prot · GA0945 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag ber att få läsa upp vad som sägs till alla besökare:"Det råder generellt förbud att medföra kärnvapen vid besök i utgår från att detta förbud strikt iakttages." Dettameddelas alla besökare, och vi förväntar oss att alla länder som sänder sinafartyg till våra hamnar respekterar detta. Det är en metod som, tillsvidare,förefaller som den enda rimliga och möjliga att följa. I vad gäller redovisningen av sambandet mellan kärnkraftoch kärnvapen är det ett gammalt vpk-önskemål som utförligt har redovisats,stötts och blötts tidigare. Det som är ute efter finner inteutskottet tillföra denna diskussion särskilt mycket. Det är därför vi harskrivit som vi har gjort. får hitta något annat forum änutrikesutskottet för att föra fram detta förslag. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att häri inte ägde rätt till ytterligare replik. AnL 12MARGARETHA AF (): Även om mötet i inte ledde framtill en överenskommelse, så måste de diskussioner som fördes i den isländskahuvudstaden ändå betraktas som historiska. Stormakterna var där ense om attunder en femårsperiod reducera de landbaserade, ubåtsbaserade och flygburnastrategiska kärnvapenstridskrafterna till hälften av dagens nivå. Den oenighetom tillämpningen av , som gjorde en omedelbar överenskommelseomöjlig, uppkom när det långt svårare steget från en halvering till en totaleliminering av olika strategiska stridskrafter diskuterades. Den nedrustningsprocess som syntes så nära ett märkligtgenombrott i lär komma att fortsätta, även om den tar sin tid. Avsärskild betydelse synes så här i efterhand vara att tanken på ettkärnvapenfritt och i förlängningen en kärnvapenfri värld fått högstpåtaglig realitet. I de västeuropeiska huvudstäderna och inom Nato övervägs numed förnyat allvar vad ett bortdragande av medeldistansmissilerna skulle kornmaatt medföra för nuvarande och framtida balans i . I Förenta staternastuderar militärledningen vad ett skrotande av de ballistiska missilerna skullekomma att innebära. Den oro som Reykjavikmötet synes ha väckt i devästeuropiska huvudstäderna har en mycket naturlig förklaring. Endenuklearisering av rör vid mycket centrala säkerhetspolitiska föreställningar,etablerade . Det är förståeligt om västeuropéerna, som just harstretat sig igenom medeldistansmissilernas utplacering, ställer sig någotavvaktande inför en amerikansk-sovjetisk överenskommelse, innebärande attSS-20, jämte Pershing II och kryssningsmissilerna försvinner, som desovjetiska korträckviddiga SS-21-23 blir kvar och de konventionellastyrkere-duceringarna inte har påbörjats. i uttrycker saken sålunda i en ledare den27 november : Var står om blir ensam om att på dennakontinent ha atoinraketer? Och vilken möjlighet finns det att få likvärdighet ikonventionella styrkor om man i väst börjar med att kasta bort det endaförhandlingskort man har? Det är inte bara i "enkelte västeuropeiskahuvudstäder" som denna fråga bör ställas. Det gäller också här hemma,påpekar . Nedrustningen måste företas så att både östoch väst känner att deras säkerhetspolitiska intressen tillvaratas. I dennaekvation ingår också den sovjetiska oron för det amerikanska SDI-programmet. Den svenska inställningen i dessa frågor uttrycks väl i enskrift om den svenska nedrustningspolitiken utgiven av den sittandeförsvarskommittén. Där heter det bl. "Med tanke på de politiska och militära sambandenmellan kärnvapen och konventionella rustningar är det angeläget att denedrustningsåtgärder som eftersträvar är utformade så att balansenmellan maktblocken i ej rubbas. En minskning eller, på , eneliminering av kärnvapnen torde förutsätta överenskommelser om dekonventionella styrkorna i ." I ettannat avsnitt sägs: "Avtal om rustningsbegränsning och nedrustning börsåledes vara så utformade, att de inte försämrar säkerheten för någon stat. Debör vidare innehålla bestämmelser om rimlig kontroll." Det är detta viktiga krav på balans som vi tyckte attutskottet borde ha betonat bättre när det gällde resolutionen omicke-förstaanvändning av kärnvapen. Därav det moderata särskilda yttrandet. När det gäller vårt särskilda yttrande beträffande fråganom frysning av kärnvapenarsenalerna på nuvarande nivåer understryker vi där detenligt vår mening tämligen uppenbara, att det synes vara mer ändamålsenligt attarbeta vidare med förslagen från än att nu hamna i kompliceradefrysdiskussioner. tycktes inte gilla att vi hade gått frånreservationer till särskilda yttranden på dessa punkter. Jag ser detta somframsteg, framför allt därföratt det avspeglar den process som harägt rum i FN. Detär i själva verket så att dessa förslag har utvecklats underde här sex åren och flera länder, däribland , har ändrat sin röstning iFN. hade chansen att denna gäng se till att det bara fanns ettmoderat särskilt yttrande i utskottsbetänkandet genom att gå med på en endamening som handlade om balansen och som kunde ha tagits direkt ur den svenskaröstförklaringen i FN, gjord . Men det ville inte StureEricson. Det kanske var för att få ett meningsutbyte här i kammaren - hanbrukar gilla sådant. Skall nedrustningsprocessen bli framgångsrik krävs ett ökatförtroende mellan parterna. Här spelar förhandlingarna inom ESK:s ram enbetydelsefull roll. Det är glädjande att blevframgångsrik. Förhoppningarna måste nu inriktas på att överläggningarna i Wienger konstruktiva resultat. I dessa förhoppningar får inte enbart ingå en omsorgom de militära förtroendeskapande och nedrustande åtgärderna utan ocksåinsatser för att föra de andra korgarna framåt - de som handlar om mänskligarättigheter, kontakter över gränserna, ekonomiskt utbyte m. m. Processen till förmån för avspänning i och väridenmåste uppmärksamma de central- och östeuropeiska folkens legitima krav påfrihet och mänskliga rättigheter. För folken i ärHelsingforsprocessen sedd som en helhet oerhört viktig. Om detta vittnar bl.a.bildandet av de många Helsingforsgrupperna i öst. Förföljelsen av dessa gruppermåste påtalas i . Visst finns det opposition'! Detär bara det att den fängslas. Folkens förhoppningar i öst får inte svikas i de fortsattaESK-förhandling-arna. Då vinnes ingen stabilitet i Eiiropa. Framsteg måsteuppnås på alla sakområden. Självfallet hyser vi svenskar en förhoppning om enfortsatt . Jag vill i detta sammanhang gärna erinra om vadCarl Bildt sade i om det angelägna i att de neutrala staterna i ettsådant fall verkar för att de neutrala staternas säkerhetsintressen i bl.a.krislägen särskilt uppmärksammas: "som det såväl i som i varklart, att de neutralas och alliansfrias betydelse för att föra arbetet framåtvar stor, har erfarenheterna frän visat på de långsiktiga riskernaför att blockuppgörelserna får en utformning som i vissa lägen kan försvåra deneutrala staternas säkerhetssträvanden." Sverigehar här egna högst legitima intressen att bevaka. Utskottet behandlar i sina skrivningar en lång radfrågeställningar på nedrustningsområdet, där bl. a. gör väsentligainsatser. Då utskottet är enigt tar jag nu inte upp varje delfråga. Utskottet har en utförlig skrivning om frågan omkärnvapenfria zoner. Av särskilt intresse är beskrivningen av behandlingen i FNav frågan om s. k. negativa säkerhetsgarantier. För vidkommande är detav avgörande betydelse att en negativ säkerhetsgaranti inte utformas så att vihamnar i ett avtalsförhållande till en garantigivande kärnvapenmakt. För övrigt står vi inom moderata samlingspartiet bakom detgällande riksdagsuttalandet om en kärnvapenfri zon i . Det europeiskasamband som våra nordiska vänner i väst gärna betonar i zondiskussionen synessnarast ha fått ökad relevans efter . Som statsminister , likaledes i : "Zontanken har ett klart samband med förhållandena iEuropa som helhet. Det skulle vara lättare att förverkliga zonen om andrasäkerhetspolitiska uppgörelser i vår världsdel möjliggör ökat förtroende,nedrustning och en minskad roll för kärnvapen." Med det anförda ber jag, herr talman, att få yrka bifalltill utrikesutskottets hemställan. AnL 13STURE () replik: lyckades få det till attdet var mitt fel att hade skrivit särskilda yttranden. Jag skulleha motsatt mig den moderata skrivningen. hade denmotsatta beskyllningen mot mig. Den skrivning som inte är möjlig i detta sammanhang är:"En avgörande förutsättning är emellertid också att det kan anses rådabalans mellan de konventionella styrkorna på båda sidor." Detta är icke svensk politik som jag har tytt den. Vi hartalat om önskvärdheten av ökad balans på lägre nivå, men vi har aldrig gjortdet till en avgörande förutsättning. Och vi har inte varit så oprecisa som manär i det särskilda yttrandet när man säger att det skall anses råda balansmellan de konventionella styrkorna. Vi anser i stället, vilket står i deresolutionstexter som vi har röstat för i FN, att det grovt sett redan råderbalans i . Det är anledningen till att vi ställer upp päkärnvapenfrysningen, vilket inte gör. Det är inte bara så att den moderate partiledaren hartalat om en kaskad av illa underbyggda och alltmer reservationslösa omfamningarav sovjetiska paradtankar, utan han stod här i kammaren ochtalade om att "ställer sig bakom krav som mig veterligen intestöds av några regeringar utanför de intimt sovjetallierades krets". Detgällde förslag som regeringen framförde i FN 1982, och de stöds numera av fleraNatoländer. Är det möjligen det förhållandet att stödet för dessa förslag frånNato har ökat som gör att nu har trappat ned från reservation tillsärskilt yttrande? För övrigt tyckte jag nog att det fanns en delegendomligheter i det resonemang som förde i inledningenav sitt anförande. Är det så att inte är för ett bortdragande avmedeldistansmissilerna i ? Resonemanget plus citatet ur Aftenpostentyder jag så, att vill ha kvar medeldistansmissilerna, alltså SS 20på den östliga sidan och Pershing och cruise missile på den västliga. En förutsättningför att det skall ske någonting i detta avseende är tydligen att det uppstårnågon form av balans. Slutligen har jag förstått att sitteri redaktionsledningen för . Där skriver man att vi i ,när vi håller på med nedrustningspolitik, sysslar med fel frågor och i ställetserverar en 6 protokoll 1986/87:44-45 "folkhemskgrynvälling av SlPRI-statistik, tältande tanter och så in i Nordenkärnvapenfria zoner". Är det som har skrivit det här? AnL 14 (vpk) replik: Jag skulle vilja säga till afUgglas: Visst -oppositionen i är förtryckt; där finns ingenyttrandefrihet idet här fallet. Men detta bör ju inte anföras som ursäkt föratt vi inte skall kritisera den andra sidan. Sådan kritik framför aldrig nimoderater. Ni tar aldrig upp någonting från NATO-sidan eller USA-sidan som ärdåligt. har det faktiskt funnitsen mycket kraftig opposition i de västeuropeiska staterna härvidlag. Det finnsett begynnande tryck här och man anser sig utnyttjad och indragen i , man inser att ur denna synpunkt är avsett som enkrigsskådeplats. -Naturligtvis finns det motsvarande opposition på den andrasidan. Det är ju detta som är så intressant för oss européer, ochdet borde vi ställa upp på. Vi borde sträva efter att åstadkomma ettuppbrytande av allianserna och få bort de två stora makternas dominans överEuropas mindre och medelstora stater. Man kan säga vad man vill om -den frågan har debatterats i andra sammanhang - men det här är i alla fall ettav de bärande elementen i politik. Det finns alltså en ny trend - för att nu använda ettsådant här inne-uttryck - i dagens med en ökande opposition mot de tvåstora makternas dominans. Detta tycker jag att vi skall ta till oss och sägaatt det är bra. Mén det vill ni inte göra, utan ni vill bara tala om förtrycketi , ett förtryck som finns - det håller jag med om. AnL 15 () replik: Helt uppenbart är det så att vi tycker attdet är alldeles förbaskat bra att det finns, öppenhet, frihet, opposition,diskussionslusta i den fria västvärlden. Det är ju därför som vi aldrig kan ståneutrala mellan väst och öst-just på grund av att det finns sådana här faktoreri väst- medan det i visserligen finns en opposition, men denfängslas. Det är den stora skillnaden, och det är därför vi ser olika på västoch öst. Till återigen: Det har ju skett enutveckling av dessa resolutioner, av dessa förslag. Det vore väl skam om intefyra års diskussioner i FN och andra internationella fora hade fört förslagenframåt. Det är ju detta som har skett. Därför har så många länder ändrat sinröstning, och därför kan också vi se en utveckling och kan ändra vårinställning. Det är möjligt, , att det intebehövs några särskilda yttranden alls. Det vore väl ett framsteg om vi tyckteännu mera lika. När det gäller inledningen av mitt anförande och citatetfrån , så rörde det sig om ett sätt att belysa reaktionerna i devästeuropeiska huvudstäderna. Dessa reaktioner hör ju till de intressantareefter Reykjavikmötet - också för oss - även om tillhör . Denoro som avspeglas i reaktionerna gäller detta att man vid icketog upp de korträckviddiga sovjetiska missilerna. Det är naturligtvis en mycketviktig fråga för länder - dessa missiler måste finnas med i enöverenskommelse om avveckling av kärnvapen. AnL 16OSWALD (vpk) replik: Ja visst, , jag säger juatt jag håller ined om detta. Men då ärdet viktigt att ni ocksåuppmärksammarden andra sidan, och jag har aldrig någonsin hört en representantför här i - inte heller - uttala ettstöd för fredsrörelserna i . Jag syftar på de stora rörelserna iHolland, i , i , för att inte tala om vår egen svenskafredsrörelse. Dessa rörelser har ni aldrig stött, utan ni har ständigt fördömtdem och anklagat dem för flummighet och allt vad det varit. Men detta är en opposition sorii det är viktigt att vi tartill oss. Då måste man också erkänna att den finns. Dessa rörelser stöder nialdrig, utan ni talar bara om förtrycket i Östeuropa- och jag erkänner att detfinns ett sådant förtryck där. Men ni måste också se på den andra sidan ochstödja de krafter som finns härvidlag och som vill ha nedrustning och fred. Detduger inte att bara stå här i kammaren och allmänt säga att man är förnedrustning och fred, när man inte stöder dessa krafter i och inteens fredsrörelserna i vårt eget land. Här har ni aldrig stött någrafredsrörelser. Det är detta som är det avgörande för er ståndpunkt, ochdet är detta som gör att jag måste tala till er så som jag nu gör. AnL 17STURE () replik: Först och främst detta medmedeldistansmissilerna och den konventionella balansen i . Jag tyckerfaktiskt att det resonemanget är litet flummigt. Ställer upp på denlinje som vi andra följer, att det vore väldigt bra om man kunde förhandla bortmedeldistansmissilerna, och att utan medeldistansmissilerna inte skulledrabbas, av någon ökad risk? Eller är det så att ni vill ha kvar dessamissiler? Jag tyckte att det lät så på resonemanget. När det sedan gäller frysningsresolutionerna ochicke-första-användnings-resolutionerna så har de inte förändrats. Vad som ståri dessa resolutioner är detsamma som när Bildt körde med de tirader jagtidigare citerat. Det som hänt och det som har ändrat uppfattninghär i är att den norska borgerliga regeringen hadeinrikespolitiska problem och inte hade majoritet i längre för ettnej till frysningen, utan ändrade sin röstning. Om jag minns rätt sä var detkristeligt som drabbades av samvetskval i den här frägan. Därförhade Willoch inte längre majoritet utan blev som sagt tvungen att ändra sin röstning. Genast läser då och af och ändrar politik här i den svenska . SåNATO-beroende får man inte vara när man bedriver svensk säkerhetspolitik,. För övrigt skulle jag gärna vilja veta vem som ärupphovsmannen till det här med folkhemsk grynvälling av SIPRI-statistik,tältande tanter och så in i kärnvapenfria zoner, som jag citerade i mittförra inlägg. Är det eller är det inte som har skrivit detta? AnL 18MARGARETHA AF () replik: För att ge ett ordentligt svar på den senastefrågan krävs det en viss källforskning. Jag kan inte åstadkomma detta påstående fot, men jag lovar att ge besked . Det är självklart att vi i moderata samlingspartiet villha bort medeldistansmissilerna. Vi vill ha bort de korträckviddiga missilerna,vi vill ha bort de strategiska kärnvapnen - precis som alla andra i den härkammaren. Men den centrala frågeställningen, , är juatt det måste ske på ett sådant sätt att alla länder och stater känner attderas säkerhetspolitiska intressen - över huvud taget deras säkerhet - ärtillgodosedda. Det måste ske så att det blir balans. Står bakomden gula skriften om nedrustningspolitik som jag citerat ur? Där finns alltdetta föredömligt väl uttryckt. Jag tror att har varit ordförandei arbetsgruppen, och det här sambandet är som sagt utmärkt väl uttryckt. Jagtror inte att det skall vara så svårt för att förstå sambandet. Vi vill ha bort medeldistansmissilerna, de korträckviddigamissilerna och de strategiska vapnen. Men det måste ske på ett sådant sätt attnationerna känner att deras säkerhetsintressen är tillvaratagna. Annars kommeringenting att hända. kom med en svepande anklagelse att jagskulle vara förvånad över att så har trängt in i moderatasamlingspartiets politik och och socken att han vet alltvad vi har för oss varenda minut. Men det är alldeles uppenbart att OswaldSöderqvist vet väldigt litet om mitt eget program, när jag åker runt i landetoch medverkar vid olika debatter som handlar om fred och frihet och träffarrepresentanter för alla möjliga arbetsgrupper och fredsgrupper och deltar idiskussioner. Det gör vi alla på vanligt sätt. Jag är säker på att alla inom moderatasamlingspartiet gör det. Det gäller fred och frihet - vi har j u oförsynthetenatt tillägga ordet frihet, och det är det som är svårsmält, skulle jag tro. Talmannen anmälde att anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. AnL 19 (): Det var ett intressant utspel somutrikesminister gjorde i i går, om att skulle gåi bräschen för en satellitövervakning av ett provstopp för kärnvapenprov. PäEsrangebasen finns en betydande kompetens inom rymdteknologin, och om denkunde användas i fredens tjänst för detta ändamål vore det ett stort framstegdå det gäller den viktiga punkten i ett globalt nedrustningsprogram:möjligheterna att övervaka ingångna överenskommelser på nedrustningsområdet. Utrikesministerns propå stämmer väl med den åsiktfolkpartiet framfört, att de neutrala staterna måste skaffa sigkompetens för att kunna möta stormakterna vid förhandlingsbordet på ennågorlunda jämbördig kunskapsnivå. Den tekniska utvecklingen går numera medsvindlande hastighet och blir alltmer resurskrävande då det gäller att upptäckaoch erövra yttre rymden, och med detta följer att detta område blivit en tummelplatsför stormakternas taktiska dispositioner på det militära området. Det är främst de båda supermakterna, och , somhaft resurser och intresse för vapensystem i yttre rymden. Båda har utvecklats. k. ASAT-system, dvs. vapensystem för bekämpning av satelliter. satsardessutom på ännu en dimension effektivare rymdvapensystem, det s. k. SDI. Detvar ju fasthållande vid planerna på SDI som gjorde att mötet i gav det positiva resultat som en hel värld hoppades på. Vid sin senaste session beslötnedrustningskonferensen i . (CD) att tillsätta en ad-hoc-kommitté förförhindrande av kapprustning i yttre rymden. Kommitténs arbete är av utredandekaraktär. Viljan att enas om en behandling av denna fråga i CD är särskiltstarkt markerad bland de neutrala staterna, dit hör, som anser attrymdfrågorna bör tas upp i multilaterala förhandlingar och inte exklusivt förbehållasförhandlingar mellan och . Det kan inte accepteras vare sig avsäkerhetsskäl eller folkrättsligt att de båda supermakterna delar uppherraväldet över rymden sinsemellan, varigenom de också behärskar jorden. Utrikesministerns tankegångar kring enövervakningssatellit för att kontrollera militära aktiviteter av skilda slagfår spontant stöd från . Vi ser ett initiativ i den riktningen ocksåsom en markering av att de mindre nationerna på vår jord måste bli mera aktivai det direkta nedrustningsarbetet. Den passiva väntan på vad som kan kommafram ur det slutna rummet där president och ledare sitter ochbyter pjäser i ett schackspel om mänsklighetens överlevnad måste på något sättbrytas. Ett fördjupat samarbete mellan de neutrala staterna och ett effektivtnyttjande av deras samlade kompetens och kunskap är ett medel. Ett annat medelär den allmänna påverkan och opinionsbildning som den från regeringarfristående fredsrörelsen kan åstadkomma. Ett massivt tryck från en väl samladmänsklighet rår inte ens en superpower-ledare på. Men bilden av nedrustningssträvandena är inte odelat mörk.Trots att de första tolkningarna av Reykjavikmötet var mycket pessimistiska harsenare analyser visat på att de båda parterna närmat sig varandra på fleraviktiga punkter. Det gäller en halvering av de strategiska vapnen under enfemårsperiod. Det gäller ett tillbakadragande av alla medeldistanskärnvapenfrån , och det gäller en samsyn på framtida kärnvapenprov. En optimistiskbedömning är då att en uppgörelse mellan och finns inom räckhåll pådessa områden. Till grund för den finns uttalanden från både amerikanskt ochsovjetiskt håll om att förslagen ligger kvar på förhandlingsbordet. arbetade länge i en"tuggummiatmosfär", med ett omtuggande av nationella argument för ochemot förslag på åtgärder som säkerhetsgarantier. Något egentligt dödlägeuppstod dock aldrig under de tre konferensåren, och jag kan, utan att varasvenskt övermaga, påstå att den svenska delegationen spelade en viktig roll dådet gällde att hålla förhandlingsgrytan kokande. Trögheten satt kvar ända tillslutdagen av konferensen, men genom att klockorna stoppades fick konferensen itid klart ett dokument som man kan beteckna som den första substantiellaöverenskommelsen av konkret militär natur som slutits . Det ärockså det mest positivaresultat som uppnåtts sedan ESK-processen startade i . Stockholmskoijferensen har, som uttryck betraktat, fått enpositiv klang. som konferensstad har fått ett definitivt genombrott,och när man redan nu talar om en uppföljningskonferens till Wienmötet nämnsStockholm som ett ledande alternativ. Det finns dock ett problem isammanhanget - de fina konferenslokalerna vid står inte längretill buds för ändamålet. För en utanför den kommunala processen stående personär det närmast ofattbart att spolierar en framtida användningav dessa lokaler för konferensändamål. De är ju perfekt skräddarsydda förändamålet, och en framtida permanentning av som konferensstad gerockså direkt och indirekt pengar i kassakistan. Nog om detta - måstepå ta fram ett nytt konferenscentrum, så att kan tacka, ja omvi får erbjudandet att ta emot en uppföljningskonferens efter Wienmötet. Jag skall be att få återkomma i ett senareanförande beträffande vissa frågor som rör utskottets behandling. Min taletidär ute. AnL 20 (): Låt mig börja med en liten kommentar tillmoderaternas reservation om kärnvapenfrysningen. Det verkar trots allt som ommoderaterna ännu inte har upptäckt vad resolutionen om kärnvapenfrysninginnehåller. Den innehåller en gemensamt eller ensidigt vid samma tidpunktdeklarerad kärnvapenfrysning, och det behöver man inte förhandla om - det äralltså en deklarerad kärnvapenfrysning. Därifrån skall sedan förhandlingarvidta om hur nedrustningen skall gå till. Så har resolutionen sett ut i allaår, och det gör den fortfarande. har 139 länder ställt sig bakomresolutionen medan 12 länder gick eniot. Jag hoppas att den litet underliga argumentation somfinris i det särskilda yttrandet från kan försvinna. Det vore jubättre öm man också i själ och hjärta delade hela den övriga uppfattningom behovet av en kärnvapenfrysning. Det kan rimligen inte vara så att det godafår bli det bästas fiende, dvs. att man inte skaU agera genom kärnvapenfrysningdärför att supermakterna har visat ett större intresse för vissa direktanedrustnirigs-ätgärder som vi ännu inte har sett resultatet av. Låt mig nu övergå tillatt säga att på detstorpolitiska planet har den amerikansk-sovjetiskadialogen fortsatt att stå i centrum för uppmärksamheten.