prot · GA09104 · 1986-12-31 00:00:00 — Mot den bakgrunden har jag lust att fråga: Vad bråkar niegentligen om när det gäller driftsbidraget till äldreomsorgen? Med den nyastandard som ni själva har beskrivit i socialutskottet utgår ocksådriftsbidrag. Däremot utgår det inte till de av ålderdomshemmen som i daginte uppfyller denna standard, som ni själva har beskrivit. Det är väl enganska rimlig ståndpunkt att man inte stimulerar modernisering ochombyggnad till en bättre standard och går över till att permanent stödja, förförsta gången i historien, det boende som inte anses uppfylla denna standard. En annan viktig princip som det finns mycket starkavetenskapliga belägg för är att undvika att äldre människor flyttar från detena boendet till det andra i något slags vårdkedja efter hand som krämpornablir värre. Det ställer i sin tur stora anspråk på de boendeformer som erbjuds.Det är viktigt att både den enskilda bostaden kan göras tillgänglig, kanhandikappanpassas och kan förses med utrustning och hjälpmedel. Samma sakgäller det kollektiva boendet. Det är viktigt att där finns de ytor och dengrundutrustning som gör det möjligt att leva där även när handikappet blir meromfattande. Detta är ett mycket viktigt skäl för att acceptera en ökad standardockså i ålderdomshemmen. anmärkning om den rörelsehindrade kvinnan sominte tyckte att det var särskilt vikfigt med en ökad utrymmesstandard när honhade gångsvårigheter betecknar jag som ytterst märklig. Jag har aldrig träffaten rörelsehindrad person som inte har understrukit att det i hans situation ärav stor betydelse att just få litet svängrum, med plats för rullstol, käppareller kryckor. Detta gäller nog generellt. Det finns en verklig ödesfråga i hela dettaskeende, och det är uppgiften att ta fram de resurser som äldreomsorgen somhelhet kommer att kräva . Detta gäller naturligtvis i första handmed den inriktning som verksamheten nu har, att utveckla . Detbehövs sådana ekonomiska resurser att det blir möjligt att kraftigt utökaantalet människor somarbetar med vård och service inom . Den största och svårasteuppgiften men också den helt avgörande blir att skapa förutsättningar för attfå människor fill denna vård. I detta sammanhang kan jag inte nog understryka betydelsenav det utvecklingsarbete som sker på olika håll i kommunerna . Det äremellerfid också nödvändigt att ta centrala initiativ för att underlättapersonalrekrytering och skapa förutsättningar för åtgärder som gör det möjligtför kommunerna att behålla sin personal. Det är många åtgärder som måstevidtas, och det handlar i hög grad om att både förbättra utbildningen ocharbetsvillkoren för vårdbiträdena öch för dem som planerar och utför arbetet,att skapa bra arbetsmetoder, ge fortbildning och successivt utvecklaanställnings- och lönevillkoren. Detta blir en absolut nödvändighet, om viskall klara uppgifterna . När det gäller andra huvuduppgifter vill jag nämna att detockså framstår som alldeles klart att vi måste utveckla innehållet i övrigt iden insats vi gör för både handikappade och äldre människor. Jag tänker påmöjligheterna att leva ett aktivt liv i gemenskap med andra, att få upplevanågonting, att få avbrott i sin tillvaro, att få uppleVa både glädje ochgemenskap. Här kan och gör de frivilliga organisationerna, inte minsthandikapp- och pensionärsorganisationerna, en utomordentligt fin insats. Jag är också glad över att kunna rapportera att ett mycket stortantal av de utvecklingsprojekt som vi ger pengar till från socialdepartementethandlarom dessa frågor, om att utveckla livsinnehållet och möjligheterna tillaktivitet och upplevelser för de människor som befinner sig i de härsituationerna. Låt mig också beröra frågan om landstingens ochkommunernas planering. Vi talar ju om olika rörelser i den här utvecklingen.Den viktigaste är att skapa förutsättningar för människor att bo kvar i denmiljö de är vana vid så länge som detta går. Men vi talar naturligtvis också omatt öppna möjligheter för dem som finns inom institutionerna att, om deså vill, flytta ut i samhället. Det gäller både handikappade människor iyrkesaktiv ålder och naturligtvis äldre människor. Men jag vill betona attdetta måste ske med yttersta varsamhet, omtanke och hänsyn till enskildamänniskors eget intresse och i ett mycket nära samarbete mellan de olikaorganisationer och huvudmän som förekommeri det här sammanhanget. Det dugerinte att, som sker på många håll, landstingen planerar en snabb avveckling avvissa institutioner, som kommunerna inte kan tillhandahålla deresurser som behövs för att ge den vård och service som behöver skapas kringmänniskorna. Därför måste landsting och kommuner bringas att arbeta gemensamt,att planera de förändringar som skall ske inom det gemensamma ansvarsområdet påett gemensamt sätt och att genomföra det i en planerad gemensam aktion. Detbetyder att den ene tar ansvaret för det som man skall överta och att den andreinte skyndar på mer än vad resurser och planering medger. Jag menar att dettaär en mycket viktig del i hela det förändringsarbete som skall ske. Åldreomsorgen måste förändras tillsammans med äldre ochhandikappade människor. Handikapp- och pensionärsorganisationerna har här ennyckelroll. De ger oss i en unik möjlighet till samarbete mellan ossinom den samhälleliga sektorn och företrädare för de olika grupperna. Omsorgen om äldre och handikappade Omsorgen om äldre och handikappade har ocksåsom inget annat utvecklat samarbetsorgan i form av kommunala handikappråd ochpensionärsråd. De finns både i landsting och i kommuner. Regeringen har för avsikt att tillsätta en utredning omöverläggningsrätten för pensionärs- och handikapporganisationerna. Det ärmeningen att denna överläggningsräft skall gälla både det ekonomiska stödet ochandra vikfiga uppgifter för dessa grupper. Men även de enskilda människor sombefinner sig i det utsatta läge som ett omfattande funktionshinder ger måste fåett ökat inflytande över sin egen situation. Här är det viktigt att vitillsammans utarbetar nya och effektivare former för inflytande för dem somsjälva berörs av vården. Det finns åtskilliga sådana utvecklingsprojekt inomdet kommunala fältet, mer än 300 projekt som och kommunernasamarbetar med. Jag vill också i det sammanhanget nämna att en stor del avdessa projekt kommer att redovisas i fem olika rapporter, som jagtror kommer att bli till mycket stor glädje i det fortsatta utvecklingsarbetet.Där finns också beskrivet hur inflytandet för människor medfunktionsnedsättningar kan öka. Låt mig sluta med att säga att detta är någonfing annat änden beskrivning som ger av oss människor - som en blyklump i enfritt svängande pendel. Jag får kanske också till säga att den sombeskriver PRO och HCK och deras insatser som denna viljelöst svängande pendelnog inte har någon som helst erfarenhet av vad dessa organisationer kanåstadkomma, när de har bestämt sig för vad de vill. 141DANIEL TARSCHYS (fp) replik: Det var i vanlig ordning mycket klokt i detsom sade. Mycket av vad han anförde är sådant som vi är överensom här i kammaren och mellan partierna. Men jag tycker infe att det duger atttala om mångfald, . Man måste också föra en politik sommöjliggör mångfald. Det är här vi menar att det brister i socialdemokratinsuppläggning av äldreomsorgen. Vi har påtalat att man ser alltför snävt på enskildainitiativ, att man har sett alltför snävt på ålderdomshemmen i den prakfiskapolifiken. sade att vi är historielösa, men man behöver inte gåså värst långt tillbaka i socialdemokratins historia för att hitta en annan synpå ålderdomshemmen än den som utvecklade, när han sade att devar kärnan som behövde kompletteras med andra boendeformer. Svaren på det socialpolitiska program som man just skickatut på remiss visar också att det även inom socialdemokratin finns en oro föratt man har gått för långt och för hastigt fram vad gäller nedläggning avålderdomshem och andra institutioner. Det är mycket bra med överläggningsrätt och medinflytande, men vi kanske skall sätta ambifionen högre. Vi kanske kan se tillatt man har en bestämmanderätt över sitt eget liv, att den som är gammal skallkunna bestämma, välja mellan olika boendeformer. Om vi gör det måste vi formapolitiken med ännu större respekt för den enskildes rättigheter. Låt mig erinra om den fråga jag ställde tillbiträdande socialministern fidigare . Ett enigt socialutskott har sagtatt man räknar med att det i vår kommer ett betänkande om utvidgning avpersonkretsen för omsorgsla- Omsorgen om äldre och handikappade Sedandet uttalandet gjordes har jag erfarit att denna utredning har Prot.1986/87:104 fastnat. Jag skulle gärna vilja höra om kan gebesked om huruvida det kommer en sådan utredning och omregeringen är beredd att snabbt ta itu med denna fråga. 142 () replik: Jag kan dela många av de synpunkter sombiträdande socialministern förde fram här alldeles . Men jag måste ändåkommentera en del saker och ställa ett par frågor. Jag tycker inte att verkligheten stämmer överens med denkartskiss som regeringen försöker utforma på skilda områden. Vi har envårdexplosion, sade , som innebär att antalet människor över 80år ökar från 310 000 till 440 000 inom loppet av . Samtidigtförsvinner många platser, bl, a. i ålderdomshemmen - 2 000 platser . Årdet inte just den gruppen äldre som i stor utsträckning efterfrågar denomvårdnadsform som ålderdomshemmen innebär? Vad bråkar ni om? - Det äregentligen inte vi som bråkar. Bråket har uppstått på grund av de mycket olikabudskap som kommit från regeringen och regeringspartiet. Jag har tidigare härredovisat dessa olika budskap. Institutionerna skall bort! - Det har tidigarevarit ett fältrop från bl.a. biträdande socialministern. I anslutning till detfältropet har ålderdomshemmen nämnts. av ålderdomshemmen uppfyller inte de krav som vi harställt upp -det är riktigt, och det beror bl. a. på de ytnormer somsocialstyrelsen tidigare , har tillämpat. Men det innebär inte att vi inte numåste ge rättvisa statsbidrag för själva omsorgsdelen i vården påålderdomshemmen, som vi ger rättvisa statsbidrag för ombyggnader. Denkombinationen har vi från moderat sida krävt, för att inteytterligare vårdplatser skall försvinna på ett sådant sätt att den osäkerhetuppstår som en alltför snabb utslussning fill eget boende innebär för mångagamla och många handikappade, PRO och HCK har jag aldrigifrågasatt, men vad jag menar är att vi behöver ett starkare stöd för deenskilda människor som drabbats och som fortfarande drabbas ay svängningar ivårdideologin. Det är bl, a. därför vi från moderat sida lagt fram förslaget omen förstärkning i socialtjänstlagen av den enskildes valfrihet. 143ULLA TILLÄNDER (c) replik: säger att statsbidragen harfått inriktningen att stimulera boendet i hemmet. För oss i är detviktigt att valfriheten stimuleras. För övrigt är det mycket av det som BengtLindqvist här har givit uttryck för som man kan instämma i, men kanman återigen konstatera att socialdemokraterna talar med kluven tunga. Ord ochhandling stämmer inte överens. På statsrådsnivå betygar man sitt stöd tillålderdomshemmen, men spåren talar sitt tydliga språk. Det finns tillräckligtmånga på lägre nivå, ända upp till statssekreterarnivå, som har uttalat sig motden form av åldringsvård som vi nu talar om. Den förvirring som borde därför knappast förvåna. Förklaringenär kanske att det som vi nu beskådar är resultatet av en Omsorgen om äldre och handikappade Det är kanske en operation omprövning. Den måste i så falltydligen ta sin tid, och då kan det hända att samordningen inte blir den allrabästa. Det är vad man kan hoppas på. Men det är ändå beklagligt attavvecklingen av en vårdform som har upplevts som så utvecklingsbar har gått sålångt. Visst kan man rikta kritik mot en del ålderdomshem. Derepresenterar inte alltid idealet, men socialdemokraterna har gjort detfelslutet att de inte har insett att ålderdomshemmen kan förnyas och förbättrasoch inte har stimulerat detta genom låneregler och statsbidrag till personalen.I stället har man dömt ut alltsammans, och ' har det sina svårigheter attändra uppfattning. Men det måste ändå göras , under inflytande av detopinionstryck som finns ute i landet; åtminstone måste man ge sken av det. Dettycker jag inlägg här också vittnar om. 144MARGO (vpk) replik; Jag är helt överens med statsrådet att det fortsatta arbetet med förändringar inom äldreomsorgen måste vägledasav principen om att både gamla och handikappade människor skall ha rätt tillett eget boende med bra boendestandard. Vi måste även ha kvar denmellanboendeform som ålderdomshemmen utgör. Jag vill understryka att jag uppleverden skrivning som socialutskottet har gjort i det här betänkandet omålderdomshemmen som mellanboendeform som mycket förpliktigan-de. Jag utgårifrån att den utvärdering av de äldres boende som vpk tillsammans medsocialdemokraterna har beställt kan verkställas mycket snabbt. Statsrådet nämnde några frågor som är mycket viktiga förutvecklingen inom äldreomsorgen. En av de viktigaste frågorna han tog upp varhur vi skall skapa förutsättningar för att få personal, framför allt tillhemtjänsten. Det berörde jag i mitt inledningsanförande. Det är en av de allraviktigaste frågorna. Problemet är hur vi skall klara av att ge personalenutbildning, jobbar ca 68 000 personer inom , och knappthälften av dem har utbildning. Vi behöver också nyanställa ett stort antalmänniskor. Gymnasieskolan har en kapacitet på sociala servicelinjenpå ungefär 2 000 årsplatser. Det säger sig självt att det här inte går ihop.Jag frågar då biträdande socialministern: det några planer för hur viskall klara utbildningen för personal? Det är ju bråttom, vi är jusnart inne , Statsrådet tog upp andra viktiga frågor som t, ex,innehållet i . En annan viktig fråga är hur den hemtjänstbehövandeskall få ett verkligt inflytande över den vård och service man får. Tyvärrfungerar det så att det är en assistent som bestämmer ungefär vad somskall göras och sedan kommer ett vårdbiträde och utför jobbet. Denhemtjänstbehövande har mycket små möjligheter att påverka servicen. Man kaninte heller påverka vem det är som skall komma hem och ge hjälpen. Jag skall svara på några av de frågor jag harfått. Låt mig börja med omsorgsberedningen, , När omsorgslagen kom värdet- som någon har uttrycktdet-efter hundra års kamp för de utvecklingsstördas rättigheter. Det var en lagsom äntligen riktade sig till de utvecklingsstörda och gav dem rättigheter ideras hand, rättigheter som byggde på de funktionsnedsättningar somutvecklingsstörningen ger. Det är inte undra på att andra handikappgrupperockså ville se motsvarande garantier för de insatser som behövdes för atttillgodose deras behov. Ett problem i det sammanhanget är att det sedan lång tidtillbaka har utvecklats en tradition att landstingen löser problem förutvecklingsstörda som egentligen borde lösas av andra huvudmän. Jag tänkerframför allt på boende- och hemtjänstfrågor som ju är kommunala frågor. En avde svårigheter som omsorgsberedningen har ställts inför är om man skall väljaatt i kraft av frångå kommunernas normala ansvarstagande. Såsomomsorgslagen är utformad riktar den sig enbart till landstingen och beskriverde uppgifter som landstingen skall utföra. Beredningen har haft svårigheter. Jag har varit i kontaktmed ordföranden och ledamöterna den allra och tror att de nu harfunnit en väg och en form för att avsluta arbetet på ett tillfredsställandesätt för ledamöterna i beredningen. Jag vågar inte sia om när arbetet blirfärdigt, men jag medger att det är besvärande att det har tagit tid. Riksdagenhar understrukit skyndsamhetskravet. Min uppfattning är ändå att det är bättreatt beredningen gör ett rejält jobb än att den påskyndar det så att det blirslarvigt gjort. Vi skall göra vad vi kan för att få fram ett resultat avarbetet, och det blir mycket intressant mot bakgrund av hela den diskussion somförs om skyddet och garantin för insatser på handikappområdet. Jag vet inte hur jag i olikasammanhang har försökt förklara att den mellanform som utskottet självtbeskriver är tillfredsställande för regeringen. När den mellanformen är måletför ombyggnad och förändring av ålderdomshemmen, då utgår statsbidrag i form avbostadslån till ombyggnaden. Där denna mellanform finns utgår statsbidrag tilldriften av de moderna ålderdomshemmen. Så är det, och det borde också stå klartför . Utvärderingen av äldreboendet är något som både DanielTarschys och Margö har berört. Det är bra att utskottet beställerden här utvärderingen. Men jag kan ha en viss förståelse för , att detta i och för sig är en demonstration mot äldreberedningen.En ännu mer provocerande demonstration, , är i så fall att mittför näsan på den parlamentariska utredningen föreslå en omläggning avstatsbidraget till en av de viktigaste insatser som görs inom helaäldreomsorgen. Den största smockan kanske ändå delas ut av den borgerligagruppen i socialutskottet, om jag nu får uttrycka mig så. Det är nog meningsfullt att detta uppdrag utförs. Detfinns akuta svårigheter i det vi kan kalla för förändrings- ochutvecklingsarbetet inom äldreomsorgen. Det är dessa akuta svårigheter somutvärderingen och översynen bör ta fasta på. Naturligtvis har vi fortfarandefrihet att lägga den Prot,1986/87:104 Omsorgen om äldre och handikappade Omsorgen om äldre och handikappade uppgiften på äldreberedningen. Problemet är bara att vi såinnerligt väl behöver äldreberedningens betänkande för att fortsätta vårplanering i olika avseenden. Beredningen tar ju upp så många fler viktigafrågor. Att socialdemokratiska företrädare både i kommunerna ochcentralt talar om att skynda långsamt är inte märkvärdigt. Det är bra att vifår uttalanden om att ökad försiktighet är nödvändig. Bakgrunden är nämligenatt vi ser att har mycket stora svårigheter att klara av sinauppgifter. Därför måste man ta det lugnt. Som jag tidigare sade måsteplaneringen ske i samverkan mellan kommuner och landsting och mellan olikasektorer i samhället så att inte människor råkar i kläm. Det är mycket viktigtoch den främsta orsaken till att vi nu måste ta det lugnt. Dessutom är detstora svårigheter att få personal i tillräcklig omfattning till . 146 () replik: När den här debatten nu börjar gå mot sittslut, kan vi konstatera två saker. Den ena är, som sade, attdet finns akuta svårigheter inom äldreomsorgen, att vi har problem med attrekrytera personal, att det finns beslutsvånda på många håll ute i kommunerna.Det finns alltså brister som vi måste arbeta med. Vi är i stora drag överens omtagen, och det tycker jag är värdefullt. Det andra vi kan konstatera är att det finns akutasvårigheter inom det socialdemokratiska partiet att bestämma sig för hur manskall ha det med ålderdomshemmen. Uppfattningarna är så många att det nu ärsvårt för oss att hålla reda på vad de går ut på och vad de olika fraktionernainom partiet egentligen önskar. Jag tackar för beskedet angåendeomsorgsberedningen. Det tyder då på att arbetet fortgår. Uppenbarligen varsocialutskottet litet för optimistiskt när vi antog, på basis av underrättelsersom vi hade inhämtat, att beredningen skulle vara färdig . Jaghoppas att arbetet kommer att drivas på, så att inte omsorgen om en godutredning leder till att den fördröjs långt in . När vittnade om hur inflytelserika PRO ochSPF är i politiken, kunde jag inte undgå att göra reflexionen att han välliksom vi andra tänkte på den fråga som skall behandlas här , nämligenpensionerna. I regeringsförklaringen sade attpensionsskatten skulle gå oavkortat till de sämst ställda pensionärerna. Mensedan PRO hade gått in på scenen bröts detta löfte till de sämst ställdapensionärerna. 1 stället blev det en godtycklig omfördelning från pensionäreroch pensionssparare till de i huvudsak bäst ställda pensionärerna. Jag antar att det var detta ville peka på,när han talade om PRO:s stora makt i samhället. 147GÖTE () replik; När det gäller ålderdomshemsdebattenkonstaterar jag att vi egentligen står på samma ställe som vi gjorde tidigare.Vi menar från moderat sida att det måste ske en samordning av beslut, avställningstaganden och av signaler både till de enskilda människorna och tilldem som ger vård,nämligen kommuner och landsting. är det en mycket förvirrad signalbild som går utfrån centralt håll. generaldirektör skrev, som bekant, baraför i att hon ansåg att ålderdomshemmen varen dålig vård- och boendeform, Det faktum att vi nu har delade uppfattningarnär det gäller statsbidragen till denna vårdform, för driften, visar också attvi har olika syn på den vårdformen och innehållet i den vården. Förbättrade fysiska förutsättningar i form av byggnader,rum och toaletter är en annan fråga som ligger i bostadsutskottet och där viförhoppningsvis ändå kan nå enighet. sade att han vill gå ut och varna för enför snabb avveckling av institutionerna. Detta säger statsrådet somvi vet att driver på kommuner och landsting om att avvecklainstitutioner och att göra det så snabbt som möjligt. Jag skulle vilja fråga statsrådet: åtgärder skallstatsrådet vidta för att nu se till att man fåren lugnare takt i den s. k.avinstitutionaliseringen? Det blir ytterligare en signal från centralt håll,men jag hälsar den i och för sig med tillfredsställelse, därför att det hargått för snabbt-vi har inte varit rustade på hemtjänstsidan. Men det är också viktigt med neutralitet i fråga omstatsbidragen till ålderdomshemmen, för att vi skall få den balans somerfordras, utifrån de gemensamma resurser som kommunerna har. Därför är det såolyckligt att både statsrådet och riksdagsmajoriteten fortfarande säger nejtill ett beslut. Man hänvisar faktiskt till en boendeundersökning, och förstdärefter skall man ta ställning till hur det skall bli med statsbidraget.Osäkerheten finns där alltså ändå. Frågan är: För hur in i framtidenskall man leva i den osäkerheten? Detta är olyckligt, för bilden är problematisk och därförkrävs det klara och konsekventa regler och beslut. Omsorgen om äldre och handikappade 148MARGO (vpk) replik: Statsrådet tog även i sin replikupp vikten av att skapa förutsättningar för att få personal till hemtjänsten.Jag tycker att det är väldigt tråkigt att statsrådet inte har haft tid attutveckla mera hur det egentligen skall gå till att få tag på den härpersonalen. Jag ställde en fråga; Finns det några planer uppgjorda för hur yiskall klara att ge hemtjänstpersonalen en adekvat utbildning för arbetet? Detär faktiskt en av grundförutsättningarna för att vi skall klara att bygga uthemtjänsten i riktning mot det mål som vi har satt upp öch som vi skall ha nåttfram . Jag tror inte att det mål vi har satt upp för ärrealistiskt, och för att kunna bedöma det realistiska i det måste jag få ettsvar på frågan om vi klarar att utbilda personalen. Innehållet i har ett direkt samband medresurserna; det gäller inte bara innehållet i utan innehållet ihela äldreomsorgen. Det blir billigare ibland att föra ut institutionernasrutiner i hemmen, men det var inte så vi menade, utan att ochhemsjukvården skulle stå för ett annat boende än det man har på institutioner. Det ärhelt klart att äldreomsorgen behöver ökade statsbidrag. 10 proiokoll 1986/87:104 Omsorgen om äldre och handikappade avslutningsvisfråga statsrådet, om han är beredd att medverka til äldreomsorgen får ökadestatsbidrag. 149 () replik: Jag vill än en gång understryka att vi icentern vill ha valfrihet i äldreomsorgen. Det finns en rik variation på formerför den verksamheten. Den måste få växa fram så att den täcker efterfrågan. Dätänker jag på hemvård, som underlättar för människor att stanna kvar i sinhemmiljö. Men jag vill återigen betona att i vårdkedjan fattas enlänk som är mycket viktig, och det är ålderdomshemmen. Statsbidrag ochöverlevnad för ålderdomshemmen hänger samman. Socialdemokraterna måste ta påsig ett ansvar för att denna viktiga länk har försvagats och håller på attbrista. Det viktiga nu är att man ger startsignal för ettangeläget igångsättningsarbete, för nu gäller det först att få stopp på dennedläggning som pågår och sedan att börja bygga upp på nytt. I densituationen är utvärderingar och utredningar obegripliga när man tänker på debehov som finns.