prot · GA0944 · 1986-12-31 00:00:00 — Man måstesom sagt pröva varje ärende för sig, men en sådan öppenhet bör varagrundläggande vid bedömningen. När det sedan gäller frägan i vilka lägen vi kan tänka osskonkurrerande trafik, bygger ju detta, som jag sade i svaret, på bilateralaöverenskommelser. Det är svårt att göra ett generellt uttalande. Minst tvåländer måste vara intresserade av trafiken. Jag vill inte sticka under stol medatt det med hänsyn till luftfartssamarbetet mellan de skandinaviska länderna -som jag-tror på det hela taget är av stort intresse för dessa länder underöverskådlig tid - är nödvändigt att väga trafikuppläggningar ochandra ansökningar mot vad vi har förbundit oss gentemot de övriga skandinaviskaländerna. Här kan vi alltså bli litet restriktiva, eftersom har träffatöverenskommelser med två andra länder. I övrigt bör vi naturligtvis vara öppnaför att se efter vad konkurrens i det här avseendet innebär. Vid den senasteöverenskommelsen sades det också att man noga skall följa exempelvis deneuropeiska utvecklingen, så att det efter hand kan göras anpassningar tilldenna. AnL 26 PER STENMARCK (m): Jag tackar för kommunikationsministerns svar. Jag förstår ätt det inte är så enkelt att svara på fråganvad som kommer att inträffa och när vi kan tänka oss ätt släppa konkurrensenfri. Jag tror precis som kommunikationsministern att det är mycket viktigt attvi följer utvecklingen inom EG-området och nere på kontinenten. I annat fallriskerar vi säkerligen att komma på undantag i de här frågorna. Inledningsvis tog jag upp avgifterna för de svenskaflygplatserna och jämförde dem med avgifterna för flygplatser utomlands. Inomvårt eget land hardet kanske inte så oerhört stor betydelse om avgifterna ärolika, mendet finns i varje fall en svensk flygplats som konkurrerarmed en flygplats i ett annat land, nämligen . Här är det inte barafråga om, som kommunikationsministern sade, något lägre avgifter. Skillnadernaär faktiskt i det här fallet avsevärda. Den lägre avgiften gynnar just denflygplats som försöker konkurrera med en flygplats i ett annat land. Detta ärnaturligtvis inte det enda skälet till att flyg lockas från tillKastrup. Det är en nackdel bland många, en nackdel som kommunikationsministernmed litet vilja skulle kunna hjälpa till att eliminera. Låt mig allra sist få fråga: Vilka åtgärder kan regeringentänka sig att vidta för att man skall komma ifrån denna konkurrensnackdel? Överläggningen var härmed avslutad. 88 Svar på interpellation 1986/87:103 om rekryteringen av civila piloter AnL 27Kommunikationsminister : Herr talman! har frågatmig om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av - att det civila flyget tar färdigutbildade piloter frånförsvaret. - att SAS intefullföljer.sin del av avtalet med (), - denmisshushållning som uppstår när de 45 milj. kr. som investerats i TFHS iLjungbyhed inte tillvaratas. Vidare frågar hon hur jag bedömerkonsekvenserna, om flygvapnet inte kan behålla de piloter som krävs för attbemanna krigsorganisationens flygdivisioner. Den snabbt ökade efterfrågan på piloter inom trafikflygethar utvecklats till ett allvarligt problem för flygvapnet och för trafikflygetsexpansionsmöjligheter. Bristsituationen är emellertid inte ett isoleratsvenskt problem. Tillkomsten av TFHS i var ett sätt att på etttidigt stadium kunna tillgodose den ökade efterfrågan på kvalificerade civilapiloter. Den civila pilotutbildningen, hade det uttalade syftet attminska avgången av piloter från flygvapnet. Av detta skäl har det också varitnaturligt att staten tagit på sig kostnadsansvaret för både investeringar ochlöpande utbildning. Som jag tidigare redovisat här i karnmaren har denbristande tillgången på flyglärare och instruktörer begränsatutbildningskapaciteten avsevärt vid TFHS jämfört med ursprungliga planer. Dettatrots att SAS i avtal med staten förbinder sig att ställa upp med lärare iutbildningen. Med rådande pilotbrist bör det ligga i allas intresse attutnyttja befintlig utbildningskapacitet fullt-ut. Detta måste särskilt gällaTFHS, där den väsentliga-utbildningskapaciteten finns. .Menutbildningsvolymen är inte endast en fråga om statliga resurser. En annanviktig förutsättning är sarritidigt att också andra parter än staten är bereddatill en konstruktiv samverkan. För att närmare belysa den frågan har kommunikationsdepartementettagit initiativ till en diskussion med företrädare för flygbolagoch fackliga organisationer om den allvarliga situationen. För att utnyttja även annan utbildningskapacitet i landethar regeringen med godkännande infört en möjlighet till statsbidragför utbildning vid privata skolor. fråga om konsekvenserna för flygvapnets krigsorganisationgäller närmast försvarsministerns ansvarsområde. Det står emellertid helt klart från både regeringens ochriksdagens sida att tillgången på flygvapenpiloter måste säkerställas. Genomett avtal om löne-, och andra anställnirigsvillkor för flygtjänstgörandepersonal har huvuddelen av de militära piloterna bundit sig föratt stanna kvar i tjänst i flygvapnet . För attytterligare säkerställa flygvapnets behov av piloter har regeringen riyligenändrat värnpliktsutbildningsförord-ningen 1986:763. Denna ändring innebär attde piloter som slutar i flygvapnet kan kallas in för att fullgöra sinaåterstående krigsförbandsövningar och särskilda övningar i en följd. Enligt vadjag har erfarit kommer försvarsministern att budgetproposition,bil. 6, ytterligare behandla frågan orii hur tillgången på piloter i flygvapnetskall kunna säkerställas. Genom de åtgärder som regeringen vidtagit kan de civilaflygbolagen inte räkna med att använda flygvapnet som huvudsakligrekryte-ririgskälla. Om rekryteringen av civila piloter Om rekryteringen av civila piloter AnL 28 SIWPERSSON (fp): Formellt vill jag tackakommunikationsministern för svaret. Men när det gäller själva innehållet måstejag tyvärr konstatera att det inte är värt särskilt mycket tack. I min interpellation har jag ställt ett antal frågor omrekryteringen av civila piloter. Svaret är, tycker jag, mycket allmänt hållet -ja, rent av svävande. Jag hade naturligtvis hoppats på ett konstaterande av attdet är ett stort rekryteringsbehov inom civilflyget. Under de närmaste årenkommer behovet att vara ca 150 piloter , och efterfrågan är faktisktstigande. Hur löser man då detta problem? Det kan man naturligtvisgöra pä många sätt. Men det finns goda möjligheter till en utmärkt utbildningvid i , där man kan utbilda 60 elever per år.Vi vet också att utbildningskostnaderna för en pilot vid TFHS är ca 1 milj. kr.per år. När det gäller en militär pilot förlorar staten mellan 10 och 20 milj.kr. -för så mycket kostar utbildningen av en militär pilot. Genom att kontraktet mellan SAS och staten ej fullföljs,utbildas nu ett lägre antal piloter än som anses ekonomiskt försvarbart. Detstår i kontraktet att det skall vara minst 15 - och pilotbristen bara ökar. Samarbete och samordning med flygbolagen var faktiskt engrundläggande förutsättning för att Trafikflygarhögskolan skulle komina tillstånd. SAS och Linjeflyg har dessutom deltagit i skolans uppbyggnad ochverksamhet. Och fullföljer inte SAS sin del av kontraktet. Därför hade jaghoppats att kommunikationsministern skulle säga att det är självklart att ettingånget avtal skall fullföljas och att regeringen skall göra allt för attkonflikten skall lösas. Eller är det så, att staten bara beivrar vissakontraktsbrott? används faktiskt tid och energi till ställningskrig istället för till lösning av den uppkomna konflikten. Inte ett ord sägs heller i svaret när det gäller min frågaom misshushållning med de investerade 45 miljonerna. Hur skall jag tolka svareti det avseendet? Kommunikationsministern säger visserligen att tillgången påflygvapenpiloter måste säkerställas och att genom ett avtal "huvuddelenav de militära piloterna bundit sig för att stanna kvar i tjänst i flygvapnetunder upp till ". Men, kommunikationsministern, även detta är ju enkortsiktig lösning. Vad är det som inte säger att det inte blir en minoritetsom skriver på vid nästa tillfälle? Nej, se till att utnyttja deutbildningsresurser för civila piloter som finns, och utnyttja dem dessutommaximalt. Kan jag hoppas att den diskussion som skall äga rumnästa vecka har fler mål än de som står i svaret, nämligen att en diskussionskall äga rum med företrädare för flygbolag och fackliga organisationer för attinformera om den allvarliga situationen? Svaret hade naturligtvis varit värt ett storttack om jag hade fått konkreta svar på mina frågor. vill jag uttala minbesvikelse, men hoppas jag att regeringen ändå gör något åt dennabesvärande och besvärliga fråga. AnL 29Kommunikationsminister : Herr talman! Problemet medpilotbristen kan ju inte lösas utan att olika parter medverkar med konstruktivaförslag till lösningar. Staten har för sin delmedverkat dels genom att bygga upp utbildningsresurser, vilket om och som vi är överens om skall utnyttjas så effektivt som möjligt,dels genom att träffa avtal med flygbolagen om att de skall ställa lärare ochinstruktörer till förfogande. Om dessa parter inte gör det, och om man dessutomfrån piloternas fackliga organisation inte vill medverka i detta sammahang, ärdet klart att staten i och för sig kan starta en process om avtalet med den processen leder förmodligen irite till att det blir fler piloter. Iförsta hand måste vi försöka få inblandade parter att förstå att det är engemensamt angelägenhet för oss att medverka till att pilotutbildningen kanupprätthållas på en önskvärd nivå. sade att hon är besviken över svaret. Jaglyssnade då med intresse till vilka förslag själv hade om hur manskall lösa problemet. Det enda jag kunde finna var en antydan om det bordestartas en process mot SAS på grundval av det avtal som är träffat. Jag anserför min del inte att vi skall börja med att starta en process, utan vi får föraytterligare diskussioner. Men härutöver fann jag inte en enda synpunkt som skullekunna innebära något konstruktivt uppslag hur problemet skulle kunna lösas.Därför vill jag ställa frågari: Vad är det är ute efter? Är detnågot slags tvångsmedel i statens hand för att tvinga fram instruktörer ochlärare till skolan i ? Det vore i så fall i och för sig en ganskaintressant synpunkt för att komma från en folkpartistisk riksdagsledamot. Omdet är detta som avser går det väl an att säga det rent ut. Föregen del är jag inte benägen att hävda att vi skall ha sådana tvångsmedel. Mendet är klart att i yttersta änden får man överväga även metoder av det slaget. Är det tvångsmedel som menar att man skallskaffa sig från statens sida för att få instruktörer och lärare ned tillLjungbyhed? Om rekryteringen av civila piloter AnL 30 SIWPERSSON (fp): Jag vill börja med det sista. Naturligtvismenar jag inte att man skall börja med tvångsmedel. Men vad som är underligt,kommunikationsministern, är att man först nu tar tillfället i akt och sättersig ner och börjar diskutera. Detta är ju inget nyuppkommet problem, utanproblemet har varit känt . Detta tycker jag är konstigt - att man först nuvill sätta sig ner för att diskutera. Det skulle vara mig helt främmande att tvinga olikamänniskor till vissa arbeten. Om kommunikationsministern hade velat lyssna hadehan hört att jag menade att man skall utnyttja de resurser som finns iLjungbyhed. Det finns även andra möjligheter. Jag vet att regeringen har föreslagitandra, skolor. Skall vi kunna lösa problemet med civila piloter räckerdet inte med skolan i , utan det behövs fler skolor. Det allraviktigaste är emellertid att det inte alls hjälper om man bedriverställningskrig. Jag anser inte att man skall föra en process utan att manskall bedriva förhandlingar. Jag frågade därför: Vill regeringens verkligengöra något? Jag menar då inte att man skall processa utan att man skall försökasamtala med de berörda parterna och göra klart för dem vad som gäller. Dessaparter var ju faktiskt med från början och drog upp riktlinjerna. Det är mycketunderligt att dessa parter nu inte längre vill vara med. Om rekryteringen av civila piloter AnL 31Kommunikafionsminister : Herr talman! Beträffande det sista SiwPersson tog upp tycker vi också det är underligt att man inte ställer upp närman ändå träffat överenskommelser. Men def är inte först nu som diskussion hartagits upp, utan dessa frågor har diskuterats vid åtskilliga tillfällentidigare, senast i denna kammare. Hade följt dessadiskussioner kanske hon inte hade blivit sä förvånad över att vissasjälvklarheter-som attdet är angeläget att vi upprätthåller en så hög nivå sommöjligt på pilotutbildningen och att vi skall utnyttjadenna skolas resurser-inte fanns med i interpellationssvaret. Det är någontingsom uttryckts förut och som vi alla är överens om. handlar detom vilka medel vi kan använda för att få den av oss önskade ökadepilotutbildningen. Där harvi alltså i första hand att försöka få parterna attförstå att alla har intresse av att medverka till en ökad pilotutbildning. Dennuvarande situationen orsakas alltså inte av brist på resurser eller initiativfrån statens sida. har beslutat om att öppna möjligheter till civilpilotutbildning, men ännu så länge har det inte hänt särskilt mycket. Att detinte hänt någonting beror inte på brist på pengar utan på att de människormåste ställa sig till förfogande som skall svara för instruktion ochlärarresurser. Våra diskussioner syftar till att få vederbörande parter ochorganisationer att förstå detta. AnL 32 SIWPERSSON (fp): Jag vet, herr kommunikationsminister, att dethar ställts en fråga om civil pilotutbildning. Låt mig kort fåkonstatera att här har uppstått en konflikt. Men konflikter är till för attlösas, öch för.allas vårt bästa hoppas jag verkligen att denna besvärligakonflikt också löses. Överläggningen var härmed avslutad. 9 8 AnL'33 TREDJE VICE TALMANNEN: Industriminister , som skall besvara de påföredragningslistan återstående interpellationerna, har meddelat att han pågrund av andra uppgifter inte kan infinna sig i kammaren förrän kl..-14.30. Medanledning härav hemställer jag att förhandlingarna ajourneras för attåterupptas . Denna hemställan bifölls, varefter förhandlingarna ajournerades kl. .13.23. 10 8 Kammarens förhandlingar återupptogs underledning av talmannen. II §Svar på interpellation 1986/87:76 om näringslivets expansion i AiiL 34 Industriminister : - har i en interpellation frågatmig om vilka effekter som åtgärder för att minska expansionen iStockholmsregionen kan förväntas få. Låt mig först slå fast att regeringen ser allvarligt påutflyttningen från skogslänen och vissa län i södra och samtden ökade koncentrationen till storstadsområdena oeh då främstStockholmsregionen. Det är mot den bakgrunden som olika förslag nu övervägsinoni regerings-. kansliet för att ytteriigare förstärkaoch utvecklaregionalpolitiken. Jag har tidigare här i kammaren sagt att det är nödvändigtbåde att utveckla och effektivisera de nuvarande regionalpolitiska medlen ochatt försöka finna nya medel för att påverka den regionala utvecklingen. Enviktig fråga i detta sammanhang är att hitta vägar för att länka av denexpansion som sker i till stödområdena och till andrasysselsättningssvaga delar av landet. skriver i sin interpellation - utan närmareprecisering -att regeringen föreslagit ett antal åtgärder i syfte attminska tillväxteni . Jag förmodar att han avser åtgärdernaför att dämpa byggandet av bl.a. kontors- och industrilokaler med syftet attskapa förutsättningar för en ökad nyproduktion av bostäder i regioneri.Byggregleringen med begränsningar för byggandet av bl.a. sådana lokaler och deslopade frisläppen av de allmänria investeringsfonderna bör också få en vissåterhållande effekt på tillväxten och därriied också på inflyttningen tillregionen, vilket enligt min mening bör ses som positivt från regionalpolitisksynpunkt och detta också från sida. Jägär självfallet medveten om de problem som GunnarHökmark tai- upp i sin interpellation och de avvägningar som här måste göras.Det är naturligtvis viktigt att medel och åtgärder utformas på ett sätt som tartill vara den kraft utgör för hela landet, somtrycket mot regionen dämpas och andra delar av landet får en mer positivutveckling. Byggregleringen avseende bl. a. kontors-och industrilokaler och detslopande investeringsfondsfrisläppet i ser jag som lämpligainstrument att sätta in i den situation som råder på bostads- och arbetsmarknadeni regionen. Jag har mot denna bakgrund svårt att förstå den oro förStockholms utveckling sorii kommer till uttryck i med anledning av dessa åtgärder. Vad jag däremot helt saknar iinterpellationen är ett uttryck för den oro som man bör känna för den regionalautvecklingen i landet. Om näringslivets expansion i AnL 35GUNNAR (): Först ber jag att få tacka industriministernför svaret på rriin interpellation. Därefter vill jag säga att vi har allanledning att känna en oro och ett engagemang för det som sker i vårt land.Vårt land skall givetvis vara ett land där människor kan leva i olika delar, iolika vitala bygder som kan Om näringslivets expansion i leva påsina egna meriter. Det är, bra om den förda politiken skapar förutsättningarför detta. Just därför, herr talman, hade det varit bra om industriministernhade svarat på den fråga som jag ställde i interpellationen, nämligen om manhade något underlag för att kunna visa på att den tillväxt som man nu är uteefter att bromsa och stoppa i verkligen kan komma att ske inågon annan del av landet eller att den inte blir av alls eller kanske sker iandra länder. Jag skulle vilja fråga industriministern om han inte harnågon som helst uppskattning eller prognos om hur mycket av den tillväxt som nustoppas i som länkas av till stödområdena. Harindustriministern ingen möjlighet att redovisa detta, borde regeringen aldrigha lagt fram sina förslag i denna del. En regeringspolitik bör aldrig varablind. Det hade varit väsentligt bättre om industriministern hadesökt legitimera sin politik genom de förväntade resultaten än genom attunderstryka hur viktiga problemen är. Då hade man kunnat låta bli attifrågasätta mitt engagemang för.utvecklingen i andra delar av landet. Det ärinte underligt, herr talman, att socialdemokraterna kontinuerligt misslyckats imånga av de regionalpolitiska frågorna. Utmaningen för del när detgäller att hålla vid liv levande bygder runt om i vårt land ligger i att manmåste skapa en utvecklingskraft i alla delar av . Det går bara inte atthejda utvecklingskraften, som man nu försöker göra i . Deföreslagna åtgärderna visar att man har lika dimmig uppfattning om problemensom om de tänkta resultaten. Därom vittnar inte minst det faktum att man lagtin bland de områden där tillväxten skall hejdas. För det första råder det en någorlunda god balans påbyggmarknaden i . Regeringens åtgärder kommer att leda tillarbetslöshet bland byggnadsarbetare i regionen. Menar industriministern att deproblemen skall lösas genom utflyttning? För det andra är, herr talman, problemet i inteatt enskilda företag i stor skala flyttar till utan attde företag som finns i växer, för där finnstillväxtförutsättningar som andra delar av landet saknar. Problemet är, herrtalman, att andra delar av landet saknar tillväxtförutsättningar som politikenborde skapa i stället för att, som regeringen nu vill göra iStorstockholmsområdet, strypa dem. Tillväxten i bidrar till svensk export,skapar efterfrågan på industriproduktion i andra delar av landet och gerSverige en möjlighet att hänga med inom för framtiden väsentliga branscher. Omman hade tagit vara på detta och kompletterat det med en politik som stärktutvecklingskraften i andra delar av landet, skulle vår nation som helhet på ettbättre sätt ha kunnat ta till vara alla de möjligheter som finns. I ställetvill regeringen bromsa tillväxten. Jag skulle vilja fråga industriministern om han tror attdet lilla forskningsföretaget som skall växa så att antalet anställda ökarfrån fem till tio skulle kunna flytta sin verksamhet till en annan del avlandet. Tror industriministern att dataföretaget med ett trettiotal anställda,varav många arbetar i nära kontakt med den forskning och utveckling som finns iområdet, kan flytta när man vill växa och anställa mer personal för att bli ettföretag med 50 anställda? Tror industriministern verkligen att det storainternationella företagetsom överväger investeringar i vårt land väljer att investera kunskap ochkapital i när man inte kan investera i ? Dessafrågeställningar är relevanta när det gäller att bedöma om den politik somregeringen för är meningsfull. Och viktigast av allt: Hurdana tror industriministernatt effekterna för andra delar av landet blir om denna tillväxt över huvudtaget inte sker i ? Oförmågan att förstå utvecklingens drivkrafter och enekonomis komplexitet går som en röd tråd genom socialdemokratiskaregionalpolitiska misslyckanden. 80 ströp utvecklingskraften iLuleåregionen. Det har tagit för att komma över skadorna. Hade debortkastade miljarderna i stället använts till att stärka utvecklingskraftengenom lägre skatter, hade situationen varit annorlunda där och i mångaandra delar av vårt land. Det är lättare för socialdemokrater att över lunch avtalaom stora bidrag till enskilda storföretag eller vid en turné lova statligainvesteringar eller, som , bromsa utvecklingskraft än att skapautvecklingskraft. Utvecklingskraft innebär ju att man skapar en möjlighet förenskilda människor att utvecklas. Det gör man inte genom centralistiska beslut. Det centralistiska tänkandet gör socialdemokratinoförmögen att stärka utvecklingspotentialen hos enskilda människor och enskildaregioner. Stora satsningar och förbud kan man besluta om vid skrivbordet. Denhämsko man nu lägger för kommer att spela samma roll somStålverk 80, nämligen att direkt motverka sina syften. är i färdmed att försvara någonting som i själva verket är ett slags omvänt 80: Jag skulle än en gång vilja fråga: Skall de företag som nuväxer flytta ut från ? Har de någon möjlighet till det? Skallde som blir arbetslösa flytta ut? Om näringslivets expansion i Vad jag saknar är en helhetssyn och ett äktaengagemang från när det gäller regionalpolitiken. Jag beklagardetta, och jag vet att också många moderater ute i landet gör det. Det är inte trovärdigt för ett parti när dess företrädareständigt går upp i med totalt skilda uppfattningar i samma fråga. Dethandlar också om partimoral - att ha samma budskap i en och samma fråga. Jaghar varit noga med att ha samma budskap i regionapolitiken till människorna iStockholms län, till folket i och till människorna i . Jaghar ofta talat om storstadens problem när jag varit ute på resor i landet, ochjag har valt att från talarstolarna i tala om landsortensrättigheter och möjligheter och t.o.m. nödvändigheten av att länka av tillväxtfrån den egna regionen i . Jag har också talat om behovet attstödjande åtgärder. Det var i som jag sade att sådanaåtgärder kan bli erforderliga. Det var i i går som jag talade om regionalrättvisa och utveckling. har jag här i mött olika företrädareför . blev jag angripen av föratt regeringen inte gör mer åt de regionala obalanserna och inte uppmärksammarden snabba tillväxten i . blir jag angripen pä nytt av Om näringslivets expansion i ,men för en politik tvärtemot - för att vi ökar de regionalaansträngningarna och uppmärksammar . Jag frågar: Vilkeri politikgäller hos ? Jag kan förstå att det kan ge en och annari poäng ocht.o.m. en och annan röst att så att säga ha specialdestinerade budskap tillväljarna i samma fråga för att inte stöta sig med alltför många, men hur kännsdet egentligen när det gäller partimoralen? Att tala om en borgerlig regionalpolitik kän man inte pånågot sätt göra. Skillnaderna i borgerligheten i fråga om regionalpolitiken äri dag lika stora som skillnaden mellan , mellan mörker och ljus.Eftersom jag vet att både folkpartister och centerpartister är anmälda tilldenna debatt skall jag med intresse lyssna och höra om man accepterar denborgerliga partibroderns uppfattning i regionalpolitiken och angreppen påregeringen varje gång vi uppmärksammar storstädernas växtproblem. Vi behöver tillväxt i .