prot · GA09119 · 1986-12-31 00:00:00 — Svenskundervisning och fritidsaktiviteter, desenare inte minst tack vare ett Prot.1986/87:119 fint folkrörelsearbete, omfattar trots allt en begränsad tid. Somframgick av måndagens interpellationsdebatt omsvenskundervisningen för invandrare finnsockså fortfarande brister i genomförandet av denna. Dessa förhållanden bidrar också till att ge näring åtolika fördomar mot både flyktingar och invandrare. Det är djupt olyckligt. Vad skall man då göra åt den här situationen?Ja, den första och viktigaste åtgärden är naturligtvis att radikalt kortaväntetiderna på besked om uppehållstillstånd. Det måste hälsas med stortillfredsställelse att invandrarministern har tillsatt två utredningar medsyfte att föreslå åtgärder som snabbt möjliggör en väsentlig förkortning avväntetiderna. Jag tror dock att det blir svårt att nå de mål som anges ikommittédirektiven. Och även om man skulle kunna göra det är det angeläget attstärka insatserna för ett ökat aktivitetsutbud under väntan på besked omuppehållstillstånd. Utöver att det är angeläget att svenskundervisning ochfritidsaktiviteter fungerar tillfredsställande anser jag att ytterligarekompletterande aktiviteter behöver tillföras. Utbildning, samhällsorientering,språkstudier och yrkespraktik ter sig här som lämpliga insatser. I några motioner framförs förslag om att ge tillfälligaarbetstillstånd. Jag tror inte att detta är rätt väg att gå, särskilt inte omväntetiderna kan kortas väsentligt. Risken är stor att vi med sådana tillfälligaarbetstillstånd får en tredje klassens arbetstagare som kommer att utnyttjas avmindre nogräknade arbetsgivare. En asylsökande som har fått jobb och som sedanutvisas skulle enligt min uppfattning drabbas av en känslomässigt störremotgång än den som inte har ett reguljärt arbete. Situationen är svår nog ändåi samband med utvisningar. Det innebär också en uppluckring av principen om denreglerade invandringen. Enligt den rapport som revisorer haravlämnat och som senare skall behandlas i kammaren är problemen stora attskaffa jobb åt dem som har fått arbetstillstånd. Det skulle inte bli lätt attordna jobb även för dem som inte har fått uppehållstillstånd. Studier och praktik torde vara ett betydligt lämpligarealternativ. Det ger fördelarna av en ökad aktivitet och en meningsfullsysselsättning men ger inte de nackdelar som tillfälliga arbetstillstånd kanmedföra. Oavsett om den asylsökande får uppehållstillstånd eller ej har haneller hon glädje av sådana insatser både i och för framtiden. De gerkunskaper och sociala kontakter, ökad självkänsla och trygghet. Den som fårstanna i landet kommer snabbare in i det svenska samhället. Eventuellyrkespraktik minskar också risken för arbetslöshet efter erhålletarbetstillstånd. Såväl den enskilde som samhället tjänar på en sådan härlösning. I några kommuner har dessa insatser också prövats med gott resultat. har visserligen i sinhemställan avstyrkt de motioner som lyfter fram dessa tankegångar men har i motivtextenansett motionerna besvarade. Det framgår också att utskottet ser positivt på deaktiviteter som föreslås i motionerna. menar utskottet att aktiviteteri form av studier, praktik m. m. är lokala frågor som inte kräver någotuttalande från sida. Jag menar dock att dessa insatser är av såstort värde att man inte bara kan hänvisa till den goda viljan lokalt.Självfallet bör statsmakterna ha en uppfattning i frågan som man också ärberedd att driva 40 Kommuner, näringsliv, folkrörelser m.fl. bör enligt minmening aktivt stimuleras att göra sådana här insatser. Jag avser inte att ställa något särskiltyrkande, eftersom det knappast skulle föra frågan närmare en lösning. Jag hyseri stället den förhoppningen att invandrarministern ochsocialförsäkringsutskottet i någon mån tar intryck av min argumentation ochframdeles ytterligare överväger möjligheterna att bl. a. genom ett statligtengagemang öka aktivitetsutbudet för de asylsökande under väntan på besked omuppehållstillstånd. Därvid förutsätter jag att förslagen om studier ochyrkespraktik inom näringsliv och offentlig verksamhet prövas. Jag ämnar fortsätta att bevaka frågan och ser i sammanhangetmed intresse fram emot invandrarministerns kommande redovisning avutredningsarbetet orn förkortade väntetider. 25MARGARETA (): Det är ganska välgörande att läsariksdagstryck . Det står så många vackra ord om att asylsökande skall tasemot och få sin ansökan prövad enligt vår utlänningslag. Det är fint att läsahur regering och riksdag försöker lägga fast hur lagarna skall tillämpas humantoch generöst. Det sägs på flera ställen att det skall tas hänsyn tillförhållanden som inte alltid kan rymmas i anvisningarna och att det skall tassärskild hänsyn till barnen. Men när man läser rapporter om flyktingbarnenssituation -1, ex. de som vi åberopat i vår motion Sf512 - blir man varse attverkligheten är helt annorlunda. Det är en verklighet som vi har skyldighet attvåga se på. Barnen betraktas ju inte som flyktingar. Polisen frågar efter antaloch födelsedata. Det är bara föräldrarnas skäl för att få stanna eller bliavvisade som prövas. Men barnen har inte kunnat blunda och gömma sig, och dehar inte skonats från de svåra upplevelser som tvingat föräldrarna att fly frånhemlandet. Det mest alarmerande är dock rapporternas upplysning omatt detta gäller de flesta av våra flyktingbarn. De far faktiskt av mångaanledningar illa under alla de olika skeden som asylsökande måste genomgå,innan beslut om bifall eller avslag kan fattas. Väntarnas barn utsätts förstora påfrestningar, vilkas följder är svåra att hantera. Detta ökar svårigheterna för barnen att klara avanpassningen här, och det underlättar sannerligen inte för de barn som blirutvisade. Kommunernas ansvar för att åstadkomma ett så bra flyktingmottagandesom möjligt blir tyngre än nödvändigt. Kommunernas och landstingens resurserblir mycket hårt ansträngda. Det är mycket bra att har fått i uppdragatt se över flyktingbarnens situation. Men jag vill understryka att det ärbråttom, både för de barn som redan finns här och för de barn som kommer ifortsättningen. Jag hoppas att överväger de uppslag tillförbättringar som t. ex. återfinns i de utredningar som vår motion hänvisartill. Det är synneriigen angeläget att polisen får hjälp attbedöma barnens situation redan vid första mötet, innan besked omdirektavvisning eller inte fattas. Föräldrarna och barnen behöver hjälp ochstöd. Därför har vi i vår motion särskilt tagit fram ett förslag urrapporterna. Vi föreslår att det redan i inledningen skall ske en social,medicinsk och psykologisk bedömning av Prot.1986/87:119 hela familjens situation. Den hjälpen måste vi kunna ställa tillförfogande. Den får inte dröja tillsett,juridiskt ombud lyckas ta fram den för att använda den videventuella överklaganden. ' Jaghoppas.att jag kan utgå från att har möjlighet att pröva ocksåden åtgärden i sin utredning. Till slut utgår jag från att utredningen sker så skyndsamtsom möjligt och att regeringen snabbt återkommer till med de förslagsom kräver en riksdagsbehandling och att regeringen utnyttjar andra tänkbaravägar till förbättringar. Vihar ett gemensamt ansvar for att alla flyktingar-och kanske framför allt barnen - blir väl behandlade när de kommer till vårtland för att söka skydd. I motion Sf511 föreslås en anspråkslös ändringav de regler som gäller för ansökan om bidrag till lokal opinions- ochkontaktverksamhet i kommuner som har avtal om flyktingmottagande. Enligtgällande regler får kommuner söka sådant bidrag. Det skall tydligt framgå påvilket sätt en eller flera lokala organisationer kommer att medverka. Men om enorganisation har för avsikt att starta en sådan verksamhet och kommunen intebryr sig om, eller kanske vill prioritera annan verksamhet, kan inteorganisationen i fråga själv ansöka till invandrarverket om bidrag. Vi anseratt detta enkelt skulle kunna ändras genom att invandrarverket fick ett uppdragfrån regeringen, Alla goda försök till lokal opinions- ochkontaktverksamhet bör uppmuntras. Även om kommunen i vissa sammanhang avstårfrån medverkan, bör organisationen ges möjlighet att be om invandrarverketsprövning. Om vi skall kunna bibehålla en generös flyktingpolitik,som så många här har ställt sig bakom, måste vi stimulera en opinion fördetta. Vi kan nämligen inte föra en bättre flyktingpolitik och genomföra ettbättre flyktingmottagande än opinionen tillåter. Organisationer som vill deltai detta arbete skall inte hindras av ansökningsregler. Genom kontakter i t, ex.organisationer kan flyktingar och svenskar lära känna varandra och lära avvarandra. Det är värdefulla erfarenheter och kunskaper som båda grupper harnytta och glädje av. Det är en viktig början till förståelse och respekt förvarandras olikheter. Det är också en nödvändig förutsättning och ett nödvändigtkomplement till olika myndigheters arbete med att ta emot och stödja flyktingari vårt land. Med andra ord: Våra folkrörelser har en viktig uppgift närdet gäller flyktingmottagandet. Därför förstår jag inte varför utskottetavstyrkt vår blygsamma begäran om att skall föreslå en ändring avgällande regler i detta vällovliga syfte. Därför yrkar jag bifall tillmotionerna Sf511 och Sf522 i motsvarande del. Överläggningen var härmed avslutad. Mom. 1 (statens invandrarverk) Först biträddes reservation 1 av m. fl.med 114 röster mot 16 för reservation 2 av Margö . 170 ledamöteravstod från att rösta. Härefterbifölls utskottets hemställan med 174 röster mot 127 för Prot.1986/87:119 Mom. 3 (tvåmansbeslut i asylärenden) Utskottets hemställan bifölls med234 röster mot 66 för reservation 3 av m.fl. I ledamot avstodfrån.att rösta. Mom. 5(motivering av beslut). Först biträddes reservation 4 av och med 54 röster mot 16 för reservation 5 av Margö . 227 ledamöter avstod från att rösta. Härefter bifölls utskottets hemställan med 238 röster mot60 för reservation 4 av och . Mom. 6 (publicering av praxis) , .' Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 6 avKenth Skårvik och - bifölls med acklamation. Mom. 8 (informationsverksamhet) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 7 avMargö son - bifölls med acklamation. Mom. 9 (åtgärder för invandrare) Först biträddes reservation 8 av och med 36 röster mot 16 för reservation 10 av Margö . 247ledamöter avstod från att rösta.- Härefter biträddes reservation 8 av ochRune med 51 röster mot 43 för reservation 9 av ochBarbro . 204 ledamöter avstod från att rösta. Slutligen bifölls utskottets hemställan med 206 röster mot52 för reserva tion 8 av och . 43 ledamöter avstod från att rösta. . ;. Mom. 77- (flyktingkvoten) Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation11 av och i motsvarande del, dels reservation 12av Margö - bifölls med acklamation. Mom. 13 (utredningsförläggningar) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 13 avNils Carlshamre m. - bifölls med acklamation. Mom. 14 (flyktingbarnens behov vid förläggningsvistelse m.m. Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation14 av och , dels reservation 15 av KarinIsraelsson och - bifölls med acklamation. Administration av socialförsäkring m. m. Mom. 17(översyn av bidragskonstruktioner m. Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation16 av m.fl., dels reservation 17 av Margö - biföllsmed acklamation. Mom. 19 (sjukvård för asylsökande) Utskottets hemställan bifölls med 283 röster mot 17 förreservation 18 av Margö . 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 20 (bidrag för opinions- och kontaktverksamhet) Utskottets hemställan - som ställdes mot motion SfSll avMargareta och samt motion Sf522 av i motsvarande del - bifölls med acklamation. Mom. 21 (arbetstillstånd m.m. under väntetid) Utskottets hemställan - som ställdes mot dels reservation19 av m. fl., (ie/.s reservation 20av och - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1986/87:16 om administration avsocialförsäkring m. m. 1986/87:100 delvis). 26GULLAN (): Det betänkande som vi nu skall diskutera-SfU1986/87:16 -behandlar socialförsäkringens administration och därmed anslagentill försäkringsöverdömstolen, försäkringsrätterna, ochde allmänna försäkringskassorna. Debatten rörande socialförsäkringens administration har desenaste åren präglats av de alltför långa väntetiderna framför allt iarbetsskadeärenden både vid försäkringskassorna och i besvärsinstanserna.Vidare har debatten varit ganska livlig vad gäller försäkringskassornaskontorsnät och risken för försämrad service framför allt i glesbygd i anledningav de besparingskrav som gäller all statlig verksamhet. De reservationer som lämnats till detta betänkande präglasockså av de faktorer jag nämnt. Vi kan nu konstatera att anslagen tillförsäkringskassornas förvaltningskostnader nästa budgetår beräknats utifrånriksförsäkringsverkets s.k. tilläggsförslag, och kassorna tillförs därigenomicke oväsentliga resurser. Därmed är emellertid inte allt gott och väl. Atttillföra mer pengar till arbetsskadeförsäkringensadministration är som att sila mera vatten ur ett ännu större såll, så länge inget radikalt görs åt själva försäkringen. Mera därom . . , Regeringen har uppenbarligen insett det ohållbara i deständiga ärendebalanserna och den pressade arbetssituationen vid kassorna, ochman talar nu om behovet av en djupare analys, som skall göras av en utredning.Jag vill redan nu fråga utskottsmajoritetens talesman; Vad är det för sortsutredning som skall göras? Är det en utredning inom departementet eller inomriksförsäkringsverket eller rentav en parlamentarisk utredning? När kommerdirektiven till denna utredning? Har den kanske redan satt i gång? Den böråtminstone komrha i gång . Jag övergår , herr talman, till att kommentera den reservationoch de särskilda yttranden som vi moderater lämnat. Liksom vid föregående stöder vi en motion avGustav m.fl., och vi har följt upp den i vår reservation nr 1, som jaghärmed yrkar bifall till. Liksom motionärerna anser vi att personal ochlönemedel bör kunna överföras från tillförsäkringskassorna. En sådan överföring borde vara helt möjlig, eftersom alltfler uppgifter överförts från verket till kassorna. Denna decentralisering haremellertid inte medfört en tillräcklig anpassning av verkets personalstyrka. Vi anser därför att en ny översyn avriksförsäkringsverkets organisation och ansvarsområde bör genomföras. Dennaöversyn, som kanske kan sammanfalla med den utredning som regeringen aviserat,bör inte bara undersöka möjligheterna till en fortsatt decentraliseradhandläggning utan framför allt ta konsekvenserna av denna genom attdecentralisera personalresurser - kanske främst till kassornas centralkontor. I det senaste numret av tidskriften direktören i i att "decentraliseringenhar börjat i fel ände". Han menar att det är brist på konsekvens ochhelhetssyn att bara tala om lokalkontor och centralkontor. Hela verksamhetenmåste analyseras. Han berättar också om ett aktuellt fall där kassorna självainte får träffa överenskommelser med kommuner och landsting om ersättning försjukresor med färdtjänst. Sådana överenskommelser skall fastställas avriksförsäkringsverket. "'Har departementets tjänstemän inte en aning om attvi har en särskild avkrånglingsminister?" undrar han, och hanfortsätter: "Trovärdigheten i hans insatser för decentralisering avstatlig verksamhet får en knäck varje gång man hör talas om sådana härförslag." Så övertill våra särskilda yttranden. I flera reservationer tas frågor upp omförsäkringskassornas kontorsnät liksom de långa väntetiderna vidförsäkringsdomstolarna. Vi anser givetvis att det är viktigt attförsäkringskassorna har ett väl fungerande lokalkontorsnät, men vi har ingaytterligare medel att ställa till kassornas förfogande, av samhällsekonomiskaskäl, utan vill understryka vad utskottsmajoriteten sagt om att regeringen nogabör följa utvecklingen på området. Jag vill också erinra om att jag varnade för risken av enkommande centralisering av försäkringskassornas kontorsnät närriksdagsmajoriteten beslutade om den nya organisationen medsocialförsäkringsnämn- Administration av socialförsäkring m. m. Administration av socialförsäkring m.m. der.Tyvärr var vi moderater ensamma om att inse detta. Även om indragningen avlokalkontor och filialer tillfälligt bromsats upp, tyder mycket på attutvecklingen går mot ett antal regionala kontor i anknytning tillsocialförsäkringsnämnderna. När det gäller de långa väntetiderna i besvärsärendenhåller jag helt med om att dessa är en fara för rättssäkerheten inomsocialförsäkringen. Det är inte rimligt att människor skall få vänta upp innan ett.ärende är avgjort i högsta instans. Som jag sagt tidigare, ärarbetsskadeförsäkringen boven i det dramat. Det hjälper inte att ösa ut merapengar. De extra 52 miljonerna, som anvisats till kassorna för att möta denökade tillströmningen av arbetsskadeärenden, kommer inte att förbättrasituationen på något avgörande sätt. Ärendebalansen är värre . Jagskall bara nämna ett exempel från min egen kassa. På min arbetsplats - utredningsavdelningen vidcentralkontoret - har vi varit tolv utredare, som framför allt handlagtarbetsskadeärenden. Skaran av utredare har utökats med ytterligare sextjänster vid lokalkontor. finns mellan 1 600 och 1- 700 oavgjordaärenden. Kassan hade räknat med en 20-procentig ökning av antaletarbetsskadeärenden detta år, men den visar sig bli 40-procentig! 1990/91 kommerca 9 800 ärenden att vara oavgjorda, trots att arbetsstyrkan växt ut medhälften. "Vi behövde mer än fördubbla personalstyrkan för att hinna ikapp", är kommentaren hos en av de anställda på kassan. kunde vi i radio höra att arbetsskadefonden behöver ett tillskott om500 milj. kr. Var och en förstår att detta inte kan fortsätta. Vi kommersenare, kanske , att debattera arbetsskadeförsäkringen i sig, meneftersom det är arbetsskadeförsäkringen som har orsakat försäkringskassornasproblem med personalsituationen är det på sin plats, anser jag, att ta uppdiskussionen om arbetsskadeförsäkringen här. Det är ju hur självklart som helst attarbetsskadeförsäkringen måste reformeras. Vi moderater har också föreslagitdetta i en motion till årets riksdag, liksom preliminärt en förlängdsamordningstid med sjukförsäkringen. Vi skulle då åtminstone nedbringaväntetiderna. Visst kan man skriva önskelistorom förkortade handläggningstidertill regeringen, men jag tycker att det är'bättre att tala klarspråk om enalldeles omöjlig försäkring, som snedvrider försäkringskassornas helaverksamhet. Därmed, herr talman, yrkar jag bifall till reservation, 1och i övrigt till utskottets hemställan. Under detta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 27MARGARETA (); I betänkande 16 frånsocialförsäk.ringsutskottet berörs endast administrationen av sjukförsäkringm.m. Från sida har vi framför allt velat påtala de långaväntetiderna hos försäkringsdomstolarna. Men vi är också oroade över att en dellokalkontor inom försäkringskassorna redan försvunnit och dessutom över derapporter som kommer från en del försäkringskassoroch som visar att vissa kassor har för avsikt att ytterligare minska antaletlokalkontor. Därigenom skulle servicen till allmänheten komma att försämrasavsevärt. I folkpartimotionen Sf349 framhålles att en viktig.del avförsäkringskassornas verksamhet är att ge god service till allmänheten. I engod service ingår god tillgänglighet med ett kontorsnät som är väl förgrenatöver hela landet. Man bör även ta regionalpolitiska hänsyn när man övervägeratt kanske dra in lokalkontor. I reservation 2 säger folkpartirepresentanterna iutskottet att anslagen till försäkringskassornas.administration ifortsättningen måste ligga på en sådan nivå att det blir möjligt för kassornaatt uppfylla kravet på en god service till allmänheten. Vi vill här gå ett steglängre än utskottsmajoriteten genom att vi yrkar att skall geregeringen detta till känna. Jag yrkar bifall till reservation 2. I reservation 5 tar vi från sida upp de långaväntetiderna i försäkringsdomstolarna. Som vi hörde, kan det ta ända upp innan ett överklagat ärende blir avgjort i den högsta instansen,försäkringsöver-domstolen. Den främsta orsaken till de långa väntetiderna ärarbetsskadeärendena, som visat sig vara synnerligen arbetskrävande. De långa handläggningstiderna är helt oacceptabla. Den rättssäkerhetsom möjligheten att överklaga ger blir i praktiken kraftigt urholkad genom destora ärendebalanserna och de långa väntetiderna i försäkringsdomstolarna. Närbeslut överklagas, bör handläggningstiderna vara korta. Måltillströmningen till försäkringsöverdömstolen minskadevisserligen något , men fanns trots detta 3500 ej avgjorda fall hos domstolen. Det innebär att situationen fortfarande ärmycket bekymmersam och att klaganden får vänta på besked i cirka ett och etthalvt år enbart i försäkringsöverdömstolen. har ju redan här talat så utförligt om destora och svåra problem som gäller arbetsskadeförsäkringen i stort.- Med hänsyndärtill och till talmanskonferensens vädjan om att vi ledamöter skall försökabegränsa våra inlägg, skall jag avstå från att ytteriigare diskutera den härfrågan . Den kommer ju upp i ett annat betänkande - även om detta tyvärr intebehandlas förrän . I ett av våra motionsyrkanden från , som kommeratt behandlas då, framhåller vi att arbetsskadeförsäkringen måste få en meragrundlig genomgång, vilket arbetsskadeutredningen på grund av för snävadirektiv var förhindrad att göra. Vi anser dock att det finns skäl för attöverväga en förlängning av samordningstiden, men till detta får vi alltsååterkomma. Från sida vill vi nu i det här betänkandetrikta uppmärksamheten på att ytterligare insatser måste göras för att minskade långa väntetiderna. Därför går vi i denna fråga längre än utskottsmajoriteten.Vi vill nämligen ge regeringen till känna att behovet av förbättringar ärmycket stort och att denna angelägenhet är så viktig att den bör åtgärdassnarast. Jag ber därför ,att få yrka bifall till reservation 5. 1986/87:1198 maj 1987 Administration av socialförsäkring m. m. Administration av socialförsäkring m. m. Anf.28 (): Vid behandlingen av socialförsäkringsutskottets betänkandeom administration av socialförsäkringen vill vi från sidasärskilt framhålla det angelägna i att försäkringskassorna ges förutsättningaratt behålla det väl förgrenade kontorsnät som utgör grundvalen för att ge deförsäkrade god service. Att ge de försäkrade god service är ju dessutom ett av deviktiga mål som under presenterats i anslagsframställningen frånriksförsäkringsverket och försäkringskassorna. Så även /88. Somett led i att förbättra servicen och hålla eri likvärdig service i hela landetframhålls vikten av decentralisering. Avsikten med att decentralisera är ju attflytta verksamheten närmare den enskilda människan - i det här fallet attdecentralisera arbetsuppgifter till lokalkontoren. En sådan decentraliseringförutsätter ett väl utbyggt kontorsnät och en väl utbildad personal. har klart uttalat attkassornas service skall bibehållas - och då även i glesbygd. Trots detta ärläget mycket ansträngt. Vi har 26 försäkringskassor-en för varje landstingskommunoch kommun som inte tillhör landsting. Och vi har kvar 437 lokalkontoroch 32 filialexpeditioner i landet. Dessa lokalkontor måste vi vara rädda om ochse till att de kan fungera. För att de skall kunna göra det krävs atterforderliga medel tillskjuts. Vidare måste vi inse - och det har ocksåframhållit i motion Sf306 och i reservation 3 - att arbetsläget hosförsäkringskassorna nu är så ansträngt att det behövs ett merlångsiktigt ställningstagande till anslagsbehovet. Det finns ingen tid att-somregeringen föreslår i propositionen - avvakta en djupare analys av läget innanåtgärder vidtas. Enligt vår mening borde regeringen redan nu ha tagit fasta påatt i sin anslagsframställning för försäkringskassornabegärt medel . Kassorna måste, som vi ser det icenterpartiet, ges möjlighet till en mer långsiktig planering med längre ochlugnare planeringsperioder. Det är inte rimligt med den ryckighet som vi har .