prot · GA0948 · 1986-12-31 00:00:00 — Om det hade funnits en motsvarande generalklausul mot regeringaroch riksdagsmajoriteter som försöker kringgå grundlagsfädernas intentioner, såhade pensionsskatten stoppats, eller i yarje fall inte kunnat genomföras utantvå riksdagsbeslut med mellanliggande val: Men för dagens socialdemokratiska regering spelar sådanasynpunkter roll. handlar det istället om maktspråk. Ett annat uttryck för det är hela den komedi som spelatsupp inför det beslut som skall fattas av. Först gör man en utredning, som remitteras på vanligt sätt och som avvisas :av en nästan enhällig remissopinion: Sedan lägger regeringen efter några dagars tanke arbete fram ett helt nytt förslag, som remitteras bara tijl en enda remissin stans, nämligen lagrådet, som avvisar förslaget. . . Men regeringen låter sig inte hejdas. Det nya förslagetskickas vidare till och till skatteutskottet. Utskottet bjuder in enlång rad organisationer för att höra deras, uppfattning,"Rernissopinionen" är nästan lika enhälligt: negativ som tidigaretill..realränteskatten. Men skatteutskottets socialistiska majoritet låter siginte påverkas. Allt är bara teater, en låtsaslek. För regeringspartiethar det blivit en ren prestigefråga. Med hjälp,av kommunisternasätter, man sig över alla sakliga invändningar. Varken regeringen eller skatteutskottet bemödar sig om attbefnöta den kritik mot förslaget som,förekommit. \:. ' Regeringen har en sista .chans att,besvara en del avde frågor sorn ställts kring förslagets effekter. Jag vill därför befinansministern att nu klara ut följande: Hur skall försäkringsbolagen bära sig åt för att ta utskatten av försäkringstagarna så att det slår rättvist? Skall den person sombörjade försäkringsspara 1956 - - och.som faktiskt har haft ennegativ avkastning fram till betala lika mycket skatt, av sittsparkapital . som den försäkringstagare som bara sparatunder,de goda åren och som har haft enreal avkastning på kanske i genomsnitt? Hur skall den skattebördaregeringen lägger påpensionsspararna egentligen fördelas? I vårmbtion lyfter vi fram de. bägge försäkringssparare som finansministern självhar använt i.debatten för att illustrera hur den här skatten slår. Den enesatte in . och har den sista decernber haft enreal avkastning på . Av hansreala avkastning tar 28,%. ;...', ..., Den andre har satt in samma nominella belopp varje årsedan,1970. Hans reala avkastning har varit . Den minskar efterpensionsskatten fill - dvs. finansministern tar 40,% av den realaavkastningen. Den ene har sparat och haft en god avkastning.Han får betala lägre skatt än den andre, som sparat länge och.haft en.betydligtsämre avkastning. Anser finansministern verkligen att det är en rättvisskattereform? En motsvarande orättvisa drabbarolikaföretag, Koope;rafi-va förbundet har betalat in för sina anställdasräkning fill kooperationens pensionsanstalt. KF måste betala pénsionsskatt.Men alla konkurrentföretag som här behållit pensionspengarna själva slipper undan.Jag-förstår att KF är upprört över denna diskriminering. Det är en klen tröst för kooperationen att man delar ödetmed tusentals små och medelstora företag som snällt har betalat in sina fill SPP, Jag kan inte riied bästa, vilja i världen förstå rättvisan i att alla dessasrnåföretag- skall drabbas av skatten medan storföretagen - alla utom KF och några till- slipper undan, ... , " När vi senast diskuterade pensionsskatten i karnmarenberättade med darr på stämman om en kvinnlig pensionär frånNo.rrköping som hade . i pension, och därtill litet KBT. Detvar i själva verket för hennes skull som den här pensionsskatten skulleinföras. Jag dristade mig då att gissa att hon kanske skulle få en förbättringpå en hundralapp i månaden.med hjälp av de intäkter som skatten skulle ge. Mendet,visade sig vara en grov överskattning. Hon får , dvs. Av de pengar som enligt pressmeddelandet ,enligt regeringsförklaringen och enligt upprepade uttalanden avfinansministern och statsministern oavkortat skulle gå fill de fattigastepensionärer-na, kommer bara en fjärdedel att gå till den gruppen.Finansministerns brevvän i Norrköping.och.andra snuvas rejält på konfekten. Låt mig berätta för finansministern - ifall han har tidatt lyssna - om en annan pensionär, också en kvinna som har gått ipension, I åtminstone ett avseende är hon mindre lyckligt lottad änfinansministerns " goda vän i , Kvinnan jagtänker berätta om är nämligen änka. Men det som i detta sammanhang är avintresse är att hennes,man tecknade en livförsäkring åt henne,vilken skullege henne , i-månaden i den tidens penningvärde plusåterbäring. Hon fillhör dem som får vara med och betalapensionsskatten.' Utbetalningen från hennes pensionsförsäkring minskar underresten,av hennes liv med , . De pengarna går bl, a, tillpersoner med maximal ATP, som genom regeringsförslaget får sin tilläggspensionökad med ca , . Jag kan inte med bästa vilja i.världen begripaatt det skulle vara särskilt rättvist. Men det kanske kanförklara. 1986/87:48 12 decernber 1986 En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m. En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m. Hela pensionsskatteförslaget är i själva verket djuptorättvist. Det gäller i praktiken en retroaktiv skatt. Villkoren ändras iefterhand av samma riksdag som ursprungligen har fastställt dem. Vissapersoner, mer eller mindre slumpmässigt utpekade, får betala, medan andra iprecis samma situation slipper undan. Och sopas också det ändamålbort som regeringen länge lät helga medlet, nämligen att pengarna oavkortatskulle gå till de fattigaste pensionärerna. Jag kan inte med bästa vilja i världen förståhur regeringen kan lägga så mycket prestige i en skatt somär både orättvis ochprincipvidrig. Vårt nej till pensionsskatten är alldeles entydigt. AnL 34OLOF (): Det är ytterst allvarligt när ett parlamentmed knappa majoriteter urholkar långsiktiga samhällsbeslut ochbeslutsprinciper- beslut som därefter förändras i takt med växlandemajoriteter. Sådana situationer borde' vi försöka undvika. Vi måste slå vakt omsåväl kontinuitet som auktoritet i statsmakternas hantering av medborgarnas angelägenheternär det gäller de beslut som fattas. Därför är det trist ur rent demokratisk synpunkt attbehöva föra den här debatten om motsättningar när det gäller pensionsskatten.Om regeringen och den majoritet som står bakom detta förslag är redo att underställadenna fråga väljarnas bedömande i valet - vilket man inte gjorde 1985 -och om man, som sade, håller allting annat opåverkat iavvaktan på ett ställningstagande i det valet, finns det naturligtvismöjligheter att återbetala pengarna, annars inte. Jag vill helt kort också hänvisa till de synpunkter somStig Josefson tidigare här framfört i debatten beträffande de frågorskatteutskottet haft att behandla: ' ' Herr talman! Vpk drev fram utredningen om realränteskatt1984, Utreda ningen lade fram sitt betänkaride . När remisstiden gick uti höstas hade de allra flesta remissinstanserna sagt nej. avvisadeförslaget med hänvisning till att det skulle minska sparandet i ett läge därpolifiken borde inriktas på ökat sparande. Regeringen handladesom i panik. Ivarje fall var detta det intryck man fick utifrån. Efter ett pär dagar laderegeringen fram ett helt nytt förslag, utan utredning, utan analys, utanremiss. Den enda remissinstans som tilläts titta på förslaget blev lagrådet,som i ett historiskt yttrande avstyrkte ett genomförande av förslaget. Iyttrandet säger lagrådet: att, för det första, "förslaget står i 'mindre god'överensstämmelse med grunderna för retroaktivitetsförbudet", att, för det andra, ingrepp av engångskaraktär mot egendom"strider mot regeringsformens anda", att, för det tredje, det är ett lagförslag som 'tpassarmindre väl in i vårt konstitutionella system", ' att, för det fjärde, förslaget kan "skapa ettprejudikat på ett känsligt område där grundlagsregleringenär oklar"; Lagrådet riktade som bekant även allvarlig kritik motregeringen når det gällde beredningen av förslaget och med hänvisning härtillansåg man att förslaget ej skulle genomföras. Denna mycket allvarliga kritikryckte regeringen endast påaxlarna åt och hänvisade bl, a, fill att lagrådet gjort en polifisk bedömning.Detta är ganska sensationellt. Jag skulle vilja ställa samma fråga somBertil Fiskesjö ställde här i kammaren för drygt en månad sedan men inte fickbesvarad: I vilka avsnitt eller på vilka punkter har lagrådet gått utöver deuppgifter som åligger lagrådet? Detskäl man angett för att avstå från en remiss i fråga om engångsskatteförslagethar varit brådska. Enligt mening är detta ett utomordentligt dåligtmotiv för lagstiftning. Bristfälligt förberedda lagar blir lagar med brister,svåra att tillämpa för myndigheterna och obegripliga för allmänheten, som ändåär skyldig att följa dem, Isitt pressmeddelande mofiverade regeringen lagförslaget med attpengarna "oavkortat skulle gå till de sämst ställda pensionärerna".Jag har frågat vilka pensionärer man avsåg. har vi fåttveta vilka de är, och vi har också fått veta att de inte alls får pengarnaoavkortat. Urett pressmeddelande från kan utläsas att regeringen inteanser att de sämst ställda pensionärerna är de med bara folkpension ochpensionstillskott, inte heller de med låg ATP, Inte ens undantagandepensionärerna,som står helt utan ATP, har det sämst enligt regeringens mening. Regeringenanser i stället att de som har högst pension är de som har det sämst. På annatsatt kan män inte tolka regeringens förslag. Det är nämligen de med högst ATPsom får mest pengar i fickan efter regeringens förslag. Bara med Orwellsktnyspråk kan man då hävda att "de sämst ställda pensionärerna" fårmest, skriver påDagens Nyheters debattsida att "vi-- står infören viktig ideologisk uppgörelse mellan borgerligheten Denideologiska konflikten skulle enligt statsministern bestå i ätt socialdemokraternaville fördela bördorna av den ekonomiska krisen så att även de rika skulle fåbetala. Denna fördelningspolitiska ambition är i och för sig behjärtansvärd. Vitar gärna en ideologisk uppgörelse om detta. Ambitionen kan dock svårligenutläsas ur regeringens förslag om engångsskatt. Demsom man vill ta ifrån - som regeringen måste avse med "de rika" - ärmiljoner löntagare, de flesta från LO- och TCO-kollekfiven, Rika är ocksåenligt regeringens nyspråk småföretagare, jordbrukare och hemarbetande kvinnormed låga inkomster, som har velat trygga sin ålderdom. Jag vill frågafinansministern: detta socialdemokradsk fördelningspolitik? Demsom regeringen vill ge pengar - som därmed måste avses med "defattiga" - är som jag sade fidigare de bäst ställda pensionärerna, de medhög ATP, De sämst ställda får, som nämnde, en del, men bara enmindre del. De som får minst är de gamla och sjuka med låg pension. Delar avomfördelningen till pensionärerna skall ju betalas genom attdet avgiftsfriaåret på långvården försvinner. Är detta socialdemokratisk fördelningspolitik? Denideologiska kampen som socialdemokraterna vill föra under rubrikenmedborgarrätt är med andra ord rätten att ta pengar från en godtyckligt utvaldgrupp - rika som fattiga - och delvis ge tillbaka pengarna till samma grupp meninte fill de pensionärer som saknar ATP eller har låg ATP, Entillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag, m. rn. En Iillfällig förmögen-hetsskattför livförsäkringsbolag, tn.m. ' Det är en skamfläck på det sociala trygghetssystemet attundantagande-, pensionärerna inte heller , när regeringen lägger förslag, fåranständigare villkor, 'befarade under valrörelsen .1985 attsocial-derhokratin bestämt sijg för att straffa dem som förepensionstillskottets införande begärde undantag från ATP "in idöden", som han sade. Denna farhåga tycks nu bekräftad. Regeringen plockar pengar ur pensionärernas högra fickaoch stoppar fillbaka dem i den vänstra fickari. En del får emellertid mindretillbaka och en del får mer - dock utan förklaring till varförvissa får mer ochandra får mindre. De oriifördélningar män,i övrigt kan urskilja i den s.k,engångsskatten saknar logik och rättfärdighet; i ' . Skatteri drabbar privatanställda mer ärioffentliganställda. Den pension de privatanställda avstått löneutrymme fördrasin, för att finansiera pensionshöjningar som även de offentliganställda fårdel av. En fråga är här på sin plats: Är avsikten med detta att i stället sättapresspå de'offentliganställda inom staten, när förhandlingarna om nyttpensionsavtal skall inledas? Skatten drabbar anställda i. små och. medelstora företagmer än den drabbar anställda i storföretag; De som arbetar i mindre företag finansierar pensiönshöjningar för anställda i.större företag, sorri ej överlåtitförvaltning-, en av pensionspengarna på'pensionsstiftelser, ;' Skatten drabbar dem som sparar långsiktigt ipensionssparande mer än dem som sparat kortsiktigt i allemanssjDarande eller pä bank. Långsiktiga sparare finansierar körtsiktiga sparares pension, Skatten drabbar sjuka merän friska. Sjuka pensionärerfår finansiera de friskas pensioner genom det slopade friåret på långvården. Men framför allt får pensionärer med låg pension.vara med och finansiera pensionerna för dem med hÖg pension,' ; : , . Detta är faktiskt en ganska allvarlig kritik. Det är klartatt mycket ay den här kritiken berorpå att förslaget är så dåligt berett.Dessutom är det dåligt sammarihållet, för en del köinriier nu och följande delkornmer,på riksdageris bord för beslut nästa år:-Regeringen och statsministernfår-ursäkta, men i fördelningspolitiken verkar det som omsocialdemokratins,. "ideologiska uppgörelse" handlar om vanligtslagsmål, dominerat av rundpallar, som kan träffa veni soniihelst sorri råkarstå-nära,' - Med devalveringen 1982,försämrade man kraftigtpensionärernas köp-, kraft. Pensionärerna förlorade 4 niiljårder kronor per år.Man är väl uppe i ca 10 miljarder i förlust vid dethär laget. Det är anmärkningsvärt att regeringen, trots avgivnavallöften, inte heller nu utlovar full kompensation till pensionärerna för de försämrade pensioner som genoriidrevs i sambarid med socialdemokraternas devalvering 1982,1 sin helhet innebär inte regeringens förslag något förbättrat statligt stöd till pensionärerna. De "åtgärder sorri nu'föreslås får i stället till störredelen betalas av pensionärerna själva, i synnerhet av de långvarigt sjuka pensionä rerna samt av kommunerna:- ', Regeringen och majoritet av socialdemokrateroch kommunister tar på sig ett tungt ansvar genom att driva igenom den s, k,engångsskatten. Ansvaret gäller beslutsformerna, som står i dåligöverensstämmelse med Ansvaret blir desto större, när beslutet tas i en starkt splittradriksdag. Ansvaret gäller förslagets'innehåll, särskilt för enskilda individer,inte mirist den kombinerade effekten - som jag försökt belysa - avengångsskatten och den föreslagna omfördelningen till pensionärerria. I ett brev - det har som bekant komniit många - säger enlöntagare bl, a.' följande: "Den är ojust därför att först låter man förstå att det är i sinordnirig att spara till pensiori och att det är mina pengar." Han fortsätter:"Den är godtycklig för man vet inte om de som får pengarna har det bättre än derii man tar dem ifrån." Efterätt ha berättat sitt livs historia slutarbrevskrivaren, och han fillhör definitivt inte de rika: "Eftersom jäg är socialdemokrat så har jag. svårt att förstå att det här förslaget är i linje med socialdemokratisk ideologi." kan ta sitt ansvar genom att avslå detföreliggande förslaget om pensionsskatt på det långsiktigaförsäkringssparandet. För är detta en självklar slutsats, oavsettom förslaget är av engångskaraktär eller ej. En tillfälligförmögen-hetsskattför livförsäkringsbolag,m. AnL 35LARS (vpk): Dagens debatt om engångsskatten påminnermycket om tidigare politiska stridei-. De äldreoch historiskt bevandrade tänker kanske på kosackvalet , då de borgeriiga ungefär som varriade för kommunism och diktatur. Frihetens sista timme var slagen och bonden skulle bli åv med sin sista ko. Människor i min generation minns kanske bättreATP-striden, där skrämselpropagandan i sak vår densamma. De som är ännu yngretänker nog i första hand på fonddebatten . När förslaget till löntagarfonder diskuterades, drognäringslivet och'de borgerliga partierna i gång en mycket omfattande ochpåkostad kampanj. Även då hette det att demokratin var hotad. Taggtråd skullerullas ut över landet och diktatur väntade riint hörnet. Det blev forider.Demokratin bestod tydligen, eftersom deri på nytt sägs vara i fara,Taggtrådéu'blev det heller inte så rnycket av. Den tidigare debatten orri löntagarfonderna och dagensdebatt om' engångsskatten visar att det finns en skarp ideologisk skiljelinjemellan åena sidan arbetarrörelsens partiers och å andra sidan de borgerligapartiernas sätt att se på medborgarrätten och äganderätten. För de borgerligapartierna är äganderätten överordnad allt arinat. För dem har det alltid varitviktigare att slå vakt om de,välbeställdas rikedomar än att göra nägoriting åfdet stora folkflertalets brist på inflytande. nöjer sig med att garanterarätten att kräva ett arbete, i stället för attgarantera både rätten att krävaoch rätteriatt ha ett arbete. E)emokrati betyder folkrnakt. Det är nog en utbredduppfattning att demokrati innebär att all makt utgår fråri folket. Men enligtden svenska grundlagen utgår enbart all offentlig makt från folket. Denformuleringen begränsar i ett slag folkets makt till att bara omfatta detoffentliga. Min fråga till i första hand de borgerliga partierna blii:' Varfördenna begränsning -varför skall inte all makt utgå från folket? Varför skalldemokratin halverås och begränsas till det offenfliga? Prot.1986/87:48 . En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m. Debatten i anledning av förslaget om engångsskattpåminrier alltså mycket om debatten i fondfrågan, där dessa saker diskuterades.Vi har även beståtts samma skrämselpropaganda, lika vulgära ochabsurda påståenden, samma indignation och politiska hetta från de borgerligaparfierna och andra som är motståndare till förslaget. Rövarskatt, överfallsskatt,rån, stöld, konfiskation, grundlagsbrott - jag vet inte allt - är några exempelpå den debattnivå som motståndarna fill engångsskatten har valt. Det är exempelsom jag tycker avslöjar mycket elakartad brist på sakargument. Det är riktigt som har sagts här att vårt parfimedverkade till utredningen om en realränteskatt. Vi beklagar att regeringenföll undan för den hätska kampanjen mot det förslaget. Vi fick ett förslag omen engångsskatt och har efter förmåga granskat det. Vi har haft överläggningarmed företrädare för , TCO och andra. Vi har lyssnat till deras och andrasargument. Ett konkret motargument, det kanske allra viktigaste, harvarit att pensionerna skulle behöva sänkas om förslaget till engångsskattgenomförs. Eftersom vi i likhet med många andra anser att det finns storapensionärsgrupper som är missgynnade, har vi särskilt noga granskat detpåståendet. Vi är medvetna om att det finns många pensionärer som lever underknappa ekonomiska villkor, villkor som vi vill förbättra och inte försämra, ochdet är därför vi har granskat detta noga. Vi har inte funnit några skäl förförsäkringsbolagen att sänka pensionerna på grund av engångsskatten. Det harför övrigt heller inget försäkringsbolag gjort, oavsett vad de sagt isin propaganda. /87 räknar man med att pensionerna kan höjas och förblivärdesäkrade. Man dementerar således sina egna svartmålningar. Det är bra, ochdet borde kunna lugna alla dem som blivit uppskrämda av den tidigarepropagandan om slopad värdesäkring och sänkta pensioner. När regeringen meddelade att tanken på en realränteskatthade avskrivits och i stället presenterade principförslaget till enengångsskatt, sade,man att avkastningen oavkortad skulle gå fill de sämstställda pensionärerna. Det väckte självfallet stora förhoppningar bland mångapensionärer, de som är utan eller har mycket låg ATP, att deras villkor nuskulle förbättras. blir det uppenbarligen inte så, och det menar jag är attsvika de löften man gav fill de sämst ställda pensionärerna. Och inte nog medatt man sviker löftena, man låter också de sämst ställda pensionärerna vara medoch betala det hela genom att man slopar det s.k. friåret i vården. Jag tror vifår anledning att återkomma till detta när det andra förslaget kommer. Beslutet att dra tillbaka förslaget om en realränteskattoch i stället ta ut en engångsskatt har, menar vi, försvagat riksdagensmöjligheter att på ett bestående sätt angripa och bryta de stora orättvisor somi dag finris i ATP-systemet. Engångsskatten ger måhända rätt mycket pengar, menvid ett enda fillfälle. Det är enbart avkastningen som skall tillfallapensionärerna. Det innebär att åtgärderna delvis får karaktären av ettprovisorium och en tillfällig åtgärd, när det skulle ha behövts mera permanentaoch långsiktiga reella förbättringar för vissa grupper avpensionärskollektivet. Vårt förslag till realränteskatt var ett led i strävandenaatt åstadkomma en rättvisare fördelning av de samlade tillgångarna, ta en delav vad vissa grupper hade tillgodogjort sig och ge fill dem som förlorat på degångna årens ekonomiskapolitik och utveckling, kort sagt ta ifrån de nyrika och ge fill de nyfattiga. Det är naturligtvis bättre med en engångsskatt än medingen skatt alls. Men uppgiften att bryta de sociala och ekonomiskaorättvisorna kvarstår -med eller utan engångsskatten. Det finns ett mycket utbrett missnöje överskatterna, och jag tänker då inte i första hand på de högavlönades rop efterfler marginalskattesänkningar utan på alla derri som inte har fått någraskattelättnader att tala om eller som har fått mycket små skattelättnader ochsom är besvikna på regeringens skatte- och fördelningspolitik. Det visar attdet behövs en-grundlig översyn av skattesystemet. Tanken på skatt efterbärkraft bör på nytt prägla skattesystemet. Momsen på mat bör slopas,beskattningen av kapital och kapitalvinster bör skärpas, de kommunalaskatteorättvisorna inte minst måste angripas,'och som vi ser det - fast detkanske finns andra förslag-vore det bäst med en statskommunal enhetsskatt likaför hela landet. Vi menar också att man skall fortsätta diskussionen om enskatt på produk-fionen. Jag sade inledningsvis att de borgerligapartiernas agerande i fråga om engångsskatten påminner mycket om fonddebatten.Nu kan man säga att detsamma gäller även socialdemokraterna. I fonddebatten vekde sig inför en hätsk kampanj. De gjorde eftergifter för de borgerliga så attdet ursprungliga förslaget förändrades fill oigenkännlighet. Det blev såförändrat att det av förre LO-ordföranden kallas för en lustighet imarginalen: De här eftergifterna uppmuntrade de borgerliga till en ännu hårdarekampanj som opinionen inom arbetarrörelsen passiviserades. Regeringenavhände sig det stöd som den egentligen behövde. Enighet är ett starkt värdeladdat ord. Enighet i politikenbetraktas av många som något värdefullt att eftersträva. Men en fråga, som inteminst regeringen borde ställa sig , är om inte enigheten ibland kan ha ettför högt pris, så att den politiska strävan efter enighet kan resultera i attde egna politiska ambitionerna upplöses i intet, I fondfrågan och i fråga omengångsskatten har regeringen - förgäves - gjort stora polifiska eftergifter:Det är eftergifter som enbart har eggat de borgerliga att söka ännu störreeftergifter'och helst tvinga regeringen att helt och hållet dra fillbaka sinaförslag. Vittnar irite detta om att det finns politiska frågor som regeringenoch hela arbetarrörelsen måste ta strid om med de borgerliga partierna och attdet finns frågor som man inte kan vara överens om? Det finns ett ordspråk somsäger tredje gången gillt, och jag hoppas att vi inte skall behöva gå igenom dehär onödiga konvulsionerna . Jag hoppas att regeringen inser attdet i vissa frågorgåren skarp skiljelinje mellan å ena sidan socialdemokrateroch kommunister och å andra sidan de borgerliga, klyftor som är omöjliga attöverbrygga därför att de, som det har sagts tidigare, handlar om grundläggandepolitiska och ideologiska skillnader. En tillfällig förmögenhetsskatt för livförsäkringsbolag,m.