prot · GA09110 · 1986-12-31 00:00:00 — Även delegationen för social forskning har ansökningar förbehandling, föranledda av aidsproblematiken. Utskottet markerar i sitt betänkande att brist på resurserinte får hindra forskningen när det gäller aids och bedömer alt ytterligareresurser kommer att krävas . På detta område kommer givetvisinternationell samverkan att vara angelägen, och har ocksåaktualiserat ett samarbete kring aidsbekämpningen. I den allmänna debatten och till följd av denna har inågra motioner tagits upp frågan om fri försäljning eller förskrivning avsprutor och kanyler till missbrukare som tillhör riskgrupper för HIV-smittansspridning. Utskottet har i anslutning till detta också diskuterat del särskildaprojekt som använt sig av fri utdelning av sprutor i samband med vårdprogram.Utskottet anser att en fri försäljning av sprutor eller kanyler inte bör kommatill stånd. Så några ord om aidstestningen. En viktig del avden pågående informationskampanjen är att uppmana alla som har anledning befaraatt han eller hon kunnat bli sfnittad av HIV att ta kontakt med hälso- ochsjukvården för testning, Aidsdelegationen diskuterar just nu också yilkasärskilda målgrupper man vill nå med en utökad HIV-testning, Detta gäller bl,a, ett riktat erbjudande till alla gravida, för vilka effekterna av eneventuell smitta kan vara särskilt svära. Förslaget att utöka anonymitetsskyddet att även gälla vidett positivt testresultat avstyrker utskottet. Det är viktigt att den som ärsmittad får sjukvårdens stöd och hjälp. Det kan vara angeläget att påpeka attden tystnadsplikt som gäller inom all hälso- och sjukvård skall utgöra enfullgod garanti för att den som drabbas av HIV-smitta skall få ett bra stöd ochen god vård med fullgott skydd för sin personliga integritet. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillhemställan isocialutskottets betänkande 19 och avslag på de fem reservationerna ianslutning till mom, 3, 5, 9, 10, 11 och 13, Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingai". 23DANIEL TARSCHYS (fp) replik: har lugnt och sakligt redovisatutsköttsmajorite-tens motiveringar och förslag, men jag tror inte att vi kommeratt lyckas övertyga varandra häri kammaren. Jag anser att aidsdelegationenförvisso hargjori goda insatser. 1 ligger vi väl framme vad gäller attmobilisera resurser mot aids. Mycket av värde har uträttats under de gångnaåren, inte minst sedan det blev ett trendbrott i fråga om tillgången påresurser för aidsinsatser. Samtidigtär det emellertid mycket som vi inte har gjort, och många brister A tgärder /not aids kvarstår.Jag tror inte att kan bestrida alt arbetet inte har förts framåtmed maximalt tempo. Det tog från beslut om en massivinformationskampanj till dess alt kampanjen kom i gång. Del tog också ett årför att handlägga ett ganska enkelt ärende om ettsäkerhetslaboralorium, som är en oerhört viktig resurs för forskningen.Bevisligen har många anslagsansökningar om aidsforskning avslagits i brist påmedel. Om vi går bakåt i tiden tror jag alt vi kan se att det inte har varitden önskvärda kraftfullheten och bestämdheten i hanteringen av dessa frågor.Blickar vi framåt i tiden ser vi mängder av uppgifter som föreslår och somkräver utomordentligt beslutsamma insatser. Jag är övertygad om att den svenska kommiltémodellen haren viktig funktion alt fylla för en hel del typer av samhällsfrågor. Men närdet gäller all mobilisera resurser i samhället, att beslutsamt se till attsaker och ting fungerar samt att sätta i gång så många olika saker och omprövaså många olika lagar som det är fråga om i delta fall. då är det viktigt attdet finns en kraftfull stab som kan föra arbetet framåt dag för dag och sominte är hänvisad till att träffas en gäng . 24 () replik: Som jag sade i går vilar ett mycket stortansvar på regering, riksdag, sjukvårdshuvudmän, kommuner och även på mångacentrala myndigheter. Det är nödvändigt att människor känner all dessainstanser agerar resolut och förtroendeingivande. Informationen måste vara så utformadatt människor skall kunna lita pä alt man där gör vad man kan. Visst pågår det också ett omfattande arbete. Men en viktigoch förtroendeskapande åtgärd är att anslå pengar till forskning. Vi varbesvikna över det lilla belopp från aidsanslaget som avsattes till forskning.Vi har därför krävt alt utskottet kraftfullt markerar den vikt man fäster justvid forskningen. Det är nämligen bara genom ett resolut och kraftfullt agerandesom man kan väcka människors ansvarskänsla för sig själva och sin omgivning. Om vi inte ger forskningen tillräckliga ekonomiskamöjligheter - och den behöver betydligt mycket mer pengar både nu och iframliden - kan vi inte komma till rätta med aidsepidemin. Forskning för all fåfram läkemedel och medicin är avgörande i sammanhanget. Jag beklagar verkligenatt utskottet inte har velat göra delta tillkännagivande. 25ERIK () replik: Jag noterar all i sill inläggsätter gott betyg på aidsdelegationen och alt han godkänner aidsdelegationensom del ledningsorgan vi behöver för aidsbekämpningen i vårt land. Det finns en ambition hos att delegationenskulle sammanträda oftare och inte. som han uttryckte det, vara hänvisad tillall mötas en gång . Då är det viktigt all notera alt delegationen, därdet ingår företrädare för en rad intressegrupper, alltifrån regeringsnivån överriksdagen med de fem partierna till myndigheter och organisationer, också harett kansli däremellan för allt koniakiarbele med tjänstemän i de olikaorganisationerna och myndigheterna. Del är alliså avslämningen som sker viddelegationens sammanträden. Jag upplever nog all en tätare sammanträ- Å tgärder mot aids desfrekvens med hela delegationen på 18 ledamöter plus biträdande PrOt.1986/87:110 tjänstemän kanske rent av skulle skapa en ryckighel och en förstor disposition av delta forum och dessa personer, till menför del dagliga uppföljningsarbete som delegationens kansli har att utföra. Att det finns exempel på att framställningar om anslag förforskning skulle ha avslagits med hänvisning till brist på medel har jag svårtatt föreställa mig. Däremot skall man inte bevilja medel som ansöks till vilkenforskning som helst utan att granska alt den är adekvat. Där kanske det harfunnits vissa fördröjningar. Jag känner inte till de exempel som DanielTarschys vill ta fram som bevis för sill påstående. Vad vi noterar i utskottetsyttrande är att forskningen skall bedrivas brett och med medel ur olika kontonoch kassor och att betydande medel ställs till forskningens förfogande. Med en replik till vill jag ocksåmarkera att det kraftfulla agerande som hon efterlyser är just vadaidsdelegationen med sin aktivitet företräder. I anslutning till detta vill jag slutligen kommenterasynpunkterna på informationskampanjen. Om vi hade gått ut för tidigt medinformationskampanjen, hade vi kunnat informera om en mängd frågetecken, menvi hade kunnat redovisa föga kunskap. har vi en betydande kunskap attmeddela svenska folket, och det skapar trygghet i informationen och gör denbra. 26 () replik; I ledningsfrågan kommer vi kanske intenärmare varandra här. Jag talar för otåligheten. Jag menar att det finns mycketsom måste göras mycket snabbt. talar för tålamodet och densedvanliga administrativa noggrannheten och sävligheten - allt skall ske igod. normal svensk ordning. Jag tycker alt man måste skilja på frågor ochfrågor. Många frågor skall vi hantera precis så som aidsdelegationen och andrastatliga kommittéer gör, men andra frågor måste handläggas på ett helt annatsätt. Det är inte heller så att kunskapen om aids ochHIV-smittan har ökat språngvis . Det återstår tyvärrfortfarande mänga frågetecken. I denna besvärliga kamp är vi alltid i detläget att vi måste gå ut och informera trots att vi inte har full kunskap omhur fiendens ansikte ser ut. Man måste på basis av den kunskap man har försökage så goda råd som möjligt. Den uppgiften kommer vi att ha långt framöver. Dethade varit bra om man hade kommit i gång tidigare. Får jag sedan ta upp en sak som berörde i sittanförande men som jag inte hunnit kommentera förut, nämligen tillgången tillrena sprutor. 1 pågår ett mycket intressant experiment, där man låternarkomaner byta ut sina smutsiga redskap mot rena. Utskottet säger att denverksamheten inte får utvidgas och inte får etableras i andra delar av landet.Jag tycker faktiskt att detta är myckel anmärkningsvärt och bekymmersamt. I hela är aidsbekämpare överens om att narkomanerinte bör förmenas fria sprutor. Vid det som hölls var alla länder utom inne på tanken att man inte skulle förmena narkomaner fria sprutor. Jag var i . Där hade just hälsovårdsminislrar- na frän de olika delstaterna haft sammanträde. Alla utom företrädaren för 39 A tgärder mot aids varöverens om en gemensam aidsbekämpningspolitik. 1 den ingick som ett viktigt ledall man inte skulle förmena narkomaner tillgång till rena sprutor. Menutskottsmajoriteten har en annan uppfattning. Den står isolerad i -möjligen är den i sällskap med dem i . Man menar att de som ärnarkotikaberoende .bör hindras från att komma över rena redskap. Detta är ett allvarligt problem.t. ex. i vara fängelser,där orena redskap går runt bland de intagna. Det är alltså ett allvarligtproblem för dem som är så stora slavar under den här lasten alt de inte kanbryta sig ur sitt narkotikaberoende. På denna punkt tycker jag således attutskottsmajoriteten har intagit en ståndpunkt som är myckel beklaglig ursmittbekämpningens synvinkel. 27 () replik: Att del har förekommit avslag påforskningsansökningar slår det alt läsa om. Jag avser då den utformning avforskningen som aidsdelegationen har begärt och även fått. Ett kraftfulltagerande från utskottets och sida hade varit att bifalla vårtförslag om ett tillkännagivande just om forskningen. Förslaget återfinns ireservation 2. Del skulle vara en stimulans för forskarna. Del är jumycket viktigt all många av de forskare som vill arbeta på alt få frammediciner och läkemedel också stimuleras i sitt arbete. Den stimulansen kan defå i och med att nämnda uttalande görs. Tyvärr vill inte majoriteten uttaladelta. Sedan några ord om informationskampanjen. Jag vet inte omdet var mitt inlägg.från i går som åsyftade. Det är i alla fall braatt vi har en informationskampanj. Men vill jag framhålla att manmåste lyssna till reaktionerna från olika håll ute i landet när det gäller denhär informationskampanjen. Vidare måste denna kontinuerligt utvärderas. Manmåste också la vara på synpunkterna och förändra kampanjen. Det är ju avmänniskors reaktioner som man kan utläsa hur kampanjen har fallit ut. Om delfinns tecken på alt informationen är för lam, för litet engagerande eller förkylig, måste man ta lärdom av detoch ge kampanjen en, annan utformning. Många av de motioner som behandlasi detta betänkande innehåller mycket värdefulla krav när delgaller-utformningen av informationen. Jag tror att det är viktigt att viverkligen är lyhörda. Vi måste ta reda på hur människor har uppfattatkampanjen, med tanke på den framtida utformningen av denna. Först dä kan vi fåmänniskor att la eget ansvar och först då kan vi nå ut till människorna medbudskapet att aids angår alla. Alla rriåste vi, som sagt, ta personligt ansvar. 28ERIK () replik; Angående informationskampanjen måste del ändånoteras all information kontinuerligt har gått ut till svenska folkel på mångavägar -aidsdelegationen har varit en källa. Så skedde långt innan man gick utmed den startade kampanjen. Det har inte rått stor tystnad, utan information harsuccessivt gått ut. Med stort intresse har man också laiiit emot informationallteftersom man fatt de kunskapersom har-kunnat förmedlas. Det finns alltså en samlad kunskap, Prot.1986/87-110 vilken har legat till grund för denna typ av större kampanj.Givelvis följs en sådan här kampanj upp både medutvärderingar och med en grannlaga granskning för att man skall veta hur manskall gå vidare - på skolnivå eller i folkrörelsernas regi - och hur en kampanjblir så effektiv som möjligt. Det ingår ju i arbetet med en kampanjuppläggning att enutvärdering görs successivt. Kampanjen kan, som sagt, behöva en ny utformning.Men det är omöjligt att besluta om hur utformningen skall vara om etteller . Därför finns just aidsdelegationen, som skall diskutera ochsuccessivt följa upp detta arbete. Sedan något om forskningen. har tagitdel av en lista över beviljade och icke beviljade anslag när det gällerforskningsframställningar. Därav kan man utläsa vilken forskning som förtillfället varit angelägen och adekvat. Här kan klart sägas ut att det inteinnebär att man en gång för alla säger ja eller nej, utan prövningen fortsätterallteftersom man vinner nya erfarenheter. Det gäller framför allt , när såpass stora medel står till förfogande. Jag betonar återigen att det inte bara är genom detenskilda anslagetora 5 milj. kr. som medel har ställts till aidsdelegationensförfogande, utan man har också fåll hjälp på annat sätt - genom forskningsråd,delegationen för social forskning, MFR och STU. Jag skall i mitt inlägg koncentrera mig påinsatser för narkotikamissbrukare. Jag har tidigare, bl.a. i regeringens proposition omsärskilda medel för bekämpningen av aids, framhållit att hotel att aids snabbtskall sprida sig bland personer som missbrukar narkotika intravenöst gör attutvecklingsarbetet inom narkomanvården måste påskyndas väsentligt. De sommissbrukar intravenöst är. del vill jag understryka, en för smittskyddet mycketstrategisk grupp. Jag delar därför helt den oro som uttrycks i utskottelsbelänkande beträffande bristande vårdresurser, särskilt beträffande LVM-vården. Vårdinsatserna är centrala, och jag skall här redovisakonkreta exempel på hur delar av del särskilda anslaget på 100 milj. kr. förbekämpningen av aids har använts. Ett intensivt arbete för altstimulera kommunerna att utveckla sin narkomanvård har ägt rum i samarbetemellan bl. a. och . harvidare aktivt deltagit i utvecklingsarbetet genom alt, tillsammans meddepartementet och , anordna regionala konferenser i sådanutsträckning all representanter för samtliga kommuner nu har deltagit idiskussioner om hur alla missbrukare skall kunna näs för vård och behandling. Konkret har 20 nya specialenheter, s. k. vårdbaser, förvuxna narkotikamissbrukare redan kommit i gång. 15 länsprojekt har startat,vilket innebär att även mindre kommuner får hjälp all utveckla sina insatser.100 behandlingsplatser inom den frivilliga vården kommer an, hainrättats. Ett viktigt arbete har inletts i samarbete mellansocialtjänst och kriminal vård,'mot bakgrund av att huvuddelen av de personer som missbrukar 41 intravenöstkommer i kontakt med kriminalvården. Projekt har t. ex, startats vid häkten iStockholm, och , Målet är att nå samtliga häktade för provtagningoch motivationsinsatser. Medel har vidare utgått för att utvecklamotivationsarbetet vid kriminalvårdsanstalterna. Jag vill också nämna att särskilt stöd har utgått tillStockholm och samt till RFHL för insatser beträffande prostituerademissbrukare. En sammanfattande bedömning frän min sida är att det underdel här året har skett ett mycket aktivt utvecklingsarbete inom narkomanvårdenutan tidigare motsvarighet. nödgas jag konstatera att det är långtkvar till målet att nå samtliga narkotikamissbrukare. De största problemen finns i storstäderna, , I finns största andelen vuxnainjektionsmissbrukare, och här finns också flest HIV-smittade narkomaner, IStockholm finns också en stor grupp injektionsmissbrukande prostitueradekvinnor, har alltså de allra tyngsta problemen. När det gäller vårdav unga missbrukare har varit ledande i landet med attutveckla vårdinsatserna. Vad gäller vuxna narkomaner är läget mycket mer bekymmersamt.Här nås än så länge bara en mindre del av missbrukarna. Utskottet uttalar att kampen mot aids är en nationellangelägenhet, och att staten här måste ha särskilt ledningsansvar. Jag delarden uppfattningen. Därför har också narkomanvårdsfrågorna haft myckel högprioritet i aidsdelegationens arbete. Med anledning av den allvarliga situationen i Stockholmhar jag haft särskilda överläggningar med företrädare för omnödvändigheten att rusta upp narkomanvården snabbi. Eftersom aidsepidemin kansägas ha sitt centrum i Storstockholmsområdel är det angeläget att massiva ochsnabba åtgärder sätts in här, narkomanvård är inte bara enangelägenhet för stockholmarna, den är en angelägenhet för hela landet. Jag ärockså beredd att av aidsanslaget satsa resurser på detta. Enligt vad jag harerfarit behandlade socialnämnden i i går ett förslagom utbyggnad avLVM-vården för narkotikamissbrukare med två hem om sammanlagt 20 platser. Inomkommunen pågår också konkret planering för alt ytterligare stärka såvälöppenvården som olika typer av institutionsvård. Bl, a, gäller det resurser förspecialiserade narkomanvårdsinsatser inom socialdistriklen. En annan viktig sak gäller hur personalfrågorna skallkunna lösas vid bl, a, landstings avgiftningskliniker. Här måstelandstinget ta ett stort ansvar, situationen den, att svårigheterna attrekrytera personal är ett så stort problem att det är svårt alt upprätthållaverksamhet. Det förekommer att missbrukare som söker avgiftningavvisas. Jag har inhämtat all aktivt i sin tillsynsfunktionkommer att ta upp dessa frågor. har för övrigt haftöverläggningar såväl med som med landstingangående narko-mänvårdssiluationen inom berörda områden, och de har ett möteockså . påtalar i betänkandet de allvarligabristerna inom , med bl, a, en kraftig reducering av antalet platserför tvångsvård . Utvecklingen sammanhänger enligt min meningockså med svagheteri själva lagstiftningen. Det är anledningen till att socialberedningen nukoncentrerar sitt arbete på en översyn av lagen och dess praktiska tillämpning.Detta arbete skall vara slutfört . Jag vill nu avvakta socialberedningens betänkande för altkunna göra en bedömning av de fortsatta åtgärderna. En förbättrad lagstiftningbör bidra till att kommunerna ser LVM-vården som en viktig vårdresurs, och detbör i sin lur ge en nödvändig skjuts åt utbyggnaden. Jag vill riktaen allvarlig maning till. kommunerna att de måste ta sitt ansvar. Låt mig få avsluta med följande. Liksom utskottet ser jagkampen mot aids som en nationell angelägenhet. Jag ser liksom utskottetutomordentligt allvarligt på denna uppgift. Det gäller infe minstnarkomanvården. Jag kommer också fortsättningsvis att på lämpligt sätt utformaett ledningsansvar så alt alla goda krafter kan samordnas för attnarkotikamissbrukarna skall kunna nås för vård och behandling. Aids är ett hot mot folkhälsan, och kampen för att hejdasmittspridningen måste ske med många medel på alla områden. A tgärder mot aids 30 () replik: Det fanns många värdefulla markeringar isocialministerns anförande. Jag noterade särskilt att hon hårt tryckte på altkampen mot aids måste vara en nationell angelägenhet och att Stockholmsnarkomanvård måste vara en angelägenhet för hela riket. Mot den bakgrunden skulle jag vilja ställa en fråga omanslagen för aidsbekämpningen i framliden. Under utges ettspeciellt stöd på 50 milj. kr., till aidsarbetet i storstadsregionernaStockholm, och . Men finns ännu inte vare sigförslag eller beslut om något sådant regionalt stöd. Socialministern sägervisserligen att hon är beredd alt ta pengar ur det allmänna aidsanslaget tillsådana insatser, och det är bra. Men det allmänna aidsanslaget är 75 milj. kr.och det kan inte räcka till allt. Dessa 50 milj. kr. har spelat enviktig roll för att få fart pä värdefulla insatser i de trestorstadsregionerna. Min fråga till socialministern är följande: Ärsocialministern beredd att se till att det även för kommeralt finnas ett speciellt regionalt stöd, som i varje fall inte skall varamindre än det som vi har beslutat om ? 31ANN-CATHRINE () replik: Jag tycker också alt det var många bramarkeringar som socialministern gjorde. Det är värdefullt att socialministernser så allvarligt på vårdsituationen för narkotikamissbrukare, eftersom det ärmänga års underlåtenhet som har lett till den krissituation som råder.Missbrukarvården har varit lågt prioriterad, och man har haft en vårdideologinär det gäller missbrukare som har motsatt sig det nödvändiga tvång som iblandmåste tillgripas. Del är bra om vi fär en omprövning på denna punkt, och det ärbra all mycket sker ute i landet. Socialministern log upp svårigheterna i lagstiftningen.Jag vill ändå fråga hur socialministern ser på att utvidga indikationerna föromhändertaganden enligt LVM till att gälla även fara för annans liv. Det skulle- också enligt A tgärder mot aids många smittskyddsläkare - vara en hjälp när del gäller,all ingripa och omhänderta t. ex. prostituerade missbrukare och HIV-smittade.Man skulle mycket lättare kunna ta hand om dem, och det är viktigt att kunnagöra del både för deras egen skull och för att visa ett resolut agerande. Jagskulle alltså vilja fråga hur socialministern ser på den lagstiftningen. Sedan en fråga som var uppe i går men som jag ändå villnämna . Det kommer förmodligen inte att hända ofta att det blir önskvärteller nödvändigt att ta fill tvång när det gäller HIV-test. Men det finns ändåsituationer, t. ex. vid sexuella'övergrepp, när en person har blivit utsatt förett fruktansvärt övergrepp och dessutom måste hysa oro för att eventuellt hablivit smittad med HIV. Det måste väl ändå göras någonting för att införa ettobligatoriskt HlV-test i sådana här fall. Socialministern talade om vårdplatser förnarkotikamissbrukare, men även vårdplatser vid omhändertagande enligtsmittskyddslagen är ett problem. Enligt smittskyddsläkare försvårastillämpningen av lagen därför att det inte finns tillräckligt många platser.Även detta är någonting som regeringen måste ta tag i. har förmågan att med enpapegojas envishet ställa samma frågor.gång efter gång. Den fråga han nuställde till mig har han tidigare ställt, och det är naturligtvis inte så attjag kan budgetförhandla i kammare, får nöja sig medatt få ett besked det kommer en proposition. Till vill jag säga att det finns enutredning, socialberedningen, som härtill uppgift att snabbt se överLVM-lagstiftning-en. Då vill inte jag , när ännu inga förslag finns, gå inoch säga att jag tycker all lagen skall se ut på ett visst sätt. Jag hartidigare i denna kammare tillräckligt tydligt markerat att jag finner det angelägetatt vi får en LVM-lag som är användbar och som kan fungera i fortsättningen.Jag hoppas alt den politiskt sammansatta socialberedningen skall komma medförslag till en sådan.lag omkring . När det gäller teslmöjligheter ochtvång vid test är del självklart att vi skall följa utvecklingen och om såbehövs ändra lagstiftningen. Vad jag sade i går Var att det intefinns några planer på att ändra lagstiftningen. Men naturligtvis skall vikontinuerligt följa utvecklingen och bedöma i vad mån vi behöver ändralagstiftningen för att kunna effektivisera kampen mot aids. 33DANIEL TARSCHYS (fp) replik: har alldeles rätt i att jag ärmycket envis i denna fråga. Jag har ett intryck av att denna envishet är av ettvisst värde. Det kan hända att frågorna är desamma, men jag tror att det ärnyttigt all socialministern då och då får vissa frågor. Del är tråkigt omsvaren också blir desamma, men jag tycker mig ändå ha kunnat notera att om manställer en fråga ett,antal gånger, så får det effekter på utvecklingen isamhället. Därför anser jag att det är viktigt att då och dä ställa sådanafrågor. Jag ville genom att ställa denna fråga för min del markera att vi från riksdagensida - jag tror att jagkan tala för fler än mig själv-inte kommeratl se med jämnmod på att dé statligaanslagen för aidsbekämpningen minskar. Socialministern betonade mycket nogaatt detta är en nationell angelägenhet - inte en angelägenhet enbart förkommuner och landsting. Därmed anser jag att del är fastslaget även frånsocialministerns sida att det krävs utomordentligt omfattande Ställiga insatserför att det här arbetet skall bli effektivt. A tgärder mot aids 34 () replik: Jag noterar med tillfredsställelse attsocialministern vill ha en LVM-lag som fungerar. Jag hoppas att lagen blir sådanatt den ligger i linje med de åsikter vi framfört.