prot · GA0999 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag vill med detta inte på något vis förklara attEFTA-samarbetet är dött och skall dödförklaras. Jag säger bara att när vi iSverige skall planera vår Europapolitik skall det ske främst med utgångspunkt ivår egen förmåga och våra egna initiativ, bl, a, genom mitt förslag att se tillatt svenskt näringsliv och svensk allmänhet har bättre tillgång tillinformation och europeisk opinionsbildning. Det må vara att det vore vildvuxetatt inrätta ett EG:s informationskontor i , men det skulle varavansinnigt nyttigt för både och svenskt näringsliv. 24LENNART () replik; Till vill jag säga att oavsett omNorge är med i NATO eller inte, och är ju med i NATO, så finns det iNorge ett klart intresse av att kunna påverka utformningen av , somockså kan komma att påverka oss när det gäller miljöföreskrifter,säkerhetsföreskrifter och mycket annat. Detta intresse firins alltså i ,Samma intresse finns i . Jag hoppas att det finns också i ochSchweiz. Det är detta som bildar basen snarare än övergripande strategiskafunderingar om varför det är viktigt att vi går samman inom EFTA-kretsen föratt vid förhandlingarna med EG söka gemensamma lösningar. Om har enextra styrka i detta sammanhang, är det extra viktigt att vi tillsammans tardessa initiativ och försöker samla EFTA-kretsen för att åstadkomma mer än vadvarje land kan åstadkomma för sig. Det är naturligtvis så, som inledningsvis, att EFTA består av sex små, i vissa fall mycket små länder.Det är ju först om man samarbetar som man kan uppnå litet mera. Det tycker jagatt vi skall ta fasta på - det var så att säga mitt budskap i den här debatten. I övrigt är det intressant att notera att tycker att det är viktigt att vi blir så starka som möjligt i kontakternamed EG. Han tycker uppenbarligen att vi skall gå till de förhandlingarna och geupp i stort sett allfing.Det är inte min uppfattning, och jag tror inte heller att det är den Prot.1986/87:99 svenska arbetarrörelsens linje. 25HANS i (vpk): Debatten har pågått , och mycket haravhandlats av det som hör till handelspolitiken. Jag kanske inte har särskiltmycket nytt ätt komma med, men jag skall ändå passa på tillfället att lyftafram några frågeställningar som jag tycker är viktiga och som inte så utförligthär diskuterats . Den handelspolifiska deklarafionen handlar ju i huvudsakom EG och de möjligheter som där skapas för svensk export genom att man inom EGförsöker bygga upp en inhemsk marknad. Man tänker sig att den svenskaregeringen nu skall göra allt för att få fillträde till denna inhemska marknad.På så vis skall man kunna gynna svenska exportsträvanden. För att nå dettamåste man harmonisera och jämka en del regler och lagstiftningar. Detta har judiskuterats mycket ingående , och jag skall inte närmare gå in pådet, eftersom det inte finns något mer att tillföra diskussionen. Det starka intresset för EG är förståeligt mot bakgrund avden ekonomiska politik som har förts. Det har ju klart sagts ut att den tredjevägens politik skall leva på ett permanent exportöverskott gentemot omvärlden.Då är det naturligt att regeringens handelsminister lägger fram enhandelspolitisk deklaration som i huvudsak handlar om de starkasteköparländerna. Till övervägande del behandlar man ju , , -jag skulle kunna nämna också, trots att jag inte tror att nämndes ideklarationen. Man ägnar kanske av utrymmet åt och . Dethär är synonymt med utvecklingen på handelsområdet. Det ligger emellertid enfara i detta - den starka bindningen till dessa länder gör att man är mersårbar. har ju problem; har sjunkande oljepriser, står påpotatiskur, har enorma budget- och handelsunderskott som skall bekämpas.När dessa stora kunder börjar strama åt sin importpolifik leder detnaturligtvis till problem för svensk exportpolitik, I regeringens deklarafion sägs det ändå några allmänna ordom världen utanför och , Man nämner Punta del Este-mötet, och manägnar några få rader på sista sidan åt att ansträngningarna måste ökas för attvidga exporten att gälla länder även utanför och . Varför ägnar man detta så få rader? Varför far man förbidetta problem med sådan flyktighet? Beror det på okänslighet införproblematiken att vi mer och mer tvingas in i ett snävt länderberpende? Ellerberor det på att man anser att det räcker att vi handlar med de tidigare nämndaländerna? har ju av världsexporten och avvärldsimporten. Är tanken den att vi kanske inte orkar med allt? Har man enkänsla av att det kostar mer än det smakar att söka vidare handelsförbindelser,att företagen inte orkar med detta? Jag tror inte det. De få raderna om dessa förhållanden,att vi binds mer och mer in i , kan inte dölja det faktum att vårt land ekonomiskt, tekniskt, ideologiskt och politiskt håller på att bindas allt hårdare just fill dessa starka kapitalistiska länder och att en sådan här snäv inriktning på handelspoUtiken leder till problem vad gäller neutralitetspolitik och själv- 53 ständighetssträvanden.I den mån man strävar att nå ut utanför är det mot den nyakapitalismens framsida, , där och befinner sig. Utvecklingsländerna har en mycket liten andel av vårtlands utrikeshandel. Detsamma gäller COMECON-länderna, . Visst finnsdet betalningsproblem för utvecklingsländerna, som det står i deklarationen,och visst finns det administrativa problem och andra problem i handeln medöstblocket. Men det här är saker som borde attackeras genom regeringensekonomiska politik och handelspolitik. Man får inte ge upp inför ett faktisktförhållande och fastna i en gammal form. Jag hade väntat mig åtminstone någradiskussioner om nya strävanden mot en ny inrikting av handelspolitiken. Vad kan det finnas för skäl till att det sägs och görs sålitet? Först och främst finns det som jag sade ett ideologiskt motstånd ute iföretagen mot att handla med socialistiska länder, trots att man nu borde inseatt såväl som håller på att vakna ekonomiskt,med allt vad det innebär. De kommer att bli intressanta marknader med storvamefterfrågan och skulle kunna få mycket stor betydelse för . Man kanbara nämna det stora gruvprojektet på , där svensk industri möjligenkan få delta. Jag är säker på att det kommer massor av andra liknande projekt,som man måste vara beredd inför. Vänder man ansiktet så ensidigt mot och EG somman gör och som hela utrikeshandelsdeklarationen ger uttryck för, har mannaturligtvis ryggen mot den andra delen av världen. Jag hade gärna sett att manhade försökt vända ansiktet mot dessa nya marknader och de möjligheter som faktisktfinns att bredda handeln och bredda ländemrvalet, eftersom detta har så,storbetydelse för hur vi skall kunna föra vår ekonomiska politik. Är det allsmöjligt att föra en självständig ekonomisk politik, en arbetarpolitik, i vårtland om vi binder upp oss än hårdare med de starka kapitalistiska makterna ochpå så sätt underordnar oss deras villkor? Finns det flera skäl till denna bindning till Västeuropaoch ? Det nämns i deklarationen att den förstärks. Ja, det gör det.Teknikberoendet är ett. Det är naturligtvis inte avgörande, men det är väldigtviktigt. Genom att den svenska industrin tvingas underkasta sig betingade exportembargo av högteknologiska varor gentemotbl. a. östländerna, tvingas naturligtvis och de högst teknisktutvecklade företagen i vårt land att underordna sig det amerikanskautrikesdepartementets och vilja på dessa områden. Regeringen trodde sig ha klarat av dessa problem genornatt föreskriva en sådan tillämpning av lagstiftningen att inte skullebli ett genomgångsland för högteknologiska varor gentemot länder somReagan-regeringen inte tycker att vi skall handla med. Men detta är enkortsiktig politik, och den kan aldrig skapa någon varaktig lösning avproblemet. Man måste naturligtvis försöka hitta en självständig utveckling ochkomma loss ifrån detta extrema teknikberoende, som gör att en främmande maktdirekt kan diktera vår utrikeshandel och hur svenska företag skall agera. Detär helt otillständigt -om man menar allvar med en självständig politik. Den nu såaktuella vapenexporten har just utifrån dessa teknologiska utgångspunkterblivit föremål för granskning i både och . kommer ocksåandra länders dom över svensk exportpolitik. Då tänker jag inte i huvudsak påden olagliga exporten utan pä den helt legala export som sker. Genom att detsitter utländska komponenter i materiel som används av det svenska försvaret,sitter vi fast i knipan. Detta visar hur inte bara handelsberoendet utannaturligtvis även försvarsberoendet har ökat. Mot denna bakgrund är det anmärkningsvärt att dessa förframtiden så viktiga problem inte alls berörs i den handelspolitiskadeklarationen. Där nämns inte ett ord om att vi har tvingats in i ettteknologiskt beroende av den ena stormakten. Det nämns ingenting om att man somalternativ till denna bindning till och , som man inser håller påatt ske, skulle söka sig ut till andra marknader. Det står några rader, meningenting om vad regeringen tänker sig eller vill göra för att lösa dessaproblem. Skall detta tolkas så att regeringen försöker tiga ihjälproblemen? Eller vet man sig ingen levandes råd, hur man skall ta sig urknipan? Har regeringen kanske över huvud taget ingen ambition att angripaproblemen med den ensidiga inriktningen av handeln och den teknologiskaunderkastelsen och beroendet av de stora kapitalistiska länderna? Det skulleförvåna mig om det vore på det sättet. Naturligtvis går det inte att genomföra en handelsdebattutan att nämna vapenexporten. duggar avslöjandena tätt i tidningarna.Varje dag är det nya reportage: Misstänkt smuggel. Visste krigsmaterielinspektören något? Vad visste de borgerligaministrarna ? Vad visste de socialdemokratiska? Efter undersökningar av alla de kommissioner som hartillsatts kommer -förhoppningsvis - allt detta att klarläggas. Sanningen måstefram, hur obekväm den än är. Olagligheterna är naturligtvis intressanta, men det finnsandra skäl att granska vapenexporten. Vad som egentligen är minst likaintressant är den öppna och formellt lagliga vapenexport som har fått fortgå iuppenbar strid mot bestämmelserna, med regeringarnas stöd - den export somunder de borgerliga regeringarna kritiserades av socialdemokrater ochkommunister och som under den socialdemokratiska regeringsperioden nukritiserats av främst folkpartister och kommunister. , som gärnadeltar i debatten om vapenexporten, har över huvud taget inteintresserat sig för frågan. Jag har gjort en granskning av vilka som har ställtfrågor och interpellerat, och har inte varit med alls. Men , iett läge då man ser en chans att komma åt regeringen, är man aktiv. Vårt parti har ägnat stort intresse åt de här frågornaunder årens lopp, just därför att vi anser att den export som har pågått medregeringarnas goda minne inte har varit förenlig med lagen. Det behövs intenågot smuggel eller någon dold export för att vi skall kritisera exporten. Krig och stora vinster har alltid gått hand i hand förkapitalet. Storfinansen har tjänat på krigen. Det går att se hur gruvorna iBergslagen har öppnats och stängts i takt med krigen, om man bekymrar sig medatt åka runt och ta reda på vilka perioder de varit i drift och legat nere.Stålkonjunkturerna ökar naturligtvis i avsättningstider. Folk, vanligamänniskor och arbetare, har däremot alltid förlorat. Därför är jag inte ett dugg förvånad över att smuggel avkrigsmateriel har förekommit. Vad jag däremot är förtvivlad över är attvapenexport helt öppet har gått till regimer som mördar och förtrycker. Jagtänker främst på och dess ockupation av och folkmordet påön, som ju har varit ett samtalsämne under . Jag vet faktiskt inte hurdet är , men det vore intressant att få en redogörelse av handelsministern.Så sent som beviljade ju regeringen nya licenser för export fillIndonesien, och jag anser att det är helt otillständigt att göra på det viset.Om man fördömer företag för att de exporterar olagligt till regimer som integodkänns av regeringen, tycker jag inte att regeringen själv heller bordeexportera till en mördar- och förtryckarregering som enligt en eniginternationell opinion bedriver folkmord. Inte nog med att krig och storfinansens vinster hör ihop,krig och den. tredje vägens exportframgångar hör tydligen också ihop.Regeringen är naturligtvis angelägen om goda exportsiffror och om att dentredje vägens politik skall lyckas, och några hundra miljoner eller mer bidrarju till att förbättra statistiken. Det finns skäl att här ställa frågan om den framtidavapenexporten. Jag håller med den moderate talaren om att det är märkligt attdenna inte alls nämns i handelsdeklarationen. Hur har man tänkt sig denframtida vapenexporten? Har man tänkt sig någon begränsning? Vilka länderskulle i så fall förekomma? Vilka bedömningar gör regeringen av utvecklingen?Ett klargörande från utrikeshandelsministern vore på sin plats. några ord om ett annat viktigt ämne, som i ochför sig skulle räcka till en hel debatt: utlandsinvesteringarna. Man kan undravad utlandsinvesteringarna har med handeln att göra - de är ju oftastinvesteringar i produktionsanläggningar eller uppköp av företag utomlands. Dehar med handeln att göra på så sätt att man exporterar svenskaarbetstillfällen; Man exporterar produktion som annars skulle ske i vårt landoch kunde vara export till andra länder. Om den inte sköts av svenska företag iSverige utan av svenska företag i utlandet, blir det genast fråga om import.Det måste ju vara ett intresse för utrikeshandelsministern att begränsautlandsinvesteringarna i sådan mån att man kan behålla vettigahandelsbalanssiffror. investerades utomlands -lika mycket som det skulle kosta att köpa alla aktier i och påStockholmsbörsen, Det är enormt. 50 000 personer blev på så sätt anställda isvenska företag utomlands - som vi vet hurdan den regionalautvecklingen är och vilka problem som finns här hemma när det gällerindustrisysselsättningen. Naturligtvis kommer detta att avspegla sig i framtidahandelssiffror, eftersom produktionen internafionaliseras och sönderdelas ochden svenska ekonomin och industrin mer och mer blir en sammansättningszon i denkapitalistiska världen. Vilka åsikter har utrikeshandelsministern om de härallvarliga utvecklingstendenserna? Jag hittar ingenting i deklarafionen.Därför ställer jag frågorna . Överläggningenvar härmed avslutad. 7 §Föredrogs trafikutskottets betänkande 1986/87:12 om vidareutveckling av1979 års trafikpolitiska beslut (prop. 1986/87:100 delvis). Vidareutveckling a v trafikpolitiska beslut 26ROLF CLARKSON (m): En viktig förutsättning för den industriellarevolutionen var tillkomsten av järnvägarna. Sedan rulladeverksamheten på dessa framgångsrikt fill framåt , när bilismenbörjade visa en gryende expansion. Då förändrades i mycket snabb takt detransportekonomiska förhållandena i landet. Men det var inte förrän efterandra världskriget som trafikutvecklingen vad gällde bilismen, och även flyget,blev explosionsartad. Det har fört med sig ett stort antal utredningar ochbeslut i riksdag om hur vi skall ordna kommunikationerna i landet. Detär en förutsättning för den välfärdsutveckling som vi alla eftersträvar att vikan ordna kommunikafionernä effektivt och på billigast möjligast sätt. Vi hade en trafikpolifiskutredning, som utmynnade trafikpolitiska beslut. Det beslutet viladei mycket hög grad på principerna om konkurrens, lägsta transportkostnad och sålitet regleringar som möjligt. Det tycktes vara bra. Man hoppades atttransportbehovet skulle fillgodoses på bästa möjliga sätt genom att allatrafikslag fick konkurrera på Uka villkor med varandra. Men bilismens och ävenflygets stora framgångar gjorde framför allt järnvägstransporterna alltmerutsatta. Även utvecklingen på de miljö- och regionalpolitiska områdena gjordeatt man började fundera i nya banor, trafikpolifiska beslut innebar att varjetrafikgren hade kostnadsansvar. Men trafikpolitiska utredningbörjade man fundera på en trafikpolitik som skulle ha en mer samhällsekonomiskinriktning. Man skulle försöka åstadkomma en marginalkostnadsanpassadprissättning och vidare tillse att landets olika delar hade entillfredsställande trafikförsörjning. Allt detta skulle på något övergripande sätt samordnas.Men utvecklingen har visat att trafikpolitiska beslut, grundat pådenna som det syntes förnämliga övergripande princip, var misslyckat, 1979 årsbeslut bestod i att de olika transportgrupperna fortsatte, var och en för sig,att verka efter företagsekonomiska principer. Därför har det beslutet i siginbyggt motsägelsefulla bestämmelser. kom vi i moderatasamlingspartiet fram till att det inte håller längre, trafikpolifiskabeslut har inte konkrefiserats i fillräcklig utsträckning eller i vissa delarvarit felaktigt. Den trafikpolitiska utvecklingen i landet måste därför på nyttses över. Regeringen har beslutat - på grund av utvecklingen närdet gäller regionalpolitik och näringspolitik liksom på grund av trycket fråninte bara de politiska partierna utan också näringslivet - att försöka i snabbtakt vidareutveckla och konkretisera trafikpolitiska beslut. Jag viU med en gång säga, att detta är vällovligt. Vi haringenting emot att man försöker att bättre än hitfills konkretisera ochvidareutveckla års Prot.1986/87:99 trafikpolitiska beslut i de delar där det är möjligt. Men visäger pckså att det är nödvändigt, även vid enskildakonkretiseringar av trafikpolitiska Vidareutveckling av trafikpolitiska beslut beslut,att ha parlamentarisk medverkan. Hearingar som kommer att äga rum mednäringslivets olika organisationer och med oss från de politiskaoppositionspartierna kommer ändå att mynna ut i att en socialdemokratiskregering lägger fram propositioner och ställer oss i , dvs. oss ioppositionspartierna, inför fait accompli. Regeringen kommer naturligtvis attge sina propositioner en inriktning som har en socialdemokratisk grundsyn.Detta reagerar vi emot. Men vi skall i positiv anda medverka så långt vi kanoch så långt det begärs av oss. Utvecklingen för slutet av vårt århundrade, tiden och , går med våldsam kraft framåt. Vitror därför att det krävs ett annorlunda synsätt än det hittillsvarande på denframtida transport- och trafikpolitiken i landet. Därför behövs ånyo en storbred parlamentarisk och näringslivsanknuten utredning, som kommer att ta någraår men som kan assimilera nya strömningar. Som exempel på nya strömningar kan jag peka på atttidigare i dagens debatt har nämnts betydelsen av att vi närmar oss EG, Viligger med 8,5 miljoner människor i utkanten av . Våra storamarknader finns på kontinenten. Vi måste närma oss dem i så stor utsträckningsom möjligt. Det mest konkreta sättet att närma sig kontinenten är att förkortares- och frakttiderna till den. kommer EG att ha liberaliserat helatransportmarknaden inom sig. Det är då mycket väsentligt att är med ochi så stor utsträckning som möjligt har harmonierat sina bestämmelser med EG;s,så att vi kan bli en del av den stora marknad som där utvecklas. Det finns också enorma krafter i gång för att förändratransportlederna i landet. Jag kan peka på de nya metoderna förmaterialadministration och logistik - det senare ett finare ord för att rättvara i rätt mängd kommer fram i rätt tid till den som skall ha den. Det äralltså oerhörda samhällsekonomiska och företagsekonomiska förtjänster förbundnamed att vi får en transportekonomi som fungerar - och gör det rationellt. Även strävandena på miljöområdet ställer stora krav på våranpassning av trafik- och transportförhållandena i landet . Det ärsåledes därför vi har krävt att denna parlamentariska utredning skall kommatill stånd. Jag sammanfattar alltså:. Vi är positiva fill att medverka i konkretiseringar avgällande trafikpolitis- . . ka beslut som regeringen arbetarmed, men vi kräver av skäl som har med den långsiktigatrafikpolitiken att göra att få delta i det arbetet. Vi kräver vidare att detskall etableras en stor ny trafikpolitisk utredning. Jag skall också säga några ord om vår övergripande syn påförändringar av trafikpolitiska beslut. Vi vill i så stor utsträckning som möjligt bolagisera de affärsverk som finns under kommunikationsdeparte mentet. Vi tycker att affärsverksformen har blivit för gammalmodig som företagsform. Den är olämplig av den anledriingen att den transportverksam het som bedrivs i affärsverken inte konkurrerar på lika villkor med de transportgrenar för vilka aktiebolag är den vanligaste företagsformen. Ett affärsverk är en del av staten, och staten är en ekonomisk maktfaktor som 58 därför inte konkurrerar på likavillkor med de vanliga aktiebolagen. bör såvälSJ som luftfartsverket och bolagiseras och liksom aktiebolagenlåna sina pengar på den öppna lånemarknaden och på det viset konkurrera med deövriga transportgrenarna. Myndighetsinslagen i affärsverken bör skiljas uttill ett särskilt myndighetsverk, där all myndighetsverksamhet ärcentraliserad och vilket sorterar under . När det gäller de framtida investeringarna på vägområdetär t.ex. uppslaget om ScanLink intressant, och vi moderater ställer osspositiva till en prövning av det. Vi ställer oss också posifiva till ensatsning på en motorvägstriangel, om det går att skaffa de nödvändigaekonomiska resurserna till en sådan. Likadana infrasystem bör kunna sättas uppför järnvägarnas skull. Luftfarten skall avregleras i så stor utsträckning sommöjligt, därför att även för den skall gälla att fri konkurrens är det bästa,framför allt för kunderna men också för företagens effekfivitet. Vi moderater är välvilligt inställda till investeringar avtyp Österleden, , och Götalandsbanan - välgörandeinvesteringar i infrastrukturen som alla kommer att ha glädje av. Sådanasatsningar har lika stor betydelse regionalpolitiskt som satsningar på mera avlägsnaregioner, som säkert också kommer att få den investeringsverksamhet som behövs. Hur skall då allt detta kunna finansieras? Vi moderatervill att alternativa finansieringsformer skall provas. Skattetrycket har nuvuxit så kraftigt att man även på ansvarigt regeringshåll skyggar införytteriigare skattehöjningar. Med alternativa finansieringsformer avser vimoderater inte sådana som regeringen nu har kommit överens med åkeribranschenom, nämligen att höja fordonsskatten för att tafram 4 miljarder i syfte att inför harmoniseringen med EG-marknaden förbättrabroarnas och vägarnas bärighet samt förbättra skogsvägarna för skogsindustrin.Vi tänker på andra direkta avgiftsformer som ger den avgiftsbetalande valutaför kostnaden. Jag vill anklaga socialdemokraterna i detta sammanhang.Trots att de säger sig hålla med om den moderata principen att konkurrens skallske på lika villkor, är de alltför långsarrima när det gäller att ta itu medavregleringen - det finns fortfarande alldeles för mycket byråkrati inomtransportsektorn. Jag kan peka på den snåriga yrkestrafiklagsfiftningen och denför alla så uppenbart felaktiga konstruktionen för taxiföretagsamheten ilandet. Allt sådant måste avregleras och avbyråkratiseras. Det måste bli merfrihet för de företag som konkurrerar på en öppen marknad att göra det. Jag skall också säga några ord om SJ. SJ är föremål för ennoggrann analys inte bara av arbetsgrupper inom kommunikationsdepartementetutan också inom SJ självt. Det beror på att SJ verkar i en konkurrenssituationdär man inte kan hävda sig tillräckligt bra företagsekonomiskt sett utan harenorma förluster. Det beror kanske till en del på att järnvägsnätet är förstort, på att organisationen är felaktig och för byråkratisk. Allt detta måsteses över. Vi moderater ställer oss tills vidare positiva till tankenpå att för SJ-transporternas och järnvägsnätets del skiljs banan ut som ettsärskilt banverk, inte för att på det sättet öka kostnaderna för järnvägarna ilandet men för att, i den mån de kostar, på ett mera öppet och korrekt sättvisa att kostnaderna bärs av skattebetalarna. Hur SJ skall delas upp - om detskall bli Vidareutveckling av trafikpolitiska beslut Prot.1986/87:99 ett persontrafikaktiebolag och ett godstrafikaktiebolag - ärför tidigt att sia 1 april1987 om , men stora organisatoriskaförändringar måste till om SJ skall kunna ,,., ... hävda sin plats på svensk transportmarknad. Vidareutvecklingav ' ' ' in-7n" , r-i ,-- i Fm talman!