prot · GA0932 · 1986-12-31 00:00:00 — Det innebär att vi har fått ett stillestånd i bevakningenavsårbarhetsfrågor-na då sårbarheten alltmer ökat. Förhållandet ärsnarare det att det råder en stor förvirring inom sårbarhetsområdet.Denna förvirring har visat sig i ett antal olika uppmärksammade fall. Den harockså visat sig i ett antal olika kommittéer som regeringen tillsatt för attfölja just sårbarhetsfrågorna i stället för att ge ett mandat för enfristående grupp att kritiskt granska olika myndigheters sätt att hanterasårbarhetsfrågorna. Den utskottsenighet om att kräva förslag tilloch"redovisning av åtgärder som talade om skall nog sesmot regeringens brist på handlingskraft. Beträffande uppgiftslämnandet kan man, ,möjligtvis tycka att stat och myndigheter inte får samla inte för mångauppgifter. Jag skulle vilja veta om verkligen inte anser attdet här och var samlas in för mycket uppgifter och om han inte anser attföretagens delegation för uppgiftslämnande gjort en hel del nytta när det gälltatt minska uppgiftsinsamlandet. Jag och många andra i är heltövertygade om att man kan göra mycket för att minska uppgiftsinsamlandet. Slutligen, herr talman, till frågan huruvidaregeringsrätten eller regeringen skall vara besvärsinstansen över datafrågor.Jag tror att justitieministern på sätt och vis symboliserar regeringensinställning, som visar att det är viktigt att just regeringsrätten skall skötaden typen av besvär. Justitieministern har nämligen uttalat attregeringen kan ta en vidare hänsyn till denna typ av besvär än väddatainspektionen kan. Det är fel, för båda skall följa datalagen, och datalagenger den enskilde rätt till skyddad integritet. I ett flertal fall harregeringen genom politisk godtycklighet luckrat upp det skyddet. Därför bör detvara regeringsrätten, inte regeringen, som är besvärsinstansen i dessa frågor. 220MARGITTA () replik; räknade upp här vilka somansvarar för sårbarhetsfrågorna - statsrådsgrupp, olika referensgrupper, rådetför säkerhets- och sårbarhetsfrågor, överstyrelsen för civilt försvar, resp.myndigheter, osv. Det tycker jag inte inger speciellt stortförtroende. särskiltsom sårbarhetsberedningen i sin slutrapport poängterar att det är nödvändigtatt inte splittra den mycket begränsade kompetensen inom ADB-säkerhet ochsårbarhet. Man menar att det gäller att hålla ihop, kraftsamla resurserna fören gemensam insats inom alla olika samhällssektorer. Sårbarhetsberedningensslutsats var att samhället även framgent bör förfoga över ett organ för allmänöverblick och kraftsamling inom sårbarhetsområdet. I detta uttalande instämmer remissinstanserna, bl.a.rikspolisstyrelsen, , ,överbefälhavaren, överstyrelsen för civil beredskap. Kommundata, , . Det förslag som vi kommer att få bör alltsåutmynna i att de organ som räknade upp får vika för ettorgan, enligt sårbarhetsberedningens intentioner. Det kan bli så att ena handeninte vet vad den andra gör, och det gagnar inte lösningen avsårbarhetsfrågorna; 221 () replik: sade att de åtgärder regeringenhade vidtagit måste vara någonting som blivit färdigt inför denna debatt.Så är det naturiigtvis inte. Jag gladde mig åt att korrigeradesig själv. Han medgav ju ändå att också oppositionens företrädare ingår isamrådsgruppen under regeringen med 25 ledamöter. Där har alla möjlighet attfölja och delta i arbetet med att komma till rätta med problemen pådataområdet. I sitt första inlägg sade han t. o. m. att oppositionens folk intelängre skulle få komma till tals, så det var bra att han korrigerade sig självpå den punkten. Till vill jag säga: Man måste vara enmycket obstinat regeringskritiker för att komma fram till de ståndpunkter somhan kommit fram till. Jag vill, precis som i mitt inledningsanförande, hävdaatt det inte finns fog för den kritik som han på dessa punkter riktar motregeringen. När det gäller frågan varför regeringen och interegeringsrätten skall vara besvärsinstans vill jag påminna omvad man egentligen skall pröva..! första hand är det fråga om att avgöra hurman bäst skall förebygga riskerna för otillbörligt intrång i personligintegritet. Vidare riiåste det i vissa fall ske eri avvägriirig mot samhällsekoriomiskaintressen. Sådana frågor skall naturligtvis inte avgöras av en domstol, avregeringsrätten, utan av regeringen. resonemang och ståndpunkter, somledde fram till att regeringen och inte regeringsrätten skulle varabesvärsinstans, håller därför lika bra som då. Till vill jag bara säga: Den häruppräkningen av åtgärder som regeringen har vidtagit på detta område är precisvad efterlyste. För att inte splittra resurserna har man klaratut detta med. Det är kanske den viktigaste insatsen närdet gäller att samordna resurserna för att komma till rätta med de härproblemen. 222BENGT KINDBOM (c) replik: Eftersom tog upp enpolemik mot mig om datadelegationen och referensgruppen, som kom efter den, ärdet, för att förebygga nästa inlägg från sida, bäst attsäga någonting. Jag sade att hade tur att det nu finnsnågonting att redovisa, som sätts i stället för sårbarhetsutredningen ochdatadelegationen. Jag har informerat mig om huruvida det finns några riktlinjereller direktiv för referensgruppen, och jag kan konstatera att det inte finnsnågonting mer än vad som sades i propositionen . Det är alltså vadman har att verka utifrån. Och får man från oppositionens sida göra som KurtOve sade: man får följa arbetet och ta del av information frånregeringen. Det är alltså inte fråga om den status som det var pådatadelegationen eller sårbarhetsutredningen. Då handlade det omkommittéfunktioner. Den fulla rätten att redovisa ståndpunkter föreliggeralltså inte . Det är viktigt att notera skillnaden mellan enreferensgrupp och ett kommittéorienterat organ. 223GUNNAR () replik: Man behöver sannerligen inte vara någonsärskilt obstinat regeringskritiker för att kunna anklaga regeringen förbristande handlingskraft i sårbarhetsfrågorna. Det räcker fullt väl med är en mycket regeringslojal riksdagsman, som . Det visadehan i sitt senaste inlägg här i kammaren. Han kunde ju inte räkna upp en endakonkret åtgärd för att minska sårbarheten i det svenska samhället somregeringen hade vidtagit som den suttit vid makten - inte enenda. Man skall vara mycket lojal för att kunna påstå att dettavittnar om handlingskraft. Den enda handlingskraft som regeringen har svarat för äratt man har skapat en mängd olika kommittéer och grupper och på det viset splittratupp kompetensen när det gäller att bevaka sårbarhetsfrågorna. a. tagit sig uttryck i att man inte kunnat tillsätta enefterföljare till sårbarhetsberedningen. Jag skulle gärna vilja-eftersom det ändå är rätt så mångahär i kammaren -att , när han nu får en ytterligare replik,vilket vi andra inte kommer att få, räknar upp en enda konkret åtgärd somregeringen har vidtagit förutom tillsättandet av en massa olika kommittéer. Man har inte varit beredd att betala priset för att minskasårbarheten. Det kräver nämligen att man är mer restriktiv när det gäller attsamla in personuppgifter. Det vill inte . Det kräver att manbygger ut sekretessen, och det kostar självfallet en del resurser. Det villinte , och allra minst vill statskontoret det. Statskontoretär ju ansvarigt för rationaliseringssträvandena. Därför hade det varit vettigtatt ha en fristående grupp som bevakade sårbarhetsfrågorna, och inte låtastatskontoret, som har det yttersta ansvaret för att bevaka rationaliseringen,sköta det. När det gäller frågan om regeringen eller regeringsrätten skall varabesvärsinstans tror jag att det kloka och det enkla vore att gå till datalagen.Där står mycket klart att datainspektionen skall avgöra och tolka vad som ärotillbörligt intrång. Det är datainspektionen, inte regeringen, som skall göradet. Jag tycker därför att inlägg i den delen vittnar omhur viktigt det är att det är regeringsrätten som fattar den här typen avbeslut. Regeringen gör, precis som faktiskt sade,godtyckliga bedömningar, och då urholkas datalagens skydd av den enskildes integritet. 224 () replik: Driv inte med mig, . Nog ärdet väl att splittra resurser att dela upp en kompetens på sju åtta händer. Dåkan man väl tala om splittrade resurser. Den trånga resursen när det gällerkunskapen om sårbarhet och förmågan att göra sårbarhetsanalyser är ju denmänskliga kompetensen. Det finns inte så många människor som verkligen kandetta, som kan identifiera sårbarhetsrisker och arbeta med förebyggandeåtgärder, att de räcker till de sju åtta olika instanser som upp. 225 BO (vpk): I denna - åtminstone för debattlusten - fögainspirerande timme skall jag nöja mig med några få bemärkningar till ett betänkandesom vpk inte har avgett några reservationer till. I betänkandet tas bl. a. upp de enorma sårbarhetsproblemsom den ohämmade datoriseringen och registreringen dragit på oss. Det ärytterst angeläget att snabba åtgärder vidtas. skräderverkligen inte orden då det gäller det här problemet. Utskottets omdöme om denhöga sårbarheten är att den är såväl oacceptabel som alarmerande. Utskottetförväntar sig snabba åtgärder från regeringen för att höja säkerhetsnivån pådataområdet. Det här handlar inte bara om de enskilda människornas integritetutan också om vårt lands säkerhet och oberoende. Vårt stora utlandsberoende pådataområdet ökar ytterligare oron. Som svar på flera motioner hänvisar utskottet till detpågående arbetet i data- och offentlighetskommittén, DOK. Jag brukar inte varaså förtjust i att förvisa akuta problem till sittande utredningar. Men den härgången tycker jag faktiskt att det är välbetänkt, och detta inte enbart för attjag själv är ledamot av DOK. Avvägningen mellan den personliga integritetens intressenoch offentlighetskravet är inte helt enkel. Det samma gäller problemet attgrundlagsregle-ra integriteten i datasamhället - en av de stora frågor som DOKjust nu arbetar med. Och personnumret innebär ju inte bara risker för kontrollfrån överhetssamhället utan också garantier mot förväxlingar som hårt kandrabba den enskilde. Jag noterar att moderater och folkpartisterframför allt inriktar sig på den offentliga sektorn när det gäller attackernamot personregistreringen. Och visst finns det också där mycket att riktasökarljuset på. Men det vore ju klädsamt om ni litet mer intresserade er för t.ex. bankernas, försäkringsbolagens, kreditupplysningsföretagens stora Prot.1986/87:32 register. Får man tro seriösa opinionsundersökningar är det ffktisktdessa register som folk i allmänhet oroar sig mest för. Mendessa register är inte särskilt intresserad av. Det gör, herrtalman, att jag inte är så väldigt imponerad av kamp för denpersonliga integriteten. Den kampen tycks i många fall sammanfalla meden.annan känd högerkampanj, kampanjen mot den offentliga sektorn. Överläggningenvar härmed avslutad. Mom. 2(begränsningar av uppgiftslämnandet) Utskottets hemställan bifölls med 175 röster mot 94 förreservation 1 av m.fl. Mom. 5 (moratorium för nya och utökade dataregister m. Utskottets hemställan bifölls med 232 röster mot 36 förreservation 2 av och . 1 ledamot avstod från attrösta. Mom. 6 (besvärsinstans i frågor rörande datalagen) Utskottets hemställan bifölls med 211 röster mot 57 förreservation 3 av m.fl. 1 ledamot avstod från att rösta. 49 § Kammaren åtskildes .