prot · GA09129 · 1986-12-31 00:00:00 — Sanktionsvapnet har kommit att accepteras som ett medel av alltflera länder i västväriden. Investeringsförbud, som vi själva införde 1979,tillämpas nu ay en rad stater inom den Europeiska gemenskapen, av FörentaStaterna och av många andra. Visst kan man säga - och jag tillhör dem som gördet - att det är synd att man inte i säkerhetsrådet har kunnat komma fram tillbindande beslut om ekonomiska sanktioner mot där alla de storaländerna, de som bedriver mycket handel och har omfattande ekonomiskaförbindelser med , deltar fullt ut. Men jag har ända en förhoppning,som jag tror är välgrundad,, att de länder som har slagit in på vägen mot ettökat ekonomiskt tryck mot inte kommer att vika från dert kursenförrän Förbud mot handel med och m. m. Förbud mot handel med och m. m. de, med demedel de valt, har haft framgång i sitt arbete. Det finns mycket kraft idemokratier när de kommer i gång. Jag kan inte tro annat än att män, om inte enförändring sker i , också i , och på andra hålli kommer att vidta åtgärder av det slag som vi är inställda påfrån svensk sida. Vi måste vara medvetna om att frontstaterrta kartske intepå alla sätt har möjlighet att delta i fullständiga sanktioner mot Sydafrikamed hänsyn till deras mycket utsatta läge. Vi måste inse att deras storaekonomiska beroende av kan innebära att vi inte bara måste ge dem ettmycket helhjärtat stöd utan också förstå att de inte på alla punkter kan ställaupp på samma sätt som vi kräver av oss själva och av andra rika länder ivästvärlden. När det gäller , herr talman, ärdet självfallet förmig en glädje att vi nu har kommit fram till det beslut som medbred majoritet skall fatta. Det är rimligt att jag från mina utgångspunktererinrar om det beslut om handelsbojkott mot som folkpartietspartistyrelse tog och den debatt som följde därefter. Det är minövertygelse att beslut har verkningsfullt bidragit till att vi har kommit dit där vi nu står. Jag tycker också att det är roligt och värdefullt, herrtalman, att det i utskottet har gått att få en bred enighet om innehållet ibetänkandet, att vi har kunnat sortera ut de skillnader som fanns mellanregeringspartiet och' och i några frågor. Vi har i varjefall inte poängterat dem utan sett till att det som enade oss blev det som fickkomma fram i utskottsbetänkandet: Det är i den fasta övertygelsen att vi nu gör någontingväsentligt, att vi med det beslut vi fattar ger ett aktivt bidrag tillatt påskynda apartheidregimens fall som jag yrkar bifall till utskottetshemställau. I detta anförande instämdeCarl-Johan , , -och (alla fp). 32 (vpk) replik: Jag lyssnade på HädarCars och tyckte att han öppnade sitt anförande både engagerat och klokt. Hanplacerade regimen i i dess rätta sällskap - tillsammans medvärldshistoriens största förbrytare mot mänskligheten/ Men plötsligt komstickord mot kommunisterna för att vi är konsekventa i kampen mot rasismen.Skulle vårt engagemang för de förtryckta i bli mindre för att viprotesterar mot rasismen i statert ? 33PÄR (); Förtryckarrégimer finns det gott om i världen- det vet vi. Men trots att sällskapet är så omfattande är vi nog ganska ense iden här kammarert om att irttar en särställning. är Sydafrikadet enda lartdet i världert som har hela siri kortstitutiou uppbyggd på ettrastäukartde, uppbyggt på en uppfattning att en ras är förmer än en annan. Jämförelsen med Nazityskland har redan gjorts, och det ärden närmaste historiska föregångaren till den rasideologi som finrts iSydafrika. Rasförtrycket i är minoritetens förtryck avmajoriteten, vilket naturligtvis gör att svårigheterna för förtryckarna blirstörre och större. Vi kan se att utvecklirtgen obönhörligt går mot ett alltmeromfattande irtbördes-krig. Motsättnirtgarrta i är inte på något sätt enintern angelägerthet för . Förtryck är aldrig en intern angelägenhetför något lartd, utan omvärlden har alltid ett ansvar att ställa upp på deförtrycktas sida. Det faktum att dessutom bygger sitt förtryck på enrasideologi gör omvärldens ansvar så mycket större. Vi har ett gemensamtartsvar att utplåna från världen föreställnirtgar om att raser skulle skiljasig från varandra på det sättet att den ena skulle kunna vara överlägsen denandra. Det firtrts ytterligare ett skäl för omvärldert att agera:vi måste begränsa våld och blodsutgjutelse i och södra i desshelhet, ' Det är alldeles uppenbart att apartheidsystemet iSydafrika är dömt fill undergång. Frågan är inte om man kommer att få ettmajoritetsstyre i - frågan är när det kommer att inträffa. Men julängre det drar ut , desto mer blodsutgjutelse blir det, desto värrevåld blir det och desto större mänskliga tragedier blir det. Ju längre det drarut , desto mer lagd i spillror kommer den sydafrikanska ekonomin ochinfrastrukturen att bli. Också av det skälet har vi ett ansvar att göra vad vikan för att så mycket som möjligt begrärtsa dert fid det tar att få ettmajoritetsstyre i , Detta är själva grurtden för kravet från omvärldens sidapå sanktioner mot den sydafrikanska apartheidregimen för att på det sättetmedverka till att påskyrtda utvecklirtgen. Kravet på sanktioner är alltså igrunden också ett krav på att vi skall försöka medverka till att begränsa våldoch förödelse i , Det är naturligt att huvudlinjen när det gäller att fåtill stånd sanktioner mot regimen i måste vara att fä fill stånd ettbirtdartde beslut i . Det har länge varit den svenska linjenoch skall förbli. tvingas vi att vara realister och konstatera attdet för närvarartde inte finns några politiska förutsättningar för detta,har inte varit passivt - vi har inte suttit med armarna i kors. Viharen tradition att vara något av en spjutspets när det gäller politiken motSydafrika, Vi har agerat utefter två linjer. Vi började med att bygga upp ett humanitärt stöd tillbefrielserörelserna ANC i och SWAPO i , Vi gav också stöd tillbefrielseröfel-serna i andra delar av södra , när det var aktuellt, ochuu ger vi ett omfattande stöd till frontstaterna. Litet senare kom sanktionsåtgärder, där vi började medbeslutet om investeringsförbud och har fortsatt med förbud mottekniköverföring och förbud mot handel med jordbruksprodukter. Medvetandet om att sanktioner i för närvarandemåste ske genom ensidiga beslut har spritt sig till många andra länder. Det varju också syftet med vari agerande - vi trodde ju aldrig att de svenskasanktionerna skulle kunna bringa den sydafrikanska regimen på fall, utan vihoppades på efterföljd. Och efterföljd har fått - allt fler ländervidtar olika typer av sanktionsåtgärder. Det är en glädjande och positivutveckling som vi har Förbud mot handel med och Namibiam. Förbud mot handel medSydafrika och Namibiam. allanledrtirtg att uppmuntra. Det enda möjliga sättet att få tillstånd omfattande sanktioner mot är genom ensidiga beslut, tillssituationen blir mogen för att få ett FN-beslut. För svenskt vidkommande blev det hela särskilt intressant,när det visade sig att våra nordiska grannländer och var beredda attvidta en handelsbojkott mot , som skulle gälla över hela fältet. Enhel del av oss här i har länge arbetat för att borde vidtaden typen av åtgärder. uppstod den möjligheten att få ett, åtminstone i sinahuvuddrag, gemensamt nordiskt handlande där alla de nordiska länderna skullegenomföra en handelsbojkott mot , något som skulle ge det helabetydligt större kraft och eftertryck och även mana till efterföljd. Tyvärr uppstod en egendomlig debatt kring det här i höstas.Ledande socialdemokrater, inkl. statsministern, gick ut och ifrågasatte starktom skulle kunna gå samma väg. Det tornade upp sig en rad argument moten svensk handelsbojkott mot från detta något oväntade håll. Manhänvisade till , liksom tidigare, man hänvisade till den svenskaneutralitetert, den s. k. Undértlinjen, och man gjorde t. o. m. gällande att omSverige skulle ensidigt besluta om en handelsbojkott sä skulle det vara atticke stödja FN. Det här våren olycklig debatt, för den innebar attSverige, från att ha varit ett av de ledande länderna när det gällde att övatryck på , höll på att slå följe mec och Storbritanniensom broms för utvecklingen. Den svenska linjen, att hävda att det skullestrida mot internationella avtal och mot vaktslåendet kring FN att vidta enensidig svensk bojkott, irtrtebar i praktiken också en kritik mot de länder, t.ex. och , som var beredda att gå längre än vi själva. Vi blev mycket bekymrade över den roll som underhösten höll på att få i den internatiortella Sydafrikadebatten, och framförallt från mitten-partiernas sida, och , riktades det skarpkritik mot regeringen. Därför är det mycket glädjande att utvecklingen blev sådanatt vi nu har en bred förankring kring detta bojkottbeslut, när ocksåsocialdemokraterna samlat sig till att lägga fram ett regeringsförslag. Dettagör att vi nu har en bred förankring i riksdag bakom handelsbojkott. Det stora och beklagliga undantaget är moderatasamlingspartiet, som tycks anse att principerna gär före engagemanget för attpåskynda utvecklingen mot majoritetsstyre i . Det är naturligtvisväldigt bra med principer, men det är också vikfigt att man inte låterprincipfasthetert bli en hämsko för våra möjligheter att verka för deutrikespolitiska mål som är angelägna. Realpolitiken är här så viktig att denmåste ta över självvalda principer - det är ju vad det är fråga om. Från sida har vi i en motion tagit upp någradelfrågor i samband med den här lagstiftningen. a. har vi framhållit viktenav att den dispensregel som finns i propositionen inte i praktiken fär bli ettkryphål. Risken.finns naturligtvis att man skulle kunna utnyttja dennadispensregel sa att det urholkar en del av lagens irtterttiorter. Det tycker viär viktigt att förhindra, och detta tycker vi också har markerats på ett brasätt i utskottsbetänkandet. Den andra praktiska fråga vi tog upp var behovet av attockså inkludera sjöfarten i bojkotten mot . Vi ville att den utredningsom har tillsatts skulle få titta på även den frågan. Också här har vi fått etttillfredsställande svar från utskottet. Därmed kan vi med glädje konstatera att våra önskemål tillalla delar är tillgodosedda i det utskottsbetänkande vi nu behandlar, och jagvill därför till slut, herr talfnau, yrka bifall till utskottets hemställan idess helhet. Förbud mot handel med och m. m. 34MARGARETHA AF () replik: har alldeles rätt i att vitycker att prirtciper är mycket viktiga. Det är ju just för att hävdamänniskovärdets principer som vi alla vill verka för att avskaffa detavskyvärda apartheidsystemet. Egentligen är det så att hela det internationellasamfundets kamp mot apartheid måste vara baserad på folkrätten. Hur skulle viannars kunna föra kampen med rena vapen och med några utsikter till framgårtg? Jag är litet förvånad över att , somrepresenterar , som vi tycker ofta har visat ett kraftigtvaktslående kring neutralitetspolitiken och svenska utrikespolitiskaprinciper, så legärt avfärdar folkrätten, och vår uppslutningbakom FN. Visst försyagas vår FN-linje genom detta ensidiga beslut.Jag har tyvärr det alldeles bestämda intrycket att de svenska diplomatiskaansträngningarna för att få till stånd ett beslut om rekommendatiorter i FN:ssäkerhetsråd har mattats på ett mycket beklagligt sätt, och jag undrar vilkainformationer har när han säger att det inte längre finns någrapolitiska förutsättningar för ett sådant beslut. Där motsäger han Sverigesutrikesminister, som har förklarat att det fortfarande finns godaförutsättningar att få. stånd ett beslut om rekommendationer i FN:ssäkerhetsråd. Jag tycker detta är en mycket mer hoppfull attityd, jag tyckeratt skall verka för detta och jag förstår inte i den frågan. 35 () replik: Låt mig först säga att jag inte delarMargaretha uppfattning att det här beslutet skulle strida motfolkrätten. Om vi ansåg ätt beslutet var rättsstridigt skulle vi naturligtvisinte ställa upp på det. Det är faktiskt så att inte innebär någotabsolut hinder för den här typen av åtgärder. Det blir en tolkningsfråga, och ioch för sig kan man göra olika tolkningar, men det går inte ätt hävda attdet-skulle vara rättsstridigt eller att det skulle finnas några absolutahinder. Jag vågar också påstå att det inte kommer att vidtas några rättsligaåtgärder mot inom ramcrt för på grurtd av vår bojkott -irtte heller mot Dartmark och . Den andra uppfattningen, att detta skulle innebära ettminskat vaktslående om FN, är också mycket egendomlig. FN har inte sagtnågontirtg som skulle hindra oss. FN har ju inte uttalat sig mot ensidigasanktioner. Om vi gjorde detta i strid med ett FN-uttalande mot ensidigasanktioner skulle jag förstå , men så är inte fallet.Tvärtom finns det otaliga rekommendationer frän FN;s generalförsamling som juststöder sanktioner av detta slag. 4 Riksdagensproiokoll 1986/87:129 Förbud mot handel med och rn. Mitt tal om politiska förutsättningar för FN-beslut gälldebindande sanktiorter. har vi redan veto från och från USA.Däremot tror jag att det kan finnas möjligheter att få till ståndett beslut om rekommendationer, men hur länge vi skall vänta på det är högstoklart. Jag tror att det är mycket viktigt att vi inte låter desvenska möjligheterna att agera mot bli beroende av vad presidentReagan och tycker i den här frågan. Men om vi knyter vårt agerandetill möjligheterna att få ett säkerhetsrådsbeslut, är detta detsamma som attöverlåta beslutsrätten när det gäller agerande i dertrta fråga tillReagart och . Även om det möjligen kan vara mera tilltalande förMargaretha än det är för mig att låta dessa avgöra svertskutrikespolitik, tror jag att en sådan linje vore mycket olycklig. 36MARGARETHA AF () replik: Det viktiga är ju att nå framgång i kampenmot apartheid- på den punkten är och jag ense: Ensidiga svenskahandelssanktioner lär ha föga effekt på , medan däremot ett beslut omrekommendationer om handelssanktioner i FN;s säkerhetsråd kommer att ha storeffekt på och på det internationella samfundet. Jag tycker att detvore en stor framgång för svensk diplomati om vi kunde få ett sådant beslut. Tyvärr tycker jag att det verkar som om även centerpartietär på väg att bli folkpartistiskt. Vad är det egerttligen som har förändrats påett år, sedan utrikesutskottet med stöd skrev så här: "Detär. emellertid fortfarande utskottets åsikt att ekonomiska sanktioner motSydafrika bör vara förenliga med våra åtagandcrt i och att det ertdast ärFN:s säkerhetsråd som kan häva ;s regler"? (c) replik; Låt mig först konstatera att vi är helt ertseom värdet av ett beslut i . Jag delar fullständigt Margarethaaf uppfattning att det vore en stor framgång för bl. a. svensk diplomatiom ett sådant kom till stånd. Vi skall självfallet eftersträva detta. Frågartär bara om vi själva skall vara fullständigt handlingsförlamade i avvaktan påatt vi kan få igenom ett sådant beslut. Det är såvitt jag förstår på denpunkten som skillnaden ligger mellan å erta sidan , å andra sidanSveriges riksdag i övrigt: Vi övriga har kommit fram till att vi inte kan väntapå ett sådant beslut. Givetvis faller inte apartheidregimen i därföratt vidtar en handelsbojkott, mert det intressanta är att fler och flerländer komrner till den slutsatscrt att mart inte kan värtta på ett beslut iFN:s säkerhetsråd: I stället vidtar de ensidiga sanktioner. Det är densamfällda effekten av sanktionsbeslut i en lång rad länder, av varierandekaraktär och olika långt gående, dock-och.det är viktigt att komma ihåg-inkl.USA, vilken innebär en påtrycknirtg på . Ju mer omfattartdesanktionerna blir och ju fler. länder som deltar, desto bättre. På detta sättkan vi få till stånd ganska breda påtryckningar mot utan att behövavänta på ett beslut i säkerhetsrådet, något som kan dröja länge än om vi harotur. Låt mig bara för den händelse något land anseratt det svenska beslutet nu skulle strida mot GATT-bestämmelserna konstateraatt det finns en procedur för detta. Om anklagas, kan en särskildkommission filisättas för prövning av denna anklagelse. Min gissning,, är atf ingen kommer att anklaga och igångsätta enrättslig procedur för att vårt land skulle ha brutit mot GATT-bestämmelserna. vice talmännen anmälde attMargaretha anhållit att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt fill ytterligare replik. Nyhetsförmedlingen världen över domineras inte längre av rapporter från våldets . Informationsflödet, om viundarttar den rapportering vi fick i samband med valet till den vita kammaren ibörjan av maj, har i stort utsträckning upphört; inte för att våldet ochoroligheterna skulle ha lagt sig, utan på grund av den omfattartde presscensursom gör det svårt, för att inte säga omöjligt att rapportera om vad som sker. Detta leder till att omvärlden och också, vilket ärallvarligt, den vita minoriteten i , inte har tillgång tillinformation om vad som sker i de svartas bostadsområden och inom de olikaorganisationer som kämpar mot systemet. Myndigheterna avgör vad och hur mycketsom får ges offentlighet. Genom våra kontakter har vi dock en relativt god bild avläget och händelseutvecklingen inne i . Våldet och förföljelserna motapartheidmotståndet har pågått med obruten intensitet i dryga , och defortsätter. Tusentals människor, män och kvinnor, unga och gamla, hararresterats och fängslats. Inslaget av ungdomar och barn har ökat markant ochså även tortyren och grymheterna mot dessa. Det finns otaliga och samstämmigavittnesmål härom. Föräldrar och anhöriga hålls i ovisshet och nekas informafionom var dessa unga hålls och av vilka skäl de fängslats. Och är det ocksåförbjudet att demonstrera och att kräva frigivning av fängslade personer. Motståndet har tvingats under jorden. Ledarna ärfängslade, är gömda eller har flytt utomlands. Demonstrationer och massmöten ärförbjudna. Möjligheterna att på fredligt sätt och med fredliga medel samlas ochge utlopp för sitt missnöje och för sina protester är således ytterstbegränsade. Det är inte lätt att i denna tragiska utveckling urskiljartågra positiva tecken, positiva i den meningcrt att de srtäbbt skulle kunnabryta den pågående våldsspiralen och leda utvecklingert in i konstruktiva spår.Regeringens vilja till reformer och förändringar tycks ha stannat av.Kanske fanrts dert aldrig där över huvud taget. Valet, , där endast de vita röstberättigadefick delta irtnebar förändring och inte heller någon förhoppnirtg om ertsrtar lösning. Snarare tycks det tvärtom. Dessa röstberättigade utgör 3miljouer av totala befolkning, som uppgår till över 30 miljoner.Detta betyder att inte ens en tiondel av lartdets medborgare varmed om attbestämma om dert politiska kurs som skall gälla framöver. Den svartamajoriteten, som ju faktiskt är av landets befolkning, gjorde dock sinröst hörd genom Förbud mot handel med och m. m. Prot.1986/87:129 . . Förbud mot handel med och Namibiam. demonstrationeroch strejker som samlade omkring en miljon människor. Jag tror inte att någon vågar uttala några säkraantaganden och bedömningar om utvecklingen i framöver. Ett är docksäkert. Bitterheten och otåligheten hos de unga svarta är stor, och vägeu tillmålet, dvs. ett demokratiskt med majoritetsstyre, har sannoliktblivit längre och svårare. För som går, utan något steg i riktningmot apartheidsystemets avskaffartde, ökar faran för en upptrappning avkonflikten. Avgörandet ligger i stor utsträckning i den vitaminoritetens händer. Den måste inse att en total samhällsomvandling ärnödvändig och ofrånkomlig. Likaså måste allt flera irtse att man riied våld ilängden inte kan vidmakthålla det orättfärdiga apartheidsystemet. Omvärldcrts ageraride i den här situationen är viktigt,både som ett sätt att sätta apartheidregimen under tryck och som ett stöd till apartheidmotstån det: Vi har ett stort ansvar, och det'är vår skyldighet att använda oss av de möjligheter som står till buds. Ett beslut av FN;s säkerhetsråd om effektiva sanktioner mot skulle, enligt vår uppfattning, fortfarande kunna utsätta apartheidregimen för sådana påtryckningar att den tvingades genom föra grundläggande förändringar i det rådande samhällssystemet. Påtryck ningar, i form av sanktioner och annat, är också den enda väg som står omvärlden till buds. Regeringens.förslag om förbud rhot handel med Sydafrikaoch innebär ett avsteg från traditionella linje isanktionsfrågor. Men -och detta redovisas klart i propositionen - det är enengångsföreteelse, och det motiveras av apartheidfrågans imika karaktär. Beslutet har tagits efter lång och noggrann prövning ochskall ses i ljuset av den resultatlösa utvecklingen i och vår önskan att driva på processen i FN. Vår förhoppning är också att beslutet skall leda till efterföljd i andra länder. } Det är positivt attivi har en bred politiskenighet bakom handelsförbudet. Det stärker vår position och våra möjligheter att påverka andra länder. Det är dock beklagligt att inte alla partier här i riksdagenansett sig kunna sluta upp bakom regeringsförslaget. Sannolikt kommer de som ställt sig utanför kretsen att i sinom tid ansluta sig. Det har vi settprov på tidigare. Irtgertstans i världen kränks människors värde ochmänskliga rättigheter så som i . Utan respekt för dessa värden ochrättigheter finns ingen väg till frihet och rättvisa. Såsom historien har visatotaliga gånger, så kommer dock till slut de demokratiska idealen och.respektenför människovärdet att segra. Men kampen kan bli lång, och dert kan bli änvåldsammare. Vårt engagemang i Sydafrikafrågan är ett uttryck för attvi är beredda och; villiga att leva upp till våra egna ideal och värderingar.Det är därför vår skyldighet att medverka till att apartheidsystemet avskaffas.Det är vårt ansvar att så sker. 39MARGARETHA AF () replik: Jag noterar att statsrådet säger-attlagförslaget innebär ett avsteg från svenska utrikespolitiska principer. Det ärviktigt att detta sägs, för den fortsatta trovärdigheten i framtida svenskhartdelspolitik och utrikespolitik. kritik av regeringens åtgärder har att göramed att regeringen gjorde lappkastet och inte fullföljde den linjesom vi tyckte var både strong, riktig och stark, den linje som naturiigtvis ärdenénda linje som får en verklig effekt gentemot apartheidsystemet, dvs: precisvad statsrådet talade om, ett beslut i . När moderata samlingspartiet informerades om regeringensnya intentioner sade utrikesministern mycket klart att han hade godaförhopprtirtgar om att det skulle vara möjligt att få till ståud ett beslut iFN:s säkerhetsråd om rekommertdätiorter. Om läget var detta, varför'gjorderegeringen då denna manöver, detta lappkast; och lade fram detta lagförslag?Det är det som är så förvånande och underligt. Om regeringen i stället hade valt att fortsätta på denförniiftiga och starka linjert hade ju alla jbartier stått bakom regeringen idess agerande. Det är väl inte så, statsrådet, au internationella sanktioner ärden enda vägen för det internationella samfundet att påverka? Jag tror attstatsrådet i själva verket inte artser dét. Vi har en möjlighet och ert skyldighet att på alla sätt vikan stödja de demokratiska krafterna inne i och utanför Sydafrika.Det är därför som det är så viktigt att tillse att den svenskaSydafrikapolitiken inte leder till att isolerar sig från människorrtaoch från häridelseutvecklingen i . Jag vill också fråga statsrådet om hennesbedömning är att på samma intensiva och skickliga sätt somtidigare fortsätter att ta diplomatiska initiativ för att få till stånd ettbeslut i FN;s säkerhetsråd. Förbud mot handel med och Namibiam.m. 40 HÄDAR () replik: Många länder har under seuare år, på sammasätt som tidigare gjort, fattat beslut om sanktioner av olika slaggerttemot . Vi var föregångare, både med investeringsförbudet, medsanktionerna mot införsel av jordbruksvaror m.fl. åtgärder. När nu andraländer i växande grad slagit in på samma väg som vi har de fattat sina beslututan att anse att de därmed bryter mot några internationella förpliktelser. Minuppfattning är den, att också det svenska beslutet står i godöverensstämmelse med vad vi har förpliktat oss till internationellt.