prot · GA09128 · 1986-12-31 00:00:00 — har, underdet arbetsår som snart är till ända, i denna kammare noterat flera nederiag.Regeringen har lagt fram förslag, även om de inte enligt vårt förmenande varittillräckliga, på skilda områden. Den samlade oppositionen har sagt nej, allt isyfte att göra regeringen påmind om att landet har en minoritetsregerirtg. I defallen är det inte regeringen som har varit förloraren utan förlorarna harvarit länets befolkning. Det vore ett utomordentligt stort fel att troatt framfidens förutsättningar för är nattsvarta. Länet är innei en omställnirtgsperiod. En omställning som vi skulle klara bättre med ensocialdemokratisk majoritetsregering, vilket väljarna i länet också är välmedvetna om. 76LEIF (): Som norrbottning talar jag för denarbetsmarknadspolitiskt svagaste regionen i vårt land. Enligt utskottets redovisning har vi dubbelt så högarbetslöshet som landet i srtitt. Vi har också arbetslöshet som är mycket ojämntspridd i vårt län. Våra värsta exempel är och som har 10,97 %resp. Att nästan 9 000 människor står utanför arbetsmarknaden ivårt län kan aldrig accepteras. I budgetpropositionen beskrivs målen för vårregionalpolitik. Jag citerar; "Målen för regionalpolitiken är bl. a. enbalanserad befolkningsutveckling i landets olika delar och tillgång tillarbete, service och en god miljö i alla delar av landet." För oss som bor och lever i regionen ter sig måletavlägset utom på en punkt, nämligen miljön. Den är vi naturligtvis stolta över.Men vi måste få utnyttja våra tillgångar. Det går att kombinera med bramiljöhänsyn. Våra naturtillgångar är av stor regionalpolitiskbetydelse. Men vi måste tillåtas att utnyttja dessa. Vi har i fåttvidkänrtas så.starka restriktiorter att vi förkvävs. Som exempel kan nämnasRåneå älv och gruvan i . De två beslut det här är fråga om ter sigförödande för dessa orter. De naturtillgårtgar som vi har tagit till vara har varittill stort gagrt för det egna länet, men det har också varit till stort gagnför det svenska folkhushållet. Råvaran från länets skogar har kurtnat omsättas tillmiljardvärden i exportintäkter. Detsammahargällt för malm, stål och järn frånlänets gruvor och järnverk. Dessa har bidragit till att försörja stora delar avden svenska verkstadsindustrin, men de har också utgjort basen för viktigaexportprodukter. Utbyggnaden av vattenkraften i har bidragittill billig och miljövänlig ertergi i vårt land. Denna utbyggnad bör enligtmitt förmenartde fullföljas. Vi har tidigare upplevt kriser i vårt län. Jag tänker dånärmast på den borgerliga regionalpolitiken som helt höll på att förkvävalänet. I och med att vi genom valet åter fick ensocialdemokratisk regering kunde vi förverkliga ett framtidsprogram. Redanefter några månader lade regeringen fram Norrbottenspropositionen. Desatsningar som då gjordes på basindustrierna var bra och riktiga för länet. Vi kunde snart se hur framtidstron kom tillbaka. Företagstartades som aldrig . Men trots att vi har skapat mårtga nyaarbetstillfällen har vi ett mycket dåligt utgångsläge när problementornar upp sig. Svenskt Stål står inför en strukturomvandling.Sågverksindustrin struktur-omvandlas, gruvnäringerts framtid diskuteras, och defriställningar som nämns är förödande för länet. Förutom dessa basnäringar harvi förlorat två plattindustrier som också friställt något hundratal människor. Detta är den krassa verklighet vi norrbottningar har attleva i. Och alla de regionala satsningar som avvisas av borgerligheten med stödav vpk gör inte saken lättare. Vi har bidragit till vårt lands utveckling. Vihar därför rätt att ställa krav på samhället om ersättningsjobb. Kravet riktasdå främst mot ,kravet riktas också till vår egen regering. Det firtns vackra skrivningar, men vi lever inte påskrivningar. Det måste finnas substans i det. Vi måste få en bredareindustriverksamhet utlokaliserad till vårt län. Vi har ingen tid att förlora. Våra ungdomar tvingas lämnalänet då ingen varaktig sysselsättning kan erbjudas. Och det är de mestvälutbildade ungdomarna som åker först. Denna utflyttnirtg utarmar länet. Detmåste vara självklart att den som vill stanna i länet skall kunna få ett arbeteoch känna trygghet. I motionerna A401 och A412 påpekas behovet aven ärtdring av glesbygdsförordningen, så att ett flerårigt stöd kan utgå ochdärmed trygga utvecklirtgen för dagligvaruhandeln i glesbygden. I vårt regionalpolifiska mål står det klart att vi ävenskall ha god service i alla delar av landet. Enligt den studie som gjorts av i Norrbottenfanns av befolkningen 1950. är den siffran 18 %.Denna siffra visar tydligt att vi måste ha någon form av stöd för att kunnaklara dagligvaruförsörjningen i glesbygden. Detta problem är absolut inteenbart' ett Norrlandsproblem, utan detta problem måste finnas i stora delar avvårt land. Enligt mitt sätt att se vore en blygsam momshöjning ettsätt att finansiera ett sådant utjämningsstöd. På detta sätt tar hela samhälletansvar för en godtagbar varuförsörjning. Även i bygder som har svårt att klarasig på egen hand måste människor kunna bo kvar. Behovet är, av naturliga skäl, störst i de kommuner somhar de sämsta ekonomiska förutsättningarna. Utskottets behandling av motionen har varken gettmotionärerna eller människorna i glesbygden något större hopp. Det hopp vi kanhysa är att överväganden har samma syfte som motionerna. Dettahoppas vi på. Det skulle leda till att ett av de regionalpolitiska målenuppfylldes. Om så inte skulle bli fallet får vi väl på något sätt återkommatill i frågan. Med detta inlägg har jag velat belysaNorrbottens problem. Problemen tornar upp sig i sådan omfattning att det behövsinsatser, och det är bråttom därför att de riktade medlen till projekt förbättre infrastruktur har avvisats av de borgerliga med stöd av vpk.Skatteutjämningens regionalpolitiska profil omintetgörs på samma sätt. Vår styrka är nu att vi fortfarande har regeringsmakt. Menden makten förpliktar. Människorna i kräver och förväntar sig starkasolidariska insatser för vårt län. 77PAUL LESTANDER (vpk) replik; anförande spände över vidafält: Självfallet har ingen någonting emot att det blir en bättrevaruförsörjning i glesbygden. Men skatteförslag - en allmänmervärdeskattehöjning för att finansiera denna - kan väl ingen som vet hurudanden fördelningspolitiska profilen av en sådan skatt verkligen blir ändå ta påallvar. Den socialdemokratiska regeringen valde ju att behålla nuvarandeskatteutjämningssystem och gjordeupp med att ta än mer pengar från kommunerna. Det PrÖt.1986/87:128 fanns enmöjlighet att utan någon som helst nedskärning för kommunerna introduceraett rättvisare system, som regeringen hade föreslagit tillsammans Socialdémokraterrta avstod från detta och satte sig i Regionalpolitiken 78 () replik: Jag sade, , att en blygsammomshöjning skulle kunna bidra till finansieringen Hela dagligvaruhandelnskulle solidariskt klara glesbygdens problem. Det står jag fast vid. Det finnsmänga sätt att dra in pengar på, exempelvis genom skogsvårdsavgifter, föranvärtdrtirtg på problemområden. Den här modellen skulle kunrta tänkas vara ettsätt, men det finns säkert många andra. måste väl medge att vpk kommer att bidratill att skatteutjämningens regionalpolitiska profil helt försvinner.Regeringerts förslag i propositionen innebar i alla fall att pengarna slussadesfrån syd och från de skattekraftiga kommunerna mot svaga Norrlandskommuner. Manslussade också pengar från kusten mot inlandet. Det kallar jag regionalpolifik,. 79 (vpk) replik: Vi får väl se hur konstruktionen blir närfrågan kommer upp till . Då får vi debattera det socialdemokratiskaförslaget. När det gäller mervärdeskattehöjnirtgert kortstaterar jagatt , i likhet med artdra socialdemokratiska debattörer, alltidvill ta av de människor som har det sämst ställt. Det ligger i . Han vänder sig inte till kapitalägare. Där ser man hurden fördelningspolitiska profil ser ut som stöder. 80 () replik: Jag vill än en gångpåpeka att mitt förslag var en modell för finartsieringen. Men jag skall bollafrågan tillbaka till : Hur skulle vilja finansieraen sådan här sak? Det är ganska vanligt att vpk inte anvisar medel förfinansierirtgen. vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. 81 (): Mitt inlägg i denna debatt skall ses som ettplock i den problemsamling i regionalpolitiska frågor som främst berörVästerbotten men också i hög grad generellt. Det direkta problemet förglesbygdslänen är ju att människor tvingas flytta till mera expansiva områden iSverige för att de saknar sysselsättning. För ungdomarna tillkommer ocksåproblemet med möjligheter till lämplig utbildning. En önskelista allmänt sett för att komma till rätta medden regionala snedbalansen är en regional utbildningskapacitet som också passartill arbetsmarknaden, en decentralisering av offentlig verksamhet - i detta 9 Riksdagensproiokoll 1986/87:128 hänseendeunderlättar den moderna kommunikationstekniken på exempelvis telesidan -,ordentliga chanser till då det gäller satsningen på framtidsbranscher,ett offensivt tänkande dä det gäller kommunikationer, bra samhällsserviceallmänt samt kulturspridning. Jag vill kort ge några exempel på åtgärder som har inverkanpå de olika punkterna på den lista jag nu presenterat. och högskolan i är unga ijämförelse med universitet och högskolor i andra delar av landet. De ärfortfarande i ett uppbyggnadsskede, och det är utomordentligt viktigt att satsningenpå och får en prioritet som gör att de hämtarigen en del av det försprång som andra universitet och högskolor har skaffatsig . En markerad satsning på den högre utbildningen ochforskningen i är kanske den viktigaste regionalpolitiska insats mankan göra för denna landsända. visade vägen genom en sådansatsning som utbildningsminister, och jag vill också ge LennartBodström en eloge för innehållet i årets utbildnings- ochforskningspropositioner. Jag hoppas att det inte var en tillfällighet just föri är utan en långsiktig strategi. Bra utbildningsmöjligheter och tillgång till forskninginnebär en bra tillväxtmiljö för framtidsföretag. Bra utbildad arbetskraft ärockså en stor tillgång då det gäller att dra till sig nyaföretagslokaliseringar. En riktigt inriktad regionalpolitik handlar inte bara omproblemet med en rättvis fördelning, utan det är också i hög grad fråga omekonomisk tillväxt. I har aktualiserats en fråga somberör både fördelning och tillväxt, nämligen fördelningen av vinsterna avvattenkraftsutbyggnaden och hur dessa vinster skall kunna användas för regionalutveckling och tillväxt. har berört det tidigare, och jag villge vpk en eloge för att mart tidigt tagit upp den här frågan. Från och från artdra partier firtns detmotiorter där det begärs att det skall utredas hur en fördelning av dessavinster kan komma de bygder till godo som har fått lämna ifrån sig de resurserför fiske, friluftsliv, turism m.m. som funnits i deras älvar. Vi harföreslagit att per utvunnen kilowattimme skall gå tillbaka tillkraftverksbygderna för att användas för regional utveckling. För Västerbottenskulle det betyda 122 milj. kr. Ärendet ligger nu underutskottsbehandling, och jag hoppas på ett positivt beslut i utskottet och iriksdagen. I takt méd att de regionala skillnaderna växer mellanolika regioner, där glesbygdslänen kommer alltmer i strykklass, växer enmedvetenhet fram i de råvaruproducerande områdena om att den tid nu bör varaförbi då glesbygdernas tillgångar på exempelvis skog, malm och vattenkraft barautvinns och fraktas därifrån utan att behållningen kommer bygden till godo. Jagvill rikta ett varningens ord till i detta sammanhang: Dennamedvetenhet om en rättvisare fördelning av vinsterna från råvaruutvinning-en -som håller på att växa till en folkrörelse - får inte ignoreras. har i sin partimotion angripit företagenslönekostnader i stödområde A. Vi föreslår en sänkning inom hela stödområde då det gäller de sociala avgifterna. Jag är förvånad över attsocialdemokraterna inte har ansett att detta är ett bra instrument iregionalpolitiken som kan ge just företagen i fjällvärlden och inlandet ettbättre konkurrensläge. , min bänkgranne, kommer upp som nästatalare efter mig, och jag vill fråga honom hur han ser på denna fråga. RolandBrännström bor ju också granne med , där man har en anrtan variant. Jag har tidigare talat omteknikutvecklingerts betydelse i regiortalpolitiska sammanhang. Skall dentekrtikutvecklirtgen i exempelvis vara i nivå med övriga landet, såmåste också telekommunikationerna byggas ut i samma takt i vad gällerfiberoptiken. Den srtabbhet och kapacitet som fiberoptiken erbjuder kunderna ärav så överlägsen standard, att de regioner som kommer på efterhand då detgäller utbyggnaden ohjälpligt halkar efter i konkurrensen. Det är ettregionalpolitiskt viktigt mål att får tillgång till fiberoptiki-telekommunikationerna i samma takt som övriga . Detta är också ettprov på handlingskraften i regeringen. Hur är samspelet mellan de olikadepartementen? Arbetar statsrådet i samklang med statsrådetHulterström då det gäller regionalpolitiken? Det finns även andra områden därden frågan är aktuell. har ett betydande underskott i bytesbalansen närdet gäller turistnäringen. Vårt klimat gör att vi svenskar åker till solen ochvärmen, och det måste vi få fortsätta med. Men det finns också många svenskarsom skulle föredra att se och njuta av de rekreationsmöjligheter som densvenska naturert erbjuder. Det finns också ett betydande antal från övrigaEuropa och som har samma intresse. Det visar marknadsundersökningar.Europas sista vildmark har en stark dragningskraft och får en allt starkare,efter hand som miljöförstörelsen sprider sig och naturfillgångar exploaterasför industriella ändamål i andra delar av dert industrialiserade världen. Särskilt i fjällvärlden är det viktigt att turistnäringenfår ett starkt regionalpolitiskt stöd. Här behöver standardert höjas över lagför att vi skall kurtna konkurrera med turistnäringen i andra lärtder. Detligger också ett riktigt socialt tänkande i att vi skall kunna erbjuda deusvenske turisten som väljer fjällturism en bra rekreation till ett rimligtpris. Turistnäringen har ännu inte det erkännande som regionalt instrument somden förtjänar. I fråga om sysselsättning och möjligheter till en drägligtillvaro för en bofast befolkning är turistnäringen den ertda bransch som kanges beteckningen framtidsbransch i landets fjälltrakter, och den behöver ettökat stöd. Sambandet mellan industriministern ochkommunikationsmirtistern kommer påtagligt in i bilden i denna fråga. Vi kanirtte fortsätta att lägga ned kommunikationer och försämra resandet iglesbygden upp till fjälltrakterna, om vi tror att turismen i dettaområde är en chans till regional överlevnad. Det övergripande ansvaret då detgäller stödet till turistnäringert och det sammanhängandekommunikationsproblemet verkar inte finnas i regeringen. Detta är ett problemsom måste lösas med det snaraste. Sist vill jag säga några ord beträffande de statligaindustricentra. Hyreskostnaderna där har blivit alltför höga, och på någotsätt måste man få ner dessa kostnader, så att de företag som har valt denboendeformen för sin industriproduktion kan vara kvar där. a. äradministrationskostnaderna -det framgår av boksluten - för drivandet av dessastatliga industricentra alltför höga. En väg vore kanske att sälja ut andelar iteknikcentra tjll de företag som är beredda att köpa, så att företagen självafår kontroll över kostnaderna. Hur som helst måste lokalkostnaderna sänkas, omföretagen skallkunna vara kvar i lokalerna. Det är ett spörsmål som också är aktuellt förindustridepartementet. 82 (): I sitt betänkartde nr 13 skriverarbetsmarknadsutskottet bl. a.: "Det finns tecken som tyder på att deregionala problemen är på väg att förvärras. En allt större andel av den totalabefolkningstillväxten i riket tillfaller storstadsregionerna, och då främstStockholmsregionen. I har tillväxten under de senaste årenfördubblats i förhållande fill ." Utskottet konstaterar vidare att i skogslänen med undantagav minskar folkmängden. Med hänvisning till en av SIND gjordstudie över befolkningsomflyttningen, i vilken hävdas att flyttströmmarna fåttnya riktningar, dras vissa slutsatser. Den ena är att glesbygdskommunernasutveckling är gynnsammare än förut, medan däremot industrikommunerna uppvisaren betydande utflyttning. Generellt kan denna bild vara riktig, men såvitt jagkan bedöma har dessa slutsatser ej giltighet för . Låt mig tanågra exempel. , landets minsta, med starkt beroende avbasnäringarna jord- och skogsbruk, har minskat sinbefolkning . Industrin är fortfarande svagt utvecklad och förmår ejsuga upp den arbetskraft som finns i kommunen. Utflyttnirtg blir följden. Ett andra exempel. kommun, en vidsträcktLapplandskommun, med knappt 5 000 invånare 1975, beräknas 1990 ha förlorat 15 %av dessa. Omstruktureringen har även här varit otillräcklig vad beträffar nyaverksamheter som ger sysselsättning.- En fortsatt satsning på nya verksamheterär nödvändig. Det tredje exemplet, Vilhelmirta kommuu, är uudarttagetbland våra inlandskommuner. Befolkningstalet hålls väl uppe. En ny industriellstruktur har med betydande framgång byggts upp inom plastteknikområdet. Långsiktigtkan den bli bärande för industrimiljön i kommunen, men det förutsätter ökadesatsningar på utbildning av tekniker för denna verksamhet i regionen. Samma betydelse som den industriella utbyggnaden har imånga orter, såväl i som annorstädes, kan en växande turistiskverksamhet tillmätas. Naturliga förutsättningar, förbättrade kommuriikationer,ett mera generöst och mångfasetterat sambruk i jord, skog, hantverk och turismkan gé ökade förutsättningar för människorrta i våra glesbygder att finna sinutkomst där. I några av våra inlandskommuner är varje arbetstillfälleav stor betydelse. Den kommunala servicenivån sviktar av två orsaker; svagkommunal ekonomi och ogynnsam åldersstruktur. Vilka slutsatser kan man då dra av denna beskrivning?Vilka åtgärder bör till för att motverka de senaste årens utveckling mot ökadregional obalans? Min första slutsats är att de små kommunerna behöver ettökat stöd för att få del av den nya teknik och de nya verksamheter som växerfram. näringsliv är uppbyggt kring basnäringarnajord, skog, malm och energiproduktion - vattenkraft. Dessa näringar äravgörande för sysselsättningenpå både kort och lång sikt. De måste därför ges bättre förutsättningar förutveckling. Men måste även få del av de nya verksamhetersom är så vikfiga för framtiden. Verksamheter inom data, elektronik, finmekanikoch bioteknik måste bättre än finna vägar ut från överhettade områdentill lämpliga lokaliseringar i bl, a, . Behovet av ny sysselsättning i nya verksamheterunderstryks av den fortsatta rationaliseringen inom basnäringarna. Mestpåtaglig är den omställning som gruvnäringen nu genomgår. Kraven påersättnirtgssysselsättning måste tillgodoses på sådant sätt att befolkningstaloch samhällsstruktur i huvudsak kan bibehållas. Våra tidigare krav på såvälindustriell förnyelse av gruvföretaget som ökad satsning på ettutvecklingsprogram för gruv-och mineralnäringen är en åtgärd för att minimerade negativa effekterna av omstruktureringen och långsiktigt säkerställaverksamhet i gruvor och smältverk. och är de tvä orter i länet som kan utgöramotorer och generera tillväxt. Dessa orter-bör därför vara intressanta förföretag som trängs med varandra där konkurrensen om arbetskraften är hård. I ett samlat grepp om regionalpolitiken kan en spridningav den alltför starka koncentrationen i storstadsregionerna ske i två steg.Krav på lokaliseringsort som endast kan tillgodoses i dessa kustkommurtcr ökarsysselsättrtirtgert i länet och medger viss inomregional omlokalisering. Enbättre balans såväl i som i landet uppnås. Det är min förhoppning, meri även ett krav, att enregionalpolitik med detta mål skall kunna uppnås i samförstånd mellanföreträdare för olika regioner och regeringen. ställde en fråga till mig om dedifferenfierade avgifterna, och jag skall avslutningsvis försöka besvara denfrågan. Svårigheten med denna typ av differentiering ligger i detrösklar, de skillnader som uppstår när man från en kommun till en annart,eller från ett län till ett annat, får olika kostnadsbild utan att strukturenförefaller vara särskilt olika. Det innebär att jag i princip är emot allasådana här skillnader i avgifter. Det försök som har pågått skall utvärderas- det får tills vidare vara det svar som jag är beredd att ge mesta tyder på att differentierade avgifter inte har gett de positivaeffekter som förväntades. Däremot har de möjligtvis stört den marknadsbild somi många sammanhang varit svår att upprätthålla utan dessa förändringar. Prot: 1986/87:128 83RUNE () replik: Jag förstår att harupptäckt svårigheter med dessa trösklar mellan olika områden. RolandBrärtrtströms kommun gränsar fill kommunen i , därman har det 10-procentiga stödet trots att , och tillhör deexpansiva områdena i . Dessa expansiva Norrbottenskommuner konkurrerardå med kommunerna i inlartd och ännu mera med inlandskommunerna iVästerbotten - , , och - som har väldiga egnasvårigheter. EftersomPiteå, och har lägre sociala avgifter än vad de Prot.1986/87:128 nämnda kommunerna i har, är det klart att dessainte kan 21 maj1987 konkurrera om lokalisering förbedrivande av produktverksamhet, eftersom TT ' kostnaden är avsevärt högre. * Jag hoppas att det svar som RolandBrännström här gav innebär ett erkännandeav dessa svårigheter - att det finns felaktigheter i det system man har iNorrbotten - och en förhoppning om att vi tillsammans skall kunna få en regionalpolitisk ordning som ger de verkligt behövande inlands- och fjällkommunernadet sociala stöd som det här är fråga om. 84 () replik: Min första invändning gäller kanske inte såmycket att man har olika nivåer utan framför allt att effekterna i stort settuteblivit. Men det är naturligtvis också klart att bilden till en del störs,när man diskuterar vilken ort som är lämpligast, vilka förutsättningar som ärde bästa för nyetablering och utveckling av näringslivet. Min motfråga till är: På vilket sätt vore vihjälpta med att den här gränsen flyttas över länsgränsen in i ett antalVästerbottenskommuner? Vad säger man då i .Västernorrland? Vad är nästa steg?Blir det ? Vad som är viktigast och värdefullast, när man diskuterarny företagsamhet och utflyttning av industriföretag till regioner där sådanaföretag inte finns , är det stöd som riktas direkt till dessa företag ochger dem förutsättningar att i den nya lokaliseringen utvecklas på bästa sättsom självbärande företag med god sysselsättning. I det sammanhanget tror jagatt differentierade avgifter är ett mycket sämre, ett mycket trubbigare, instrumentän att via regionalpolitiken i nära samråd med industriellt verksamma företaganvända motsvarande resurser. Jag tror att man får ett bättre utbyte på detsättet. 85 () replik; Först vill jag konstatera att det är densocialdemokratiska regeringen som har infört detta system i och attdet pågår en försöksverksamhet. Jag vill därefter svara på fråga tillmig om hur tröskelproblemet i fråga om , , Jämtlandosv. Detta visar att inte har lästfolkpartiets motion, där vi föreslår att den 10-procentiga sänkningen skallgälla hela A-regionen i stödområdet, dvs. även fjälltrakterna och inlandet iNorrbotten, , och . Det är alltså svaret påfrågan. Detta område har totalt sett så betydande svårigheter att det är värtden 10-procentiga nedsättningen av lönekostnaden för företagen. 86 () replik: Vare sig jag har läst motion eller inte är sakfrågan ändå dert-, att ävert om förslaget i er motiort avser hela stödområde A kommer det att finnas gränsområden mellan A och B, där förutsättningar na är i stort sett desamma för gränskommunerna och trösklar på nytt uppstår 134 med samma bekymmer för dem somkommer att ligga utanför den zon där Det blir så smårtingom samma effekter med dertna typ av Prot.1986/87:128 reduceringar som det blev med de gamla, alltmera utbredda stödområdena: \ \ Jagtycker att vi skall ta det ganska försiktigt i dettaärende och se vilka Regionalpoliuken .