör inormalfallet genomföras och bekostas av den som har ansvaret för den fredstidaverksamheten. I regeringens proposition (1986/87:95) om totalförsvaretsfortsatta utveckling föreslås att de aktuella fredskrislagren successivt avvecklasunder den femårsperiod som försvarsbeslutet avses omfatta men attfredskrislagret av legeringsmetaller behålls till periodens senare del. I detnu aktuella fallet bör, enligt regeringens uppfattning, det såledesfortsättningsvis ankomma på de berörda företagen att efter hand genom sinkommersiella lagring själva svara för den beredskap som kan krävas för att mötafredstida störningar i varutillförseln. Av vad jag nu sagt torde klart framgå att utförsäljningenav de lager som är i fråga inte kommer att påverka våra möjligheter att påett trovärdigt sätt genomföra en handelsbojkott mot . Jag vill också ta tillfället i akt att informera om deutredningar som gjorts av kommerskollegium i samråd med bl. a. dåvarandeöverstyrelsen för ekonomiskt försvar avseende användningen av sydafrikanskametaller och i svenskt näringsliv och möjligheterna att minskaberoendet av importen från . Utredningarna visar att det för flertalet metaller ochmineral sorn varit förernål för direktimport från Sydafrikafinns alternativa producent- och leverantörsländer. Ett avbrott i handelnmellan och skulle därför inte medföra några större problemför svensk industri. En övergång till andra leverantörer kan visserligenförorsaka vissa omställningsproblem för industrin, liksom få vissa pris- ochkostnadseffekter. Sammanfattningsvis är de effekter som kan följa av ettsvenskt förbud mot handeln med begränsade. 8 PÄRGRANSTEDT (c); Jag ber att få tacka utrikeshandelsministernför svaret på min interpellation. Som framgår av interpellationssvaret har fredskrislagrenav legeringsmetaller i väsentlig grad inrättats för att vi skall klara av deproblem som kan uppstå när det gäller leveransstörningar från . Sådanaleveransstörningar kan tänkas uppkomma dels på grund av inre oroligheter, somdet ju finns gott om, dels på grund av sanktioner, handelssanktioner t. ex.,från svensk sida. Vi nåddesav meddelandet att socialdemokraterna och hade gjort uppi försvarsfrågan. Som en del i den uppgörelsen låg en utförsäljning av lagrenav legeringsmetaller. Då ställer jag mig ju frågan: Vad är det som har hänt somgör att man anser att vårt behov av beredskapslagring skulle vara mindre nu äntidigare? År sannolikheten för inre oroligheter i mindre än tidigare?Knappast! Är sannolikheten för handelsstörningar på grund av att vi självagenomför bojkottaktioner mot mindre än tidigare? Det vågar jag hoppasinte är fallet. Vi står väl närmare sådana sanktioner nu . Vilket slags signaler innebär den här typen av beslut? Detger ett intryck av att vi inte riktigt menar allvar med våra sanktioner motSydafrika om vi gör oss av med det skydd vi har byggt upp motkonsekvenserna för svensk industri av sådana sanktioner. Detta ärbakgrunden till min interpellation. hänvisar statsrådet till kommerskollegiums utredning,som mycket riktigt visar att det finns andra källor att köpa den här typen avlegeringsme-faller från. Dock förutsätter det att vi är någorlunda ensamma omvåra sanktioner mot . Skulle sanktionerna få en större spridning,skulle dessa källor i vissa fall få svårt att räcka till - åtminstone i ettövergångsskede. Om det går att öka brytningen och öppna andra gruvor osv., kansäkert det problemet lösas, men det kan alltså uppstå övergångsproblem om fleraländer följer oss. Man undrar: Vad är regeringens tankar om detta? Är detinte en strävan vi är eniga om att sä många andra länder som möjligt skallfölja oss? Också mot den bakgrunden är det litet förbryllande att man just idet här läget, just när vi står inför att vidta sanktioner mot ,säljer ut beredskapslagren. När jag framställde min interpellation hade ännu intepropositionen kommit. hänvisar statsrådet till att man skall väntamed utförsäljningen av just den här delen ytterligare en fid mot slutet avperioden. Det är möjligen den förhoppning man kan finna. Men det kan faktisktvara sä att just lagom till att man har genomfört denna utförsäljning får viäntligen det bindande säkerhetsrådsbeslut som vi alla eftersträvar och det bliren universell bojkott mot . Då kommer marknadssituationen att varahelt annorlunda. Under alla omständigheter kvarstår frågan: Även om vikanske klarar vår egen bojkott utan alltför stora bekymmer, hur är det medförenligheten mellan beslutet att sälja ut fredskrislagret av legeringsmetalleroch regeringens strävan att fä till stånd en alla stater omfattande bojkott avSydafrika, eller ? Om beredskapslagringen av strategiska metaller 9ANITA BRÅKENHIELM (m): Man kan vrida litet på den problemformuleringsom har givit. Även från moderat håll har vi ifrågasatt den förändradesäkerhetspolitiska bedömning som man har gjort i samband med uppgörelsen mellansocialdemokraterna och beträffande våra möjligheter till importäven i en avspärrningssituation och i ett krisskede. a. bygger manfinansieringen av försvarsuppgörelsen i stor utsträckning just pä att man troratt vi i ett kris-eller krigsläge skall kunna upprätthålla utrikeshandeln medsådana här Om beredskapslagringen av strategiska metaller viktigavaror på ett mycket bättre sätt än man har befarat. Eftersom flera av dessa metaller, som är livsviktiga fören del av våra industrier och kanske blir ännu viktigare i ettavspärrningsskede, kommer från just , är det även ur säkerhetspolitisksynpunkt intressant att tänka efter vilka alternativen är. Det lär vara så attdet enda alternativet i flera fall är . Det är ju inte någon särskilt trevlig tanke att vi skullebehöva göra oss beroende av ett av de stora länderna i den verkligamaktbalansen i världen när det gäller dessa strategiska varor. Det ärvisserligen också obehagligt att vara beroende av . I enfredssituation, som , kan vi kanske vidta bojkottåtgärder. Men om sådana harnågon effekt på kan vi låta vara osagt. De kanske har en effekt påoss själva. Vidare är jag litet intresserad av att fä veta hurstatsrådet ser på de alternativ som finns. Det gäller då inte , i enfredlig situation. Därför måste jag fråga; Vad händer om det verkligen blirkris och om vi skall vara helt beroende av den ena av supermakterna när detgäller leveranser av sådana här livsviktiga ämnen? har helt rätt. På torsdagkommer en proposition att presenteras för som handlar omhandelsbojkott mot . Om man studerar den här situationen, finnerman-det visar försvarskommitténs betänkande - att lagren av legeringsmetallerhos den svenska industrin, tillsammans med ÖCB:s fredskrislager, bara täckerbehovet . Det gäller alltså lagren tillsammans. Vad man nu säger från försvarskommitténs sida, och det harregeringen accepterat, är att de lager som hålls av beredskapsskäl skall bort -alltså lager som motsvarar två månaders förbrukning. Hur vi än vrider och vänder pä det hela handlar det alltsåom korta tider. Om vi har ambitionen att uppnå en större uppslutninginternationellt kring en Sydafrikabojkott, vilket vi ju hoppas på, behövs detnaturligtvis också andra åtgärder för att vi på skall kunna slåvakt om de här lagren. Den signal som propositionen ger till näringslivet är juatt man får möjligheter att bygga upp lagren. Detfinns också en beredskap inom ÖCB, som har redovisat att man kan tänka sig enhel del åtgärder vid ett eventuellt bortfall av leveranserna avlegeringsmetaller från . Det handlar då om en inventering av lagersituationen. Dethandlar också om förhandlingar, om en omfördelning av lager, om förberedelserför en eventuell kvotering, om undersökningar och förutsättningar när detgäller att upparbeta restmaterial som innehåller metaller. Man kan ävenundersöka om det är möjligt att öppna nya gruvor, och man kan studeramöjligheterna till substitut osv. I detta sammanhang är det naturligtvisväsentligt att näringslivet och samhället ser till att det finns en planering,som är av den arten att man klarar omställningsproblemen i en situation av härnämnt slag. 11PÄR (): Det är naturligtvis riktigt attfredskrislagren inte täcker de behov som uppstår i samband med en långvarigbojkottsituation. Men vad man då kan åstadkomma är ett gott rådrum. Syftet ärju att minska övergångsproblemen. Genom att vi har en ordentligt tilltagen egenbuffert har vi också tid på oss att finna nya leverantörer. Man måste ju räknamed att det i en förändrad marknadssituation också kommer att ta tid för de nyaleverantörerna att bygga upp en kapacitet för leveranser till svenska företag.Därför vidhåller jag nog min uppfattning att vår politik gentemot Sydafrikablir mera trovärdig om vi har den buffert som fredskrislagren innebär. Detgäller framför allt vår trovärdighet i fråga om arbetet för en universell,allomfattande, bojkott mot . Då är ju möjligheterna att snabbt finnaalternativa källor mindre än de skulle vara i en situation där vi är relativtensamma. Det faktum att lagren är begränsade är alltså inte någotmotiv för att göra dem ännu mera begränsade. Om jag skulle dra någon slutsatsav det säger om det tidsutrymme som lagren ger är det snarare attlagren skulle behöva byggas ut i ett läge där arbetar hårt för att få tillstånd mer omfattande handelssanktioner mot . 12 HÄDAR (): Jag kan för del klart uttala attmålet för vår Sydafrikapolitik är att få till stånd allomfattande sanktionermot .