prot · GA0954 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag förutsätter dock att propositionsskrivarna har tagitdel av den i motionerna redovisade inställningen till framför allt sammansättningenav de etiska nämnderna. Det är ju en fullständigt orimlig ordning att enefisk-moralisk prövning skall göras av en nämnd där två tredjedelar avmedlemmarna själva står mitt uppe i den verksamhet som moraliskt skallgranskas. I den typen av bedömningar bör ju i stället strävan vara att så mängasom möjligt skall vara obundna för att prövningen skall bli så fri som möjligt.Jag utgår från att man i departementet i detta avseende är beredd att frångåutredningsförslaget, som ju utan närmare analys eller tankemöda innebär attnuvarande sammansättning behålls. Def sega motstånd som vi bevittnat när defgäller att bekämpa LD50-testerna är symtomatiskt när det gäller djurförsöken.Det finns en oreflekterad, konservafiv tilltro fill resultaten av djurförsökoch en utbredd tröghet i forskarkretsar mot moderna alternativa metoder. Detgamla invanda är tryggt, det kan man och def fortsätter man med. En sådankonserverande inställning accepterar vi inte på andra områden. Där ställer vikraven högt, och vi utmanar forskarna och teknikerna att lösa problemen. Infeminst inom miljöpolitiken, där ju jordbruksutskottet har erfarenhet, förfar vipolitiskt på detta sätt. Vi formulerar målen t. ex. när def gäller utsläpp avolika slag. Det kan gälla svavel, bilavgaser, freoner osv. Vi kräver halveringav bekämpningsmedlen i jordbruket . Jag menar att vi på samma sätt skulle kunna formuleramålen för djurförsöken. Förbrukningen är nunärmare en halv miljon djur . Pressa ner den till . Tilldetta skall sägas att förbrukningen under 1970-talef halverades från en miljontill ca en halv miljon djur . Det trodde säkert inte forskarna varmöjligt 1970, men det gick. går det betydligt långsammaremed minskningen. Men skulle vi härifrån formulera sådana konkreta krav istället för att vagt uttala oss för en minskning, dä skulle det - det är jagövertygad om - åstadkomma en aktivitet och utveckling i laboratorierna, och dealternafiva metoderna skulle få de anslag som behövs för en sådan utveckling.Jag är 1986/87:54 14januaril987 övertygadom att ett sådant mål är fullt realistiskt och att det skulle nås utan någrasom helst risker för mänsklighetens väl och ve. Det är dags för enawecklingsplan för djurförsöken! AnL 72 (vpk): Man kan notera en både utförligare och merengagerad debatt kring de här frågorna än för ett antal är sedan, Fördetta framsteg förtjänar utskottet eft erkännande. Vpk återkommer även medkrav på att man från en mer principiell och vetenskapsteorefisk utgångspunktskall försöka utreda djurförsöks vetenskapliga giltighet. Att vi är sä envisapå den punkten beror delvis på de ofta generande och otillfredsställande svarsom man kan få när man väcker den här frågan om djurförsöken. Man borde ju infebehöva uppleva att personer med professors rang bemöter tvivel på djurförsökensrelevans med svepande hänvisningar fill att alla däggdjur har så mycketgemensamt. Den orriedelbara reflexion som då inställer sig är ju attparallellen mellan en professor och en liten råtta ändå måste ha sina gränser,och det är just denna grad av parallellitet som def gäller att få ett exaktgrepp om. Detta egendomligt lättvindiga sätt att lita på attdäggdjur är däggdjur i alla lägen tror jag man får hänföra till det faktum attdjurförsöken är en produkt av en äldre vetenskaplig tradition, som en gång förlänge sedan etablerade sig och som därför är svår att rubba. Traditionen leverförmodligen på att def antagligen på ett mycket elementärt plan ändå går attdra paralleller mellan vissa högre djurs och människors fysiologiska uppbyggnadoch egenskaper. Men ju mer inträngande, specialiserade och förfinade frågor somvi vill ha svar på, desto mer ökar risken för aft parallellerna försvinnereller blir för svaga. Vi menar att man måste få ett mer allmänt ochsystematiserat svar på frågan om pålitligheten i resultaten av djurförsöken.Att blunda härför är att fa en avsiktlig risk som infe är acceptabel, Def som är slående i de här sammanhangen är aft deprincipiella invändningar och tvivel som kan riktas är av mångsidig art. Vi vett, ex, att inom varje djurart är populationens fysiologiska egenskaper ochnedärvda insfinktsliv ett resultat av utomordentligt långa utvecklingsförlopp.Urval och utslagning har bestämt egenskaper och motståndskraft hos arten. Vikan inte vänta oss aft olika däggdjursarter skall uppvisa en pålitligparallellitet med människans art, för vilken de naturliga urvalsprocessernanurnera i stort sätt har upphävts. Vi avlivar ju som bekant inte svagamänniskor. Människan är också utsatt för så många fler inflytelser från sinartificiella omgivning än vad djuren är, vilket också har eft inflytande pådenna parallellitet. Människan har en annan konstruktion på sin hjärna och sittpsyke, varför alla företeelser med psykiska komponenter, t, ex, mångaallergier, infe är jämförbara mellan djur och människor. På det rent psykiska livets område är människans förmågaatt bygga helt självständiga och flexibla psykiska strukturer en i grundenannan än djurens, varför man med djurförsök med psykofarmaka aldrig kan dranågra rimliga slutsatser om hur dessa substanser verkar på människors inrekonflikter. Också på t, ex, immunologins område finns det egenartade exempelsom kan vara nog så tänkvärda. Av tvä mycket närstående däggdjursarfer angripsden ena av ettvisst virus som den andra är immun mot, och den andra angrips av eft specielltvirus som den första är immun mot - trots deras nära släktskap idäggdjursschemat. Det allra mest egendomliga är aft människan är immun mot detena av dessa båda virus men reagerar med starka symtom mot det andra. Säger ossinte ett sådant exempel något om vilken osäkerhet och nyckfullhet som råder,och vore det inte av stort värde att få detta klarlagt på ett seriöst ochsystematiskt sätt? Vi tycker inte att utskottet svarar på ett riktigt brasätt på de här propåerna, höll i och för sig ett nyanseratanförande, men utskottets ställningstagande innebär ju att man på något sättskall vänta i de här frågorna. Man skall vänta på att en viss typ avvetenskapliga slutsatser visar sig vara felaktiga eller skadliga, och då skallman ingripa och metoden ersättas med någonting annat. Jag tycker inte att def år en rimlig ståndpunkt att manförst skall vänta på att en vetenskaplig metod misslyckas på ett visst områdeför att den skall ersättas. Är det infe bättre att förebygga ett sådantmisslyckande? Det finns ju annars risk för aft man drar felaktiga slutsatserunder lång fid och då utsätter både djur och människor för onödiga risker. Detmåste ju vara bättre aft med en systemafisk och principiell undersökningfastslå att det på det ena eller andra området råder en så dålig parallellitetatt man där bör avstå från att använda den här metodiken. Jag skall gärna medge - med utgångspunkt i vad HåkanStrömberg sade när han kommenterade just den här reservationen - att ensjälvständig utredning infe nödvändigtvis är den enda möjliga eller ens denbästa formen för att ta itu med det här problemet. Vi har stannat vid detnärmast därför att det inom djurförsöksetablissemanget, om jag får kalla detså, finns en stor konservatism och ovilja att sätta sina metoder i fråga.Därför har vi menat att det kunde vara klokt att skapa ett mer oberoende ochsjälvständigt forum som med mer disfans kunde befrakta dessa vetenskapligaproblem och som inte hade någon sorts förhandsintresse. Men genom att - somMats O nämnde - sätta tryck på forskarna och ställa mycket bestämdakrav på dem osv, kan man naturligtvis tänka sig aft nå likartade framsteg. Den organisatoriska formen är i och för sig inte helig föross, utan def viktiga är att något görs. Jag vill dock säga att jag tror måste ha en mer oberoende ansats än vad de forskare har som försvarardjurförsöksfradi-tionen. Det är på få ställen inom den vetenskapliga världensom åtminstone jag mött så inbitna föreställningar och en sådan ovilja fill attdiskutera kritiskt som just bland dessa forskare. Med de här synpunkterna, herr falman, ber jag att få yrkabifall till vpk-reservationen, AnL 73 (): Jag kan instämma i mycket av def JörnSvensson sade beträffande de problem som finns när det gäller cellforskningenoch olika cellers komplicerade samband med varandra. Försöken är inte alltidrelevanta, nämnde också misslyckanden. Trots att man har gjortotaliga försök har def blivit svåra komplikationer når man använt medicinskapreparat för mänskligt bruk. Men vi skiljer oss beträffande slutsatsen, Svenssonanser att en utredning av obundna personer av den vetenskapliga relevansen ärdet bästa. Vi anser att en sådan utredning inte skulle leda någonstansegentligen. Vi anser i stället att vi successivt bör satsa på forskare ochockså på utbildning av forskare. Vi vet alldeles för litet. Oavsett vilket resultat en utredning skulle komma framtill skulle förmodligen åsikt stå mot åsikt. Det skulle finnas åsiktsskillnadermellan forskare och opinionsgrupper och kanske också mellan ochmig. Vi måste i stället försöka skjuta fram forskningen på dethär området, så aft vi får veta mer, innan vi far ställning till frågan i heladess vidd, AnL 74 (vpk): När vi har talat om en utredning har vi intei första hand tänkt oss en samling personer som tillbringar utredningstiden iett sammanträdesrum. Naturligtvis har vi tänkt oss att man från officiellthåll skulle initiera undersökningar på eft organiserat sätt inom olika grenarav de verksamheter där man vill ha svar på viktiga principiellavetenskapsteoretiska frågor och att man på det sättet försöker få enuppfattning om huruvida man beträffande ett visst schema av metoder kan räknamed att dessa är mer eller mindre pålitliga. Då skulle man få en helhetsbild.Det som har föresvävat oss är alltså en prakfisk verksamhet, inte någotsammanträdande som man bedriver i en vanlig statlig kommitté. Men formen är som sagt inte avgörande. Jag kan mycket vältänka mig att man under bestämda förutsättningar kan organisera det hela på eftannat sätt, vilket var inne på. Men då ställs två frågor. Den första frägan är: Anser att man kanförlita sig på att de konservativa djurforskarna är de som bästkan svara på frågan om huruvida deras försök är riktiga? Den andra frågan är: Är beredd att i någotrimligt sammanhang ställa upp pä krav av den typ som talade om,nämligen att man skall formulera bestämda målsättningar och kräva att forskarnauppfyller dem och att man satsar resurser för att de skall kunna göra det? De tvåfrågorna är avgörande för resultatet, AnL 75 (): Def rör sig här om mycket svåra frågor, somvi egentligen vet alldeles för litet om för att nu kunna ta ställning. Vikänner infe till alla de konsekvenser som en avveckling skulle kunna föra medsig. Vi känner inte till vilka kunskaper man har inhämtat på det här områdetnär def gäller aft t, ex, bestämma i vilken takt en avveckling skulle kunna ske.Vi måste därför avvakta ytterligare forskning och låta forskningsresultatenligga fill grund för en senare bedömning. Som svar på första fråga vill jag säga attvi naturligtvis aldrig helt kan överlämna ansvaret för alla beslut till forskareoch experter. Deras åsikter och de resultat de redovisar skall ligga till grundför den politiskabedömning och det politiska ställningstagande som vi måste göra. Den principenskall vi arbeta efter även i fortsättningen, , AnL 76 (vpk): Vi kan väl ändå, , varaöverens om en sak, nämligen att det är nödvändigt aft i den här frågan på etteller annat sätt sätta tryck på forskarna, oavsett åt vilka av dem man sedananförtror ansvaret. Men som jag ser det innebär utskottets skrivning ingalundanågra sådana krav. Där sätts det inget tryck alls, och det tycker vi ärotillfredsställande med hänsyn till att alla erkänner frågans vikt. AnL 77 (): När det gäller att sätta tryck på forskarnapå det här området får vi möjligheter att under innevarande år ytterligarediskutera frågan mot bakgrund av vad bl, a, djurförsöksutredningen kommer framtill, och vi kan då försöka formulera de krav vi kan ställa i framfiden. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 2 c(användningen av kemiska bekämpningsmedel inom vissa tätbebyggda områden) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 1 avJan Jennehag-bifölls med acklamation. Mom. 4 (behovsprövning av kemiska produkter) Utskottets hemställan bifölls med 294 röster mot 19 förreservation 2 av , Mom. 5 (konsekvenser av uteblivna satsningar på kemikalie-och miljöområdena) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 3 avJan Jennehag -bifölls med acklamation. Mom. 6 (produktregistret) Utskottets hemställan bifölls med 295 röster mot 18 förreservation 4 av , Mom. 7 (information) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 5 avJan Jennehag -bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. Mom. 1(inriktningen av försurningsprogrammet, m,m,) Först biträddes reservation 3 av - somställdes mot utskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes avbifall fill mofion 6Riksdagens protokoll 1986/87:54-56 1985/86:Jo776 av imotsvarande del - med acklamafion. Härefter biträddes reservation 2 av och Brunandermed 37 röster mot 18 för reservafion 3 av , 257 ledamöter avstod från att rösta.Därpå biträddes reservation 1 av och med 46röster mot 37 för reservation 2 av och Brunander,229 ledamöter avstod från att rösta. Slutligen bifölls utskottets hemställan med 215 röster mot45 för reseryation 1 av och , 53 ledamöteravstod från aft Mom. 2 (svavelutsläpp vid koleldning) Utskottets hemställan bifölls med 160 röster mot 152 förreservation 4 av m.fl. Mom. 3 (biobränslen) Utskottets hemställan -som ställdes mot reservation 5 avArne i m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 4 (koldioxidutsläpp) Utskottets hemställan bifölls med 267 röster mot 41 förreservafion 6 av och . 3 ledamöteravstod.från att rösta. Mom. 6 (svavelavgift) Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation7 av m, fl., dels reservation 8 av och -bifölls med acklamation. Mom. 7 (svavelhalfen i eldningsoljor, m. Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservafion9 av i m. fl., dels reservafion 10 av ochKerstin Gellerman - bifölls med acklamafion. Mom. 8 (kväveutsläpp) Utskoffefs hemställan - som ställdes mot reservation 11 avArne i m. fl. - bifölls med acklamafion. Mom. 11 (talan vid Internafionella domstolen) Utskoffefs hemsfällan bifölls med 269 röster mot 44 förreservafion 12 av och . Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. Mom. 1 a(de djurförsöksetiska nämndernas ställning, m.m.) Utskottets hemställan bifölls med 285 röster mot 21 förutskottefs hemsfällan med den ändring däri som föranleddes av bifall fillyrkande 2 i mofion 1985/86:Jo505 av m. fl. 4 ledamöteravstod från att Prot. 1986/87:54 rösta. Mom. 1 b (prövningssystemet m. Utskottefs hemställan - som ställdes mot reservation 1 avJan Jennehag -bifölls med acklamation. Mom. 1 c (de djurförsöksefiska nämndernas framtidasammansättning och verksamhet) Utskottets hemställan bifölls med 277 röster mot 25 förmofion 1985/ 86:Jo521 av rii. i motsvarande del. 6ledamöter avstod frän att rösta. Mom. 4 (kosmetiska fester på djur) Utskottets hemställan bifölls med 272 röster mot 28 förreservafion 2 av . 6 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 5 (djurförsökens vetenskapliga relevans) Utskottets hemställan bifölls med 281 röster mot 24 förreservation 3 av . 2 ledamöter avstod från att rösta. Övriga moment Utskottets hemsfällan bifölls. 6 8Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1986/87:140 av () till statsrådet om mobbning i skolan, m.m.: Pendeltåget år på väg norrut ochhar lämnat . En mamma sitter med sin sexårige son på en bänk. Mittemot sitter en äldre dam. Pojken sparkar med benen. Då och då träffas den äldredamens knän. Hon vrider kroppen för aft undgå sparkarna. Pojken följer eftermed sina grova vinterskor. - Snälla ni, kan ni inte be er pojke att sluta upp med attsparka på mina ömtåliga knän, säger den äldre damen. Hennes vädjan sägs så högt att alla i kupén kan uppfatta den. Mammanstirrar på henne och säger frankt: - Nej,det kan jag inte. Han är nämligen uppfostrad med fri fostran. Det blir alldeles tyst i kupén. Folk utbyter menande blickar. Dåreser sig en 20-årig flicka. Gårfram till mamman, spottar ens. k. loska ipannan på mamman och säger: - Här får du se hur def kan bli med fri fostran. Jag ärfostrad så, varefter hon lämnar tåget vid . Ja, faktiskt. Händelsen är ett av många uttryck för en trend i samhälletsom oroar allt fler människor. Här måste dock understrykas att den stora majoritetenav barn och ungdom är bra. Vi är många som kan peka på otaliga ungdomar som iövermått uppfyller de krav som vi själva inte kunde uppfylla när vi var unga.Jag har i. ohka sammanhang lärt känna ungdomar vilkas kunskaper, färdigheter,personliga egenskaper m, m, jag beundrar. Allt tyder således på en ljus framfidför en stor del av svensk ungdom, Bronfenbrenner har bl. a, sagt att eft kriterium på ennations livsduglighet kan sägas vara den vuxna generationens omsorg om nästageneration. Men den inledande episoden på pendeltåget är som exempel påtillståndet i samhället ingen isolerad företeelse. Det gångna blevett mörkt år i många olika avseenden. Låt mig redovisa några exempel på händelser somskakat om icke minst den vuxna generationen. Nyårsnatten knivmördades en 18-årigpojke utanför en dansrestaurang i , Under misshandlades 20-årige till döds. Det var skolfest i , försökte 21-åringen medlamellan skinn-heads och invandrarungdomar på en badplats i , Hanmisshandlades - sparkades - till döds. uppmanade 24-åringen ungdomar att inte slå sönder flaskor på gatan (utanför ), De"lätt" berusade ungdomarna misshandlade till döds. dödades 19-årige på Mariakyrkogård i . Han tillhörde det ena gänget i slagsmålet mellan gängen. hetsades av medlemmarna iChalmers cortegekommitté att dricka 15-20 snapsar. blev så full aft handog. 20-åringen föll offer för den allra värsta sortens spritpennalism - eftslags psykiskt våld. Nyårsnatten knivhöggs en 18-årigpojke i av en 17-åring, 18-åringen fördes fill . redovisade bl, a, Aftonbladetskolöverstyrelsens lista över lärare som misshandlats av sina elever under 1985och 1986, I artikeln påpekades det att en lärare i genomsnitt blir slagen varjevecka, Alla medier har på olika sätt belyst den utomordentligtallvarliga arbetssituationen i vissa klasser, stadier, skolor ellerskolkommuner, Def bör noteras aft arbetssituationen inte kan redovisas igenerella termer, Def finns således många, många exempel på skolor ochskolkommuner där arbets- och ordningssituationen är tillfredsställande. har mobbningen ökat på ett oroande sätt.För några dagar sedan har redovisats mobbningfall med dödlig utgång. Det svenska folket, som gör anspråk på att vara ett folksom vill värna om och verka för fred i världen, kan inte stillatigande befraktavad som sker i hem, klassrum och ute på gator och torg. Vi gör anspråk på att idemokratisk anda försöka ta hänsyn fill varandra och respektera varandrasåsikter. Vi gör anspråk på att de sociala trygghetsreformerna är genomsyrade avverklig vilja att ta ansvar och fa hand om de människor som är sjuka,handikappade. ålderssvagaeller på annat sätt i behov av omtanke och stöd. Vi reagerar kraftigt gentemot rasism här hemma eller ute iväriden. Vi reagerar lika kraffigt mot det avskyvärda aparfheidsystemet iSydafrika, begår en 16-åring självmord den natt när 1986 är till ändaoch vi kan skriva 1987, Han hade mobbats av sina klasskamrater och andra enlängre fid. Han var vit. Han var svensk. Men han var låghalt. Eller vardet något annat som avvek från det beteende som kollektivet kunde acceptera? Mobbningen, hänsynslösheten, misshandeln, våldet, somsvenska folket nu tvingas uppleva, ger anledning till flera frågor. Det är frågor som går till oss som föräldrar - till"nationens vuxengeneration" för att användra Bronfenbrennersuttryckssätt. Men frågorna riktas också mot lärarna och skolledarna i skolan,till skolstyrelsen, till länsskolnämnden och till . Är detinte tjänstefel, om en lärare eller rektor vänder problemen ryggen? Kan rektorför en skola komma undan skuld genom att påstå att hon eller han inget visste?Kan läraren komma undan skuld genom att framhålla att hon eller han varkenunder sin utbildning eller senare fått lära sig hur man hanterar bråk iklassen, misshandel, våld eller mobbning? Vilka åtgärder borde skolstyrelsen eller länsskolnämnden ellerskolöverstyrelsen ha vidtagit? Vilket ansvar har skolministern, eller de tidigareregeringar och riksdags-majoriteten som format svensk skolpolitik? Hur många ytterligare fall av misshandel av lärare skallinträffa eller ytterligare fall av mobbning eller misshandel med dödlig utgångför aft allmänhetens och förtroende för skolministerns förmåga skallprövas i de former som regeringsformen föreskriver? I de mål och riktlinjer som ingår i nyaläroplan (Lgr 80) står att skolan skall fostra. Def innebär aft skolan aktivtoch medvetet skail påverka och stimulera barn och ungdomar aft vilja omfattavår demokratis grundläggande värderingar och låta dessa komma fill uttryck iprakfisk, vardaglig handling. fillsatte dåvarande skolministern - BrittMogård - en arbetsgrupp som skulle syssla med frågor om normbildning ochnormöverföring i skolan. Under hand producerade denna s, k. normgrupp olikaskrifter och arbetshäften som bl, a, kunde användas som diskussions- och arbetsmaterialför såväl anställda i skolan som elever och föräldrar. Normgruppens tillkomstoch arbetsresultat innebar inte totallösning av problemen i skolan och blandbarn och ungdom. Men den stimulerade fill att elever, skolpersonal ochföräldrar började tala med varandra och komma överens om hur det skall vara iskolan. Man började fortlöpande arbeta med frågeställningar kring dedemokratiska värdena och spelreglerna. finns ingen normgrupp. Jag anser att någoti den vägen behövs. Jag anser också att regeringen måste komma medförslag till ett brett åtgärdsprogram. Med hänvisning till vad som ovan anförts ber jag att fåställa följande frågor till skolministern: 1, På vilket sätt villskolministern formulera ansvarsfrågan inom en skola där mobbning upptäcks? 2, Vilka åtgärder tänker skolministernvidta för att avsevärt minska antalet fall av misshandel av lärare? 3, Är statsrådet beredd att snarasttillsätta en normgrupp med ungefärligen samma uppgifter som normgruppfick? 1986/87:141 av () till socialministernom den neurokirurgiska kliniken vid i : omSjukvårdens säkerhet i krig har överlämnats fill regeringen, till ledning för1987 års försvarsbeslut, I rapporten redovisas betydande svagheter och brister iskydd och säkerhet inom sjukvården redan i fredstid. Hälften av sjukhusenligger dessutom farligt nära militära mål. Huvudansvariga för rapporten om sjukvårdens skydd i krig(SSIK) har varit och civilförsvarssfyrelsen (numera statensräddningsverk) med bistånd från , Svenska kommunförbundet.Spri och ÖB, Vad förväntas då sjukvårdshuvudmännen göra? Först ochfrämst samplanera lokalf, regionalt och på riksplanet med ,kommunerna, Spri, militären m,fl, och successivt förbättra säkerhet i fredunder den ombyggnadsfas som enligt utredningen förestår på 1980- och1990-talen, Under de överväganden som redovisades i DsFö 1984:4Beredskapshänsyn i den framtida samhällsplaneringen anförs under rubriken:Förslag som kräver vidare bearbetning eller ytterligare utredning, attregeringskansliet () närmare bör undersöka frågan om hurlandstingen skall fa beredskapshänsyn i sin fredstida planering och hursamordningen skall ske för hela landet. Det föreslås vidare att frågan om detkosfnadsmässi-gaansvaret för totalförsvarsåfgärder inom bl, a, landsting ochkommuner bör övervägas ytterligare med hänsyn till frågans principiella viktoch stora betydelse, I en tidigare interpellationsdebatt fogs också frågan uppom landstingens beredskapsplanering ocli rollfördelningen stat/landsting.