prop · GA0389 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87: 89 om ett reformerat tingsrättsförfarande 1986/87: 89 Regeringen föreslår att anta de förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollel . I propositionen föreslås ett flertal ändringar irättegångsbalken och andra lagar som styr förfarandet vid domstolarna.Ändringarna grundar sig i huvudsak på förslag från rättegångsutredningen (Ju1977:06). Huvudsyftet med förslagen är att det skall bli möjligt att i högregrad än nu anpassa rättegångarna lill vad det enskilda målet kräver.Verksamheten vid framför allt de allmänna domstolarna skall därigenom kunnadrivas snabbare och billigare. För tvistemålens del föreslås till en börian att rättenfär större valfrihet än mellan muntlig och skriftlig handläggning underförberedelsen. Klarare regler föreslås i fråga om rättens skyldigheter underförberedelsen. Tingsrätterna föresläs fä möjlighet att avgöra även i egentligmening tvistiga mål pä handlingarna. Vissa uppmjukningar föresläs av de s. k.omedelbarhets- och koncentrationsprinciperna i huvudförhandlingsmål. Tingsrätterna skall få möjlighet atl förelägga svaranden iett dispositivt tvistemål att inkomma med motiverat skriftligt svaromål vidpåföljd av tredskodom. Rätten ges vidgade möjligheter att bortse frånomständigheter och bevis, som parter i tvistemål i otillbörligt syfte dröjerända till huvudförhandlingen med atl åberopa. Del föreslås vidare att rättenskall få större möjligheter att förbjuda sent väckta genkäromäl. Den s. k. småmälslagen, dvs. lagen (1974: 8) omrättegängen i tvistemål om mindre värden, föresläs upphävd. Även tvister omsmäbelopp skall handläggas i det reformerade tingsrätlsförfarandet enligträttegångsbalken. En del särregler för mål om mindre värden bör dock behållasmen inarbetas i . Vadbeträffar brottmålsprocessen föreslås att åklagaren innan han ger införundersökningsprotokollei till rätten från detta bör rensa bort sådant somrör gärningar som inte föranlett åtal. Rätten föreslås få möjlighet attförelägga en tilltalad att före huvudförhandlingen skriftligen redovisa sininställning till åtalet. En uttrycklig möjlighet föresläs för rätten att hällaett förberedande sammanträde i brottmål. Även för brottmålens del föreslåsuppmjukningar i omedelbarhets- och koncentrationsprinciperna. Effektivaresanktioner föreslås för att få parter och andra som skall höras att infinna siglill förhandling. Nya regler föreslås om användning av telefon i rättegång. Lagändringarna föresläs träda i kraft . 1986/87: 89 Huvuddelen av lagförslagen i denna proposition hargranskats av lagrådet. Propositionen innehåller därför tre huvuddelar:lagrådsremissen (s. 62), lagrådets yttrande (s. 248) och föredragande statsrådetsställningstaganden till lagrådets synpunkter (s. 254). Den som vill ta del av samtliga skäl för lagförslagenmåste därför läsa alla tre delarna. 1 Förslag till Prop. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om ' dels att nuvarande 20 kap. 15 a§, 37 kap. 4 och 5§§, 39kap. 3 §,40 kap. 13 och |5 §§ samt 42 kap. 8 a § skall upphöra atl gälla, dels att I kap. 9§,2kap. 4§, 6 kap. 6 och 9§§, 9 kap. 5,8och9§§, 10 kap 0§, 11 kap. 5§, 12 kap. 6 och I4§§. 13 kap. 3 §, 14 kap.3-5och7§§, 16 kap. 3 §, I7kap. 2§, I8kap. 14 §, 19 kap. 7 §, 20 kap. 15 §, 21kap. 23 kap 18 och 24 §§, 30 kap. 2 §, 32 kap. 6 och 7 §§, 33 kap. 9 §, 35kap. 13 och 14§§, 36 kap. 1,7, 16-20, 22 och 23 §§, 37 kap. 1-3 §§, 38 kap. 6§,39 kap. 2§ 40 kap. II ochI6§§,42kap. I, 2, 6-18, 20 och 21 §§, 43 kap. 3-5, 8, lOlloch 13 §§,44 kap.I0§,45kap. 7, 10 och 13 §§, 46 kap. 3-8, 11, 13 och 15 §§,47 kap. 2,6-12, 19,20, 22 och 23 §§, 49 kap. 3 §, 50 kap. 1,2,4 och I5§§, 51 kap. I5§, 52 kap. 10§, 54 kap. 8§ samt rubrikerna till 37. 42 och 44 kap. skall ha följandelydelse, dels aU i balken skall införas tretton nya paragrafer, Ikap. 3 a §, 10 kap. 8a§, 14 kap. 7 a §, 18 kap. 8 a §,43 kap. 14 §, 44 kap. 7 a§, 46 kap. 17 §,49 kap. 12" 15 §§, 50 kap. 10 a § samt 52 kap. 9 a §, avföljande lydelse. Nuvarande lyddse Föreslagen lydelse I tvistemål där förlikning om saken är tillåten gäller istället för bestämmelserna 13 § att tingsrätten alltid skall bestå av enlagfaren domare, om värdet av vad som yrkas uppenbart inte överstiger hälftenav basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Första stycket gäller inte. om en part första gången hanskall föra talan i målet yrkar att allmänna regler skall tiUämpas och därvidgör sannolikt att den bakomliggande tvisten rör ett högre värde eller attutgången annars är av synnerlig betydelse för bedömningen av andraföreliggande rättsförhållanden. Har talan väckts genom ansökan ombetalningsföreläggande, skall den part som begär att målet hänskjuts tillrättegång senast i samband därmed framställa yrkande som sagts. Med värde enligt första stycket avses det värde som kanantas gälla vid tiden för talans väckande. Har talan väckts genom ansökan ' Senaste lydelse av 20 kap. 15 a § 1984: 400, 37 kap, 5§1977: 1020, 42 kap, 1984: 131. Nuvarandelyddse Föreslagen lydelse Prop. 1986/87: 89 om lagsökning, betalningsföreläggande eller handräckningeller som enskilt anspråk i brottmål, avses värdet vid rättens beslut atttvisten skall handläggas som tvistemål. Vid bedömningen skaU hänsyn inte tastill rättegångskostnaderna. 9§- Till huvudförhandling å samma Tillhuvudförhandling på må ej utan synnerliga skäl ut- dag/årinte utan synnerliga skäl ut sättas flera mål, än att de kunna sällasflera mål än som kan beräk- beräknas bliva slutförda under en nasbU slutförda av sex tid av . Hinner huvud- limmar.Hinner en huvudförhand- förhandling icke slutföras samma ling inteslutföras som dag som den påbörjats, skall sam- denpåböriats, skall sammanträdet manträdet pågå under erforderligt pågåunder erforderligt antal ar- antal helgfria dagar i följd. Om del betsdagari följd. Om det kan ske kan ske utan olägenhet, må dock utanolägenhet, får dock så länge avbrott i handläggningen, så länge sammanträdetpågår avbrott i sammanträdet pågår, äga rum un- handläggningengöras under högst der högst tvåarbetsdagar eller, om eller, om särskilda skäl föranleda detfinns särskilda skäl, högst tre därtiU, högst i vec- arbetsdagar , kan. 2 kap. 4§' Hovrätt är domför med tre lagfarna domare. 1 mål somöverklagats från tingsrätt skall dock minst fyra lagfarna domare delta ihovrätten, om tingsrätten bestått av tre eller flera lagfarna domare. Flera änfem lagfarna domare får inte delta i hovrätten. I brottmål gäller, i stället för bestämmelserna i förstastycket, att hovrätten är domför med tre lagfarna domare och två nämndemän.Flera än fyra lagfarna domare och tre nämndemän får inte delta. Förekommer ejanledning alt döma till svårare straff än böter och är det i målet inte frågaom företagsbol, är hovrätten dock domför även med den sammansättning som angesi första stycket. Detsamma gäller vid handläggning som ej sker vidhuvudförhandling. Vid behandling av frågor om prövningstillstånd skallhovrätten bestå av två lagfarna domare. Vid beslut om avskrivning av mål efter återkallelse ärhovrätten domför med en lagfaren domare. Regeringen bestämmer i vilken omfattning åtgärd, som avserendast beredandet av ett mål, får vidtas av en lagfaren domare i hovrätteneller av en annan tjänsteman vid denna. Senaste lydelse 1969: 244. ' Senaste lydelse 1986: 120. IprotokoU skall antecknas utsaga av vittne, sakkunnig, part undersanningsförsäkran eller målsägande, då han höres i anledning av åklagarenstalan, i den omfattning utsagan kan antagas vara av betydelse i målet, samtvad rätten vid syn å stället iakttager. Vid huvudförhandling i hovrätt vare ej nödigt att iprotokollet antecknas utsaga eller iakttagelse, som sagts, med mindreanteckning därav kan antagas bliva av betydelse vid fullföljd lill högsta domstolen.Ej heller vare sådan anteckning nödig vid huvudförhandling i högsta domstolen. IprotokoUet skall berättelser som lämnas under förhör i bevissyfte antecknas iden omfattning berättelserna kan antas vara av betydelse i målet. Detsammagäller vad rätten iakttar vid syn på stället. Första stycket gäller inte berättelser av tilltalade ibrottmål. Vidhuvudförhandling i hovrätt behöver berättelser eller iakttagelser enligtförsta stycket antecknas endast om anteckningen kan antas bli av betydelse vidfullföljd till högsta domstolen. Vid huvudförhandling i högsta domstolen behöversådana anteckningar inte göras. Rätten äge förordna, att utsaga av part. målsägande, vittne eller sakkunnig skall i stället för att antecknas i protokollet upptagas genom stenografi eller på fonetisk väg. / denna ordning må ock upptagas sammanfattning av utsaga, avseende vad som kan antagas vara av betydelse i målet. Stadgandet i 8 § andra stycket i detta kapitel skall i tillämpliga delar gälla beträffande utsaga, som upptagits genom stenografi, ävensom beträffande pä fonetisk väg upptagen sammanfattning av utsaga. De berättelser som lämnas under förhör i bevissyfte får istället för alt antecknas i protokollet tas upp genom stenografi eller påfonetisk väg. Detsamma gäller sådan sammanfattning av berättelse som omfattardet som kan antas vara av betydelse i målet. Bestämmelsen i 8 § andra stycket i detta kapitel gäller itillämpliga delar berättelse, som tagits upp genom stenografi, och sådan sammanfattningav berättelse, som upptagits pä fonetisk väg. Stenograf utses av rätten. Ej må den anlitas somstenograf, vilken lill saken eller lill någondera parten slår i sådantförhållande, att hans tillförlitlighet därigenom kan anses förringad. Vad i 5kap. 7§ är stadgal om tolk äger motsvarande tillämpning beträffande stenograf,som utsetts av rätten. Sådan stenograf har räll lill skälig ersättning förarbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget krävt. Ersättningen betalas avallmänna medel. Bestämmelserom återgivande i vanlig skrift av vad som upptagits enligt denna paragrafmeddelas av regeringen. ' Senaste lydelse 1979: 289. Prop.1986/87: Den som vid sammanträde inför rätten stör förhandlingen eller fotograferar i rättssalen eller bryter mot föreskrift eller förbud, som har meddelats med stöd av 5 kap. 9§, döms till böter, högst . Till samma straff döms den som muntligen inför rätlen eller i rättegängsskrifl uttalar sig otillbörligt. 5 §5 Den som vid sammanträde inför rätlen störförhandlingen eller fotograferar i rättssalen eller bryter mot föreskrifteller förbud, som har meddelats med stöd av 5 kap. 9§, döms till böter. Tillsamma straff döms den som muntligen inför rätten eller i rättegångsskriftuttalar sig otillbörligt. 8§''' Då enligt denna balk vite före-lägges part eller annan,bestämme rätten vitel till belopp, som med hänsyn till hans ekonomiska förhållandenoch omständigheterna i övrigt kan antagas förmå honom att iakttagaföreläggandet. Vite må ej bestämmas eller över femtusenkronor. Har vite utdömts och förelägger rätten nytt vite, må vitet bestämmastiU högre belopp, dock ej . Vitesföreläggande skall delgivasden som föreläggandet avser. Bestämmelserna i första stycket om högsta vitesbeloppgäller ej i fråga om föreläggande enligt 15 kap. 3 §. Finnes, då fråga uppkommer om utdömande av vite, ändamåletmed vitet hav a förfallit, må vitet ej utdömas. "Vite får inte föreläggas när straff är utsatt. Staten får inte föreläggas vite. Är idenna balk straff utsatt I böter, dock ej i dagsböter, skall lägstabötesstraffet vara och högsta . Om etlsammanträde ställs in i förväg därför att den som vid vite förelagts attinfinna sig vid sammanträdet anmält förhinder, kan vitet ändå dömas ut, om haninte i Senaste lydelse 1980:262. ' Senaste lydelse 1982: 1123. efterhand kommer in med utredning som gör det sannoliktatt han hade laga förfaU. I tvist mellan konsument och näringsidkare rörande vara,tjänst eller annan nyttighet som tillhanda-håUUs för huvudsakligen enskiltbruk får näringsidkaren sökas där konsumenten har sitt hemvist. Detta gällerdock endast om målet i tingsrätten kan antas bli prövat av en lagfaren domareenligl 1 kap. 3a§. Meddelas ihögre rätt beslut, varigenom lägre räll förklaras icke vara behörig attupptaga mål, som där väckts, äge den högre rätten pä yrkande av part hänvisamålel till lägre rätt, som finnes behörig. Havaskilda domstolar genom beslut, som vunnit laga kraft, futi-luts obehöriga, ägehögsta domstolen, om någon av dem finnes behörig, på ansökan av part hänvisamålet till den domstol, av vilken målet bort upptagas. Förklararhögre rätt att lägre rätt inte är behörig att ta upp ett mål som väckts där,får den högre rätten på yrkande av part hänvisa målet till lägre rätt som ärbehörig. Har fiera domstolar genom lagakraftvunna beslntförklarats obehöriga, får högsta domstolen, om nägon av domstolarna ändå är behörig,på ansökan av part hänvisa målet till den domstolen. I fråga om behörighet att ta upp mål, som på grund avhögsta domstolens förordnande enligt 14 kap. 7 a § skall förenas i enrättegång, gäller vad högsta domstolen bestämmer. Partskall vid huvudförhandling i underrätt eller hovrätt infinna sig persoidigen,om hans närvaro ej kan antagas sakna betydelse för utredningen. Vidhuvudförhandling i högsta domstolen vare part skyldig att infinna sigpersonligen, om hans nårvavo finnes erforderlig för utredningen. / underrättskall part ock infinna sig personligen vid muntlig förberedelse, om det kanantagas, att förberedelsen därigenom främjas. Vid annan förhandling än nu En partskall infinna sig personligen vid huvudförhandling i tingsrätt och hovrätt,om inte hans närvaro kan antas vara utan betydelse för utredningen. Vidhuvudförhandling i högsta domstolen är en part skyldig atl infinna sigpersonligen, om domstolen finner att hans närvaro är nödvändig för utredningen. Vid ettsammanträde för förberedelse och vid annan förhandling är en part skyldig allinfinna sig per- nämnts vare part skyldig att infinna sig personligen, omdet finnes erforderhgt. Vad nusagts om parts skyldighet att infinna sig personligen gälle ock partsställföreträdare. Äro fiera ställföreträdare, äge rätten bestämma, vilkeneller vilka skola infinna sig. Äger part ej själv föra sin talan, vare han dockskyldig att infinna sig personligen, om hans närvaro finnes erforderlig förutredningen. Är part eller ställföreträdare skyldig atl infinna sigpersonligen, meddele rätten förordnande därom. sonligen, om hans närvaro kan antas främja syftet medsammanträdet. Vad nusagts om en parts skyldighet att infinna sig personligen gäller också en partsställföreträdare. Finns det flera ställföreträdare för en part, får rättenbestämma vilken eller vilka av dem som skall infinna sig. Får en part intesjälv föra sin talan, är han ändå skyldig att infinna sig personligen, omrätten finner att hans närvaro är nödvändig för utredningen. Är en part eller hans ställföreträdare skyldig attinfinna sig personligen, skall rätten förordna om detta. Avvisas ombud, skall rätlen, om ej parten är tillstädesoch själv vill föra sin talan, förelägga parten att för sig ställa ombud, somkan godkännas. Underlåter parten det och infinner han sig ej personligen,skall han anses Är ombud,som avvisas, advokat, skall anmälan om avvisandet göras hos advokatsamfundetsstyrelse. Om den somavvisas eller förklaras obehörig enligt 5 § är advokat, skall anmälan omåtgärden göras hos styrelse. 14§ Fullmakt medför behörighet för ombudet att å partensvägnar angående saken 1. väcka talan saml påkalla åtgärd, även om åtgärdenankommer ä annan myndighet än rätten; 2. mottagadelgivning av inlagor och andra handlingar, dock ej föreläggande för parlenatt infinna sig personligen; 3. förelaga allahandlingar för utförande av partens talan saml avgiva svaromål å alla molparten framställda yrkanden; 4. avstå frånyrkande, som framställts av parlen, och medgiva motpartens yrkande; 5. ingåförlikning; 6. sökaverkställighet av rättens dom; samt 7. uppbära parlen tillerkändersättning för rättegångskostnad. Ej må pågrund av fullmakt, som avser rättegång i allmänhet, ombudet väcka talan ellermottaga stämning angående sak, varom förlikning ej är tillåten. Avser fullmakt allenasl viss domstol, äge ombudet vid dendomstolen samma behörighet, som Etl ombud får inte på grund av en fullmakt, som avserrättegäng i allmänhet, väcka talan eller motta stämning angående en sak varomförlikning inte är tillåten. Om en fullmakt avser endast en viss domstol, har ombudetvid den domstolen samma behörighet som sägs i första stycket; ombudet äge ock anmäla missnöjeeUer vad mot beslut eller dom, som meddelas av domstolen. Gällerfullmakt allenast särskilt rättegängstillfälle, äge ombudet vid deträttegångstillfället samma behörighet, som sägs i första stycket 2-5; ombudetäge ock anmäla missnöje eller vad mot beslut eller dom, som då meddelas. sägs iförsta stycket. Ombudet/år även anmäla missnöje mot ett beslut som meddelas avdomstolen. Om en fullmakt gäller endast för ett vissträttegångsiillfälle, har ombudet vid det rättegängstillfället samma behörighetsom sägs i första stycket 2-5. Ombudet fär även anmäla missnöje mot ett beslutsom dä meddelas. Väckt talan må icke ändras. 1. pä grund av omständighet, som inträffat under rättegången el ler först då blivit för honom känd, kräva annan fullgörelse än den, varom talan väckts; 2. yrkafastställelse enligt 2 § and ra stycket; samt 3. krävaränta eller annan lill- läggsförpliklelse, som följer av hu vudförpliktelsen, så ock eljest framställa nytt yrkande, såvitt det stöder sig på väsentligen samma grund. Väckesyrkande, som avses i 2 eller 3, sedan målet förelagils till huvudförhandling,och kan yrkandet ej ulan olägenhet prövas i målet, må det avvisas. Ej måsådant yrkande väckas i högre rätt. Såsom ändring av talan anses icke, att kärandenbeträffande samma sak inskränker sin talan eller, utan att saken ändras,åberopar ny omständighet till stöd för sin talan. Väckt talan/fl/- inte ändras. Käranden/År dock 1. på grund av omständighet, som inträffat under rättegången el ler först dä blivit för honom känd, kräva annan fullgörelse än den, om vilken talan väckts, 2. yrka fastställelse enligt 2 § and ra stycket samt 3. kräva ränta eller annan till- läggsförpliktelse, som följer av hu vudförpliktelsen, och även i övrigt framställa nytt yrkande, om det stö der sig på väsentligen samma grund. Framställsyrkande enligt första st\'cket 2 eller 3 sedan huvudförhandling påbörjatseller målet på annat sätt företagils //// avgörande, får det nya yrkandetavvisas, om det inte utan olägenhet kan prövas i målet. Ett yrkande enligtförsta stycket 2 eller 3 är inte tillåtet i högre rätt. Såsom ändring av talan anses inte att käranden beträffandesamma sak inskränker sin talan eller, ulan atl saken ändras, åberopar nyomständighet till stöd för sin talan. Villsvaranden till gemensam handläggning väcka talan mot käranden angående sammasak eller sak, som har gemenskap med denna, eller rörande fordran, som kan gåi avräkning mot kärandens, och Villsvaranden till gemensam handläggning väcka talan mol käranden angående sammasak eller en sak, som har gemenskap med denna, eller rörande fordran, som kangå i avräkning mot kärandens. sker detföre huvudförhandlingen, skola målen handläggas i en rättegång. Käromål, somsålunda förenats med huvudkäromålet, är genkäromäl. skallmålen handläggas i en rättegäng. Käromål, som sålunda förenats medhuvudkäromålet, är gen-käromål. Villnägon, som ej är part i rättegången, till gemensam handläggning väcka talanmot båda parterna eller endera om del, varom tvistas, och sker det förehuvudjörhand-lingen. skola målen handläggas i en rättegäng. Villnägon, som inte är part i rättegången, till gemensam handläggning väcka talanmot båda parterna eller en av dem om det, som tvisten gäller, skall målenhandläggas i en rättegång. Vill part,om han tappar saken. mot tredje man framställa återgångskrav eller anspråk påskadestånd eller annat dylikt, äge han, innan målet företages till huvudförhandling,till gemensam handläggning med det målet väcka sin talan mot tredje man. Vadnu sagts äge motsvarande tillämpning, om tredje man i anledning av den utgångsaken kan få mellan parterna vill mot någon av dem eller båda väcka talanangående sådant anspråk. VUlpart, om han förlorar målet, framställa återgångskrav eller anspråk påskadestånd eller annat dylikt mot tredje man,/or han väcka sin talan mottredje man till gemensam handläggning med huvudkäromålet. Om tredje man i anledning av den utgång målet mellanparterna kan fä vill väcka talan mot någon av dem eller båda angående sådant anspråksom sägs i första stycket, får han väcka denna talan till gemensamhandläggning tned huvudkäromålet. Ej må ifall, som avses i l-6§§, mål förenas, med mindre målen väckts vid samma domstoloch denna är behörig samt för målen samma rältegångsform är tillämplig. I fall som avses i l-6§§/år mål förenas endast om målenväckts vid samma domstol och denna är behörig samt samma rättegångsform ärtillämplig/ör målen. Väckstalan som avses i 35§§ sedan huvudförhandling påbörjats eller huvudkäromåletpå annat sätt företagits till avgörande, får rätten handlägga målen särskilt,om de inte utan olägenhet kan handläggas i samma rättegång. Detsamma gäller,om part väcker talan som avses i 3 eller 5 § efter det att tiden för yttrandeenhgt 42 kap. 15 § har gått ut. Senaste lydelse 1970: 1002. Prop.1986/87: 89 Handläggs vid två eller fiera tingsrätter eller vid tvåeller fiera hovrätter mål mellan vilka råder sådant samband som avses i I 6§§,får högsta domstolen efter ansökan av part eller anmälan av tingsrätt ellerhovrätt förordna att målen skall förenas i en rättegång vid en av domstolarna,om detta har väsentliga fördelar för handläggningen av målen och det inteinnebär betydande olägenhet för någon part. Om det visar sig vara lämpligt, fården domstol som skall handlägga målen särskilja dem. Beslut som rätten fattal i ett mål, som på grund av högstadomstolens förordnande överlämnas från en domstol till en annan, skaU gälla,om inte den domstol du målet överlämnats bestämmer annal. Vidomröstning gälle den mening, som omfattats av mer än hälften av rättensledamöter; har någon mening erhållit hälften av rösterna och är bland demordförandens, gäUe den meningen. Vidomröstning skaU den mening gälla, som omfattats av mer än hälften av rättensledamöter. Om någon mening har erhållit hälften av rösterna och ordförandensröst är bland dem, skaU den meningen gälla. Vid avgörande av frågor omprövningstillstånd enligt 49 kap. 12 § skall dock, om en av ledamöterna villbevilja prövningstillstånd, hans mening gälla som hovrättens beslut. Dom skall,om huvudförhandling vid rätten ägt rum, grundas å vad vidförhandlingen/öretowm//. I domen må ej deltaga domare, som ej övervarit helahuvudförhandlingen. Har ny huvudförhandling hållits, skall domen grundas å vaddärvid förekommit. Omhuvudförhandling/lar/iå/Zi/i, skall domen grundas på vad som förekommit vidförhandlingen. I domen får delta endast domare som varit med om hela huvudförhandlingen.Om ny huvudförhandling har hållils, skall domen grundas på vad som förekommitvid den. 1 fall som avses 143 kap. 14 § andra meningen får domen grundas ävenpå ' Senastelydelse 1971:218. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. 1986/87: 89 vad som har inhämtats efter huvud förhandlingen. Då mål avgöres utan huvudför- När ett målavgörs utan huvud- handling, skall domen grundas å förhandling, skall domengrundas vad handlingarna innehåUa och el- på vad handlingarna innehåller och jest förekommit i målet. vad som i övrigt förekommit i må- I mål där 1 kap. 3 a§ första stycket tillämpas gällerföljande i stället för bestämmelserna i 8§. Ersättning för rättegångskostnad får inte avse annat änkostnad för 1. rådgivning enligt rättshjälpsla gen (1972:429) för varje instans. 2. ansökningsavgift, 3. resa ochuppehälle för part eller ställföreträdare i samband med sammanträde eller, ompersonlig inställelse ej föreskrivits, resa och uppehäUe för ombud, 4. vittnesbevisning, 5. översättning av handling. Ersättning utgår endast i den mån kostnaden varit skäligen påkallad för tillvaratagandeav partens rätt. Ersättning som anges i andra stycket 3 utgår enligtbestämmelser som regeringen meddelar.