prot · GA0913 · 1986-12-31 00:00:00 — Genom attförebygga brott hos de unga och arbeta för att de som redan begått brott inteåterfaller kan man förebygga framfida brottslighet, narkotikamissbruk, alkoholism,ensamhet, oförmåga att försörja sig och i många fall även för tidig död.Ytterst gäller det också att forma en bättre framtid för de barn som dessa ungamänniskor kommer att få , r"orskningen visar klart atf det finns två områdeninom barn- och ungdomsproblematiken där de förebyggande insatserna har destörsta förutsättningarna att lyckas, nämligen inom familjen och inom skolan. Under lång fid, herr falman, har socialistiska röster idebatten hävdat att familjens roll har överdrivits och aft svårigheter underuppväxten saknar betydelse för t, ex. uppkomsten av grovt drogmissbruk. Sålångt det går ätt bedöma utifrån nuvarande kunskaper är detta fel.Familjebakgrunden och familjesituationen har stor betydelse för uppkomsten avsådana beteenden bland de unga som jag har redogjort för. Det gör att det ärviktigt atf samhället vidtar åtgärder för atf stödja familjer med problem samtfamiljer där unga på olika sätt far illa. Man måste stödja dem så atttryggheten och föräldrakontakten kan byggas upp och förstärkas. Vi måste sökafå en samlad kunskap om dessa stödjande åtgärders både ekonomiska betydelse -det finns naturligtvis stora ekonomiska element i detta - och emotionella,känslomässiga, betydelse när det gäller att förebygga asocialitet hos de unga.Vi måste också få fram forskning, infe minst en utvärderingsforskning, inomdetta område - en forskning som allfid ogillats av socialdemokraterna. Frågan om föräldrarnas betydelse har aktualiserats bl, a.i samband med sommarens debatt om ungdomsvåldet. Man har hävdat aft föräldrarär den största potentiella brottsförebyggande resurs som vårt samhälle förfogaröver. Är det så - och det säger många forskare - så är det naturligtvis någotsom vi måste fa fasta på. Tonåringar som tillbringar mera fritid med sinaföräldrar och som över huvud taget har goda relafioner med dem är betydligtmindre brottsbenägna än andra. Det finns emellertid i vårt samhälle föräldrarsom saknar ekonomiska resurser att öka engagemanget i sina barn på grund av attde inte kan leva på en lön. Därför är det viktigt att vi försöker få framsådana ekonomiska förhållanden i barnfamiljerna - främst någon typ avvårdnadsersättning, men det kan också gälla annat - som leder till att barnenoch ungdomarna får stabila, långvariga och nära kontakter med sina föräldrar. I debatten har man pekat på att orsaken till atfföräldrarna inte alltid agerar som de borde i viss mån kan bero på brist påkunskaper om vilka förväntningar som samhället och barnen har på dem. Mångaföräldrar vet inte hur de skall agera i samband med olika konflikter med sinabarn, hur; man skall se på sådant som att sova över hos en kompis, att gå påföräldrafritt party, tider för hemkomsten , när de skall få börjagå på disko osv. Sådana föräldrar saknar dessutom ofta kontakter medföräldrarna fill de tonåringar som deras barn umgås med och kan inte utbytaerfarenheter. Detta är en svår problematik. Vi måste skicka ut tydliga signalerom hur man skall se på detta. Det måste föras en diskussion och en debatt omdetta, så att föräldrarna får råd och stöd för sitt agerande. Frågor av denna typ diskuteras inte gärna avsocialdemokraterna, i vart fall inte i politiska termer. Där predikas ständigtorganisationernas, folkrörelsernas, myndigheternas betydelse. Men föräldrarnasbrottsförebyggande betydelse, att man skall tillvarata föräldrars kraft, harjag inte hört någon socialdemokrat tala om. Under en rad år har forskarna fört fram en ganskapessimistisk syn på skolans möjligheter att förebygga brott. Anledningen tillatt vissa skolor har omfattande problem med brottslighet, vandalisering,bristande disciplin m. m., medan andra förskonas från sådana svårigheter, haransetts ligga i att problemskolornas upptagningsområden har stora andelarfamiljer med allvarliga sociala problem. De senaste årens forskningsresultat visar dock atf skolanseget sätt att arbeta i helt avgörande utsträckning har betydelse. Det har visatsig att vissa skplpr med många elever från problemfamiljer har lyckatsbetydligt bättre än andra i samma situation med att dels förebygga brott hoseleverna, dels förbättra skolprestationerna. De faktorer som har betydelse är: - den trygghet,det lugn och den harmoni, särskilt i lågstadium, som man kanuppvisa. Här gäller det kontinuerliga och mycket nära vuxenkontakter, främstmed lärarna; - den allmännainriktningen av skolarbetet med främst klara och entydiga ordningsregler, somskall efterlevas. Också detta, visar forskningen, skall sättas in myckettidigt, redan i första klass; - belönings- ochbestraffningssysfemets utformning; - relationerna iklassrummet; - stabiliteten iundervisnings- och vänskapsgrupper; - organisationenav personalens arbete. Detta gäller också personalens arbete på raster ochunder tider då inte direkt undervisning bedrivs men eleverna ändå befinner siginom skolans område. Det handlar alltså om en social kontroll. Den här redovisade forskningen hari första hand bedrivits i , och resultaten kan kanske inte utan vidareöverföras till svenska förhållanden. Trots att resultaten är mycket lovandeåterstår en del frågetecken. Det bör dock observeras att vissa av resultaten idenna forskning mycket väl stämmer överens med en del av de erfarenheter som vihar också från vårt land. Vi bör därför, herr talmän, agera för att forskning omskolklimatefs, skolorganisationens, brottsförebyggande effekter möjligtstartas även i . 11 protokoll 1986/87:12 -13 Vi måste efter en sådan forskning få till stånd enmedveten förändring av arbetsklimatet i skolan i en sådan riktning som jag härhar talat om. En ansenlig del av alla ungdomsbrott begås under skoltideller när elever är på väg till och från skolan. Av stort intresse är i dettasammanhang den tid då de flesta föräldrar fortfarande befinner sig på sinaarbeten, medan eleverna har slutat sin skolundervisning för dagen. Många ärunder denna fid helt utan vuxen fillsyn, och forskningen visar atf under dessaomständigheter gör sig många ungdomar skyldiga till brott eller råkar illa utpå annat sätt. Ungdomsbrottpå skoltid begås dels utanför skolan, dels i skolan. I det första fallet handlar det om skolkande elever ellerelever som lämnar skolområdet under raster eller på håltimmar. En stor del avungdomssnatte-riet begås under sådana omständigheter. - Detta visar att skolanmåste ha en bättre kontroll över skolket och av var eleverna befinner sig ochvad de gör under skoltid. I det andra fallet är det fråga om sådana brott sominbrott i elevskåp, vandalisering, olaga hot mot elever och skolpersonal och ivissa fall även våld mot enskilda personer. Det förekommer aft elever far med sig knivaroch andra vapen till skolan, vilket naturligtvis kraftigt ökar sannolikhetenför att de också kommer till användning under provocerande former. Det måstesjälvfallet finnas klara regler för skolornas åtgärder på de här områdena. Inteminst är det vikfigt att skolan har fasta rutiner för sitt agerande också närbrott har begåtts inom skolan. En annan aspekt ur vilken man kan se våldet i skolan ärskolmobbningen. Det finns vissa undersökningar på detta område, och detberäknas ätt av eleverna i våra skolor är utsatta för mer eller mindresystematisk mobbning. av eleverna är mobbare. Jag menar att vi numåste ta i med kraftiga medel för att få mobbningen fill ett slut. De eleversom råkar ut för mobbning dras med ett svårt lidande av sinbarndom och uppväxtfid. Och det är svårt att göra sig en föreställning om hurman kommer att uppleva sin tillvaro i förhållande till andra människor ochvuxna under resten av sitt liv, om man har blivit utsatt för en så kraftigpsykisk integritetsstörning som detta handlar om. En hel del av de handlingar som vanligen förekommer isamband med mobbning skulle om de begåtts av vuxna eller mot vuxna rubricerassom sådana brott som misshandel, olaga hot, olaga frihetsberövanden, ofredande,stöld m. m. Forskningen visar också att de som mobbar löper betydligt störrerisk än andra elever aft även senare i livet ägna sig åt brottslig aktivitet.Det gäller inte bara en större risk för våldsbrott utan också en generell riskför mer omfattande brottslighet långt upp i åldrarna. Åtgärder mot mobbninginnebär alltså en kraftig brottsförebyggande åtgärd på lång sikt. Forskningen visar vidare att lärarna, och då specielltklassföreståndarna, har mycket goda insikter om elevens förtjänster ochbrister. Dessa kunskaper ger möjlighet atf med förhållandevis stor säkerhetförutse elevens framtida sociala situation i vuxenlivet. Vi måste fa till varadessa lärares kunskaper och bygga på dem. Detta är enligt min mening den väsentligabakgrunden fill den växande och förgrovade ungdomskriminaliteten. rebyggande ochbrottsförhindrande främst en polisiär fråga eller en fråga för Prot.1986/87:13 rättsväsendet, utan det är främst en fråga för hem, familj och skola. _ - , Allmänpolitisk debatt 70 (): Låt miginleda med tre citat: "Mycket av vårverksamhet uppfattas som meningslös." "Enviktig sak borde vara att ungdomar som gör sig skyldiga till brott verkligenfår klart för sig att de gjort något brottsligt." "De skrattar oss rakti ansiktet." Varkommer dessa uppgivna uttalanden ifrån? Jo, det är poliser från olika delar avvårt land som lämnat dessa kommentarer. Tillsammans speglar de ett av dagensstora samhälleliga problem - ungdomsbrottsligheten. Denuppmärksamhet denna har filldragit sig i massmedia har fåttmånga av oss att ställa frågor; Har våldet i samhället ökat? Vilka är deungdomar som överfaller och misshandlar främmande människor på gator och torg?Ger massmedia en skev och förvanskad bild av verkligheten? Vihar från sida försökt att belysa dessa frågeställningar i enrapport som vi presenterade här i . Självfallet har viinte haft några ambitioner att prestera ett vetenskapligt arbete. Vi harredovisat aktuell statistik, och vi har redogjort för de intryck som vi harfått vid en lång rad intervjuer och samtal. Utan atf göra anspråk på attlärrina en fullständig bild tror jag ändå att vi trängt in ett bra stycke iproblematiken. Jagskall här, herr talman, inte återge rapporten i dess helhet utan i ställetförsöka peka på och lyfta fram några av de övergripande orsakerna till våldet ivårt samhälle. Avslutningsvis vill jag också redovisa några av de konkretaförslag till åtgärder som vi i lämnar i nämnda rapport. Samhället har genomgått stora förändringar sedan andra världskrigetsslut. En av de mest påtagliga är familjens förändrade situation. Den gamlabilden av den familjeförsörjande fadern och den hemarbetande modern har imycket stor utsträckning förändrats. förvärvsarbetar båda föräldrarna, imånga fall på heltid, vilket med restider kan betyda att de båda är borta frånhemmet tio . Barnen går i skolan långt upp i tonåren. Bland 17-19-åringarna är det ett ringa antal som har enheltidsanställning i arbetshvet. Förde mindre barnen innebär dagens situation att de utan föräldrarnas direktatillsyn vistas på olika samhälleliga institutioner, daghem, skolor ochfritidshem, kanske också hos grannar och vänner större . I mångafall är man ensam eller tillsammans med syskon i det egna hemmet. När barnenbörjar skolan har mamma och pappa gett sig i väg någon timmetidigare, och när skolan är slut dröjer det ett par timmarinnan familjen är samlad - en familj där de vuxna medlemmarna i många fall ärordentligt uttröttade efter en hård arbetsdag och där barnen är prafsjuka ochkontaktsökande. Även om familjensekonomiska standard har ökat genom båda föräldrar nas förvärvsarbetande så har detta skett till ett pris som inte står i taxeringskalendern. Priset, och det är ett högt pris, betalas av de unga.Priset innebär en ständig otrygghet, en ständig brist på kontakt med föräldrarna och ett ständigt sökande efter andra och nya förebilder. Gänget, kamraterna, 163 TV, radiooch video blir de surrogat som finns att tillgå. Under stora delar av skolloven accentueras förhållandena.Sysslolöshet för de yngre barnen och arbetslöshet för de äldre. En arbetslöshetsom förvisso inte syns i statistiken. Den situation som jag här kortfattat försökt beskriva ären konkret grundläggande faktor när det gäller ätt ge en bild av bakgrunden ochorsaken till dagens ungdomsbrottslighet. Otrygghet, rädsla, ensamhet ochsysslolöshet räcker för att utlösa icke önskvärda beteenden. Situafionen ärinte unik för . Den återfinns i större eller mindre omfattning i heladen industriella världen. Kanske har jag målat en mörk bild, kanske kännermånga att det här inte gäller deras barn, deras familjer. Kanske har jag motbakgrund av mitt arbete i skolan haft unika insynsmöjligheter i familjensvardag. Kanske mår de flesta familjer och barn alldeles förträffligt. Men trotsallt, för många mår inte bra. För många barn och ungdomar upplever den ensamhetoch sysslolöshet jag beskrivit. Vi har från sida understrukit föräldrarnasoerhört viktiga roll och deras stora ansvar. Som jag ser det måste man ocksåfrån samhällets sida bidra till att föräldrarna fär ökade möjligheter att fyllasin viktiga roll. Måhända är en sänkt arbetstid jämnt fördelad på veckans dagardet bästa stöd samhället kan lämna. Kostnaderna må vara höga, men vi måste tadem och vi måste alla bära dem. Jag har arbetat som lärare ochskolledare nere i i . Här i denna landsända där ungdomsarbetslöshetenhör till den mest omfattande i landet har jag fått följa en hel generafion avbarn och ungdomar. Ständigt i detta arbete har jag blivit påmind om enföreteelse som likt étt gissel träffar många unga; alkoholen! Vid olika fillställningar där det uppstått gruff och såsmåningom regelrätt slagsmål har som regel minst en av kombattanterna varitpåverkad av alkohol. Omdömeslöst har knytnävarna och i värsta fallkätfingar,-knivar eller andra livsfarliga verktyg talat sitt speciella språk.En knuff, ett litet ord eller kanske bara ett annorlunda beteende kan vara denutlösande faktorn till fruktansvärda våldshandlingar. Ett offer blir liggande, i värsta fall skadat för livet,en i nyktert tillstånd kanske ganska fridsam ung människa blir på några minuteren otäck våldsverkare. När gryr frågar sig alla: Hur kunde detta ske?Svaret är enkelt. Det hade inte skett om inte alkoholen varit inblandad - imånga fall alkohol som den unge våldsverkaren.fåft av sina föräldrar! Vår arbetsgrupp i har haft ett långt samtalmed på BRÅ. Alkoholens betydelse som orsak till allt våld ivårt samhälle uttryckte han på följande sätt: '!Om jag genom atf knäppa med fingrarna kunde ta bort alltvideovåld i samhället skulle detta knappast alls påverka omfattningen av våldeti samhället. Om jag däremot knäppte med fingrarna och därmed tog bort allalkohol i samhället skulle våldet nästan helt försvinna." Det är uppenbart att en radikal minskning avalkoholkonsumtionen skulle få direkta och positiva konsekvenser i form av färrevåldsbrott. här ett konkret och framåtsyftande programför atf minska alkoholkonsumtionen. Det angelägna i att detta program genomförsoch leder till en minskning avkonsumtionen understryks inte minst av den koppling som finns mellan alkoholoch våld. Strävan att minska alkoholkonsumtionen blir därmed ett av deviktigaste inslagen i kampen mot våldet. Föräldrarnasviktiga roll när det gäller ungdomens attityd till alkohol kan - inte nogunderstrykas. Jagsjälv tillhör, liksom de flesta andra, den grupp av måttiiga konsumenter sömfrämst.måste medverka till att ta bort den falska bild av glamour och glittersom råder kring alkoholen. Det är vi som kan gå före genom att se till attalkoholen får en mindre framträdande plats i familjens umgängesvanor. Det är visom skall sluta lanjga, för så kallas det när man lämnar en flaska alkohol omyndig son eller dotter. Jagvill , herr talman, efter att riier ingående ha beskrivit två företeelser somgrundläggande orsaker till dagens våldssituation i vårt samhälle,avslutningsvis sammanfatta och redovisa de förslag vi från sidavill föra fram. Jag vill understryka ätt vi främst har behandlat våldsbrott medbetoning på de brott som brukar benämnas "oprovocerat gatuvåld". Vihar ställt frågan om våldet ökar, vad som är orsaken fill våldet och vilkaåtgärder som kan vidtas för att minska denna brottslighet. Omman bara ser på de siffror som SCB redovisar över antalet anmälda brott ökarvåldsbrotten kontinuerligt , det år söm vi haft som utgångspunkt förvår redovisning. Denna ökning återfinns också när vi bryter ner siffrorna tillsådana brott som huvudsakligen innefattar gatuvåldet. hävdarföreträdare för och polisen att det inte har förekommitnågon markant ökning av antalet brott. Båda slutsatserna är riktiga. Mycket avdebatten kring gatuvåldet har hämtat sin näring från vad som händer iStockholms innerstad. Där har det denna sommar inte förekommit någon ökning avantalet misshandelsbrott, men det kan inte tas till intäkt för att inte dessabrott ökar på andra platser. En annan viktig förklaring till att det är svårt attfå entydiga besked om våldsutvecklingen är det stora mörkertal som förekommer isamband med dessa brott. Man vet att flertalet våldsbrott inte anmäls. Minstaförändring i anmälningsbenägenhet ger därför utslag i statistiken utan att detför den skull behöver motsvaras av någon faktisk ökning eller minskning avantalet brott. Meddessa reservationer är vi ändå beredda att dra slutsatsen att det också undersenare år har skett en viss ökning av gatuvåldet. Denna ökning är inte så storatt det är den som motiverar att åtgärder vidtas. Alldeles oavsett hur storökningen.har varit är det nämligen klart att situationen är sådan att bestämdaåtgärder måste vidtas för att minska antalet våldsbrott. m. midsommarhelgen började massmedia en intensiv bevakning av våldsbrottenoch framför allt av gatuvåldet. Den roll som massmedia sedan har spelat idebatten kring gatuvåldet kan knappast överskattas. Vår rapport liksom deåtgärder regeringen har vidtagit är en följd av den uppmärksamhet som våldetfått i nyhetsbevakningen och efterföljande debatt. Att beskriva och debatteramissförhållanden i samhället är en viktig uppgift för massrrie-dia. Såtill-vida har de fyllt sin uppgift genom rapporteringen kring våldet. Menmassmediebevakningen leder också till oönskade konsekvenser. Människorriskerar att dra alltför långtgående slutsatser av vad de läser och ser.Sakligt sett är risken för att drabbas av våld mycket liten, så liten att den Prot.1986/87:13 . utbreddakänsla av ängslan och otrygghet som många människor har, och som de ofta hargrundat på vad de tagit del av i massmedia, är omotiverad. Detta innebär inteatt vi från sida förringar problemet. Som jag sade är detangeläget att samhället vidtar åtgärder för att minska våldsbrotten, mensituationen är inte sådan atf det är sakligt motiverat att mångakänner en ängslan för att när som helst bli utsatta för överfall. Den grupp av ungdomar som begår våldsbrotten är intehomogen. Här finns den tradifionella våldsverkaren som är berusadnär brottet begås. Men bland de unga våldsverkarna finns också en del som inteär påverkade av droger när de begår våldshandlingar. Inte sällan utförsmisshandeln efter förebild från kampsporter. Det finns inte någon enhetlig förklaring fill att ungdomarbegår våldsbrott. Alkohol är den förklaring som oftast är relevant, men äveninspiration från kampsporter, filmer och tidningar spelar säkert in. Bortsettfrån alkoholen tillmäter vi ingen enskild förklaring sådan betydelse aft vitror att eliminerandet av den märkbart skulle minska det totala gatuvåldet.Det är i stället genom en serie åtgärder som våldet skall bekämpas ochkonsekvenserna av våldet lindras. Den allra viktigaste åtgärden ikampen mot ungdomsvåldet är den som föräldrarna ensamma kan stå för. Det ärföräldrarna som genom uppfostran och omvårdnad i hemmet skall ge sina barn devärderingar av hänsyn och ansvar som styr umgänget mellan människor. De skalllära barnen det självklara i att konflikter inte löses med våld, atf samhälletsnormer inte accepterar att man slår någon för aft "det är kul". Detär i första hand föräldrarna som skall skydda sina barn från att sevåldsfilmer, och det är främst föräldrarna som skall hindra barnen från attägna sig åt diskutabla kampsporter. Föräldrarna kan aldrig avhända sig ansvaretför sina barn och hoppas ätt samhället skall ta det. Föräldrarnaskall underrättas av polisen när deras barn har gripitsför något brott. Föräldrar tillbarn skall åläggas närvaroplikt vid domstol när deras barn ställsinför rätta. Lärare ochannan skolpersonal måste i sin kontakt med eleverna konsekvent hävda samhälletsnormer och akfivt ingripa mot beteenden som leder till att elever skadar sigsjälva eller andra. Kommunerna ochfolkrörelserna har ett ansvar för att tillsammans med ungdomarna skapa ettattraktivt föreningsliv och en fritidsverksamhet, som ger meningsfullaalternativ fill sådan passivitet och gängbildning som är grogrund förkriminalitet. Det får intelängre uppfattas som att "det är gratis att begå brott". En ordningmed jourdomstolar skall möjliggöra att den unge lagöverträdaren får sin påföljdkort tid efter gripandet. Åklagaren skall ges samma möjligheter att anhålla ochbegära ungdomar häktade som de har beträffande dem som äräldre. Kraven på vadsom anses vara grov misshandel skall sänkas så att fler fall än av rå ochhänsynslös misshandel kan rubriceras som grov. Rekryteringenav polisaspiranter måste öka från nuvarande 150 till 460 för attmotsvara avgången från poliskåren. Polisen måstege högre prioritet åt patrullerande kvarterspoliser och bli mer flexibel i sittarbete. påföljd, samhällstjänst, bör införas. Enöversyn bör göras av gränserna mellan tillåtet och otillåtet nödvärn. Personer somingriper i akuta våldssituationer för att hjälpa den som blir misshandlad skallges omedelbar ersättning för skador. Skadeståndentill brottsoffren bör höjas. Brottsoffrenbör stödjas med kurativa och sociala hjälpåtgärder. Jag har redovisatfolkpartiefs förslag till åtgärder. Det är min förhoppning att så många sommöjligt av dessa skall få stöd av en majoritet i denna kammare, så att visnarast kan gå från ord till handling. 71 (): har en omfattandedebatt förts om brottsligheten och kriminalpolitiken. Jag skall mot denbakgrunden redovisa några av utgångspunkterna för det reformarbete som föresfårinom kriminalpolitiken. Först några ord om brottsutvecklingen. harantalet polisanmälda brott ökat mer än femfaldigt, från 195 000 till över 1miljon brott. I betydande utsträckning innefattar denna ökning tidigare mindrefrekventa brott såsom narkotikabrott, trafikbrott och vissa former av ekonomiskbrottslighet, men det dominerande inslaget hänför sig fill den s. k. traditionellabrottsligheten, dvs. stöld och misshandel. I den senaste tidens debatt har ibland påståtts att visärskilt haft en dramafisk ökning av antalet våldsbrott ochinbrott. För sådana påståenden går det knappast att finna belägg i statisfiken. Våldsbrottsligheten uppvisar en ganska jämn ökningstaktmed ett par procent . Mycket talar emellertid för atf denna statistiskaökning inte motsvaras av en lika stor faktisk ökning av våldsbrottsligheten.Ändrade åtalsregler samt en ökad anmälningsbenägenhet kan snarare varaförklaringen. Att våldsbrotten blivit allvarligare med ökade inslag av knivaroch andra tillhyggen är emellertid uppenbart. Även när det gäller inbrotten kan iakttas en relativt jämnökning med några procent . svarade bostadsinbrotten för 17 %av antalet brottsanmälningar, vilket är en minskning av bostadsinbrotten. Utvecklingen i är på intet sätt unik. Sammautvecklingstendenser finns i alla industrialiserade länder, egentligenoberoende av kriminalpolifisk inriktning. I jämförelse med andra länder ärSverige varken när det gäller ökningstakt eller den totala brottsnivån värstdrabbat. Jag har velat nämna det här för att ge en något balanseradoch nyanserad bild av utvecklingen. Det behövs inga överdrifter för att visaallvaret i situafionen. Den är fillräckligt allvarlig ändå. Den totalabrottsligheten är oacceptabelt hög.