prot · GA0937 · 1986-12-31 00:00:00 — Dehar uppfattat postens förslag så, att man inte får sindagstidning , med lantbrevbärare : Därför hade det varit viktigt att kommunikationsministernkunnat ge ett klarläggande i kammaren i- dag. Men yi får naturligtvis förlita,oss på parlamentarikerna i postverkets styrelse och se om de kan påverka saken. Jag vill emellertid fråga kommunikationsministern om dethär förslaget och andra som vi kunnat läsa om i tidningarna -det gäller bl.a. en artikel i under - är uttryck för att postverket är på väg att frångå de måloch de arbetsuppgifter som -.och samhället t givit postverket. Kommer postverket att handlamed aktier för att köpa och sälja bolag i stället för att dela ut post, ellerkan vi räkna med,att postverket skall sköta Prot.1986/87:37; Om olycksriskerna med cykelhjulsreflex postenockså fortsättningsvis-och fortfara att stå under parlamentariskt inflytande? ' AnL 110 Kommunikationsminister : Herrtalman! Låt mig göra uppmärksam på att jag i svaret säger att detfinns ett avtal mellan och posten, och så länge détavtalet gäller'föreligger inte anledning till någon oro av det slag som JarlLänder redovisar, att folk plötsligt inte skulle få sina tidningar på lördagarna.Vad parterna sedan kan kommaatt besluta kan ju av oss veta. detfinns alltså inte anledning att hysa sådan;oro som lefererar till. När det gäller frågan om posten och dess arbetsformer kanjag bara kort svara att den skrivelse som varit omnämnd i tidningarna har vinaturligtvis inte hunnit bereda ännu inom depariementet. Det är emellertid våruppfattning att postverket även i fortsättningen skall sköta posten, men attverket - så som har uttalat sig för-skall sköta den på ett såeffektivt och serviceinriktat sätt som möjligt. AnL 111 (): Jag tackar kommunikationsministern för det. Men oron finns ändock, för det är så som jag sade i mittanförande, att människor har uppfattat postens förslag på ett sådant sätt inte törs teckna nya prenumerationer på dagstidningarna, eftersom manär orolig föratt inte få tidningarna . Detta beror på att folk harläst om det första förslaget i en tidning. Om sedan postverket går ut ochdementerar det hela efter insändare osv., tar inte folk detta på allvar riktigtpå samma sätt. Men om vi kunde ha fått kommunikationsministern attverkligen bekräfta att han vill medverka till att posten bibehållerlördagsutdelningen, i synnerhet den söm avser dagstidningar, tror jag att vikunde ha stillat folks oro. Överläggningen var härmed avslutad. 27 §Svar på fråga 1986/87:161 om olycksriskerna med cykelhjulsreflex AnL 112 Kommunikationsminister : har frågat mig. med hänvisningtill att olyckor har skett genom att reflexer med endast ett fäste ändrat lägeoch låst cykelhjulet, om regeringen avser att vidta några åtgärder. Problemet med olyckor till följd av att cykelhjulsreflexerlåst cykelhjulet har påtalats i massmedia. Med anledning av det inträffadeharkompletterande fastsättningsanordningar till reflexer med ett fäste, s.k.hållfjädrar, utvecklats av tillverkare. Vidare har () tillsammans med tillverkarna tagitfram.förbättrade monteringsanvisriingar för fastsättning av decykelhjulsreflexer som man tillhandahåller. Enligt vadjag erfarit ser trafiksäkerhetsverket också över gällande föreskrifterför typgodkännande av cykelreflexer med speciell inriktning pä reflexernasfastsättningsanordningar. Mot bakgrund av vidtagna åtgärder och pågående arbete harjag inte för avsikt att vidta några särskilda åtgärder. AnL 113 (): Jag tackar kommunikationsministern för svaret på min fråga. Anledningen till frågan är de upprepade propåer som kommitom att ekerreflexerna utgör en olycksrisk och att olyckor händer beroende påatt reflexer av enfästestyp kan lossna och låsa cykelhjulet. Någon egentligstatistik finns inte över antalet olyckor som har inträffat på grund av fel medsidoreflexerna, men trafiksäkerhetsverket uppger att ett tjugotal personersedan i våras hört av sig och berättat om olyckor ay detta slag som ägt rum. Idet sammanhanget kan man ha skäl att anta att endast en liten del av deolycksdrabbade verkligen tar kontakt med TSV efter en olycka för att påtalareflexproblemen. Alla som råkat ut för hjulspärr är kanske inte ens medvetna omolycksorsaken eller säkra på den. Därför kan man nog utgå ifrån att det ärbetydligt fler som drabbats än som TSV kan redovisa. bedömning är emellertid atthuvudproblemet utgörs av hela fastsättandet av reflexerna. TSV - som godkännerreflextyperna - menar också att enfästesreflexer inte är farligare än reflexermed två fästen. När det gäller typ av reflex tycker jag nog ändå att TV:strafikmagasin med all tydlighet visade på faran medenfästesreflexen. Reflextypen bör också vara sådan att monteringen inte kanfallera. förväntar sig mänga att konkreta åtgärder vidtas så attriskerna med cykelreflexer elimineras. Kan statsrådet avisera ett borttagande avenfästesreflexer ur marknaden? AnL 114 KommunikationsministerSVEN HULTERSTRÖM: Herrtalman! Som jag sade arbetar man med att förbättra reflexanordningarna ochfastsättningsanordningarna för dem. Men man kan inte dra några entydigaslutsatser av det som har hänt. TSV gick ut och uppmanade dem som haderåkat ut för olyckshändelser att höra av sig. Man har undersökt 25 olyckor. Av dem har 8 gällt reflexermed ett fäste, och 16 har gällt reflexer med två fästen. Det går alltså inteatt dra någon slutsats av detta. Men jag tror att det viktiga är att man gångpå gång betonar att reflexerna sätts fast på ett riktigt sätt och att manföljer anvisningarna vid monteringen samt att man utformar reflexerna på detsätt som NTF har rekommenderat, så att de går sönder om de åker in icykelhjulet och inte förorsakar olyckor. Om olycksriskerna med cykelhjulsreflex AnL 115GUDRUN (): Jag tycker inte att myndigheterna kanundandra sig sitt ansvar i detta sammanhang, eftersom reflexen sannolikt ärfelaktigt utformad, om konstruktionen och monteringsanvisningarna inteeliminerar felmonteringsrisken. Det rör sig ju nu om många fall. Enreflextyp har redan dragits tillbaka från marknaden, och ett av de 6 protokoll 1986/87:37-38 Om postutdelningen i för pensionärer företagsom tillverkar reflexerna skall i vår gå över till att tillverka enbarttvåfästesreflexer. Möjligenär det så att alla ekerreflexer skall bort ur marknaden. AnL 116 KommunikationsministerSVEN HULTERSTRÖM: . Jag skall bara kortfattat säga att jag intetycker att man kan säga att myndigheterna har undandragit sig sitt ansvar. Somjag redovisade i mitt svar har myndigheterna ganska aktivt gått in för atträtta till de felaktigheter som kan ha uppstått på detta område, ochmyndigheterna följer detta noga. Överläggningenvar härmed avslutad. 28 §Svar på frågorna 1986/87:180 och 200 om postutdelningen I förpensionärer AnL 117 KommunikationsministerSVEN HULTERSTRÖM: har frågat mig om jagar bereddatt medverka till en förändring av postverkets regler för poslutdelning tillboende i med helinackordering. har frågat mig vilka åtgärder jag avservidta för att postverkets regelsystem för postutdelning i förpensionärer ändras. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. beslöt - så sent som - attpostverksamheten skall bedrivas effektivt och rationellt. Riksdagsbeslutetinnebär också att posten själv beslutar vilka.regler som skall gälla förpostutdelningen. Enligt posten är det praktiska överväganden som har lett framtill de regler-som hänvisat till. Jag förutsätter att postentillsammans med sina kunder kan lösa den här typen av servicefrågor. Någraåtgärder från min sida är därför inte aktuella. AnL 118 (): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret påmin fråga. Äldreomsorgen förändras ju. Det görs möjligt för de äldreatt bo kvar längre i sina hem, och man förändrar institutionsboendet så att detblir mer hemlika förhållanden. Målet är bl.a. ett ökat självbestämmande, ökadaktivitet och ökad personlig integritet. I detta arbete måste många medverka:sociala myndigheter, anhöriga och serviceorgan av olika slag. Jag tycker attdet är rimligt att också sådana organ som postverket medverkar i detta arbete.I den diskussion som uppstått är. med förlov sagt. kriteriet eget kök ettmärkligt kriterium när det gäller boende. Det är i det här fallet fråga om ettlångvarigt boende, ofta livslångt, för dem som bor i medhelinackordering. Förändringar i boendet sker ständigt i vårt samhälle.Sociala strukturer förändras. Exempel på det är det ökade antalet enfamiljshus.Allt detta påverkarhur serviceorgan av olika slag lägger upp sin verksamhet. I anslutning till detskulle jag vilja fråga kommunikationsministern om det inte är rimligt attsamhällets organ, statliga verk och andra servicemyndigheter följer med i ensådan utveckling och anpassar sina regler efter de sociala strukturer somförändras. Vi skall konima ihåg att förändringen av äldreomsorgen mot merahemlika förhållanden är en reform som vi tror skall bli bestående. Vore det dåinte förståndigt av postverket att anpassa sig i stället för att komma efter? Om postutdelningen i för pensionärer AnL 119 (): Tack för svaret, kommunikationsministern. Detär korrekt att uttalat att posten skall drivas effektivt ochrationellt. Det är de ekonomiska målen. Men det finns ytterligare ett mål,nämligen servicemålet, som också står inskrivet. Där sägs att posten skall tillgodoseefterfrågan från enskilda människor. Postens uppgift som statligt verk ;ir juatt svara för landets postservice. Det skall posten göra genom sitt unikadistributionsnät som nar alla företag, organisationer och hushåll. Det.nätet;ir ju i huvudsak finansierat med skattebetalarnas pengar. får en redogörelse för de statligaföretagens bokslut. Där bidrar företagen själva med en text om sin uppgift ochsina mål.l redogörelse står inte ett ord i postens del om att man därhar ett alldeles eget regelsystem som kan inkräkta på den stolta parollen omservice: att tillgodose efterfrågan på service från enskilda människor. Det kan väl inte vararegeringens.eller mening att postens regelverk skall motverkasamhälleliga strävanden som innebär att t. ex. äldre skall kunna leva ett sånormalt liv som möjligt även på servicehem. Däri ingår att få sin egen posttill sin egen postlåda. Ingen av oss.skulle acceptera att posten lämnades i enbunt på kvartersgården eller någon annan gemensam plats. Om nukommunikationsministern inte anser att några åtgärder är aktuella kan han väländå "läcka" litet till posten att det vore lämpligt att iredogörelsen också ta upp det alldeles egna regelsystemet som kompletteringtill den glättade texten om service, servicemål och servicekvalitet. Jag skall gärna för egen del överväga dessasynpunkter. Det grundläggande är att postutdelningen på och liknandeanläggningar sker i samma omfattning som i fastigheter i höghusbebyggelse. Menman har, och det är väl inte så märkligt, vissa praktiska svårigheter på en delservicehus att dela ut posten på ett säkert sätt: Husen är helt enkelt inteutrustade så. Jag utgår från, som jag sade. att man skall kunna lösadetta med den serviceinriktning som man från postens sida säger sig ha. Somsvar på fråga vill jag tillägga att jag förutsätter att destatliga verken inte skall behöva komma efter när omvärderingar sker isamhällslivet i övrigt, utan de skall följa med i utvecklingen. säger att ingen av oss skulle accepteraatt man lämnade in posten på en central, där man sedan fick gå och hämta den.Man kanske inte 1986/87:37 skall skämta i sådana härsammanhang, men det är ju faktiskt precis vad som sker i dethär huset . Omutbyggnad av SMHLs mätstationer AnL 121 (): Jag har fått det brev som postverket harskrivit till i - det är därifrån som den här fråganhärrör. Där hänvisar postverket till ett regelsystem som omfattar hela landet.I kommunikationsministerns svar säger han att del är de praktiska övervägandenasom har lett fram till de regler som jag har hänvisat till. Jag tycker att koniniunikationsministerns svar andas enförståelse för de här problemen. Och jag vill med litet god vilja tyda svarettill att det vore rimligt att postverket lyssnar på problemen. Man gör denreflexionen att om det handlade om praktiska överväganden, somkommunikationsministern säger, då borde det vara ganska enkelt att göra enändring. Men om det är ett landsomfattande regelsystem som ligger bakom kan detvara besvärligare. Detta är bl. a. bakgrunden till frågan. Jag ville lyfta framden så att den kom fvani i ljuset och postverket fick klart för sig att detfinns en opinion i frågan. AnL 122 (): Koiumunikationsministerns kommentar var mitti prick. Det är bara det att vi här har egna postfack, så att vi .själva kan gåoch hämta vår post, så förhållandena är ändå inte riktigt jämförbara ined dem iVara. Postens argument att välja bort människor som bor utaneget kök är ett helt nytt inslag. Är nästa steg då att inte heller de som inteanvänder sina kök skall få post i sin brevlåda? Jag tycker att postverketsagerande är en avart av myndighetsutövning, som möjligen stämmer med de ekonomiskamålen men knappast med servicemålen. Posten har ökat sin personalvolym med3 %. sa mänskliga resurser lider man knappast brist på. Höjningarna avposttaxorna har inte heller varit dåliga. Överläggningen var härmed avslutad. 29 S Svar på fråga 1986/87:181 om utbyggnad av SMHLsmätstationer AnL 123 Kommunikationsminister : har frågat mig om jag är beredd att medverka till enutbyggnad av SMHLs mätstationer. Frågan omhuruvida SMHLs vattenföringsstationsnät skall byggas ut och hur eneventuell utbyggnad skall finansieras bereds i samband medutarbetandet av budgetpropositionen. Jag är därför inte beredd att nu ta AnL 124 (): Jag ber först att få tacka för svaret pa min fråga. Vi har för endast tagit beslut här i kammaren om en ny 64 plan- och bygglag, och inaturresurshigen har man understrukit betydelsen av En utbyggnad av mätstationerna måste kunna medverka tillatt eliminera svåra översvämningar och dammgenombrott. Sådana inträffade iGävleborgs län och . I och med den rikliganederbörden ökade flödet i vattendragen, särskilt i östra och iHälsingland, mycket snabbt. Stora områden längs och och derasbiflöden blev översvämmade. Översvämningskatastrofen kulminerade den 7september då kraftverksdammen vid Noppikoski i brast. Även andramindre dammar i de drabbade områdena gav vika för trycket från dettillströmmande vattnet. Enligt uppgift från medförde de extra insatser somerfordrades 1985 ett överskridande av anslagsmedlenför med ca . Det beloppet skall man sätta i relation till attinvesteringskostnaden för en mätstation är . Med det menar jagatt det måste vara en god investering att bygga ut SMHLs observationsnät. utbyggnader av vattenföringsstationer har skettgenom sysselsättningsskapande åtgärder. Även om såväl kostnaden för somsysselsättningseffekterna av tidigarelagda investeringar via AMS i nyavattenföringsstationer inte är så stora, kan man konstatera att arbetet med enmätstationsuppbygg-nad sysselsätter ett par arbetare. Det blir alltså härigenomsysselsättningsmässigt i varje fall ett litet tillskott underuppbyggnadstiden. Men, herr kommunikationsminister, det huvudsakliga ärändock att mätstationerna kommer till stånd, så att vi kan bli förvarnade omeventuellt kommande översvämningsrisker. Jag tackar än en gång för svaret ochhar förhoppningen att dessa frågor skall lyftas fram i budgetpropositionen. Om centraliseringen av lotsverksamheten Överläggningenvar härmed avslutad. 30 § Svar på fråga 1986/87:204 om centraliseringen avlotsverksamheten AnL 125 Kommunikationsminister : har frågat mig om regeringenavser att vidta åtgärder för att motverka de negativa följder som ur regional-,försvars- och sjöfartspolitisk synvinkel uppstår genom försämring och centraliseringav lotsverksamheten. Anledningen till fråga är den förflyttningav personal från Hölicks till som planerar. Den myndighet som planerar en inskränkning av personal somhar direkt betydelse för tillsyn och övervakning av våra kuster skall samrådamed i resp. län. Syftet med denna handläggningsordning är atttillse att effekterna av en minskad bemanning längs kusterna skall få enallsidig belysning. Viss omdisposition av personal inomGävle//lots-distrikt övervägs inomsjöfartsverket. Jag utgår från att i detta sammanhang följer dengällande handläggningsordningen. Några åtgärder från regeringen är förnärvarande inte aktuella. Prot.1986/87:37 AnL 126 (vpk): Om centraliseringen a\ lotsverksamheten 27november 1986 Herr talman! Jagtackar kommunikationsministern för svaret. Om jag har förstått saken rätt ärdet regeringen som skall fatta det slutliga avgörandet när det gäller att lägganed en lotsplats. För undvikande av denna procedur går till vägapå ett annat sätt. Man plockar först bort personal och båtar från erilotsstation. Det som då återstår blir en lotsplats. Detta är också ett sätt attpå sikt lägga ned en lotsplats. Det handlar inte bara om Hölicks - nu är också Landsortaktuell för nedläggning. Jag tror att man måste se hela denna fråga i ettstörre sammanhang. Det är möjligt att har konfererat medlänsstyrelsen och med de försvarsmyndigheter som finns i länet, men man harabsolut inte konfererat på ett tillfredsställande sätt med berörda fackligaorganisationer och med personalen. ges för de fackliga organisationernaoch för personalen att ta ställning till sädana här centraliseringar, och detär helt otillfredsställande. Men kan man inte begära av attdetta skall ta försvarspolitiska, sjösäkerhetspolitiska och inte heller regionalpolitiskahänsyn. Det måste väl ligga på regeringen att ta med i beräkningen de aspektersom jag har nämnt. Man talar om en levande skärgård och om en aktivregionalpolitik. Det är bra paroller, men i verkligheten lever man inte upptill dem. En viktig komponent i politiken på dessa tre områden är att manbibehåller den lotsverksamhet och de lotsstationer som finns. Jag vill fråga om regeringen tänker ta ett samlatinitiativ, där man väger in de här tre aspekterna, när det gäller den fortsattalotsverksamheten och driften av lotsstationerna. AnL 127 KommunikationsministerSVEN HULTERSTRÖM: Herrtalman! Det är just föratt kunna väga in sådana aspekter som man har skapat denhandläggningsordning, som vi har. Om inte har anledning att läggain de regionalpolitiska synpunkterna har ju möjligheter attanföra sädana. Det är först när och de berörda myndigheterna inteär överens som frågan hänskjuts till regeringen. Man får följa denna ordning,och blir man inte överens blir det ett regeringsärende. Men vi behöver intefrån regeringens sida förutsätta att man inte skall bli överens, och träda ininnan den situationen har uppstått. AnL 128 (vpk): visst skall och försvarsenhetendär få säga sin mening, men jag tror inte att man skall lägga ansvaret på dem.Det pågår en serie av centraliseringar. Hölicks har nämnts och Landsort äraktuellt. Det skall bli en förhandling om att dra bort personaloch materiel från Landsort. Det är viktigt att regeringen tar ett större ansvaroch ett grepp om detta. Anser kommunikationsministern att det ärtillfredsställande att sjöfarts verket behandlar personalen och de fackliga organisationerna på det sätt som man har gjort i Hölick och på Landsort? Man har alltså inte gett personalen 66 och facket rimlig tid att sätta sigin i frågan och komma med kloka alternativa AnL 129Kommunikationsminister : Prot. De fackliga organisationerna har jumöjligheten att förlänga , om de så önskar, genomatt. hänskjuta frågan till central förhandling. Det finns ett regelsystem fördetta som bör vara tillfredsställande. Det vore den verkliga centraliseringenom regeringen skulle vara med redan i första skedet, sä fort man diskuterar enpersonalförändring vid statliga verken som kanske berör ett par tre personer.Det vore som sagt en verklig centralisering. Anf, 130 (vpk): Jag har inte sagt riktigt så somkommunikationsministern påstår. Jag har inte motsatt mig att länsstyrelsernafår lägga sina synpunkter på frågan. Det är en stor ekonomisk fråga också, såvittjag förstår, där man alltså får göra en ekonomisk bedömning. Vi vet vilkaresurser länsstyrelserna har till sitt förfogande. Vad jag har sagt är att det pågår en serie sådana hurcentraliseringar. Någon gäng måste man på det centrala planet ge besked. Ärdetta en lycklig utveckling? Är det en riktig utveckling med hänsyn tillregionalförsvaret och med hänsyn till sjöfartspolitiska aspekter? Jag anserinte att regeringen riktigt har klarat ut detta. Regeringen har väl ändå dethögsta ansvaret just för de här frågorna. Överläggningen var härmed avslutad. 31 § Meddelande om interpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1986/87:115av (m) till utbildningsministern om svenskundervisningen förinvandrare: I den lag om undervisning i svenskaför vuxna invandrare som trädde i kraft förutsätts ett mereller mindre automatiskt verkande statsbidragssystem. Vid en jämn tillströmningav invandrare kan systemet vara ändamålsenligt, även om vissa svårigheter underett övergångsskede kunnat förutses. Med ett ökande antal flyktingar uppstår för kommunernasvårigheter som är omöjliga att bemästra. Totalramen för statsbidrag är förinnevarande budgetåi- helt otillräcklig, och resurser inkl.tilläggspotten är praktiskt taget tömda. Kommunerna har då att välja mellan attsjälva stå för sfi-kostnaden, vilket strider mot avtalet med staten, att vägraanordna undervisning, vilket pä sikt resulterar i ett ökat socialbidragsbehovoch en påfrestande situation för invandrarna, eller att vägra att ta emotflyktingar. har invandrarverket vissa svårigheter attfå kommunerna att öka sina mottagningskvoter i erforderlig utsträckning, därföratt de inte Meddelande oin inter pellationer Prot.1986/87:37 kan erbjuda svenskundervisning. Resultatet blir förlängdförläggningsvistel-27 november 1986 se för flyktingarna med åtföljande behov avytterligare förläggningsplatser. Om inte dessa problem skall sätta stopp förden policy för flyktingmottagning som fastlagt, ärdet nödvändigt attsvenskundervisningen fåren för kommunerna acceptabel lösning. Mot bakgrund av de refereradeförhållandena vill jag fråga statsrådet vilka åtgärder han avser attvidta för att lösa problemen - dels för innevarande budgetår, dels på längresikt. 1986/87:116 av (m) tillkommunikationsministern om lotsstationen på : Efter flera olika utredningar (1968Lotsutredning, 1978 organisationsplan och 1983 Förslag tillsamordning av trafikområden) står i begrepp att slå sammanLandsorts och lotsoiiiråden. Därmed skulle den sista civiltbemannade lotsplatsen i förlora sin betydelse.Administrationen förläggs till , liksom trafikinformationen. Genomnaturlig avgång och administrativa förändringar och provisorier under enövergångstid minskas Landsorts personal från 37 till 13. a. skärs antaletbåtsmän ned från 18 till 12, vilket innebär att det blir omöjligt att bibehållalotsutkiken, skärgårdens "vakande öga". Medan för ca 1 000 m kanal har en 4 mansbemanning dygnet runt om aret, dras Landsorts utkik in, vilket verkarvara en sned fördelning av resurserna. Den planerade rationaliseringen skulle innebära dödsstötenåt postkontor, affär och vintertrafik för Öja och som konsekvens därav ocksåför Krokskär och dess året-runt-boende. Beredskapen för miljöolyckor blirsämre, liksom servicen till yrkesfisket, fritidsbåtarna och . Detjänster som tillhandahälls försvaret (20-30 samtal ) måste ombesörjaspå annat sätt. har under årens.lopp lagt ned den enalotsstationen efter den andra, och det är naturligtvis nödvändigt med en vissrationalisering. När det gäller Landsort torde nackdelarna inte uppvägas avfördelarna. Arbetsunderlag finns mer än tillräckligt för lotsstationen - denger därutöver niånga tjänster som det vore oförsvarligt att beröva vårytterskärgärd. Mot denna bakgrund vill jag frågastatsrådet om han är beredd att medverka till attlotsstationen på bibehålls med i stort sett nuvarande funktioner. 32 §Meddelande om frågor Meddelades att följande frågor framställts 1986/87:210av () till statsrådet om ett åtgärdsprogram förrennäringen: Rennäringen är i huvudsak baseradpå det ekologiska systemet.