prop · GA0374 · 1986-12-31 00:00:00 — Somjämförelse kan nämnas att handeln inom sedan början av 1960-talel harsvarat för drygt en fjärdedel av världshandeln. Under1970-lalet steg såväl priserna på bearbetade varor som råvaror trendmässigt(figur 2.3). Råvarupriserna - bortsett från oljepriserna -ökade dock ilångsammare takt än priserna på bearbetade varor. Under 1970-lalet höjdesoljepriset drastiskt i två omgångar. Men har trenden pekat nedåt ochunder loppet av vintern och upplevde världen en "inverteradoljekris" då oljepriset halverades. Figur2.3 Priser i världshandeln på bearbetade varor, råvaror exkl. olja samt råolja1978-1986 uttryckta i SDR (index 1975 = 100) I I I I I I I I I ' I I I I I 73 74 757577787980 818283848586 ' ~ Bearbetade varor Källa:UN, Monthly Bulletin of Statistics. Anm: I figuren angespriserna i termer av Internationella valutafondens "särskilda dragningsrätter"(SDR), dvs. i förhållande till ett vägt genomsnitt av de viktigaste Utvecklingen avoljepriserna speglar utvecklingen från ett läge i början av 1970-talel medefterfrågeöverskott till dagens läge med utbudsöverskolt på oljemarknaden.Sedan den försia oljekrisen har produktionskapaciteten byggis utsamtidigt som förbmkningen av olja som energiråvara har minskat. Eftersom såvälefterfrågans som produktionskapacitetens anpassning fill prisförändringar tarflera år, torde ett lågt oljepris beslå under återstoden av . Ävennär det gäUer andra råvaror, t.ex. olika metaller, förefaller en liknandeobalans ha uppstått. Priserna på råvaror kan därför förväntas vara pressadeäven . Sedan1973, då systemet med fasta växelkurser övergavs till förmån för ett system medfriare kurser, har växelkurserna fluktuerat kraftigt. Det gäller inte minst denför världsekonomin så betydelsefulla amerikanska dollarn (figur 2.4).Valutakursflukluafioner skapar kursrisker och anses därför hämma internationellhandel. Den hämmande effekten på handeln har kanske trots alll intevaril så stor, eftersom förelagen har anpassal sig och funnit vägar att minskakursriskerna, t. ex. med hjälp av terminsaffärer och genom att minska sinvalutaexponering. Nedgången i väridshandelns tillväxt berorsnarare främst på att produktionens tillväxt i väriden avtagit och atteffeklerna av den på 1960-lalet påböriade liberaliseringen av handeln mellanindustriländerna ebbat ut. har handelsutbytet mellanindustriländerna präglats av ökade spänningar, vilkel i flera fall lelt tillökad protektionism. Figur2.4 Effektiva växelkurser för dollar, D-mark, Yen och svenska kronor åren1971-1986 (index: 1973 = 100) -SEK EH Yen USD , World Financial Märkets. Defriare växelkurserna samt kapitalmarknadernas internationalisering harinneburit alt kursutvecklingen för de stora världshandelsvalutorna på kort siktbesläms av skillnader i ränlor mellan länder, snarare än skillnader i inflationoch kostnadsutveckling. Detta gäller särskilt dollarn, eflersom den flyterfrilt och fillåter fria kapitalrörelser. Dollarkursens uppgångunder första är förknippad med de stora federalabudgetunderskotten, vilka drev upp räntan i relativt omvärlden (figur 2.5).Detta ledde till att eflerfrågan ökade på dollartillgodohavanden och blevsnabbt den största lånlagaren på den internationella kapitalmarknaden. Den högaränian i spred sig lill andra länder och eflersom inflationstaktensamtidigt sjönk blev realräntorna i etthistoriskt perspektiv höga. Figur2.5 Penningmarknadsräntor (6 månaders) i , ochJapan (procent) I I I I I I I I I I I I I I I I I I I I I I I I 81 82 83 84 85 8E USH " - Västtiffkl Källa: , World FinancialMärkets. Konjunkturen i industriländerna under 1980-ialet av var den ekonomiskapolifiken i induslriländerna över lag stram. Syftet var att dämpa inflationen,som hade accelererat bl. a. på gmnd av oljeprishöjningarna 1979-1980. Dettaledde till att tillväxten blev svag, inte minst i (tabell 2.2), ochatt arbetslösheten steg mycket kraftigt. Trots detta valde regeringarna attprioritera kampen mot inflationen. En hög inflation ansågs nämligen hämmainvesteringar i produktionskapital och därmed skada de långsikfigatillväxtbefing-elserna. Tabell 2.2 Bruttonationalproduktens tillväxt i volym19761986 i olika länder och ländergrupper (procentuell förändring ) -0,4 -3,0 -0,6 -1,2 -0,3 -1,0 -1,1 -0,1 Källor:UN, World Economic Survey, cember 1986. 1986, ochOECD, Economic Outlook, De- Under år1982 lades emellertid : s finanspolitik om i expansiv riktning, vilketutlöste den kraftigaste konjunkturuppgången . Imporlen ökade myckelsiarkt (labell 2.3), vilkel slimulerade väridshandeln.Uppgången gynnade särskilt länder söm och som traditionellt harelt stort handelsutbyte med . Även tillväxten i stimulerades, omän inte i lika hög grad eftersom länderna där lUl slörsta delen handlar medvarandra. Här kom den fortsatt strama ekonomiska politiken atl präglautvecklingen, vilket medförde att tillväxten blev väsentligt långsammare än iUSA och . Tabell 2.3 Importtillväxt i volym 1976-1986 i olika länderoch ländergrupper (procentuell förändring ) -1,5 -5,0 -2,0 -1,0 -4,9 -2,7 -0,4 -5,7 -0,4 -4,2 -0,4 -10,1 -7,4 -11,8 -16,5 -4,9 Källor: UN, World Economic Survey, 1986 och , EconomicOutlook, . ' Dollarkursens uppgång försvagade den amerikanskaindustrins konkurrenskraft, vilket bidrog till ett växande underskott i : sbytesbalans. I däremot uppstod etl betydande överskott och även iVästeuropa förstärktes bytesbalanserna inte minst i FörbundsrepublikenTyskland - genom kombinationen av en stram ekonomisk politik och draghjälpenfrån (tabell 2.4). Tabell 2.4 Bytesbalanssaldon 19801986 i olika länder ochländergrupper (miljarder USD) Källa: , Economic Outlook, . ' 'beror bl.a. på tidsförskjutningar irapporteringen av export resp. import och på brister i registreringen avtjänster. Japansandel av den samlade exporten av industrivaror i världen har näslan fördubblalsunder de senasle 20 åren. Närmare beslämt har den ökat frän lillför närvarande . exporterar uteslutande industrivaror, varav ca 70 %utgörs av verkstadsindustriprodukler. De slörsia enskilda produktgrupperna ärlandsvägsfordon (SITC 78), telekom-munikafionsutruslning (SITC 76) ochelektriska maskiner (SITC 77), vilka tillsammans svarar för av Japansexport. Ökningen av importen frånJapan i induslriländerna har varit särskilt iögonfallande när det gäller vissakonsumentkapitalvaror, t.ex. personbilar, TV- och videoutrustning,stereoanläggningar och kameror. Den japanska importpenetrationen har väckt oroi och , bl. a. därför att man anser atl den egna exporten fill Japanförsvåras av olika administrativa och lekniska handelshinder. Detta har leltlill motåtgärder i och i form av importrestriktioner och s.k."frivilliga" begränsningar från japanernas sida. Av tabell 2.5 framgår allandelen imporl från är högsl när det gäller maskiner och transportmedeloch att den över lag är väsentligt högre i än i . Importandelen iSverige ligger på ungefär samma nivå som i i genomsnitl. Andelenjapansk import har stigii trendmässigt , utom när detgäller landsvägsfordon och "diverse bearbetade varor" i . Mesliögonfallande är ulvecklingen när del gäller importen av bilar till USA.Japans andel av denna ökade starkt till 1981, dåtrenden bröts. Därefter har den åtminstone t. o. m. 1984 pekal nedål. Dellalorde hänga samman med atl medvetet hållit lillbaka sin export till . 1986/87: 74 Tabell2.5 Importen från i procent av den totala importen av vissa varugruppertill , och 19751985 (SITC 78) (SITC 6 och 8) (SITC 7./.78) Källor: , ForeignTrade Statistics och SCB, Utrikeshandelsstatistik. Under 1980-talel har Japanökat sina direktinvesteringar ulomlands, främsl i . har dock valt allplacera övervägande delen av den fordringsökning på omvärlden sombytesbalansöverskolten innebär i portföljinvesteringar. Apprecieringen avyenen har emellertid inneburit att det avkostnadsskäl blivit allt fördelaktigare för japanerna att lägga ut tillverk- Prop. 1986/87: 74 ning av komponenter i andra länder. Därmed kan man samtidigtkringå de olika restriktioner som riktas mol importen från . Man tordedärför kunna räkna med alt de japanska företagens ullandsetableringarfortsäller och att de i ökad utsträckning sker i . Prisutvecklingen på världsmarknaden har under en följd avår försämrat de råvaruproducerande bytesförhållande. Därmed har defått allt svårare att betala importen och räntorna på utlandslånen. Mångau-länder skuldsatte sig kraftigt under 1970-lalet för atl finansiera sinautvecklingsprogram. Räntehöjningarna i böan av ufiöste akutabelal-ningskriser i många . Bland de värst drabbade var , Brasilienoch Argeniina, där räntebetalningarna netto slukade hälften av exportinkomsterna.Plötsligt föreföll hela det inlernalionella betalningssystemet all svikta. Deakuta kriserna har emellerlid lösts - åtminstone temporärt. Lånen haromförhandlats och och olika centralbanker harställt upp med överbryggningskrediler. De oljeimporterande bytesbalansunderskott harreducerals främsl lill följd av kraftiga åtstramningar av importen.Däremot har de oljeexporterande bytesbalanser försämrats drastiskl(tabell 2.4) på grund av .sjunkande oljeexport och fallande priser. Utsikter inför återstoden av 1980-talel Väridsekonomin präglas av två fundamentala problem,nämligen dels obalansen i handeln mellan å ena sidan och å andra sidanJapan och , dels det latenta hotet mot det internationellabetalningssystemet som beialningsproblem ulgör. Dessa storaproblemkomplex kommeralt prägla utvecklingen i väridsekonomin under återstodenav . Obalanserna i handelsutbytet mellan induslriländerna ärsymptom på inlerna obalanser, som måsle rättas till. Det inhemskasparandet' är för lågl i och för högt i och . En åiergånglill ell balanserat handelsutbyte kräver alltså en åtstramning i : s ekonomioch en mer expansiv politik i och , i synnerhet i FörbundsrepublikenTyskland. Mot bakgrund av den åtstramning av finanspolifiken somkrävs i för all som planerat uppnå balans i den federala budgeien ,vore det önskvärt om samlidigt den inhemska efterfrågan i och gavsslörre uirymme. En sådan politik har för övrigt efleriysls, bl. a. av induslriländernasekonomiska samarbetsorganisation . ' Bytesbalansens saldo är definitionsmässigt lika medskillnaden mellan inhemskt sparande och investeringar i ett land. Eu underskott i bytesbalansen innebär audet inhemska sparandet är otillräckligt för atl finansiera investeringarna, medanett bytesbalansöverskott innebär att det inhemska sparandet är större äninvesteringar na. Detnärmaste man har kommit en samordning av den ekonomiska Prop. 1986/87:74 politiken inom är överenskommelsen mellan de fem största medlemsstaternai seplember 1985, alt gemensamt styra dollarkursen ned mot en långsiktigt rimlignivå. Den höga dollarkursen hade blivil en allt större olägenhet för deninternationella handeln. a. hade den amerikanska industrin som nämnls fåttsin konkurrenskraft nedsatt, vilket lett till krav på importbegränsningar. Mensamlidigt befarades alt ell okontrollerat dollarfall skulle kunna skada detinlernalionella betalningssystemet. Dollarn har, som framgår av figur 2.4,sjunkil alllsedan böqan av . låg dollarn iförhållande till D-mark på samma nivå som . Yenen hade aldrigunder efterkrigsfiden slåll så högl i förhållande till dollarn. Oljeprisfalletunder 1986 skapade gynnsamma förutsättningar för en ökad inhemsk efterfrågan iindustriländerna (utom och ). Hitlills har emellertideffekterna blivit mindre än väntat. Det tar dock innanoljeprissänkningarna via höjd köpkraft i hushållen och ökade vinster iföretagen slår igenom på konsumlion och investeringar. IUSA har man nu lagit ell första steg mot balans i den federala budgeten.Enligl : s beräkningar reduceras underskollet under medi storleksordningen av BNP. krävs dock ytterligarenedskärningar av federala ulgifter eller skatte- och avgiftshöjningar, isynnerhet som the Tax Reform Acl lär medföra minskade skalleiniäkter under1988. OECD-sekretarialetkonstaterar i sin konjunkturrapport att utvecklingen avoljepriser, inflation och ränlor saml åtgärderna för atl reducerabudgetunderskottet i har ökat förutsällningarna för en uthållig - om änmåttlig - tillväxt i och första hälften av 1988. Närmarebestämt räknar man med en årlig genomsnitfiig BNP-fillväxt på 2,. Enbedömning av utvecklingen ända till 1990 blir givetvis osäkrare, eflersomulvecklingen i världsekonomin kan förväntas förbli labil . Ävenom åtgärder vidlas för all utjämna handelsutbytet mellan industriländerna,beslår obalansen av allt att döma under återstoden av 1980-talel. Under loppetav anpassningsperioden finns risk för slora växelkurs- och räntefluktuaiionersaml för protektionistiska åtgärder. Enannan osäker faktor är utvecklingen av priserna på råolja och andra råvaror,som spelar en avgörande roll för importförmåga och derasmöjligheter att sanera sin betalningssiluation. Visserligen lenderarräntenedgången all minska skuldbördan, men den negaliva trenden i relativprisetpå råvaror innebär likväl atl kostnaderna i termer av exporl ökar. Detta gälleri synnerhet de fattigaste , för vilka räntorna inte ärmarknadsbestämda. Ävenom del är omöjligt atl förutsäga vilkel oljepris som kommer alt råda under återstoden av , torde det säkeriigen ligga lägre än . Del verkar också sannolikl alt övriga råvarupriser förblir pressade. De råvaruexporterande löper därmed risk alt få sitt bytesförhållande ytterligare försvagat. För att lösa beialningsproblem måsle dessa tillföras 270 Vidare krävs att industriländerna för enmer liberal han- Prop. 1986/87:74 delspolilik saml att det inhemskasparandet i de skuldsatta länderna ökar och all kapitalflykten hejdas. Enpermanent lösning kan inte åsladkommas under de närmasle åren, varförbetalningssystemet i världen kan utsättas för ytterligare påfrestningar. () har utarbetat eltscenario för den ekonomiska utvecklingen i världen till . Det bygger på atlvissa strategiska variabler, t. ex. oljepriser, råvarupriser, räntor ochväxelkurser (tabell 2.6), utvecklas på ett sätt som underlättar en uljämningav obalanserna i världsekonomin.' Tabell 2.6 IMF:s scenario för världsekonomins utveckling19861991 1981-85 1986 1987 1988-91 Världshandel i volym, % BNP i industriländerna, % per är USD, effektiv kurs, % per är , 6 mån.' -11,2 -2,1 -2,7 -2.5 -5,0 -40,0 -6,3 Källa: IMF, World Economic Outlook, . ' Interbank Offered Råte () används ofta sombasränta för internationella lån. IMF: s scenario innebär alt utvecklingen under återstodenav blir gynnsammare än första hälft. Sålunda skullet.ex väridshandelns tillväxttakt i volym fördubblas under perioden 1988-1991jämfört 1981-1985. En världshandelstillväxt på äremellertid inle anmärkningsvärd jämfört med ulvecklingen under 1960-och1970-talen och är inte heller osannolik med de antaganden som gäller. Sålundaantas en bantning av det federala underskottet i och räntor nära dagensnivå skapa förutsättningar för en genomsnittlig årlig BNP-tillväxt på iindustriländerna. I som grupp bedöms tillväxten bli drygt enprocentenhet snabbare. I de s. k. nyindustrialiserade länderna blir tillväxtenstarkare än genomsnillet. Detla relativt gynnsamma scenario för delär siarkt beroende av antagandel om atl den negativa trenden i realpriserna påråvaror bryts; ett antagande som kan ifrågasättas. Sammanfattningsvis pekar de bedömningar som görs på attimporttillväxlen under de närmasle åren blir jämförelsevis god i ,men svagare i . I och med all OPEC-länderna tvingas dra åt svångremmen, såframslår de s. k. nyindustraliserade länderna i som de mest lovandemarknaderna bland under återstoden av . Se vidare IMF, Worid Economic Outlook, . Delta skulle innebära attVästeuropa ökar sin Prop. 1986/87: 74 andel avvärldens import. Den har ju (vilket framgår av tabell 2.1) minskat under förstahälflen av 1980-lalet. Detta torde vara lill fördel för den svenska induslrin,som iradiiionelli haft sin dominerande marknad i . Dendämpning som kan förvänlas på den amerikanska marknaden på grund avåtstramningen i syfle alt återställa balansen i den federala budgeten, tordeinnebära att ökar sina ansträngningar i när det gäller såvälexport som direktinvesteringar. Den japanska importpenetrationen är ju härännu låg jämfört med i . Konkurrensen på den västeuropeiska marknaden mellanFörbundsrepubliken , och skulle sålunda skärpas, inteminst när det gäller för vikfiga varuområden som maskiner ochtransportmedel. 3 Industrins utveckling 3.1 Produktionen 1970-talethar kallats "de svikna förväntningarnas årtionde" och när det gällerindustrins utveckling är karaklärisiiken träffande. prägladesnämligen av stagnation, vilket klart avspeglas i ulvecklingen av produktionen,produktiviteten och lönsamheten i induslrin. Figur3.1 Industrins produktionsvolym i , , och 1970-1986(index 1974 = 100) Anm.:Ar 1974 har valts som bas eftersom detta är någorlunda var i fas i konjunkturcykeln. Den svenskaindustriproduktionens utveckling under den senare varbetydligt ogynnsammare än i flertalel andra (figur 3.1). TiUskillnad från i Sverige sjönk industriproduktionen i kraftigt är 1975, föratt sedan snabbt återhämta sig och fortsätta att växa. I kom nedgångensenare, men den blev i gengäld långvarig. Bakgrunden tillstagnationen är dels den s.k."kostnadskrisen" , dels de strukturproblem somblottlades inom framförallt gruv-, stål- och varvsindustrierna. Strukturproblemdrabbade även skogsindustrin, främst på grund av den otillräckliga inhemskaråvamtillgången (vid rådande priser). Kraffiga ökningar avarbetskraftskostnaderna i kombinalion med en svag produktivitetstillväxtledde lill alt de svenska exportföretagen höjde priserna relativtkonkurrenterna. Resultatet blev stora marknadsandelsförlusler åren 1976 och1977. Devalveringarna 1976 och 1977 återställde kostnadsläget, men en ävenfortsätiningsvis ogynnsam pris- och kostnadsutveckling jämfört med andraindustriländer ivingade fram ytterligare nedskrivningar av kronan åren 1981och 1982. Effekterna av dessa devalveringar i kombination medkonjunkluråterhämtningen i efter 18 1986/87. recessionenåren 1980-1982, skapade ett kraftigt uppsving i industriproduktionen åren 1983och 1984. har tUlväxltaklen åter sjunkit, vilkel till stordel torde bero på att kapacitetstaket är nått. Orderingången låg ännu under1986 på en hög nivå. Trotsmarknadsdelsförlusterna är det exporten som varit motorn bakom den svenskaindustriproduktionens tillväxt sedan mitten av 1970-talel. harorderingången från hemmamarknaden varit i stort sett oförändrad. Dettaförklaras delvis av att importens andel av den inhemska förbrukningen avindustriprodukter ökat. Den var jämförl vid mitten av1970-talet. Sammantaget har dessa tendenser inneburit atttillverkningsindustrins (exkl. varv) export ökat med i genomsnitt per årmellan 1975 och 1985, medan försäljningen till den inhemska marknaden minskatmed i genomsnitl drygt I % . Följaktligen har exportens andel avindustriproduktionen från mitten av 1970-lalet lill ökal från 33 fill47 %. Under1960-lalet ökade produktiviteten (mätt som förädlingsvärde per arbetad timme) iden svenska industrin i en snabb och jämn takt. och försia hälflenav 1980-lalet har däremoi präglals av krafiiga fluktuationer iproduktivitelsfillväxten (figur 3.2). I genomsnitt har lillväxttaklen halveratsjämfört med 1960-lalel. Figur3.2 Förädlingsvärde per arbetad fimme i industrin 1970-1986 (genomsnittligprocentuell förändring ; glidande medeltal) Källa:SCB, Nationalräkenskaper. Kortsiktiga förändringar i produktiviletstillväxtenspeglar variationer i Prop. 1986/87:74 kapacitetsutnytijandet. Produktivitetenslångsiktiga tillväxt är i ett land som med hög förvärvsinlensitetavgörande för realinkomstulvecklingen. Den påverkas av förändringar iproduktionstekniken samt av strukturomvandlingen, som bl.a. innebär attarbelskraft fördelas om från anläggningar med låg produktivitet tillanläggningar med hög produktivitet. Även kvalitetshöjningar, l.ex. i form avförbättrade lekniska prestanda hos produkterna eller produktdifferentiering,aren källa till produktivitetstillväxt. Produktiviletshöjningar är sålundaförknippade med investeringar i realkapital, men också med insalser förproduktutveckling och inte minsl utbildning av personal. I labell 3.1 jämförs produktivitetsutvecklingen i Sverigeoch de största industriländerna . Produktiviletstillväxten vargenerellt långsammare under 1970-lalel och försia hälften av 1980-lalet änunder . I de flesta industriländer har produktivitetstillväxten irunda tal halverats. Det visar sig vidare att utvecklingen i stämmerganska väl överens med de andra länderna med undantag för . står ien klass för sig och har haft den snabbasteproduktivitetstillväxten. Gapet till andra länder har dock krympt och underåren 1982-1985 var ökningslakten starkare i än i . Som nämnls påverkas produktivitetstillväxten på kort sikli hög grad av variationer i kapacitetsutnyttjandei. Följaktligen sjönkproduktivitelslill-växten i flertalet länder (tabell 3.1) ,men återhämtade sig under konjunkturuppgången 1982-1985. Generellt ökar produktiviteten långsiktigt i snabbare takti ett land som är i färd med att bygga upp sin industri än i mognaindustriländer, där strukturomvandlingen och förnyelsen varie år berör enrelativt liten del av industrin. Detta torde vara bakgrunden till skillnaden iproduktivitetslill-växt mellan och andra industriländer under tidigareårtionden. Tabell 3.1 Produktivitetsutvecklingen' 1960-1985 1 någraOECD-länder (genomsnittlig procentuell förändring ) Källa: , Economic Outlook. Förädlingsvärde per arbetad timme. 3.3 Lönsamheten i industrin Lönsamheten i industrin uppvisade under 1950- och1960-lalen jämna cykliska variationer. I figur 3.3 redovisas utvecklingen avindusirins lönsamhel sedan bönan av enligl SCB:s finansstatistik.Fram till omkring 1980 märks en Irendmässig försämring av lönsamheten. Därefterhar lönsamheten förbättrats, även om en försämring åter kan regislreras föråren 1985-1986. har lönsamheten - nominellt sett - kommit upp motden nivå som gällde . Höjd låneränta har ökal avkastningskravet Räntabiliteten på eget kapital före exiraordinära posteroch skalt har fluktuerat kraftigl (figur 3.4). Bakom fluktuationernaligger utvecklingen av avkastningen på sysselsatt kapital (totalt kapitalminus icke räntebärande skulder) och finanskostnaden (låneräntan inkl.valutaföriuster). 1970-1976 låg finanskostnaderna . Eftersomindustrins avkastning på sysselsatt kapital var högre fick företagen etträntabilitets-tillskott genom lånefinansieringen (framgår i figuren somskillnaden mellan räntabilitet och avkastning). Mest markerat var detla underdet s. k. , då lånefinansieringen bidrog med ca 10procentenheter till räntabiliteten. steg finanskostnaderna markant och uppgick 1982lill . Uppgången förklaras dels av sfigande räntor, dels av sloravalutakursförluster på utlandslån. De senare uppgick till ochden egentliga ränian till . med uppgången av finanskostnaderna försämradesavkast- Figur 3.3 Industrins rörelse- och nettomarginal samtfinansnetto i procent av omsättning 1953-1986 Källa: SCB, Finansstatistiken för företag. \ ' \ I ningen på sysselsattkapital . Trots atl avkastningen förbättrades under deföljande åren var den lägre än finanskostnaderna ända . Dettainnebar att industrin i rad förlorade på sin lånefinansiering, meden svag räntabilitet och investeringsvilja som följd. Figur 3.4 illustrerar välvilka krav på ökad avkastning som etl höjt ränteläge medför. Avkastningen varbåde 1983 och 1984 något högre än under "övervinstårel" 1974, mentrols della var räntabiUlelen lägre. Nedgången ifinanskostnaderna från är i första hand en följd avvinster och föriuster på grund av valutakursförändringar, som utvecklats frånen föriust på fill en kursvinst på I % (prognos). Företagensräntekostnader har sjunkit med i genomsnitt drygt I procentenhet. Delförbättrade lönsamhelsläget under de senasle åren har trots en uppgång iinvesteringarna medfört att industrins likvida medel ökat mycket kraftigt. Dehar i det närmaste tredubblats och uppgick vid 1985 års utgångtill ca . Detta motsvarar investeringar medfull självfinansiering. Med som mått på normallikviditet hadeindustrin 1985 en överiikviditel på ca .