prot · GA0970 · 1986-12-31 00:00:00 — Det nu gällande prisstoppet synes närmast ha haft somgrundläggande motiv att förmå löntagarorganisationerna att avstå från attutnyttja sin avtalsenliga rätt till omförhandling till följd av förra åretshöga inflationstal. Det kan därmed ses som bevis för regeringens oförmåga attpå ett pedagogiskt sätt förklara såväl prisstoppets långsiktiga innebörd ochverkan som lönerörelsens påverkan på inflationstakten. Den eventuella nytta som Om översyn av reglerna för närradion prisstoppetpå dessa psykologiska grunder kan ha haft när det gäller Prot. 1986/87:70löntagarorganisationernas avstående från omförhandling har ju nu åstadr 12februari 1987 kommits. Anser då inte statsrådet att det finns alla skälatt låta prisstoppet gå mot sin, för att använda ett aktuellt uttryck,snabba avveckling? Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på fråga 1986/87:345 om översyn av reglerna förnärradion har frågat mig om jag anseratt det finns anledning att se över reglerna för närradion när det gällersändningsområdets storlek och närradioföreningarnas ställning. Vid sin behandling av proposition om närradio(prop. 1984/ 85:145) uttalade kulturutskottet (KrU 1984/85:22) att det ärviktigt att närradion behåller sin lokala karaktär. Utskottet hade därför ingetemot att 5 km-gränsen fortfarande skall vara huvudregeln för sändarnasräckvidd. borde dock kunna medge avsteg från huvudregeln.Utifrån en bedömning av föreningslivets behov och ortens förutsättningar bordesändare med större räckvidd kunna få förekomma. Framför allt bordeglesbygdskommuner kunna komma.i fråga för en sådan prövning. Riksdagenbeslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 1984/85:387). Någon anledning att frångå den uppfattning som framgår avriksdagens beslut finns enligt min mening inte. Närradioföreningarnas huvuduppgiftär att samordna fördelningen av sändningstid mellan de sändandeorganisationerna på orten. De kan också få sändningstillstånd, som dock ärbegränsat till vissa slags sändningar. Närradiolagen (1982:459) innehåller intenågot uttryckligt krav på att endast en närradioförening skall kunna ges sändningstillståndpå samma ort. Det är enligt min mening uppenbartatt en splittring på flera närradioföre-ningar inte underlättar uppgiften attsammanjämka olika önskemål hos de sändande organisationerna. Jag utgår från attnärradionämnden i enlighet med sin instruktion'(SFS 1985:1062) noga följerutvecklingen inom sitt ansvarsområde. 73IRIS (): Först ett tack för svaret på min fråga. Så enliten förklaring till att frågan har ställts. hade sändningstillstånd för närradiolämnats beträffande 115 orter. För 38 av dem har närradionämnden beslutat omökad räckvidd. Nära en tredjedel av antalet sändare har alltså räckviddersom går utöver , som är huvudregel. Ansökningar om ökad räckvidd brukar i vanliga fall ingessedan sändningarna varit i gång , dvs. sedan föreningen beviljatssändningstillstånd. har det emellertid förekommit attnärradioföreningar redan före sändningarnas start begärt förhandsbesked omhuruvida sändare med större räckvidd får användas. 3 protokoll 1986187:70- 73 Om översyn av reglerna för närradion Som det sägs i svaret, står det i propositionen att detför vissa orter bör kunna medges avsteg från huvudregeln, framför allt förglesbygdsorterna. Vad är glesbygd? År det när av invånarna bor utanför 5km-radien, eller när bor i tätorten och utanför? Just den delen ärsvår att tolka. Dessutom tillkommer föreningslivets struktur. Dessa båda kriterier gör tillsammans att närradionämndenbrottas med att upprätthålla en rättvis fördelning av sändarstyrkan, utan att för den skull sudda ut 5 km-gränsen, vilket jag anser att vi är på väg att göra . Fortsätter denna utveckling, fru talman, är vi snart inne på att närradion ären kommunradio. Jag ser också en fara i att splittra uppnärradioföreningarna i flera konkurrerande föreningar, som har skett på någraorter. Fler delningar kan vi vänta , i de större städerna. Detta kommeratt komplicera den lokala fördelningen av sändningstiden. På den punkten serjag att statsrådet och jag har samma åsikt. Jag delar uppfattning attnärradion bör vara närradio. Det är skälet till att vi har hållit på 5km-gränsen. Man skall dock vara klar över att med god hörbarhet ipraktiken innebär att närradion i regel kan tas emot på mycket längre avstånd.Jag är i varje fall inte beredd att medverka till att man med någon form avuttänjning av glesbygdsbegreppet till att exempelvis också gälla Stockholmscentrala delar-vilket jag kan tänka mig t. o. m. skulle kunna föreslås -förändrar närradion från att vara föreningarnas radio till att bli någon formav kommunradio. Det är alltså inte aktueUt, När det gäller närradioföreningarna är det väl närmast enpraktisk olägenhet om man har flera närradioföreningar. De föreningarna kan juknappast på ett lämpligt sätt fullgöra uppgiften att med de sändandeföreningarna komma överens om fördelningen av sändningstider. 75 (): De två kriterier som har angett förundantagsfall -det gäller alltså glesbygden och föreningslivets struktur - ärfaktiskt otillräckliga. Så gott som alla kommuner har glesbygdsområden, och iså gott som alla kommuner finns det föreningar som fäster vikt vid att alladeras medlemmar skall kunna höra bra, oavsett var i kommunen de bor. De härundantagen tenderar att bli fler än regeln säger. Alla har ju sin glesbygd ochsina kommunomfattande föreningar att peka på. Sedan har vi också ett annat problem. Det gäller evenemangav gemensamt intresse för tillståndsinnehavare på orten. Det är en formuleringsom kan tolkas på många sätt. Det vore intressant att höra statsrådets tolkning: som skall tolka vad som är gemensamt intresse för lokalatillståndsinnehavare eller skall nämnden godta allt som dessa förklarar varaav gemensamt intresse? Jag tror att närradionämnden ganska väl börkunna hantera den tolkningsuppgiften. I hög grad måste man naturligtvis rättasig efter vad föreningslivet lokalt framför. Låt mig sedan på frågan om räckvidden för sändarna och omföreningarnas behov ändå få säga att min erfarenhet är den att det oftare ärkommunala företrädare som hävdar behovet av den vidare räckvidden ochkommuntäckningen, medan föreningslivet på en ort däremot ofta har ettrekryteringsunderlag som kan gå över kommungränsen men som ligger inomräckvidden för en 5 km-sändare. Kommuntäckningsbehovet är alltså inte likaentydigt för föreningslivet som det tycks våra för kommunala företrädare i dehär diskussionerna. Om schemaläggningen av arbetet i lågstadium Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på fråga 1986/87:349 om schemaläggningen av arbeteti lågstadium har frågat mig vilka åtgärderregeringen har vidtagit med anledning av uttalande i juni förra åretom samråd mellan å ena sidan skolan och å andra sidan de ansvariga förbarnomsorgen och elevernas föräldrar. Låt mig först peka på vad jag anfört i den framlagdabudgetpropositionen om behovet av att skolan tar på sig ett tillsynsansvarunder skoldagen. Jag citerar: "För många familjer kan en utbyggd skoldagmed fasta tider tillgodose hela omsorgsbehovet. Genom en väl fungerande samladskoldag minskar behovet av fritidshem." Genom den särskilda information till skolledare somskolöverstyrelsen ger ut har detta uttalande tillställts samtliga skolledare igrundskolan. Jag avser att senare i vår föreslå regeringen att isamband med uppdrag till i anledning av vad som sägs ibudgetpropositionen om tillsynsansvaret också ta upp frågan om samråd medbarnomsorgen vid schemaläggning. Vad avser samråd med föräldrargäller redan enligt skolförordningen 2 kap. 5 § att rektor skall samråda medföreträdare för föräldrarna i frågor av, stor betydelse för eleverna. Tilldessa frågor hör enligt förordningen principer för schemaläggning. 78DANIEL TARSCHYS (fp): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga. Det var alltså ett enigt socialutskott som vårdiskuterade frågan om samordningen mellan föräldrarnas arbete och barnensskolgång på lågstadiet. kom fram till att det vore klokt omdet före schemaläggningen skedde ett obligatoriskt samråd mellan allaföräldrar och dem som inom kommunen har ansvar för skolbarnsomsorgen. Omschemaläggningen av arbetet i lågstadium vad som hade hänt medanledning av detta tillkännagivande. Såvitt jag förstår av svaret har ännuingenting hänt just med anledning av detta beslut. Vadsom oroar mig mycket mera är att statsrådet inte heller anger att han tänkergöra någonting med anledning av beslutet utöver att ta upp frågan om samråd medbarnomsorgen. Det är alltså en del av tillkännagivande, men enannan viktig del är att det skall ske ett obligatoriskt samråd med allaföräldrar inför schemaläggningen. Det är någonting helt annat än diskussionermed företrädare för föräldrarna om principerna för schemalägg-niiigen. Tankeninom socialutskottet var att man före schemaläggningen skall gå ut medenkäter till föräldrarna-, som får ange önskemål om eller synpunkter på närbarnen kan börja skolan , om det är problem med t. ex."taggiga" scheman, där barnen börjar och en annantid en annan dag. Därmed skulle föräldrarnas arbetstider och barnens skolstartpå dagen kunna samordnas på ett bättre sätt än . Jagvill upprepa min fråga: Är statsrådet beredd att efter ett förnyat studium avriksdagens beslut också i det planerade tippdraget till skolöverstyrelseninfoga tanken på ett obligatoriskt samråd med samtliga föräldrar? Jag skall med både omsorg och förtjusning studera socialutskottetsbetänkande från ., Därtill vill jag bara understryka att ett sådantsamråd som efterlyser är föreskrivet. Skolledningen skall haett samråd för att diskutera principer för schemaläggningen. Ianslutning till den fråga som har ställt om föräldrarnas behovav en gemensam start på skoldagen för barnen osv., kan jag upplysa om att detunder vintern i har förekommit en mycket upphetsad diskussion, därstora föräldragrupper har gått emot den typ av försök som hade planerats. Motbakgrund av den opinionen har bestämts att en sådan schemaläggning inteskall genornföras som hade inneburit att syfte med frågan hadetillmötesgåtts. Anf.80 (): Vad jag gärna ville fästaskolministerns uppmärksamhet på var att det är stor skillnad mellan det som gäller, nämligen att det skall ske kontakter mellan rektor och företrädareför föräldrarna om principerna för schemaläggningen, och det somsocialutskottet har önskat, nämligen kontakter mellan rektor och samtligaföräldrar, inte om principerna utan om schemaläggningen, så att föräldrarnaredan på våren får tillfälle att uttrycka synpunkter och önskemål beträffandeschemaläggningen. inträffar det ofta att barnen kommer till skolan somnybörjare sent i augustioch får ett schema i handen som föräldrarna måste rättasig efter och som de på detta sena stadium kan ha svårt att anpassa sinarbetstid till. Om de får schemat tidigare, , har de större möjligheteratt förändra sin arbetstid så att de kan följa sina barn till skolan. Överläggningen var härinedavslutad. 21 §Föredrogs och hänvisades 1986/87:13till finansutskottet 22 § Anmäldes och bordlades 1986/87:81Ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, m. m. 23 § Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1986/87:169 av () till socialministernom åtgärder för att hindra spridning av sjukdomen aids: Den nu pågående debatten rörandesjukdomen aids har rest en del frågor som bör få ett officiellt svar. Kravet på allmän provtagning för att spåra smittademänniskor har väckt förvåning. Naturligtvis bör man diskutera det riktiga i attsådan provtagning skall ske, men ställningstagandena speglar den oro somutbreder sig genom eii bristande tilltro till myndigheternas möjligheter attminska spridandet av sjukdomen. Denna oro måste tas på allvar. För att ge underlag för en seriös diskussion vore detdärför av stort värde att socialministern lämnade klara besked röranderegeringens inställning när det gäller åtgärder för att förhindrasrnittspridning. Det gäller här också behovet av stödåtgärder för attförebygga missbruk, behandlingsmöjligheter för missbrukare, åtgärder för attförhindra prostitution, skydd för sjukvårdspersonal samt patienter inomsjukvården som vårdas av HIV-smittade. Det gäller också socialtjänstpersonalenssituation samt läget för dem som arbetar inom hemsjukvård och hemtjänst, liksompolisernas oro inför provokationer och en ökande misstänksamhet blandpersonalgrupper som kommer i beröring med smittade personer. Problematiken ärkomplex, men det finns fog för att fordra att en samlad lösning av de mångaproblemen skall kunna presenteras av den som har det högsta ansvaret för hälso-och sjukvården i vårt land. Jag vill med stöd av detta frågasocialministern vilka åtgärder som är vidtagna när det gäller att förhindrasmittspridning och utbredning av sjukdomen aids sarnt vilka åtgärder somplaneras. 1986/87:170 av () till industriministernom friställningen av' personal vid Kristinebergsgruvan i inland: Kristinebergsgruvan i hotas av stora personalindragningar. Ca 145 anställda kommer attfriställas. Detta drabbar oerhört hårt denna bygd, som har storasvårigheter när det gäller att behålla Flyttningsvågen kommer snabbt att dra ner befolkningsunderlaget, ochalla känner till de negativa effekter som detta medför. Framtidstron för demsom önskar arbeta och bo i dessa trakter har verkligen med detta besked fått enallvarlig spricka. Bristande resurser för prospektering av området samtbristande intresse för att bryta redan kända malmfyndigheter inger en känsla avatt detta område är värt att satsa på när det gäller gruvhantering. De samhällsekonomiska effekterna av dennapersonalinskränkning är stora och bör naturligtvis vägas in när beslut av dennastorleksordning tas. Jag vill med anledning av dettafråga industriministern vilka åtgärder som kommer att vidtas för att förhindranegativa effekter av den aviserade friställningen av personal vid Kristinebergsgruvområde. 1986/87:171 av (vpk) till industriministernom gruvnäringen i : Gruvnäringen är en av Västerbottensmest betydelsefulla näringar. Den svarar för en betydande del avsysselsättningen i ett flertal av länets inlandskommuner. Lägger man därtillvad malmförädlingen i Skellefteåområdet betyder ur sysselsättningssynpunkt,framgår det hur viktig denna näringsgren är för länet. Den entydiga slutsatssom kan dras av detta är att det måste vara ett samhällsintresse att garantierskapas för en fortsatt verksamhet för näringen. ter sig framtiden för länets gruvnäring mycket dysteroch oviss. Det gäller smältverket i , där personalminskningar redanskett och där uttalanden från ansvarigt håll kan tolkas som att verksamheten isin helhet är hotad. Enligt vad som planeras kommer också tre gruvor i länetatt läggas ned. Till detta kommer också stora personalinskränkningar att görasvid t. ex. Kristinebergsgruvan. Vidare avser att lägga ner bergtekniker-utbildningeni , som är den enda i landet. Staten har självfallet, som del- eller helägare tilllänets gruvor, ett ansvar för näringen. Lika klart är att det finnsförutsättningar för en fortsatt gruvdrift och förädling i länet, men att dettafordrar betydande insatser på både kort och lång sikt. Med hänvisning till ovanstående ställer jag följandefrågor till industriministern: Anserindustriministern att skall ha en fortsatt gruvnäring? Om svaret ärja, är då industriministern beredd att ta initiativ till ett brett upplagtåtgärdsprogram för gruvnäringen? Hur serindustriministern på möjligheterna att ta till vara legeringsmetaller ochindustrimineraler som finns i länet? 24 §Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts 1986/87:361 av () till försvarsministernom postverkets databas för transportstyrning: har utvecklattransporthjälpmedlet PTP - . Postverketbeskriver självt systemet som följande: "PTP är mest kompletta system förtransportstyrning, vilket vill hjälpa till med att pussla ihop Sverigeseffektivaste transportvägar. I PTP databas firins i digital form den svenskakartbilden lagrad med kuster, sjöar och andra vattendrag, med ortnamn, väg- ochjärnvägsnät m. m. Vägnätet är återgivet med en noggrannhet av 3-25 meter.Uppgifter om vägportars mått, tillåtna axeltryck, broars bärighet och mycketannat finns också i databasen. PTP beskriver det svenska vägsystemet i 15 olikanivåer ned till minsta körbara väg. Som slutprodukt ger PTP ett uppritat ochprioriterat ruttförslag på bildskärmen. Systemet kan mycket lätt integreras medredan befintliga system hos vederbörande kund." Detta är enligt mitt sett att seen helt onödig sårbarhetsrisk som nationen utsätts för trots att PTPinte innehåller personuppgifter. Detta är också ett exempel på hur uppgiftersom en och en är tämligen oskyldiga tillsammans blir betydande säkerhetsrisker.SÅRB (sårbarhetsberedningen) har konstaterat att PTP är "ettutomordentligt underlag för fientlig sinnad makts planering av militäraoperationer". Vilka åtgärder ämnarförsvarsministern vidta för att avlägsna den säkerhetsrisk som PTP utgör? 1986/87:362av () till justitieministern om inställningtill ökningen av antalet våldsbrott: Enligt den preliminärasammanställningen över fjolårets polisanmälda brott uppgick antalet fullbordademord och dråp till 145. Det är en ökning såväl i jämförelse med åretföre (115 mord och dråp 1985) som med medeltalet för perioden . Antalet fullbordade våldtäkter var enligt sammasammanställning 654 jämfört med 570 året före och 514 som är medeltalet för1980-85. Som kommentar till dessa siffror säger chefen förkriminalpolisverksamheten i (): "Mord i det härlandet är egentligen inte ett polisiärt problem. Vi har gudskelov ännu intesärskilt många mord som bottnar i kriminella omständigheter." Vidare sägerhan att han inte känner någon större oro för utvecklingen. Den attityd som visar upp äranmärkningsvärd. Mord, dråp, våldtäkt och misshandel oavsett var de inträffarär alltid polisiära problem. Prot.1986/87:70 Mot bakgrund av ovanstående villjag fråga justitieministern: 12februari 1987 . ,.. . . ,,-.,. -, a- > a n, v Kommer justitiemmistern att vidta någon atgard i anlednmg av rikspolis- Meddelande om frågor styrelsens säregna inställning då detgäller den kraftiga ökningen av antalet mord, dråp och våldtäkter? 1986/87:363 av () till socialministern om temporär färdtjänst i vissa fall: Särskilt ärfrekvensen av ben- och armbrott hög. Ett gipsat ben eller en obrukbar armmedger' vanligtvis sjukskrivning. Likafullt är det många som inte vill blisjukskrivna utan önskar arbeta som vanligt, men detta fordrar då att de fårrätt att med taxi ta sig till och från arbetsplatsen. finns bestämmelsersom medger temporär rätt till färdtjänst man inte kan färdas medallmänna färdmedel eller köra egen bil. En gipsning varar vanligtvis 4-8veckor. Handläggningen av sådana färdtjänstärenden tar ungefär lika lång tidoch ett positivt beslut rhedför inte rätt till retroaktiv ersättning. Ipraktiken innebar detta att en person tvingas avhålla sig från arbete och istället uppbära sjukpenningersättning från vilket mångaupplever stärkt negativt. Jag önskar fråga statsrådet: Vilka åtgärder vill statsrådetföreslå för att de som vill och kan arbeta inte skall tvingas avstå från det,därför att de inte får ersättning för nödvändig taxitransport till och frånarbetsplatsen? 25 § Kammaren åtskildes .