prot · GA09100 · 1986-12-31 00:00:00 — Ireservation nr 10, gemensam för , och , förordarvi en sådan översyn av sambobegreppet. Jag yrkar, herr talman, bifall även tillreservation nr 10. Till slut, herr talman, vill jag ta upp frågan ominformation, I och med att de nya reglerna om äktenskapets ekonomiskarättsverkningar, de nya arvslagarna och sambolagen införs föreligger ettsynnerligen stort behov av information, och detta alldeles särskilt eftersom denya lagarna föreslås få retroaktiv verkan. De skall tillämpas på alla efter1921 ingångna äktenskap och alla pågående samboförhållanden. Som jag tidigarenämnt innebär och de nya arvsreglerna att traditionella ochförmodligen av alla väl kända principer för arv, giftorätt och enskild egendomm. m. ersätts av delvis nya principer. Samhället har enligt vårt sätt att sesynnerligen stor skyldighet att informera samhällsmedborgarna om vad de nyareglerna innebär för dem och deras närstående vid skilsmässor och vid någonsbortgång. De måste få information om vilka rättsverkningar de nya reglerna fårpå hittillsvarande äktenskapsförord, testamenten m.m. Vi har tagit upp detta ivår mofion, och utskottet har skrivit en del härom i betänkandet, men eftersomman i propositionen bara på tio rader, helt i förbigående och under annanrubrik nämner ordet information, anser vi att det är påkallat med etttillkännagivande till regeringen om vikten av information. Med anledning av vårmotion har utskottet som sagt framhållit vikten av information, men det bordeunderstrykas genom ett fillkännagivan-de att regeringen skall ha ansvaret fören allsidig och heltäckande information om denna för vårt land så viktigalagstiftning. 5ALLAN (): Den föreslagna innehållernya regler om makars egendom. Enligt propositionen är syftet med de nyareglerna "framför allt att åstadkomma en bättre utjämning mellan enekonomiskt starkare och en ekonomiskt svagare make när det gäller fördelningenav deras egendom vid äktenskapets upplösning genom äktenskapsskillnad".Vad jag nu sagt står att läsa i utskottsbetänkandets sammanfattning, Varufibestår då den påstådda utjämningen? Det är min kätterska fråga. Vid äktenskapsskillnad skall enligt gällande rätt makarnassammanlagda giftorättsgods delas mitt itu. Denna ordning skall gälla även förframfiden. Undantag från hälftenregeln skall emellertid kunna ske i vissasituationer, som kännetecknas av att det skulle framstå som oskäligt ochstötande att fillämpa hälftendelning. Men undantaget är tillkommet inte i densvagares intresse utan i den starkares intresse. Syftet - bakom vilket står ettenigt utskott - är att den ekonomiskt starkare skall slippa att dela med sig avsitt giftorättsgods fill den ekonomiskt svagare maken. Han berättigas enligt 12kap, 1 § att behålla mer än vad som följer av huvudregeln. Verkligheten är alltså, herr talman, en annan än vad somföljer av de citerade orden. Möjligen skulle jusitifieministern kunna ha haft regeln omjämkning av äktenskapsförord i åtanke. I propositionen införs nämligen enmöjlighet att frånkänna avtal makarna emellan om egendomsskillnad fullgiltighet. Äktenskapsbalk m. m. 12 kap. 3 §. skall sålunda villkor i äktenskapsförord somanses vara oskäligt kunna jämkas eller t, o, m, lämnas utan avseende vidbodelningen. Paragrafen är visserligen utformad efter mönster av 36 §avtalslagen, men den restriktivitet som därrned följer av ordalagen upphävsgenom mofivuttalan-den i propositionen, enligt vilka jämkning skulle kunna skenära nog regelmässigt vid varje fall av påtaglig snedfördelning av den samladeegendomen. Sådan jämkning - som indirekt skulle upphäva avtalsfriheten ochdärmed friheten att ha fullständig egendomsskillnad i äktenskapet -skulleonekligen vara till förmån för den ekonomiskt svagare parten. Men dennanonchalans mot rätten att skriva bindande avtal har ett enhälligt utskott -efter motioner från och mig - tagit avstånd från. Detta framgårav s. 20-21 i betänkandet (mom. 6 i hemställan). Såverkligheten ser rätt bleklagd ut i jämförelse med de stolta parollerna. På tal om paroller Ugger det nära till hands att ta del avsjälva portalparagrafen till lagverket. Denna lyder: "Äktenskap ingåsrnellan en kvinna och en man. De som har ingått äktenskap med varandra ärmakar." Vad betyder denna ståtliga paragraf? År ordet"en" framför "kvinna" och "man" att uppfatta somobestämd artikel eller som räkneord? Kan man stryka ordet "en",utanatt förändra det sakliga innehållet? Den frågan ställde sig i sittremissvar med anledning av det urskillningslösa bruk av obestämd arfikel somförekommer i ny lagtext. Svaret är att ordet "en" här skall'uppfattas som räkneord. Portalparagrafen avses alltså utsäga att äktenskapet ärmonogamt. Det är lätt att hålla med hovrätten i dess åsikt att det ansetts varaen sådan självklarhet i den europeiska kulturkretsen att äktenskapet ärmonogamt att det därför framstår "som inte bara obehövligt utan som någotförvånande, kanske till och med löjeväckande, om man nu fastställer detta ilag". I sambolagen används på motsvarande sätt uttrycket"en ogift kvinna och en ogift man".utan att propositionen här lämnarerforderlig vägledning huruvida ordet "en" är obestämd artikel ellerräkneord! Det nya språkbruket gör mig bedrövad, I ett särskiltyttrande i betänkandet har jag utvecklat min mening ytterligare. Låt migendast påpeka att utskottet ansett sig föranlåtet att efter motion från migrätta allvarliga språkfel, I propositionen används ordet "denne" somom man trott att ordet skulle vara könsneutralt och till följd därav skullekunna ersätta både "han" och "hon". Självfallet är"denne" inte något tvekönat eller androgynt ord -d°t är likamaskulint som "han". Men till skillnad från "han" kan"denne" ej enligt vårdat språkbruk syfta på subjektet i föregåendesats. Den av departementet föreslagna lydelsen av 5 kap. 2 §, som bröt motdenna språkregel, har därför rättats av utskottet. Utskottet har rättatytterligare ett Uknande språkfel. Det kan inte hjälpas att den torftiga formen smittar avsig på bedömningen av innehållet. Som man är klädd blir man hädd, säger ettgammalt ordstäv. Kan en efterlevande make ingå ett bodelningsavtal med sigsjälv? Kan man sluta avtal med sig själv? Frågan kan synas befängd. Det hållerjag gärna med om. Enligt den nya arvsregeln är bröstarvinge inte längre arvingeoch dödsbodelägare efter den först avlidne föräldern, oftast pappan. Det är istället den efterlevande, oftast hustrun - ett för övrigt i lagtexten bannlystord - som är ensam arvinge ochdödsbodelägare. Hustrun får därigenom en dubbel roll enligt den nya lagen, Honär dels efterlevande make, dels arvinge, Kan hon i dessa sina dubbla roUersluta avtal med sig själv som går ut över den döde mannens egendom? Propositionensynes besvara den ställda frågan med ett ja, enligt vad som framgår av 9 kap. 5§ - det gäller såväl lagtexten som motiven fill den. På s, 388 görs i dettasammanhang ett annat intressant uttalande. Där sägs att den efterlevande makentorde kunna få bodelning till stånd genom att begära att bodelningsförrättareförordnas, Bodelningsförrättaren fillerkänns med andra ord befogenhet attförrätta bodelning i ett bo med endast en delägare. Till yttermera vissouppställer 17 kap, 1 § som villkor för utseende av sådan förrättare att makarnainte kan enas om en bodelning, något som rimligen borde förutsätta att båda äri livet. För att kunna tvista måste de ju vara minst två. Men här var juutgångspunkten att den ene maken hade avlidit. motion påpekade jag att propositionens ståndpunkt skulle få orimliga ochstötande konsekvenser. Utskottet ger mig rätt och säger uttryckligen att enefterlevande make som ensam är dödsbodelägare således inte bör kunna slutabodelningsavtal med sig själv (s, 34), Utskottet tillägger att det knappasttorde stå i överensstämmelse med allmän rättsuppfattning att bodelningsavtalkan ingås av endast en person, något som man helhjärtat kan instämma i. Vadhänder om någon dödsbodelägare är missnöjd med ett testamente som den avlidnehar upprättat? Jo, enligt har han att klandra testamentet inom sexmånader. Gäller det barns rätt att utfå sin laglott, behöver dock inte åtgärdenske i klandertalans form; det räcker med att göra sin inställning känd på annatsätt. År man däremot passiv, bUr testamentet ståndande efter fidsfristensutgång. Testamentet är alltså - det är slutsatsen -inte ogilfigt i sig(nullitet), vilket förtjänar att understrykas. Propositionen bryter mot dennahävdvunna ordning utan att beröra detta med ett enda ord i motiven. I lagtextenstår det helt oförmedlat att testamente är utan verkan i den mån förordnandetinkräktar på den rätt som efterievande make tillerkänns genom den s, k.basbeloppsregeln. Testamentet bUr således ogilfigt i sig. Men konsekvensernaberörs, som sagt, inte med ett enda ord. Motdetta förslag har jag - i en motion - reagerat starkt. Man presenterarverkligen inte en sådan här nyordning hur lättvindigt som helst. Det måste,herr talman, finnas någon ordning och reda även inom juridiken. Utskottet sägersig i och för sig ha förståelse för mina invändningar men stöder ändåpropositionen. Vi moderater har reserverat oss till förmån för denna minmotion. centrala frågan om makes arvsrätt avviker den i propositionen valdalösningen från de förslag som de familjelagssakkunniga framlade. Majoritetenav de sakkunniga förordade att den efterlevande maken skulle ha rätt attbehålla boet oskiftat, en ordning som gäUer i och . Minoritetenville i stället höja antalet basbelopp och helt ta undan enskild egendom. Proposifionenunderkänner båda förslagen och innehåller en principiellt annorlunda lösning,som inte varit föremål för någon remissbehandling alls. Detta har - vilket MartinOlsson framhållit i sitt anförande - försatt oss som Äktenskapsbalk m. m. integodtar propositionens förslag i en mycket otillfredsställande situation, vilketnärmare framgår av ett särskilt yttrande i betänkandet på s. 67. Frågan omefterlevandes ställning är helt enkelt inte tillräckligt beredd. Som torde ha framgått är jag måttligtimponerad av den framlagda lagstiftningsprodukten. Innehållet skiljer sig ejnämnvärt från formen. Och vilket betyg formen - språket - förtjänar, har jagväl avslöjat fullt tydligt. Med hänvisning till det anförda och till de argumentMartin åberopat till stöd för de gemensamma moderat- ochcenterreservationerna rörande makes arvsrätt och förfoganderätt över enskildegendom yrkar jag bifall till de reservationer angående sommoderaternas företrädare står bakom. 6BENGT (): Låt mig inledningsvis säga att det är ägnatatt förvåna att justitieministern har lämnat kammaren utan att åhöra denfortsatta debatten. Han hade förhoppningsvis kunnat medverka i debatten,Justitieministern har fastslagit att detta gäller en betydelsefull reform,vilket jag verkligen kan understryka. Den har ägnats stor omsorg från mångainstanser. Trots detta avviker justitieministern härifrån. Enligt minuppfattning är det en uppenbar nonchalans mot , om han inte kanredovisa laga förfall för sin utevaro. Därefterskall jag övergå till sakfrågan. betänkande 1986/87:18 behandlarcentrala delar av familjerätten. Riksdagsdebatten berör därför många för allmänhetenviktiga frågor. För räkning har behandlatlagstiftningsärendets handläggningsordning samt . Min uppgiftär närmast att föra talan beträffande och sambolagen. Vad först gäller , så handlar detinte om en genomgripande totalreform. Men på en särskild punkt föreslås enviktig ändring. Efterlevande makes arvsrätt prioriteras framför barnens rätt.Utskottet har enigt ställt sig bakom denna princip. Men en minoritet menar attden efterlevande makens utvidgade arvsrätt inte skall gälla den avlidnesenskilda egendom. driver bestämt uppfattningen att denefterlevande skall erhålla ett vidsträckt och generöst ekonomiskt skydd. Dettaligger också i linje med den allmänna rättsuppfattningen. Dessutom skulleefterlevandeskyddet inom arvsrätten allvarligt kunna urholkas om man kanundanta enskild egendom. Avgörande för har varit att skapa en starkarvsrättslig ställning för den efterlevande föräldern. Vid dödsfall är detrimligt att den efterlevande föräldern har bestämmanderätt över helakvarlåtenskapen. Det är inte rimligt att den efterlevande föräldern - i enredan pressande, sorglig situation - skall känna sig ekonomiskt beroende avbarnen och eventuellt ingifta personer. Den efterlevandes möjlighet attkvarsitta i orubbat bo skall inte vara beroende av barns och ingiftasgenerositet. Den efterlevande föräldern skall med stöd av lagen och utan attbehöva "figga" av någon få leva vidare i det gemensamma hemmet. Kritiken mot detta generösa efterlevandeskydd gäller oftatre punkter. Den efterlevande kan få för mycket av kvarlåtenskapen, som han/honalltså inte har behov av. Barnen kan få för litet och skulle alltså ha behov avmera av kvarlåtenskapen. Den efterlevande kan förbruka arvet inkl. den enskildaegendomen till skada för barnen. Folkparfiets svar på sådan kritik är att vihyser tilltro till den efterlevande och hennes egen ansvarskänsla. Denefterlevande föräldern avstår säkert om möjligt egendom vid behov fill barnengenom avstående från arv eller framtida gåvor. Farhågorna för att denefterlevande föräldern skall förslösa arvet till skada för behövande barn äröverdrivna och speglar en onödig misstro. Här måste också göras ett viktigt tillägg för attförhindra ibland uppkommande missförstånd. Den efterlevande makens/föräldernsstarka arvsrättsliga ställning i förhållande till barnen är inte något somsker på den andre makens bekostnad. Den fria testationsrätten kvarstår nämligenoinskränkt, eftersom efterlevande make inte har tillerkänts någon rätt tilllaglott. Varje make kan alltså genom testamente styra egendom, exempelvis allenskild egendom, förbi efterlevande make och direkt till barnen om man särskiltvill gynna dessa. Sammanfattningsvis kan i denna del sägas att lagstiftareni denna känsliga familjerättsliga fråga med ofta motstående intressen harlyckats finna den rätta balanspunkten - i den här delen kan jag passa på attberömma den frånvarande justitieministern. Vad sedan beträffar regeringens förslag tillsambolag blir tyvärr omdömet helt annorlunda. Propositionen i denna del ärdålig, eller för att tala i klartext; Lagförslaget är ett juridiskt missfoster. Frågor om enskilda människors samlevnad måste hanteras medstörsta respekt i alla avseenden. En rättslig reglering på ett sådan områdemåste ha rätt och inte som fel utgångspunkt. Varje vuxen medborgare som inteär omyndigförklarad måste ha rätt att forma sitt eget liv, så länge det inteskadar andra människor. Därav följer att det i ett fritt samhälle måste finnasmöjlighet till samboende utan rättslig reglering. Men sambolagen avses att omfatta alla samboende även utanderas egen begäran och utan att de kanske ens vet om det och t. o. m. mot derasegen vilja. En sådan lagstiftningsmetod bygger på ett kollektivistiskt synsättoch blir en familjerättslig variant till den arbetsrättsligakollekfivanslutningen. Visserligen finns viss utträdesrätt från lagregleringen -tack och lov - men det kräver alltså en aktiv handling i form av gemensamtupprättat avtal, och lagen går aldrig att helt avtala bort. Konsekvensen blir att det inte kommer att finnas någonsamlevnadsform helt fri från rättslig reglering, trots att det finns starkaönskemål bland allmänheten om en sådan form. Många människor menar att deraslivsform är samboende utan samekonomi. Det behöver inte vara något fel och intenågot fult. Som exempel kan nämnas en man och en kvinna som på sin ålders höstflyttar ihop av helt annan anledning än äktenskapsliknande skäl. De kanske rentav känner sig tryggare tillsammans än ensamma. Detta pensionärspar riskerar attdrabbas av sambolagens "välsignade" ekonomiska gemenskap och dettasannolikt utan att ha en aning om vare sig risken eller konsekvenserna. Äktenskapsbalk m. m. Äktenskapsbalk m. m. Dessutom kan riktas förödande krifik mot det föreslagnaregelsystemets innehåll. Redan begreppet "sambo" är behäftat med en i detnärmaste total oklarhet. Enligt lagen räcker det inte med att två personer borihop. Dessutom måste de bo tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden.Därför krävs att de har ett gemensamt hem och då i form av permanent bostad ochinte fritidshus - bor de i fritidshus räknas de inte som sambor. I detta hemmåste de "sammanleva i en inte alltför kortvarig förbindelse". Häriskall "normalt ingå sexuellt samliv, gemensamt hushåll och bostad samtgemensam ekonomi eller i vart fall ettekonomiskt samarbete". Dessa citatkommer från propositionen, om någon skulle undra. För att bedöma detta förhållande kan vissa yttre faktorerbli av intresse, exempelvis gemensamma barn, kyrkobokföringsadress,självdeklaration, hyresavtal, bidragsansökningar, försäkringskasseanmälan,testamente och bankkonton. Svaret på frågan om det föreligger ett samboförhållande ilagens mening bUr beroende av en helhetsbedömning av samboendets "fasthetoch varaktighet". Bevisbördan torde i princip åvila den som påstår attsamboende föreligger. Även begreppet sambors gemensamma hem lider av storoklarhet. Problemen knyter sig redan till delbegreppen bostad och bohag, men ärkanske inte större än inom äktenskap. Skillnaden är att särskild inskrivningsanmälanför fastighet är nödvändig i samboendefallen. Däremot verkar problemen närmast oöversfigliga när detgäller att fastställa att bostaden och bohaget inte bara är till för gemensamtbegagnande utan också förvärvats för detta ändamål. Avgörande blir ofta omegendomen förvärvats före eller efter "inledandet av samlevnaden",och då avses väl det rättsliga samboendets start. Här gäller det då attfastställa inte bara det ovan kritiserade oklara begreppet samboende utan ävendet ännu mer svårfångade begreppet början av ett sådant samboende. Även härligger bevisbördan på den part som påstår att egendomen förvärvats förgemensamt begagnande. Regelsystemets enorma oklarhet skapar självfallet enpressande osäkerhet för många sambor eller blivande sambor. Man kan svårligenmed säkerhet veta om den egna samlevnaden skall eller, inte skall betraktas somäktenskapsliknande i sambolagens mening. Man måste här också skilja på äktaoch oäkta sambo. Hamnar man under lagen är man äkta sambo, annars är man enoäkta sambo. Dessutom måste man fundera över begreppen "" - detär de som delvis bor ihop - och "särbo" - det är de som bor ihop ännunågot mindre. Dessa begrepp skall alltså pressas in i lagsystemet på något sätt.Det betyder att man heller inte vet om lagens skydd inträtt eller inte inträtteller visserligen inträtt men sedan upphört. I de fall där sådant skydd verkligen föreligger trorsäkert många sambor att sambolagen ger ett rättsligt skydd som motsvarar äktenskapets.1 verkligheten är situationen en helt annan. Visserligen liknarbodelningsreglerna, basbeloppsgarantin och rådighetsinskränkningarna vad somgäller i äktenskap, men skyddet är mycket mer begränsat i samboförhållandena.Härtill kommer att stor ovisshet för samborna måste gälla vilken egendom ihemmet som lagengäller, och därav följer också en stor osäkerhet om det ekonomiska skyddetsomfattning i samboskapet. Om tvist uppkommer i fråga om huruvida ettsamboförhållande föreligger - ellerhar förelegat - enligt lagens mening eller inte enligt lagens mening uppkommer särskilda problem. Dels uppstår ofta stora svårigheter för den part, som hävdar att ett sådant sambpende föreligger, att bevisa att så är fallet, och ännu svårare blir det att bevisa att detta förhållande förelåg vidviss tidpunkt - alltså att förhållandet startat men inte slutat. Dels riskerar en sådan utredning att hota den personliga integriteten, bl, a, på en .så känslig punkt som det sexuella samlivet. Det måste då utredas och bevisas, eftersom det i propositionen uttryckligen angivits som ett synnerligen vikfigt moment för bedömningen av om äktenskapsliknande förhållande förelegat eller inte. Sammanfattningsvis nödgas man konstatera att sambolagenblir i det närmaste obegriplig för allmänheten. Även för jurister kommer lagenoch dess tillämpning att skapa stora svårigheter. Visserligen tyckerjusfitieministern att det handlar om enkel lagtillämpning, men jag tror atthan är ganska ensam om det. Enligt de uppgifter som jag har fått förefaller detsom om sambolagen skulle komma att medverka till en säker arbetsmarknad förjurister framåt, Även i lagrådet har det framförts synnerligenfrän kritik mot den lagstiftningsprodukten. alternativ till rättsligreglering av sambpende-förhållanden är ett helt annat än nu föreliggandelagförslag. Det finns inget oavvisligt behov av en generelllagsfiftning för alla samboförhållanden. Däremot finns ett skyddsbehov i vissafall, nämligen vid samboförhållanden med gemensamma barn. Ett sådant skydd, ochdå ännu mer omfattande än enligt föreUggande lagförslag, är starkt motiverat avhänsyn fill barnen. Det viktigaste är då att vårdnadshavarens möjligheter attöverta bostaden utsträcks till att avse inte bara hyres- och bostadsrätt utanäven äganderätt till bostadsfastighet. För barn, som vid en separation i regelhamnar i en otrygg situation, är det naturligtvis angeläget att i vart fallkunna stanna kvar i den invanda hemmiljön med den betydelsefulla kontakten medkamrater, dagis och skola. Vidare bör skyddet omfatta även övertaganderätt tillbohaget för att man om möjligt skall slippa att helt splittra hemmet förbarnen. - om änringa - ekonomiskt skydd vid dödsfall för efterlevande sambo även ett indirekt skydd och åtminstone någon ekonomisk grundplåt för barnens bästa. Den bärande tanken bakom folkparfiets modell tillsambolagsfiftning är att barnen skall erhålla ett rejält skydd, även om föräldrarnavalt att leva fillsammans i samboform. För fullständighetens skull bör också betonas att samtligasamboende eller blivande samboende - med eller utan barn - måste ha vissaminimirättigheter i ett rättssamhälle. Därför bör samhället ansvara för enomfattande information om samboendets rättsliga konsekvenser. Dessutom måstesamhället skapa möjligheter att ingå samboavtal med rättslig bundenhet. Sammanfattningsvis kan i denna del fastslås attfolkpartiet prioriterar äktenskapet men inte sviker barnen i samboförhållanden. Prot.1986/87:100 Herr talman! Avslutningsvis yrkar jag bifall till dereservationer som medverkat fill ilagutskottets betänkande nr 18, Äktenskapsbalk m.m. , , 7LENNART (): Förslaget till ny äktenskapsbalk är ettbetydelsefullt lagstiftningsärende som skall besluta om. Medall rätt har förslaget fått den juridiska termen balk, som betyderhuvudavdelning och utmärker att förslaget är mer omfattande än ett vanligtenskilt lagsfiftningsärende. får i huvudsak anses vara en anpassningtill dagens förhållanden, en modern lagstiftning som motsvarar de krav sommänniskor kan ställa. Propositionen har i väsentlig utsträckning kunnatbeakta de synpunkter som under en följd av år framförts i den allmänna debattenom vår lagsfiftning på området. vill jag dock framhålla att det under dennärmaste tiden kan tänkas att en del debattörer framträder och säger attpropositionens innehåll borde ha fått en radikalare profil. Av tidigare talarehär har vi hört att de anser att propositionen går för långt i vissadelar. Någon har t. o. m. jämfört med en kulturrevolution. Från utskottsmajoritetens sida anser vi att förslaget ärbetydligt blygsammare, och vår karakteristik står fast. Det är i huvudsak enanpassning till dagens förhållanden. Det som är helt nytt är naturligtvis sambolagen ochreglerna om makes arvsrätt. När det gäller sambolagen kommer attsenare redovisa utskottsmajoritetens synpunkter, varför jag nu i mitt anförandekommer att kommentera övriga delar av förslaget och reservationerna 1-4. Reglerna om makes arvsrätt är ett viktigt avsnitt ipropositionen. Inom ramen för arvsreglerna i den nu gällande lagstiftningen ärdet framför allt följande situation, hämtad ur verkligheten, som under en långföljd av år diskuterats. Många har ifrågasatt om lagreglerna överensstämmer medden allmänna uppfattningen.