prot · GA09114 · 1986-12-31 00:00:00 — Rättsskipningenskvalitet beror främst på domarnas kompetens. Domarutbildningen är därför avstor betydelse. En annan huvudprincip är att rättsskipningen skall varalokalt förankrad och ske under medverkan av ortens lekmän. En stark förankringbidrar bl. a. fill att dömandet kommer närmare människorna och kan ske underhänsynstagande till lokala förhållanden. Ett stort antal specialdomstolar och domstolsliknandeorgan för särskilda sakområden har inrättats under senare är. Denna utvecklinghar.skett utan att vi tagit ställning till de övergripandeprinciper som bör styra domstolsorganisationen. Praktiska synpunkter, oftaavgränsade till en smal sektor av rättsskipningen, har fått vara bestämmandeför utformningen. Därför har vi ett ur organisatorisk synpunkt starktsplittrat domstolsväsende. För den enskilde är det lätt att gå vilse i floranav räitsinsatser, och även de som är inne i systemet har ibland svårt att hittarätt. Den nuvarande organisationen med en mängd specialdomslolaroch domstolsliknande organ fyller inte de grundläggande krav som kan ställas.Från sida har vi tidigare, molionsledes, föreslagit att enöversyn bör komma till stånd i syfte alt nedbringa antalet specialdomstolar ochandra organ med rättsskipande uppgifter. Vid utskottsbehandlingen fick vi av en remissopinion ettbrett stöd för denna vår uppfattning. har vi därför återkommit med enmotion i frågan. Glädjande rtog har vi nu fått med utskottets moderater ochfolkpartister på vår linje. 1 reservation nr 7 utvecklar vi vår uppfattningnärmare, och jag yrkar således bifall till denna reservation, ändrades formerna för lekmannamedverkan itingsrätt m, m. Antalet nämndemän minskades från tidigare fem tiU tre iallmänna mål utom i mål för vilket inte är stadgat lindrigare straff änfängelse . Även omröstningsreglerna ändrades. har på regeringens uppdrag utvärderateffekterna av den minskade lekmannarepresentationen. Av utvärderingen framgåratt tjänstgöringsfrekvensen för nämndemännen halverats och till . var den genomsnittliga tjänstgöringsfrekvensen omåret, och tjänstgjorde nämndemännen i genomsnitt endast 6-10 dagar.Många nämndemän vill tjänstgöra oftare än , vilket är viktigt för att deskall kunna hålla sig å jour med verksamheten. Vissa frågor rörande domstolsväsendet Vissa frågor rörande domstolsväsendet Av budgetpropositionen framgår all regeringen anser detrimligt att minska antalet nämndemän i en del domkretsar. Antalet nämndemän äri dag närmare 8 000, En minskning dithän all ijänslgöringsfrekvensen ökar till1120 dagar innebär att antalet lekmannarepresenlanler i de allmännadomstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna halveras. Från sida avvisar vi en sådan utveckling.Enligt vår mening medför en sä kraftig reducering av nämndemannakåren risk föratt allmänhetens möjligheter till påverkan av domstolsarbetet kraftigtförsämras. Jag yrkarsåledes bifall till reservation nr 3. Enligt mening är del viktigt att denverksamhet som bedrivs av , främst genom utgivandet avtidningen , ges ett sådant stöd all det arbete som har anknytningtill nämndemännens verksamhet kan bedrivas på ett meningsfullt sätt. TidningenNämndemannen, som är ett viktigt utbildnings- och informationsorgan för våranämndemän, har en bekymmersam ekonomisk situation . Jag yrkar därmed bifall också till reservation nr 4. Anf.33 (): I delta betänkande, som behandlar medelstilldelningen tilldomstolarna, är utskottet i allt väsentligt enigt. Vi kan konstatera att arbetsläget är ansträngtvid de allmänna domstolarna. Anslaget till dessa harunder en följd av år varitföremål för kännbara nedskärningar, och uiskotlel har vid tidigarebudgetbehandlingar framhållit att kravet på rättssäkerheten gör altmöjligheterna till rationaliseringar inom domstolsväsendet inte ärobegränsade. Årets budget har medfört att man inom domstolsväsendet sluppil atttillämpa del generella besparingskravet enligt det s. k. huvudförslaget. Vi äri uiskotlel överens om uppfattningen att de medel som tilldelas skall göradet möjligt för de allmänna domstolarna att arbeta på ett tillfredsställandesätt. Ett särskilt problem, som jag något vill beröra, är den iden allmänna debatten alltmer uppmärksammade frågan om rekryteringen till ochavgångarna från domarbanan. I en rapport från har konstateratsatt avhoppen från domarbanan har ökat kraftigt . Delta inger enviss oro, eftersom det är utomordentligt viktigt dels alt vi kan rekrytera godajurister till domarbanan, dels att domaryrket anses vara så attraktivt alltillräckligt många kvalificerade jurister stannar kvar inom yrket. Det är därför med tillfredsställelse vi läser i åretsbudget alt departementschefen ämnar föreslå regeringen alt utreda domarbanansutformning pä i syfte att stärka domarkarriärens attraktionskraft. Även om utskottet har varit i stort settenigt har några reservationer fogals till belänkandet. En del av dem hartidigare diskuterats i kammaren. I en reservation av föreslås altdomstolsverket skall få i uppdrag att utreda möjligheten all inrättakanslisitjänster, vilkas innehavare kan överta enklare juristgöromål viddomstolarna: 1 utskotten är vi i stort sett överens om de grundläggandetankegångarna i den motion som ligger till grund för reservationen. Del är baradet att en försöksverksamhet om delegeringutöver vad tingsrättsinstruktionen medger pågår inom domstolarna. Enligt vadsom har kunnat utvärderas har erfarenheterna av denna verksamhet varitenbart goda. Vidare föreslås i en rapport från ytterligaredelegering till biträden av vissa göromål. De här förslagen bereds förnärvarande inom . Utskottsmajoriteten anser därför att etttillkännagivande till regeringen inte behövs. har i ell par motioner tagit upp frågan omantalet nämndemän i tingsrättoch länsrätt och föreslår att samma regler somgällde skall gälla både beträffande antalet nämndemän och beträffandeomröstningsreglerna. Frågan har varit uppe till behandling i denna kammare vidvarje . Sedan den senast diskuterades här har vikunnat ta del av en undersökning som redovisas i en rapport fråndomstolsverket. Man kan inte av den utvärderingen dra slutsatsen allrättsskipningen blivit sämre. Varken överklagandefrekvensen eller ändringsfrekvensenhar påverkats negativt. Utskottsmajoriteten anser alt del finns skäl att avvaktavad rällegångsut-redningen, som aviserat sitt slutbetänkande till , sägerom domförhets-reglerna och antalet nämndemän. I en reservation av och föreslås attdet totala antalet nämndemän inte bör förändras. Besluten om antalet nämndemän fattas enligt delegation avhovrätterna och kammarrätterna, med undantag för de tre största tingsrätternaoch länsrätterna som själva kan bestämma antalet nämndemän. Det har konstateratsalt Ijänslgöringsfrekvensen för nämndemännen har blivit något mindre än vad somantogs frän början. Därför har departementschefen sagt att det på sina håll börövervägas om inte antalet nämndemän behöver minskas inom vissa domkretsar. Detär viktigt att ijänslgöringslillfällena inte kommer alltför glest, eftersom detskulle kunna medföra att nämndemännen finner sill uppdrag niindre intressant. Reservanterna tycks befara en kraftig reducering avnämndemannakåren. Del ärdet ju alls inte frågaom, ulan vad som anges ipropositionen är attdet i allmänhet endast är niindre jämkningar som behövergöras. Och de skall göras domstol för domstol och ske i samråd mednämndemännen. Utskottsmajoriteten finner även här att syftet med motionen ärtillgodosett med den skrivning som finns i betänkandet och somutskottsmajoriteten har ställt sig bakom. Stöd till nämndemannaorganisationer tas upp i enreservation av representanter i utskottet. Vi är överens om att det ärviktigt att nämndemännen får information i för nämndemannauppdragetbetydelsefulla frågor. Alt Nämndemännens riksförbunds verksamhet spelar enbetydelsefull roll och att inte minst tidningen är en bra ochuppskattad informationskälla är vi naturligtvis överens om. Av de medel somdomstolsverket disponerar för utbildning och information avsätts årligenungefär ; Huvuddelen av delta belopp går till . I. årets budget har ifrågavarande anslagspost räknats upp med . En del av detta belopp skall avsättas för nämndemannainformalion.studieresor m. m. Jag tycker att motionärernas önskemål i allt väsentligt ärtillgodosett. Utskottsmajoriteten anser därför inte all del finns skäl att gedomstolsverket 1986/87:11430 april 1987 Vissa frågor rörande domstolsväsendet Vissa frågor rörande domstolsväsendet någonytterligare pekpinne, som reservanterna föreslår, i en fråga som redan äruppmärksammad. Frågan om specialdomstolarna tas upp i en gemensamborgerlig reservation. Man vill ha en översyn av organisationen med syfte allta bort en del ay specialdomstolarna. Den här frågan var föremål för enomfattande debatt här i kammaren. I justitieutskottetsbetänkande nr 28 från ges en fyllig redogörelse för vårdomstolsorganisation. I reservationen sägs att organisationen av vårrättsskipning ger intrycket av splittring, svåröverskådlighet och inkonsekvens.Det är enligt min mening en något onyanserad beskrivning av rättsskipningen ivårt land. Faktum är ju att det är behovet av särskild sakkunskap förrättsskipningen inom olika områden som motiverat inrättandet av specielladomstolar och särskilda organisatoriska enheter eller en koncentration av vissamållyper till en eller flera domstolar med särskild sammansättning. Den utövaderättsskipningen har mestadels legat på hög kvalitativ nivå, och någon kritikhar som regel inte varit befogad. De i det här ärendet aktualiserade frågorna har antingennyligen bedömts av statsmakterna eller är under övervägande. Det finns därförinte skäl för att nu ge regeringen något tillkännagivande om behov aven allmän översyn av systemet med speciella domstolar. Men naturligtvis bör viallteftersom frågor av det här slaget kommer upp till bedömning noga övervägabehovet och lämpligheten av en särreglering. Det finns, tycker jag, skäl atterinra om att rättegångsutredningen, som lägger fram ett betänkande ,behandlar frågan om överförande av hyresprocessen till allmän domstol.Regeringen har också beslutat om en allmän översyn av reglerna förrättegång i arbetstvister. a. skall förslag lämnas om hur arbetsdomstolensframtida arbetsuppgifter och verksamhetsformer skall utformas. Nämnas bör ocksåatt påbörjat ett arbete med att utvärdera ordningen med de s. k.ekodomstolarna. Med det anförda yrkar jag bifall tillutskottets hemställan och avslag på reservationerna. 34ALLAN (): Ett vårtecken så gott som något annat är altjag från denna talarstol håller ett anförande till, förmån för fem nämndemän ilingsi-ätl, Mina bundsförvanter har däremot växlat år frän år. Vid elltillfälle stod hela borgerligheten samlad vid min sida. har detta parti svikit mig, men i gengäldhar slutit upp bakom mig, och det känns naturligtvistillfredsställande och riktigt att mitt parti i denna fråga helhjärtat stöderett återställande av den ordning som gällde fram till , Vad saken gäller, herr talman, är ju ingenting mindre fränrättsordningens synpunkt än att återge nämnden i tingsrätten dess egenskap ochförmåga att spegla det allmänna rättsmedvetandet samt gängse värden ochvärderingar pä ett någorlunda allsidigt sätt. På nämndens storlek inverkarhärutöver det förhållandet att nämnden skall kunna bidra till kontinuitet ochlikformighet i rättsskipningen. Senast i motion 1985/86:Ju403 och ikammardebatien (prot. 1985/86:134 ,1986 anförande 45)utvecklade jag skälen Jag saknar anledning att nu upprepa vad jag då skrev och yttrade. Jag har dock fått stöd från oväntat håll, nämligen avfinansministern. I propositionen om ändringar i taxeringsorganisationen(1986/87:47) föreslogs tillskapande av skattenämnder, en sorts nämnd som skall utgöraett slags efterföljare till taxeringsnämnden. Jag citerar ur propositionen (s.124): "När det gäller frågan om hur många förtroendevaldasom skall kallas till varje sammanträde delar jag inte kommitténs uppfattningalt endast fyra lekmän skall kallas. I likhet med några kommittéledamöter ochen del remissinstanser finner jag det lämpligare alt fem lekmän kallas.Därigenom ökas möjligheterna att ge nämnden en mer, allsidig sammansättning.Dessutom motverkas en alltför kraftig neddragning av den nuvarandeförtroendemannaorganisationen," har, herr talman, enhälligt ställt sig bakomdelta uttalande av finansministern. Jag vill självfallet understryka dettaförhållande. Varför, frågar jag mig, skall den nämnd som har befogenhetatt döma i brottmål och i familjemål ha en sammansättning som är svagare änskattenämndens? Det firins anständigtvis inte några sådana skäl,storlek bör alltså utgöra den minsta storleken för nämnden itingsrätt. Antalet bör således vara fem. Försvaret av den olyckliga reformenbörjar bli-alltmer ihåligt. Med den gamla ordningen hade ordföranden alltidutslagsrösi vid lika röstetal i rätten. råder den inskränkningen i dennaregel alt om den ena meningen är lindrigare än den andra, vinner den lindrigaremeningen. Delta förutsätter, som sagt, att meningarna kan graderas på angivetsätt. Villkorlig dom anses inte här vara lindrigare än fängelse - lät vara attdetta i och för sig är besynnerligt. Del är mera klargörande och dessutomriktigare att beskriva skillnaden mellan de båda procedurreglerna på det sättsom jag nu har gjort än att, som ofta görs, tillgripa begreppen kollektiv ochindividuell rösträtt, vilka lätt för tanken helt fel. Självfallet har- antalet nämndemän ingenting att skaffamed frågan om efter vilka principer domstolen fattar sina beslut. Den som ärför fem nämndemän kan ju mycket väl vara förespråkare för ett bibehållande avdagerts omröstningsordning. Den moderata reservationen är från denna synpunktotillfredsställande, eftersom den kopplar samman de båda frågorna. Med femnämndemän följer förordande av den gamla omröstningsordningen. Jag har därförhos kammarkansliet utverkat att reservationen i voleringshänseende spjälkasupp så, att frågan om antalet nämndemän kan avgöras för sig. Ingen skall medandra ord behöva avstå från att stödja reservationen beträffande den centralafrågan om antalet nämndemän av den anledningen alt han i så fall gerförord för en återgång till de äldre procedurreglerna, som ju skiljer sig fråndagens endast i brottmål där den ena meningen skall anses lindrigare än denandra. För egen del kommer jag att stödja reservationen i vadangår antalet nämndemän - fallas bara annat -, däremot inte i fråga omomröstningsproceduren. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) Vissa frågor rörande domstolsväsendet Prot.1986/87:114 lO § Föredrogs 30 april1987 näringsutskottets betänkande Tekoindustri ht k 1986/87:25 om tekoindustri ochtekohandel (prop, 1986/87:100 delvis). 35 (): En grundläggande förutsättning för enfungerande marknadsekonomi är den fria handeln över gränserna. Ett frittinternationellt utbyte av varor, tjänster och kapital leder till ökat välståndför alla parter. Från bl.a. dessa utgångspunkter är den svenskatekopolitiken förfelad. Den har inte lett till avsett syfte, vilket är altskydda den inhemska tekoindustrin. Importen, totalt sett, har inte kunnathållas tillbaka. Det förhåller sig snarare tvärtom, därför att importvarornatill stor del kommer från länder där några restriktioner inte gäller. Det är en i grunden omoralisk inställning att vi iSverige, som vi med skattemedel stöder industriellautveckling, inte tillåter all deras industriprodukter säljs fritt. En ökadimport frän dessa länder skulle endast marginellt drabba den svenska tekoindustrin.Det är troligen importen från andra industriländer som skulle minska mest, omrestriktionerna togs bort. Vad vi i således nu gör är att vi begränsarimporten frän lågprisländer, trots att denna import huvudsakligen omfattarvaror som inte i någon större omfattning tillverkas i . U-ländernasutvecklingspotential ligger i en fungerande marknadsekonomi och i en friinternationell handel. Vårt ansvar för utvecklingen i de fattigaste ländernakräver att i sin handelspolitik på tekoområdet inte motverkaru-ländernas strävan att bygga upp sina ekonomier. Importkvoterna drabbar således enbart konfektionen från defattiga som annars säger sig vilja värna om. Genom EG-,EFTA-och är tekoimporten från västvärlden befriad från handelshinder.De kvantitativa begränsningarna i kombination med tullavgifterna fördyrarväsentligt de tekovaror som säljs i . Restriktionerna anses, av deekonomer som räknat på detta, fördyra barnfamiljernas klädkostnader med 1 . En mer exakt beräkning kommer vi förhoppningsvis att få närSPK blir färdig med den utredning som regeringen har beställt och som mannyligen har satt i gång med, handelspolitik på tekoområdet är inte enbart dyrför konsumenterna utan den försvårar också i onödan svensk export. Flera av deländer som drabbas av våra importrestriktioner är intressantamarknader för vår exportindustri. Självfallet vill också dessa länder sälja till Sverige.För dem är givelvis teko en särskilt viktig exportvara - kanske i vissa fallden enda länkbara. När vi hindrar en sådan försäljning till är detofrånkomligt att deras köp av svenska varor påverkas i motsvarande män. Detta samband borde vara helt uppenbart för utrikesdepartementetshandelsavdelning liksom också för . Men industridepartementetfortsätter att försvara restriktionerna i kombination med en fortsatt satsningpä sin selekliva industristödspolitik. Det är svårt all tro alt delta skullebero på att man vill slå vakt om förelag som måste stödja sig på ett frånutländsk synpunkt diskriminerande bidragssystem. Eller är det i själva verketså att man inte ser sambandet? Argumenten mot lågprisimporten är så svaga att manförsöker hålla liv i förlegade beredskapsaspekler för alt stärka sinargumentering, men då vill man inte inse att svenska folkets klädstandard ärsådan all vi med befintliga plagg klarar en ganska lång avspärrning.Tekoindustrin kan dessutom förhållandevis lätt ställa om sin produktion tillmer standardiserade plagg, som kan behövas under en avspärrning. En betydandeproduktionskapacitet är ju numera avsatt för en alltmer betydelsefullexportproduktion. Att stora framgångar har nåtts på exportmarknaden visarall del finns åtskilliga svenska företag som bedriver en framgångsrikverksamhet. De har anpassat sin verksamhet till det höga kostnadsläget iSverige och till marknadernas krav - såväl inom som utom landet. Detta måste, herr talman, vara den rätta utvecklingsvägenför svensk tekoindustri. Den kan i längden inte dölja sig bakom ell gränsskyddoch fortsätta att vara beroende av subventioner. Det visar med all önskvärdtydlighet exemplet Eiser. som staten drev storförelaget Eiserblev det aldrig lönsamt. Förlusterna kostade skattebetalarna ca 800 milj. kr.Ur den statliga tekojätlen och krisföretaget har. sedan staten avvecklatsitt engagemang, sju niindre men lönsamma privata förelag fötts, vilka lyckatsvända långvariga förluster till vinster. Vad,drar utskottets talesman, somskall försvara regeringens förslag till fortsatta tekosubventioner, förslutsats av denna faktaupplysning? Tekobranschen vill själv tvätta bort den krisstämpel somsalts pä denna industrigren. Man har startat en särskild kampanj för dettaändamål, som skall pågå . Det är enligt min mening mycket glädjande allnotera all det finns personer inom branschen som inser all framliden ligger imålmedvetna satsningar för alt utveckla branschen och inte i rop på nyastödpaket. Vad som främst kännetecknar en bransch som inte befinner sig i krisär just den omständigheten all den kan stå på egna ben och kan fungeraoberoende av statliga stödmiljoner. Måhända kan kampanjen också få den effektenatt även industridepartementet noterar dessa signaler och i likhet med ossreservanter gär in för en avveckling av subvenlionspolitiken. Det är inte bara vi moderater och folkpartister iutskottet som länge har drivit en sådan linje. Vi har också stöd av utredningarinom statens industriverk, SPK och kommerskollegium. SPK har t.ex. redan förraåret i sin utvärdering av SIND:s branschstöd uttalat all efter utgången avtreårsprogrammet skall inget stöd behöva utgå till tekoindustrin. Vi reservanterdelar denna mening. Jag sätter min tilltro till den friska satsning som dagensgeneration av företagsledare inom tekobranschen är i färd med. Jag har mängaskäl att tro att den blir framgångsrik. Med de satsningar som görs på goddesign och hög kvalitet i intressanta nischer har redan goda resultat noterats.Chansen finns all svensk tekoindustri kan överleva, somiinporlreslriktionerna kan avvecklas och därmed leda till sänkta kostnader förkonsumenterna och till en för statsmakterna önskvärd lägre inflationstakt ikombination med besparingar av skattebetalarnas medel. Jag föreslår därför att skall ställa sig bakomen sådan framåtsyftande politik genom att yrka bifall till reservationerna nr2, 4, 5 och 6, 36 HÄDAR (): Riksdagsman har fäst minuppmärksamhet på en artikel i av . Det är enintervju med , som är tillförordnad vd för , Hansäger i intervjun: "Det är inte motiverat att ha kvar krisstämpelnöver svensk tekoindustri. Visst kan det förekomma nedläggningar och andra branschpro blem, men det är inget unikt för teko. Så är del inom all industri, Det harskett en förvandling av branschen, pekar utvecklingen Många nya expansiva textil- och konfeklionsföretag startas. Många 'gamla'finner nya nischer och utvecklar sina redan erkända och fina produkter. Men trots det har branschen svårt med att få ungdomen tilltekoindustrin. Krisstämpeln--- sitter kvar." Jag tycker vi skall hjälpas åt här i kammarenatt tvätta bort den stämpeln från tekoindustrin, som är en expansiv bransch ochsom svarar för en betydande del av svensk export. Det bästa sättet förriksdagen all tvätta bort krisstämpeln, som jag ser del, är att anta denreservation som föreligger ifrån och när del gälleravslag på förslaget om 80 milj. kr. till industripolitiska åtgärder förtekoindustrin. Vi vill ha kvar en sak - bidraget till produktionstekniskautvecklingscentrei, till en kostnad av 2 milj. kr. Till den reservationen yrkarjag därför bifall. Jag vill gärna säga alt tankarna påavskrivningslån låter sympialiska. Skulle branschen vilja utnyttja möjlighetenalt förvandla äldrestödel till avskrivningslån, har vi frän vårsida ingeninvändning mot det. Men det måste ske inom den totala budgetramen. Vi har en ganska klar bild av att deimportregleringar vi har satt upp inte har varit effektiva. De har variteffektiva så till vida att andel av den svenska tekoimporten harsjunkit. Men de har inte bidragit till att den svenska tekoprodukiionen av devaror som alternativt hade kunnat komma från har vuxit. Totalt setthar produktionen minskat. De som har haft fördel av de svenska restriktionernaär länder i , i första hand inom den Europeiska gemenskapen. Jag är en varm anhängare av ett närasamarbete med den Europeiska gemenskapen. Men jag förstår ändå inte klokhetenoch rimligheten i att vi ställer upp sådan begränsningar för u-landshandelnatt vi försvårar möjligheter till én industrialisering för attgynna länder inom EG på den svenska marknaden. Jag tycker all det är en oklokpolitik. Den är oklok med hänsyn till men också gentemot de svenskakonsumenterna, eftersom nettoresultatet blir all de svenska konsumenterna fårbetala mera för sina inköp av lekovaror än vad de annars skulle behöva göra. Dessa restriktioner mot import frånu-länderna drabbar inte minst barnfamiljerna - genom att handeln medimportlicenser till driver upp priserna även pä det man får köpa frånu-länderna. Eftersom importlicenserna vanligen får användas för en viss typ avplagg lönar del sig förexportören från u-landet att använda licenserna för stora, rejäla plagg ochinte för små plagg. Det gör att barnfamiljerna drabbas också på så sätt att denimport av småbarnskläder som skulle vara möjlig blir ytterligare beskuren. Dessa skäl talar enligt min och uppfattningmycket bestämt för att vi snabbt bör avveckla alla handelshinder när det gällerimporten av tekovaror.