prot · GA0919 · 1986-12-31 00:00:00 — Vissa - förhoppningsvis endast ett fåtal -barnmorskor upplever som oetiskt att tvingas sätta in spiral i abortförebyggandesyfte,' eftersom de är motståndare till aborter och ser spiralen som ettabortmedel. För barnmorskor gäller legitimering. Det innebär krav pågenomgången, fullständig utbildning i alla moment, vilket i sin tur betydersäkerhet och garanti för sjukvården och dess patienter.Skall nu dispens kunnages förlorar givetvis legitimationen just den här formen av trygghet ochgaranti. Enligt min mening går det inte att förena en legitimation meddispenser av olika slag. Det vore dessutom fel att ge denna dispens. Regering ochriksdag har fastställt utbildningsplaner för barnmorskorna. Vi har ocksåbeslutat om den fria aborten och till denna kopplat det viktiga kravet påabortförebyggande verksamhet. I den abortförebyggande verksamheten ingår justpreventivmedelsrådgivning och spiralinsättande som de viktigaste delarna. Det är beklagligt, tycker jag, attsocialdemokraterna nugett efter i denna fråga, som ju inte är ny i socialutskottet. vill jag citera ett litet klipp urLäkartidningen, där man belyser en . något annorlunda dimension än den jag härhar berört. "Chefen för kvinnokliniken vid ett sjukhus iVästsverige hade rätt att förbjuda en praktiserande barnmorskeelev att vidkliniken propagera för sina åsikter om abort, anser JO . Klinikchefen ansåg det omöjligt att undervisa eleveneftersom hon betraktade honom som mördare. I samråd med ledningen förvårdhögskolan kom man dock fram till att eleven fick stanna under förutsättningatt hon inte propagerade bland studiekamraterna.. Eleven ansåg att hennes yttrandefrihet kränkts, men JObedömer att läkaren bara begärt att hon inte skulle störa arbetet ochutbildningen vid kliniken." Med det här yrkar jag bifall till reseryation 1 i betänkande 5 frånsocialutskottet. 57EVERT (): Jag yrkar bifall till socialutskottetshemställan i betänkanden 5 och 7 och avslag på de reservationer som finns. Låt mig säga.något om den fråga som tog upptill sist, om legitimation för barnmorskeelever som vägrar att sätta in spiral. Jag förstår inte dessa elevers inställning, men det är en fråga om deras samvete. De anser att det är omöjligt för dem att medverka i detta sammanhang. Vi har i socialutskottet försökt att få en praktisk lösningoch säga, att om de ändå kan utöva sitt yrke bör de få legitimation. Vi har tänkt oss att det görs en anteckning.i legitimationshandlingarna om att vederbörande inte vill eller anser sig inte kunna utföra detta ingrepp. Därmed är det klargjort för arbetsgivaren att hon inte kan medverka vid t. ex. preventivmedelsrådgiv ning. Vi har tradition på det här området i socialutskottet. Vihar tidigare haft uppe frågan om medverkan vid abort, och vi har hävdat att densom har religiösaoch etiska betänkligheter skall slippa. Såvitt vi kan se har inte dettaförorsakat några svårigheter. Det är utifrån dessa praktiska utgångspunkter somvi har försökt komma till en lösning i det här fallet också, och jag tror inteatt det kommer att uppstå några stora svårigheter. Det rör sig om ett litet fåtal elever. Jag följer judebatten i kyrkor och samfund, och jag ser nästan aldrig att denna fråga äruppe på allvar mer än just i en väldigt isolerad grupp. Vi har alltså försöktgå dem till mötes. Det har framgått av de inlägg som gjorts här tidigare attvi rör oss på ett väldigt känsligt område när det gäller aborter. Den fråga somframför allt har kommit upp hos utskottet är tidsgränsen för ingrepp. Vi känneralla till gränserna: och . Därefter krävs detsynneriiga skäl, och skall besluta i det avseendet. Den absoluta gränsen för ett abortingripande måste sättasav livsdugligheten. Om nu den medicinska vetenskapen visar att den härsäkerhetsgränsen mellan och den tidpunkt då livsdugligheten kankonstateras ha krympt, måste vi överväga om 18-veckorsgränsen kan gälla iframtiden. Därför har vi sagt att inseminationsutredningen bör ta upp denfrågan. I detta' sammanhang har vi också betonat att frågan om skydd för oföddabarn bör tas upp till övervägande. Det är en mycket allvarlig och svår fråga,eftersom vi har att i"öra oss med kvinnans rätt till abort. De här frågorna, som vi med allvar harbehandlat i socialutskottet, är nu aktuella på olika håll.Inseminationsutredningen har jag redan talat om, och gen-etiken övervägs iregeringskansliet. sysslar också med dessa frågor, och Sverigedeltar i det särskilda arbete som pågår där. Dessutom har vi här i på förslag avsocialutskottet beslutat att inrätta ett medicinskt-etiskt råd. Anledningentill att vi begärde det var att sådana här frågor borde övervägas av en gruppmänniskor därför att de är så svåra och behöver en särskild genomlysning. Ettannat argument var - vilket också har sagts här - att politikerna lätt kommer iefterhand och att vi behöver ha in det politiska ansvaret så tidigt sommöjligt, där den medicinska vetenskapen och utvecklingen hotar att gå före ochvi ställs inför fullbordat faktum. Därför kom vi fram till att vi behövde haett medicinskt-etiskt råd, och det behandlar också de här frågorna. utredning behandlas bl. a. där liksom frågan om konstgjordbefruktning. Med detta har jag velat säga att alla de härfrågorna som har . varit uppe till behandling har vi i socialutskottet tagit pådjupaste allvar. Vi känner problematiken, men vi har också hänvisat till attdet pågår arbete på olika håll. Vi har dessutom givit vår uppfattning tillkänna i dessa frågor, så att vi vet att de kommer att behandlas. Med dettayrkar jag än en gång bifall till utskottsmajoritetens hemställan isocialutskottets betänkanden 5 och 7. Prot.1986/87:19 Snovernber 1986 Familjeplanering och abort, m. m. 58INGA (vpk) replik: Det var det där med barnmorskorna. sade att det åren fråga om deras samvete och att de kan utöva sitt yrke.Jag tycker inte att de kan göra det, eftersom det blir så starka begränsningarifall man ur deras utbildning och deras verksamhet drar undan momentet attsätta in spiral. Familjeplanering och abort, m.m. En barnmorska arbetar inte bara på enförlossningsavdelning. Jag vet att man inom planerar attlåta barnmorskor alternera mycket mera mellan olika verksamheter. En viktig deli en barnmorskas arbete är preventivmedelsrådgivning. Det kan också vara frågaom abortrådgivning. Vilken syn har då dessa barnmorskor, som anser att det ärmord att sätta in en spiral, i sådana frågor? De kvinnor som får sin barnmorskelegitimation skall juvara yrkesverksamma i ungefär , och det är inte säkert att de alltidkommer att arbeta på en förlossningsavdelning i en storstad. Dessa kvinnorkommer att arbeta inom andra verksamheter också. säger att detrör sig om ett fåtal barnmorskor. Men det vet vi ingenting om. Jag tyckerdärför att socialdemokraternas argument i detta sammanhang för att frångåtidigare ställningstaganden inte är bra. Om man söker sig till barnmorskeyrket vet man vad det rörsig om. Man vet när man påbörjar utbildningen att vissa etiska moment ingår.Har man en legitimation tycker jag att denna legitimation skall gälla. Då kanman inte få dispenser för det ena och det andra. Socialdemokraternas förslag,, innebär att man öppnar en dörr. Detta skulle vara djuptolyckligt, eftersom riksdag och regering har beslutat om utbildning förbarnmorskorna och om den fria aborten. I beslutet om den fria aborten ingår attdet skall finnas abortförebyggande verksamhet med preventivmedelsrådgivning ochspiralinsättande som en oerhört viktig del. 59EVERT () replik: Jag påpekade att vi har sett mer praktiskt pådenna fråga. Om detta skulle vara ett stort problem, och om det skulle ledatill den utveckling som talade om, då är det klart att man hade fåtttänka sig för både en och två gånger innan man föreslog något sådant. Men omdet rör sig om ett fåtal barnmorskor och vi kan lösa problemen bör detta kunnagå. Det kan man kosta på sig. Det är vad vi har sagt i detta sammanhang. Jag tror att överdriver oerhört mycket och gören liten fråga till en stor principfråga som hon säger hotar abortrådgivningenoch preventivmedelsrådgivningen. Vi tror inte att det föreligger någon faraför detta. 60 INGA (vpk) replik: , det är klart att just debarnmorskor som har denna syn och får denna dispens hotar abortrådgivningen ochpreyentivme-delsrådgivningen för de kvinnor som de möter. Jag anser inte attdetta är en praktisk fråga, utan det är en principiell fråga. säger att om det blir problem såär det inte bra. Då vill jag fråga: Skall vi ändra på detta igen om det visarsig att det blir problem? Vore det inte bättre att behålla den ordning som vihar ? 61 () replik: Vår bestämda övertygelse är ju att detta intekommer att vålla några problem. 62INGRID (): Det är ganska precis sedangen-etik-kommittén avlämnade sitt betänkande Genetisk integritet.Remissbehandlingen är avslutad, och enligt ett vanligt förfarande borde enproposition vara om inte framlagd så åtminstone så pass färdig att riksdagenkunde få information om när de i betänkandet aktualiserade frågorna skullekunna bli föremål för riksdagsbehandling.' Olika orsaker har medverkat till attså inte är fallet. Den medicinska forskningen står inte stilla. Ett exempelpå detta - det har lämnats många - är de förfinade metoder vi harför att undersöka ett och fastställa eventuella defekter. Dennamöjlighet har satt den nu gällande abortlagen i ett nytt ljus. står deten kvinna fritt att avgöra om hon vill fullfölja en graviditet eller inteberoende på fostrets status eller kanske kön. Det är inte längre fråga om hon vill ha ett barn, utanfrågan är om hon vill ha just detta barn. Var och en av oss kan se att sådanaöverväganden förorsakar stora etiska problem. Aborterade är av intresse för forskningen, ettintresse som ökat genom att sena aborter medför att fostret kan vara vid livnär det tas ur livmodern. In-vitro-befruktningen är en teknik som behärskasnästan till fulländning. Vilken forskning skall tillåtas på de befruktade äggsom inte används för inplantering i kvinnan? Detta är bara några av de problem av etiskkaraktär som blivit allt vanligare. Vi har under debatten här hörtexempel på andra. har kommit fram till att de etiska normersom föreslås i betänkandet inte lämpligen bör läggas till grund förlagstiftning utan att det är att föredra att de, i likhet med de etiskanormerna i om biomedicinsk forskning innefattandeförsök på människa, förblir etiska normer och verkar som sådana. De böremellertid förankras i lag så att det finns föreskrifter som sörjer för att deetiska normerna utfärdas till allmän kännedom och efterlevs. Jag har begärt ordet i första hand för att kommenterauppgiften i socialutskottets betänkande 7 att en proposition om dessa frågorkan väntas tidigast . När departementet säger tidigast, kan man varaganska säker på att det är ett mål som inte kommer att uppnås. Det är därförmed tillfredsställelse som jag konstaterar att socialutskottet uttalar som sinmening att det är önskvärt att regeringens förslag läggs fram för riksdagen1987, , så att ges tillfälle att anlägga enhelhetssyn på de etiska frågeställningar som den medicinska utvecklingen kringdet mänskliga livets början har aktualiserat. Utskottet säger "önskvärt". Jag skulle viljaförstärka detta till "nödvändigt". Det finns ingen orsak attacceptera ett onödigt dröjsmål i en fråga som är av så stor betydelse. bildades , och inseminationsutredningen bör få klart för sig att dess uppgift bör slutföras inom en näraframtid. Så tyder jag socialutskottets yttrande, och jag hoppas att regeringenuppmärksammar vad utskottet säger. Vi harinte tid att vänta. Det är känsliga frågor som berörs, vilket Familjeplanering och abort, m. m. Familjeplanering och abort, m. m. Känsligheten får inte generera rädsla för att handla ochta ställning. Jag har inget yrkande. 63 (): För någon vecka sedan gick ett stortdemonstrationståg genom Stockholrn. Den gången handlade det om kärnkraft. Itäten bars en banderoll med texten: Låt liv leva. Det är just detta abortfråganhandlar om: att låta liv leva. Abortdebatten har ofta varit språkligt förvirrande.Abortfrågan har framställts som en frihets- och frigörelsefråga. Jag har självaldrig tyckt om uttrycket "Nej till fri abort". Det är inte vi somhar som utgångspunkt att samhället skall göra allt för att låta liv leva somskall stå för negationen eller förbudet. Abortfrågan är verkligen inte vilkenfråga som helst. Det ofödda barnets rätt till liv hänger samman med demokratinsinnersta väsen och med grunden för människovärde och solidaritet. Gällande abortlag är i flera avseenden oacceptabel.Abortutredningen och nuvarande lagtext utgår från resonemanget att kvinnanskall bestämma över sin egen kropp. är det väl emellertid inte någon somvill använda den typen av argumentering. Den medicinska vetenskapen har tvingatmånga att ändra inställning. efterlyser och förordar JO lagar och reglertill skydd för det ofödda barnet. Vi känner väl till de enorma möjligheter, för att intesäga skrämmande framtidsperspektiv, som provrörsbefruktning och annan medicinskteknologi möjliggör. Det befruktade ägget, embryot, kan implanteras.i vad manibland kallar en "surrogatmammas", livmoder. Det kan frysas ner ochhållas nedfryst under många, . Det kan tinas upp år efter att denkvinna varifrån ägget togs är död. Vi vet också att det ofödda barnet ilivmodern kan bli föremål för kirurgiska ingrepp. Om man håller fast vidprincipen att fostret är en del av moderns kropp, skulle således modern kunnaförvägra eller ha rätt att förvägra det ofödda barnet en behandling, som skullekunna vara av stor positiv betydelse för barnet under dess återstående liv. Isjälva verket vet vi alla, fru talman, att i det befruktade ägget redan finnshela den genetiska koden. Livet är tänt. Det riiedicinska kunnandet avancerar, somsagt, utomordentligt snabbt. Det står, som någon uttryckt det, tusentalsdoktorander i kö för att få ge sig in på de områden som vi här avhandlar.Jag är fast övertygad om att det som går kommer att framstå alltklarare för alla, som, ödmjukt och öppet vill följa utvecklingen, att det finnsenbart en hållbar utgångspunkt, om inte samhället skall hamna i ett samhälledär elitistiskt tänkande, förakt för svaghet och respektlöshet inför livetskall bli dominerande, och det är en lagstiftning som utgår ifrånmänniskolivets okränkbarhet, utgår ifrån att principen i vårt demokratiskasamhälle är att liv skall få leva alltifrån dess tillblivelse,konceptionsögonblicket, till dess slut. Utskottet tillstår att den medicinska utvecklingen nåttdithän att gränserna för abort måste ses över. För tidigt födda barn som klararsig kan ha samma ålder som lagligt aborterade . Möjligheten att rädda förtidigt födda har gått allt längre ner i ålder. Det är också så att ettbefruktat ägg kan hållas vid liv iupp i provrör. Den gränsen skjuts stadigt uppåt. Det finnsfaktiskt vetenskapsmän som på fullaste allvar funderar över om det enbart är entidsfråga innan fostret kan klara sig helt utanför moderns livmoder.Abortdebatten utgick, frii talman, ifrån felaktigaföreställningar och låste måhända fast åtskilliga i föreställningar som i dagär ohållbara. Argumenten hopar sig och visar entydigt att vi behöver en nyabortlag, en lag som inte utgår från att det skall finnas generell rätt attsläcka liv utan utgår ifrån att liv skall leva och att det är samhällets pliktatt med alla till buds stående medel ställa upp på livets sida. Jag skulle oändligt gärna vilja formulera migså att ledamöter verkligen förstod att för många, och för mig, ärabortfrågan på intet sätt prestigeladdad, inte alls. För mig är emellertiddenna fråga det starkaste uttrycket för att vårt samhälle måste vara noga såatt det inte bryter upp sina grundvalar. Det handlar inte om kriminaliseringeller inte kriminalisering. Jag har aldrig pläderat för kriminalisering. Dentypen av tilltag är ovärdig hela frågekomplexet. Det handlar om att värna detsvagaste i vårt demokratiska samhälle. Vi kan i denna kammare hålla flertimslånga debatter omäganderätt, om pensionspengar, om plan- och bygglagsfrågor etc. Och fattas baraannat! Men , fru talman, handlar det om ännu viktigare frågor. Det handlarom den absoluta förutsättningen för alltsammans, om rätten till liv, om attsamhället skall vara inriktat på att värnalivet, värna skapelsen. För mig ärdet så, att i den här frågan polariseras den människosyn som motiverar mittpolitiska engagemang. Jag vet att det är svåra frågor. De är emellertidofrånkomliga. Jag tror inte de är lätta att lösa. Men jag anser med bestämdhetatt vi måste stå på rätt sida i kampen för livet. Det är säkert få kvinnor som gör abort för att de villgöra abort. De anser sig av någon anledning nödda och tvungna. Då måste detockså vara myndigheters primära uppgift att med alla till buds stående medelsöka undanröja de orsaker som tvingar. Det kan vara av intresse att 1941 årsbefolkningsutredning diskuterade en rent social indikation som grund för abort.Utredningen avvisade då en sådan indikation eftersom man menade att det skulleinnebära "en i själva vår lagstiftning inskriven inkompetensförklaringbeträffande vårt samhälles möjligheter att komma till rätta med allvarligasociala missförhållanden". Utredningens ordförande var . Eftersom vårtmateriella överflöd har ökat i en hisnande takt borde virimligen ha möjlighet att undanröja de ekonomiska och sociala skälen tillabort. Det kan aldrig accepteras eller karakteriseras som frihet att tvingastill något man egentligen innerst inne ogillar, och det är inte frihet attnågon råder över liv. Är inte det just ofrihet att låta yttre .omständigheterav social eller kanske ekonomisk karaktär driva individer till något deegentligen ogillar? Runt om på jordklotet rangordnas människor efter hudfärg,ras, kön, ålder, intelligens. För oss alla borde det vara självklart att ställaupp för en människosyn som ger varje individ ett absolut okränkbart värdeoavsett ålder, ras, kön och intelligens. Jag tycker att den demokratiskamänniskosynen, den människosyn som jag kallar den kristna, kräver det. En professor som'forskar runt in vitro-fertilisering (IVF) eller Familjeplanering och abort, m.m. Familjeplanering och abort, m. m. som detvanligtvis omtalas, provrörsbefruktning, uttryckte precis den arbetsordning somär rådande . Han sade: Först forskar vi, sedan gör vi praxis av det. Sedangår vi ut till allmänheten och säger det här var väl bra. Då får vi allmänhetenmed oss och även lagstiftarna. Så är det. Lagstiftningen anpassas till rådande praxis,och just den anpassningen kallas inte sällan etik. Etiken blir svans och intehuvud. Etiken blir omslagspapperet och inte något man mäter innehållets värdegentemot. Det är för mig fullständigt obegripligt attinte riksdagspartier känner att man går i den medicinska utvecklingens ellerforskningens ledband. Var finns de politiska partiernas medicinsk-etiskahandhngspro-gram? Man vill ju ändå inte tro att vår lagstiftande församlingegentligen godtar att "rådande praxis", på vilket område det vara må,upphöjs till gällande etik. Historien borde i all rimlighets namn få oss attvägra den inställningen. Det är fullständigt ohållbart att låta årläggas utan att vet vad den vill i dessa frågor som handlarom människovärde, som handlar om liv och död, som handlar om individensyttersta integritet. Utredningar i all ära, men det etableras ute i samhälletför närvarande en praxis som, om den får rota sig , blir svår attförändra. I senaste numret av nr 8/86 ärrubriken på första sidan Vem ska ha rätt att leva? Tidskriften tar uppboktidningen temanummer som handlar om teknik och etik vidprovrörsbefruktning och fosterdiagnostik. I ingressen till artikeln skriver mani Svensk : "Utvecklingen inom fosterdiagnostiken går ijetfart. Allmänheten ställs inför 'fakta' och forskarna arbetar på i sin slutnavärld i stort sett utan politisk kontroll och utan samhällsperspektiv." Så är det. Det är därför motionen So406 ärskriven. Märkligt nog finns det fortfarande - det kan självfallet enbart handlaom en tidsfråga -de som vill hålla abortfrågan skild från fosterdiagnostik ochprovrörsbefruktning. Det är självfallet en omöjlighet. Jag tror det sker något i varje samhälle därmänniskan själv gör sig till över livet. Jag tror precis somjuridikprofessor understryker i tidskriften , att ettsamhälle som sorterar fostren efter friskhets- eller lycklighetsprincipenriskerar att förr eller senare bli ett samhälle där man också sorterar ut deredan födda efter samma principer. Jag skulle förstås vilja tillägga att dettasom professor för fram, gäller även de samhällen där något slagssocial eller ekonomisk princip ger människan generell rätt att släcka liv. Den statliga gen-etik-kommittén skriver i sittslutbetänkande: "Ett mänskligt liv finns visserligen under helatillblivelseprocessen, men det kan inte ansesha samma värde som sådant redan från första början. till skyddav mänskligt liv måste skifta beroende på var det befinner sig påutvecklingslinjen från konceptionen till döden." Vart är vårt land på väg? Vad är det somkonstituerar människovärdet? Vem är det som graderar de "insatser tillskydd av mänskligt liv", som gen-etik-kommittén talar om? Hur vågar någotparlament i en demokrati åta sig att gradera livet och bestämma över livet?Hur vågar något parlament lämna över sådana beslut till något annat organ? är förvarje demokrati ohållbart att acceptera en sådan relativistisk människosyn.Det framstår, tycker jag, som en absolut nödvändighet att vi nu får en ramlagsom ger varje individ, oberoende av var hon eller han "befinner sig påutvecklingslinjen från konceptionen till döden", som gen-etik-kommitténuttrycker det, ett absolut och okränkbart värde. Jag vill med detta yrka bifall till motionerna1985/86:So456 och 1985/86:So406. Jag har givetvis också studeratreservationerna noga och läst dem åtskilliga gånger. Man läser naturligtvis medtillfredsställelse och reservation, men man blirmycket häpen när man läser reservation. Där står ickeett ord om att lagen bör ändras och stå på det ofödda barnets sida, icke ettord om den välfärdssamhällets bankruttförklaring som det innebär att 30 000ofödda barns liv släcks i . Så tyst och så fogligt har tydligenfrisinnet blivit i . Är det arvet efter sådanapolitikens resår som Axel , och m.fl.? Då blir man häpen, må jag säga, mer än häpen, fru talman. Familjeplanering och abort, m. m. 64EVERT (): För det första vill jag säga till det faktiskt inte bara är han som har ett känsligt samvete. Det framgår avutskottets betänkande att vi verkligen har tagit dessa frågor på djupasteallvar. Det framgår att det finns ett tankearbete på olika håll, så som jagtalade om i mitt första inlägg. Jag blir litet fundersam, när jag lyssnar på är det egentligen vill? Vill förbjuda aborteröver huvud taget, eftersom han talar om absolut okränkbarhet frånbefruktningsögonblicket och fram till förlossningen? Den åsikten måste ledatill krav på ett absolut förbud, och om man inför ett absolut förbud mot abort,så vet de flesta i denna kammare vart det leder. kan säkert svara för sig, menjag vill ändå citera vad hon framför i sin reservation, som jag instämmer i: "Utskottet vill erinra om att 1974 årsabortlag i många hänseenden haft mycket positiva effekter. Antalet aborter harinte ökat såsom många befarade när lagen antogs." Jag vill gärna säga tillkammarens ledamöter att jag antog att antalet aborter skulle öka betydligt närabortlagen infördes, och jag reserverade mig därför på den punkten. Så haremellertid icke skett. Jag fortsätter att citera vad som står i IngridRonne-Björkqvists reservation: "Den stora majoriteten aborter företasvidare på ett mycket tidigt stadium av graviditeten." Det är också viktigt. "De illegala aborterna har försvunnit." Vad händer i de katolska länderna? Vi vet att de illegalaaborterna där är många - ibland många fler än aborterna i de skandinaviskaländerna, där vi har en relativt låg abortfrekvens. Om vi skulle följa linje skulle vi med allsäkerhet få fler aborter - illegala aborter. Dessa kanske också skulle skeunder ett senare stadium. Det är därför vi i utskottet är mycket försiktiga påden här punkten. Prot.1986/87:19: