prot · GA09101 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1986/87:101 Förhandlingarnaleddes av andre vice talmannen. 1§ Justerades protokollet för . 2§ Svar på interpellation 1986/87:209 om mottagningen av avfall från fartyg har frågat miljö- och energiministern om hon är villigatt på det internafionella planet skyndsamt ta upp frågan om mottagning avavfall från fartyg syftande till införande av kostnadsfri mottagning även iandra staters hamnar. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på interpellationen. Fråganom avgifter för mottagning av avfall från fartyg är inte ny i internafionellasammanhang. Den har diskuterats länge i olika internafionella fora - deninternationella sjöfartsorganisationen , Helsingforskom-missionen ochNordsjöskyddskonferensen. Den linje har därvid varit attanvändningen av moftagningsanordningar för driftavfall från fartyg börstimuleras genom att inga avgifter, eller i varje fall inga särskilda avgifter,tas ut av fartygen. Denna ordning, som är dikterad av hänsynen till miljön, ärredan införd i . Det har emellertid inte varit möjligt att nåenighet om den av förordade principen, även om det kan noteras attstater som fidigare varit tveksamma numera har anslufit sig fill den elleröverväger att ansluta sig. Jagdelar uppfattning att det inte är tillfredsställande att intealla stater tillämpar samma ordning som i fråga om avgifter förmottagning av avfall från fartyg, kan dock vara förvissad omatt vi från svensk sida kommer att fortsätta ansträngningarna för attinternationellt få gehör för principen om avgiftsfrihet eller frihet frånsärskild avgift för mottagning av driftavfall från fartyg. Syftet ärnaturligtvis att skydda havsmiljön och att förebygga att svenska hamnarbelastas onödigtvis därför att det är förmånligare att lämna avfallet där än iandra staters hamnar: Om mottagningen av avfall från fartyg Anf.2 (): Jag ber att fåtacka kommunikationsministern för svaret. Som det har sagts finns det en överenskommelse i form aven konvention, undertecknad av samtliga Östersjöstater, där allt utsläpp ochall dumpning av avfall förbjuds i hela , I skallhamnarna ta emot avfallet utan kostnad för det enskilda fartyget. Även Danmarktillämpar den regeln än så . har tillämpat den men tar numerabetalt. I övrigt är det inget annat land i som tar emot avfallkostnadsfritt. Andemeningen i konventionen måste ha varit attmottagningen av avfall skall ske i hamn, då det numera är förbjudet att görasig av med avfallet till sjöss. Då krävs det också någpt så när lika regler.Fartygen rör sig mellan de olika länderna. I övriga Östersjöstater har man dockpå vissa ställen underlåtit att ordna för mottagning av avfall, eller också tarman betalt för att ta emot avfallet. Det kan röra sig om avgifter av en sådanstorlek att de fungerar som en effektiv broms för önskemålen från ett fartygatt göra sig kvitt diverse avfall. Om inte dumpningen av dessa produkter sker i havet, blirdet kanske någon kominunalt driven hamn i som senare får ta emotavfallet. Denna hamn får då bära den kostnad som egentligen åvilat hamn i annatland. Det största problemet är mottagningen av spill frånmaskinrum. Det är kostsamt och tekniskt komplicerat. Normalt driftsavfäll från även stora maskinanläggningarborde vara volymmässigt litet, men det förekommer att fartyg önskar lämnatusentals ton avfall, uppenbarligen härrörande från haveri, slarv ellerrengöring efter last. Sådant driftsavfall kan våra från en resa långt innanfartyget i fråga kom till . och Sveriges redareföreninghar med medverkan utfärdat vissa rekommendationer bådebeträffande rnoffagningens tekniska del och beträffande definition avdriftsavfall, men detta har inte löst problemet. Benägenheten att lärrina rester i svenska hamnar ökar -där får man ju lämna gratis. Benägenheten att lämna i utländska hamnar minskardärför att det då blir kostnader. I 50 kommunalt drivna hamnar steg kvanfitetenmottaget avfall med orn man jämför , Kostnadernasteg i motsvarande grad. Ökningstakten kommer att fortsätta om ingen ändringsker. Vi vill alla i arbeta för en bättre miljö i luft,på land och i våra hav och vatten. Företrädare för hamnarna utgör absolut ingetundantag därvidlag. Män ser nu ökande kostnader och problem inför växandekvantiteter avfall som styrs över till svenska hamnar. Därför måste kraftfullaåtgärder till och påtryckningar ske på övriga stater runt , En hamn iSverige kan inte i längden acceptera att, med rejäla egna kostnader, tvingas taemot avfall som skulle ha gått i land i , , , , Rostockeller Liibeck, Ansvariga för hamnarna har själva inga eller ringamöjligheter att påverka internationellt. Det måste ske på departements- ochregeringsnivå. Mellan-statliga konferenser på både det marifima och detmiljömässiga området äger ju rum medjämna mellanrum. En fråga av den art som jag här berört hör, som jag ser det,tveklöst hemma i sådant sammanhang. Men frågan borde även kunna aktualiseras påett mellanstatligt plan på annat sätt. Slutligen vill jag fråga kommunikafionsministern: eller regeringen på annat sätt, exempelvis viamiljödepartementet, aktualisera denna fråga på någon kommandekonferens på miljöskyddsområdet? Om mottagningen av avfall från fartyg Bara några korta kommentarer till det somBirger Rosqvist sade. Vi är överens, som jag sade redan i svaret, om attSverige bör verka internationellt för att vi skall få lika förhållanden i allahamnar, så att det inte finns risk, som det uppenbarligen nu är, att alltsådant här avfall kommer till svenska hamnar. Det är vi helt överens om, säger att det i vissa fall kan röra sig omtusentals ton driftavfall. På sakkunnigt håll säger man att detta inte ärsärskilt sannolikt. Det är illa nog som det är i och för sig, men det ärknappast tekniskt möjligt att man kan komma upp till sådana mängder ens påväldigt stora fartyg. Det rör sig alltså om mindre mängder. För den händelsenågon hamn skulle drabbas av särskilt stora kostnader för mottagande av avfall,har man ett statsbidrag som hamnen kan söka för attkompensera sig för sådana kostnader. Men har ännu inte fått innågon ansökan från någon svensk hamn som behöver söka statligt bidrag därföratt man drabbats av extrema kostnader. Det hindrar inte att detta ändå kan varaett besvär för svenska hamnar. Jag bara konstaterar att ingen hamn tydligendrabbats av så extrema kostnader att det har motiverat att söka statsbidrag hossjöfartsverket, I övrigt är vi helt överens om att vi bör arbeta förbättre förhållanden. Det avser vi också att göra i flera olikasammanhang, I Östersjöarbetet finns det en särskild arbetsgrupp somredan i augusti skall behandla dessa frågor, och där är avgiftsfrågan en avhuvudpunkterna. Vi kan också ta upp dessa frågor iNordsjöarbetet, där man håller på att förbereda én somskall hållas , Vi kan dessutom ta upp dessa frågor vidytterligare överläggningar inom IMO, vid havsmiljökommitténs kommande möte, somblir någon gång i novemberdecember 1987. Jag kan på regeringens vägnar lova att vi i alla dessasammanhang aktivt skall verka för att få en bättre tingens ordning på det härområdet, I vilken utsträckning vi lyckas nå resultat återstår att se, men viskall i varje fall inte spara någon möda när det gäller att ta upp de härfrågorna i de internationella sammanhang där vi har möjlighet att göra det. 4 (): Först beträffande möjligheterna till statsbidrag förkostnader som man haft för mottagning av större mängder av avfall; Det finns engräns som måste överskridas innan man kan söka statsbidrag. Det är riktigt attnågon hamn ännu inte tycks ha nått upp'till den gränsen, men med den Om indragningen av poststationer ökning avkostnaderna som vi har kunnat notera lär det nog infe dröja innan sådanaansökningar kommer. Man skulle kunna säga att hamnarna kunde öka sina avgifteroch kompensera sig på det sättet. Man kan ju öka den generella avgiften föralla fartyg. Men hamnarna befinner sig i ett konkurrensläge visavi andrakommunikationsmedel och även visavi andra hamnar runt . Det läggerhinder i vägen för att genom generella avgifter ta ut en kostnadskompensation. Det får inte bU så att båtarna avlämnar sitt gods i andrahamnar runt omkring oss och att de hamnarna får intäkterna för hanteringen avgodset, medan båtarna sedan kommer till oss och vi utan ersättning får ta emot avfallet.Jag hoppas att utvecklingen inte blir sådan. Jag tycker att det sista som kommunikationsministern sadeom regeringens benägenhet och villighet att ta upp de här frågorna iinternationella sammanhang lovar gott. Jag är särskilt tacksam för det, och jagkan bara uttrycka en förhoppning om att dessa förhandlingar och påstötningarkommer att leda till en bättre tingens ordning än . Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på interpellation 1986/87:211 om indragningen avpoststationer 5 Kommunikationsminister : Herrtalman! har, mot bakgrund av att postverket uppges ha planerpå att dra in vissa poststafioner, frågat mig vilka åtgärder jag är beredd attvidta för att postverket skall ta sin del av en aktiv regionalpolitik. har ett finförgrenat distributions- ochkassaservicenät som täcker hela landet. Verket organiserar kassaservice ochpostutbärning i glesbygd på olika sätt, ibland som lantbrevbäring, ibland sompostväskservi-ce och ibland genom postställen eller postkontor. Jag ärnaturligtvis beredd att vidta åtgärder, om det skulle behövas, för att dennahöga service i glesbygd skall kunna bibehållas. I många fall ordnas servicenbäst genom att fasta postkontor ersätts med rullande postkontor, dvs.lantbrevbäring. 6 (): Jag ber att få tacka kommunikafionsministernför svaret. Det var i och för sig kort, men det behöver kanske inte innebäranågot negativt. Däremot undrar jag om de medborgare som är mycket oroadeöver UtveckUngen blir vare sig klokare eller lugnare av svaret. Den pågående koncentrationen av befolkning och näringslivtill några få stora orter har drabbat andra delar av landet mycket hårt. Jag vill ytterligare en gång citera industriministern,vilket jag även gjorde i min fråga: "Regionalpolitikens mål är att alla människor skallha tillgång till arbete, service och en god miljö, oavsett var man bor ilandet." Dettarimmar dåligt med vad som håller på att ske på många orter. vet i avfolkningskommunerna har mycket stora ambifioner att finnautvecklingsmöjligheter. Mycket kan göras lokalt, vilket också sker, men påvissa områden är man helt beroende av insatser från staten. Ett sådant områdeär kommunikationerna. Jag vill åberopa ett uttalande avindustriministern: "Kommunikationerna på alla plan måste byggas ut, såatt inga regioner hindras i sin utveckling av brist på konkurrenskraftigakontakter för sina näringar med övriga landet eller andra länder," Det är här min fråga om postkontorens framtid i glesbygdkommer in. Jag skulle, herr talman, vilja belysa frågan med ett exempel från enort vars postkontor är i farozonen. I samband med den kommunsammanslagning som genomfördes1971 hade man från huvudkommunen klart sagt att denna ort skulle vara enserviceort. Kommunen var beredd att verka för att en god samhällsserviceupprätthölls. På orten finns ett antal småindustrier, och kommunen uppför förnärvarande flerfamiljshus med 14 lägenheter. Där finns mark förindustriändamål. 150 hushåll betjänas av s. k. stadsbrevbäring och 400 hushållmed lantbrevbäring. Det finns ett postkontor på orten. De som bor där har tvåoch till huvudorten. Det kan filläggas att kommunen 1986, efter enframställning från postverket, köpte in mark och ändrade stadsplanen för attuppföra en ny postlokal på orten, förbereder postverket nedläggning avsitt kontor, trots protester från kommunen och ortsbefolkningen. Om den här orten skall kunna vara attraktivför inflyttning och företagsetablering, då är den service man kan erbjuda avoerhört stor vikt. Servicen har också stor betydelse för framtidstron hos demänniskor som bor ute i dessa bygder. Kommunikationsministern säger i svaret att han är bereddatt vidta åtgärder, om det skulle behövas, för att den höga servicen iglesbygden skall kunna bibehållas. Det tycker jag är posifivt. Men i den sistameningen i svaret sägs det att de fasta postkontoren kan ersättas med rullandepostkontor, dvs. Därför vill jag fråga: Är det ytterligarenedläggningar av postkontor och en övergång fill lantbrevbäring som avses? Om indragningen av postslattoner 7 Kommunikationsminister : Herrtalman! Det råder säkert inga delade meningar mellan mig och industriministernbeträffande de målsättningar för regionalpolitiken som industriministernuttalat vid olika fillfällen enligt de citat åberopade. Somjag sade i interpellationssvaret har posten en väldigt rikt förgrenadorganisation. Om vi skall bedöma den verksamhet postverket bedriver urregionalpolitisk synpunkt tror jag vi får konstatera att få statligaverksamhetsområden kan uppvisa att de är representerade i alla delar av landetpå samma sätt som postverket kan göra. Det finns alltså ingen åsiktsskillnadvare sig mellan mig och industriministern eller, såvitt jag förstår, mellan migoch på den punkten. Men frågan är ju hur detta skall organiseras. Riksdagenhar här uttalat oUka mål, som i och för sig inte behöver stå i motsatsställningtill varandra men som posten har att ta hänsyn fill. Ett sådant mål är attposten skall vara Om indragningen av poststationer har också ställt krav på postverket när detgäller den verksamheten. Den skall bedrivas så att den inte bara går ihop utanockså ger om inte ett överskott, så i varje fall en hygglig förräntning på deinvesteringar som man tvingas att göra från tid till annan. Det innebär attpostverket som andra företag då och då måste se över sin organisation ochanpassa den efter dessa förutsättningar. Jag menar att man får skilja på servicen, som är enmålsättning, och i vilken form man ger servicen. På den lokala orten kan man dågöra det i form av ett postkontor eller i form av en lanfbrevbärarlinje. Påmånga ställen tycker faktiskt postens kunder, såvitt jag förstår, attlantbrevbärarlinjen är en väl så bra service som att behöva ta sig några miltill ett postkontor. och jag kan inte avgöra vilken form manskall välja i varje enskilt fall, och jag kan inte uttala mig om det enskildafall som åberopar. Jag tror emellertid att den allmännainriktning som posfen har är riktig, och jag tror inte att posten rentgenerellt kan krifiseras för att ha låga serviceambitioner eller lågaregionalpolitiska ambifioner i sin verksamhet. 8 (): Naturligtvis är jag medveten om att postenskall vara ett affärsdrivande företag, vilka möjligheter postverket har och hurdet skall fungera. Lantbrevbäringen är ett alldeles utomordenfligt braserviceorgan i många fall. Jag har egen erfarenhet av det, så jag vet att detär så. Men det är inte allfid säkert att lantbrevbäringen kan ersätta ett fastpostkontor. Kommunikationsministern säger att det är bättre med lantbrevbäringän att ha flera mil, fill ett postkontor. Det är riktigt, men just på dennämnda orten och liknande orter, där det finns industriföretag, har man ettstort behov av ett fast postkontor. Jag skulle avslutningsvis vilja säga att vi i vårt land nuhar anslufit oss till den europeiska landsbygdskampanjen, och vårt motto är"Hela skall leva". Det tycker jag är ett utomordentligt bramotto, men om vi skall kunna leva upp fill det och få denna utveckling i helalandet, då får vi inte göra avkall på servicen, utan vi måste se fill attorterna utvecklas och inte avvecklas. Överläggningenvar härmed avslutad. 4 §Föredrogs och hänvisades 1986/87:128till lagutskottet 1986/87:129fill socialutskottet 1986/87:136och 139 till skatteutskottet 1986/87:141och 142 till näringsutskottet 1986/87:143lagförslagen 1 och 2 till i övrigt fill finansutskottet /87:144 tillsocialutskottet /87:145 och 148 till näringsutskottet 5 § Föredrogs ochhänvisades Prot. 1986/87:19 tillfinansutskottet /87:20 till utbildningsutskottet 6§ Föredrogs och hänvisades 1986/87:Jul 10 filljustitieutskottet 7§ Anmäldes och bordlades Mofionerna 1986/87:Sol49 av NilsCarishamre m. fl. (m) 1986/87:Sol50 av m, fl, (fp) 1986/87:Sfll6 avLarz () 1986/87:Ub84 av m. fl. (fp) 1986/87:Ub85 av m.fl. (c) 1986/87:Ub86 av m; fl. (m) 1986/87:N157 av m.fl. (m) 1986/87:N158 av IvarFranzén m.fl, (c) Förslag om tilläggsbudget II till statsbudgeten /87 (prop. 1986/87:109) 8§ Anmäldes och bordlades 1986/87:12 Vissa anslag för /88 inomfinansdepartementets område (prop, 1986/87:100 delvis) 1986/87:13 Anslag för /88 tillriksdagens revisorer och deras kansli (prop, 1986/87:100 delvis) 1986/87:14 Granskningen av riksgäldskontoretsförvaltning under /86 (redog. 1986/87:3 och 10) 1986/87:16 Anvisning av medel på filläggsbudget IIför kostnader för jubileumsskrift om (förs. 1986/87:9) 1986/87:17 Anslag för /88 tillriksgäldskontoret (prop, 1986/87:100 delvis) 1986/87:28 Förbättrad skattekontroll av vinster påvärdepapper (prop, 1986/87:78) 1986/87:21 Anslag fillbrottsförebyggande rådet (prop. 1986/87:100 delvis) 1986/87:22 m, m, (prop, 1986/87:100 delvis) 1986/87:20 Ekonomiskaföreningar m. m. 1986/87:7 delvis) 11 Prot.1986/87:101 betänkanden 3april1987 1986/87:18Anslagfillomsorgomäldreochhandikappade(prop,1986/87:100 " " delvis) Meddelandeom frågor jgg/g.jQ jjag (j,, Hälsoupplysning(prop, 1986/87:100 delvis) 1986/87:21 Socialbidrag 1986/87:10 Ungdomsorganisationer m.m, (prop, 1986/87:100delvis) 1986/87:14 Anslag till Sjöfart m,m, (prop, 1986/87:100delvis) betänkanden /87:22 Svenskt StålAB (prop. 1986/87:71) 1986/87:23 Vissa anslag inom område(prop. 1986/87:100 delvis) 1986/87:8Ändringar i , PBL m, m, 1986/87:9 Vissafrågor avseende naturresurslagen m. m. 9 § Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1986/87:498 av () fill försvarsministernom verksamheten vid : Beläggningen på ärstarkt beroende av den fartygsproduktionen och det underhållet.På grund av tidigarelagd produktion av kustkorvetter och minröjningsfartygkommer en beläggningssvacka under 1989-1992 att uppstå. kommerproduktionen att öka för att sedan hållas på en jämn men dock lägre nivå ändagens. Beställningssvackan 1989-1992 innebär att ställsinför stora svårigheter. Varvets höga kompetens kan då gå förlorad ominte denna svacka kan fyllas ut. Enligt ett riksdagsbeslut har statsmakterna ett särskiltansvar för Kariskro-navarvet. Medanledning av ovanstående vill jag fråga försvarsministern: Vilka initiativ och vilka åtgärdertänker regeringen vidta för att tillse att varvets produktionssvacka 1989-1992fylls ut? 1986/87:499 av 5/e«/lrtrfe/'550« i (m) tillstatsrådet w jj , j r. ' " Meddelande o/n frågor omreglerna för reklam i TV-utsändningar: var enTV-utsändning från V65-tävlingarna i aviserad. Då inslaget skulle sändasgavs besked att så inte skulle bli fallet på grund av icke tillåten reklam påtravbanan. En reklamskylt riskerade komma emellan kameran och de tävlandehästarna. Det var mot reglerna. Däremot är det acceptabelt att visa sändningar från t.ex.fotbollsarenor med lång- och kortsidor fyllda av reklam. Vidare lär det varatillåtet med enbart namnet på en fidning på en skylt. Problemen uppstår då man sätterorden "läs" eller "köp" före fidningens namn. Ovan nämnda regler kan inte kallas klara och saknarförmodligen förankring och förståelse hos allmänheten. Är statsrådet beredd att medverkatill att reklamreglerna avseende TV-utsändningar blir begripliga? 10 § Kammaren åtskildes kl, 10,24, In fidem