prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Enligt I 6 delgivningslagen är dennalag tillämplig endast om del finns föreskrift i lag eller annan författning omatt delgivning skall ske i mal eller ärende hos bl. a. domstol. Enligtlagrådels mening har frågan om vilken meddelelseform som skall Prop.1986/87:90 anlitas i konkursärenden sådan principiell och praktisk betydelse atlden bör regleras i konkurslagen. Allmänna beslämmelser i ämnet kan lämpligenfä sin plats i detta kapitel som en ny 4 6. Med hänsyn lill önskemålet om en snabb och enkelhandläggning bör huvudregeln vara all "underrätlelser" och kallelsersänds i vanligt brev, ulan delgivning. Intresset av all vinna klarhet i atladressalen har nätts av en kallelse gör sig dock i vissa fall gällande med sädanstyrka att delgivning bör föreskrivas; ibland dock endast som huvudregel. Dettabör göras i anslutning lill de särskilda beslämmelser som stipulerar kallelser;dessa fall har behandlats under respektive lagrum i lagrådets yttrande i delföregående. I fråga om meddelanden varigenom nägon bereds tillfälle atlyttra sig över en viss framställning (se t.ex. föreskrifterna härom i 2 kap. 136, 6 kap. 10 6 och 14 kap. 8 6) bör rälien efler omständigheterna kunna väljamellan vanligt brev och delgivning. Utgångspunkten är dock givelvis att denifrågavarande handlingen verkligen när den del gäller. Den nya 4 6 bör föregås av underrubriken "Formen förkallelser och undertättelser m. och fä följande avfattning: "4 8 Skriftliga kallelser och undertättelser enligt denna lagsänds med poslen i vanligt brev till mottagaren under hans senaste kända postadress,om inie något annal följer av särskilda föreskrifter om delgivning. Skall någon enligt en föreskrift i lagen beredas tillfälleall yttra sig i en viss fråga, får delgivning äga rum." De föreslagna bestämmelserna är inte tänkta att hindra allkallelser eller förelägganden meddelas vid en förhandling eller elt sammanlrädeinför rätten med verkan för de närvarande. I anslutning lill andra styckel kananmärkas atl när i 11 kap. 8 6 (enligt lagrådets förslag) talas om atlborgenärer m.fl. "genom underrätlelser" bereds tillfälle all yttrasig över invändning mol ett uldelningsförslag därmed avses att utesluta delgiv-ningsformen. Itydlighetens intresse vill jag påpeka följande. I den under kapilelrubriken gjorda redovisningen av KL:s processuella regler sägs all en tillsynsmyn dighets beslut atl t. ex. avge elt yttrande frän processuell synpunkt är all betrakta som andra beslul fattade av förvaltningsmyndighet och atl förvalt ningslagen i princip är tillämplig. Uttalandet kan ge etl felaktigt intryck i fräga om de avsedda beslutens överklagbarhet enligt förvaltningslagen. Jag vill därför erinra om atl förvallningsrältslig praxis har intagit den stånd punkten att framställningar, förslag och yttranden som en myndighet avger till en annan myndighet inte kan överklagas, såvida de inle är bindande för 224 denandra myndigheten vid dess prövning av saken (jfr prop. 1985/86:80 Prop.1986/87:90 Beträffande1 8 första styckel kan framhållas, att frågan vilken tingsrätt som är rättforum för handläggning av konkursärende har blivit avklarad med bestämmelsernai 2 kap. I, 2 och 26 68. Mot den bakgrunden kan man i förevarande styckesförsta mening nöja sig med alt tala om "konkursärende hos tingsrällen"och därefter sälla punkl för meningen. 1fråga om I 8 andra slyckel i remissförslaget måste konstateras, att regleringendär kan förefalla i viss män få en dubblyr i 3 6:s första mening, som gällerförhandling i konkursärende. Förhandling är ju en företeelse som faller inunder handläggningsbegreppel. Syftet med 3 6:s första mening är dockuppenbarligen atl för förhandlingarnas del göra en precisering av den i 1 6andra slyckel gjorda hänvisningen lill RB:s beslämmelser om handläggning avtvistemål. Lagteknisktsynes del fördelaktigt om bestämmelserna om RB:s tillämplighet förs samman ien och samma paragraf, någol som lätt kan ske ulan att förslagets sakligainnebörd ändras. Lagrådet föreslår, att regleringen i denna del tas upp som 2 8i kapitlet, varvid som följdåtgärd remissförslagels 2 8 flyttas och fär bli 36. Lagrådei återkommer nedan med en kommentar till sin formulering av 2 8 ochdessutom med några uttalanden i vissa tillämpningsfrägor. Ienlighet med del anförda förordar lagrådei att 1-3 66 ges följandelydelse; Prövningen av enkonkursansökan och handläggningen av konkursen sker som ell konkursärende hostingsrätten. Ikonkursärenden gäller beslämmelser om tvistemål i tillämpligadelar, om inle någol annal sägs i denna lag. Sker handläggningen vidförhandling, tillämpas bestämmelserna om huvudförhandling i tvistemål, om inlesakens beskaffenhet motiverar avsteg därifrån. Omden som har kallats lill en förhandling uleblir, hindrar det inle alt den frågasom förhandlingen gäller prövas och avgörs. Rättensavgörande sker genom beslul. Entingsrätt- (se remissförslagels 2 8) lagfarna domare." Medanremissförslagets 1 8 andra slyckel lar sikte bara på all tingsrät tens handläggning i princip skall följa i tillämpliga delar, har lagrådet i sin 2 8 velat markera atl i förfarandefrågor RB:s Ivislemålsbe- stämmelser slår till i tillämpliga delar inle bara när del gäller tingsrättens -,25 handläggning utan även närdet gäller förhållanden på partssidan (l.ex. 1986/87:90 12 kap. och 33 kap. 1 6 RB). Detta får anses klargjort genom lagrådets ovan redovisade formulering "I konkursärenden gäller ". Närdel i lagrådets 2 6 hänvisas lill "i fillämpligadelar" resp., för förhandlingsfallen, om huvudförhandling itvistemål "om inle sakens beskaffenhet motiverar avsteg därifrån",ligger det i reservationerna all del i konkursärenden fär förutsättas kunnaförekomma ganska mänga avsteg frän eller modifikationer av RB:s bestämmelser.Detta framgår direkt eller indirekt av remissförslagels bestämmelser eller ocksäföljer det av konkursförfarandels natur. Ettelementärt formellt särdrag är att stämningsansökan inte behövs för atl anhängiggöralalan i delfrågor (frånsett vissa fall som dock formellt faller utanför ramenför konkursärende-begreppei). Sometl annat, mer principiellt exempel kan nämnas alt utrymmet för skriftlighandläggning och för utnyttjande av skriftligt material i förhandlingsfallmåste bli slörre än vad RB tillåter. Gången i en förhandling kan vidare behövagestaltas annorlunda än vad RB anger för huvudförhandling i tvistemål, isynnerhet när det gäller frågor om häktning och andra tvångsmedel, däriinbegripet utdömande av vite. Spörsmåletom vad som är indispositivt och dispositivt i konkursärenden är inte ulanvissa problem, men torde i stor utsträckning ha vunnit en lösning i praxis. Avförarbetena till nu föreliggande förslag kan beträffande vissa frågor utläsasatt en hel del inslag av officialprövning är förutsatta. Visst utrymme för lillämpningav principerna för disposiliva mål förefinnes dock, exempelvis i jävsprocessen. Avde områden där RB:s regelsystem blir gällande har redan nämnts förhållandena päpartssidan. Annal som kan nämnas är exempelvis reglerna om domarjäv, omomröstning, om bevisning (i slorl) och om särskilda rättsmedel. En mer detaljbelonadfräga gäller om vitesföreläggande kan ges enligt 9 kap. 7 6 RB. Frågan synesböra besvaras jakande. såväl remissförslag som lagrådsförslag förekommande hänvisningen till RB:sbestämmelser kan såvitt angår rättegängskostnader medföra vissatillämpningsproblem, eftersom hänvisningen inle ger någon särskild vägledning iden delen. För ell specialfall ges i remissförslaget en bestämmelse 1 2 kap.23 8. När det gäller kostnadsfrågor i övrigl blir del en bedömningsfråga hur RB:skoslnadsregler skall tillämpas i konkurssammanhang. Lagrådei finner sig idenna de! inle böra gä längre än all konstatera att del inom ramen för del nyabegreppet "konkursärendet" kan förekomma delprocesser som haravsevärd likhet med ordinära tvistemål och vari kostnadsspörsmålen bör lösasenligt RB:s allmänna regler i ämnet; detta gäller särskilt i jävstvisier, utdelningslvister(jämför vad lagrådet anfört under 11 kap. 8 8) och arvodeslvisler. Det färöverlämnas till rälts-fillämpningen, hur kostnadsfrågan är alt bedöma i olikasituationer. Remissförslaget får antas bygga pä all förekommen praxisi kostnadsfrågor väsentligen blir orubbad. - Ett särskilt kostnadsspörsmäl harlagrådet behandlat under 6 kap. 11 6. Såvittangår behovet av all i en kommande konkurslag ha en motsvarig het till nuvarande 211 8 första och andra styckena KL antar lagrådet, atl de 226 flexiblabestämmelserna i 16 kap. 2 6 - såsom lagrådet tänkt sig paragra- Prop.1986/87:90 fen- är tillfyllest. Alt remissförslaget hänvisar till tvistemälsreglerna för huvudförhandlingsynes inte hindra alt muntlig förberedelse anordnas när säundantagsvis är behövligt. Enligt 42 kap. 20 6 andra styckel RB krävs föratt förberedelse skall fä övergå till huvudförhandling i förenklad form altparterna samtycker eller atl saken anses uppenbar. andrastycket KL innebär den uppmjukningen i förhällande lill RB att det räckermed att samtliga närvarande lämnar sitt samtycke. uppmjukningfinns inle i det remitterade förslaget. tillräckliganledning all väcka fräga om alt komplettera lagtexten i nu om skriftlig förberedelse torde vid behov kunna applicerasi olika skeden av ell konkursärende. I2 8 andra stycket enligt lagrådels formulering utsägs all, om den som harkallats till en förhandling uleblir, detta inle hindrar att den fräga somförhandlingen gäller prövas och avgörs. Denna allmänna regel för förhandlingari konkursärenden har ett undanlag i 2 kap. 19 8 första styckel i förslaget.Förhållandel synes inle behöva uttryckligen anges i nu förevarande paragraf Nedanunder 5 och 9 88 återkommer lagrådet beträffande ell par special-frågor som rörRB:s tillämplighet i konkursärenden. Enligt9 8 i detta kapitel gäller för flertalet beslut i konkursärenden alt tiden förbesvär över beslutet räknas frän den dag dä beslutet meddelades. Dennabestämmelse väcker frågan hur det är sörjt för all parterna fär kännedom om närell beslul har meddelats. Frågan är inte berörd i remissen. Enligtflera beslämmelser i den föreslagna lagen skall eller kan etl avgörande avrätten föregås av en förhandling. Tvistefrågor som rör bevakade fordringar ochsom inle har förlikts skall l.ex. alllid prövas vid en förhandling (9 kap. 156). När förhandling hålls, är det naturiigt att rätten anfingen meddelarbeslutet vid förhandlingen eller vid dess slul underrättar de närvarande - som färförutsättas vara huvudintressenterna - om liden för beslutets meddelande. Dennaordning är den som gäller för dom i tvistemål enligt 17 kap. 9 8 andra slyckel RB.Med tanke på hänvisningen i 2 8 första stycket andra meningen i förevarandekapitel (enligt lagrådels förslag) till vad som enligt RB gäller omhuvudförhandling i tvistemål torde någon särskild bestämmelse i ämnet inteerfordras i konkurslagen. Flertalet beslul ikonkurssammanhang kommer emellertid all meddelas ulan att ha föregåtts av nägon förhandling. All generellt ålägga rälien atl beträffande sådana "kanslibeslul", i analogi med föreskriften i 17kap. 9 8 Qärde stycket RB, skicka underrättelser till de taleberättigade om tiden för beslutet bör inle komma i fråga; en sådan skyldighet bör inte anses följa av den allmänna hänvisningen till i 2 6 första stycket första meningen (enligt lagrådets förslag). Som konkurslagskommitlén har skrivit (bet. s. 388), får utgångspunkten vara alt det ankommer pä berörda intres- 227 senler atthälla sig ä jour med förfarandet, sä alt de inle gär miste om dem Prop.1986/87:90 fillkommande klagomöjlighel. Del förekommer likväl situationer då den som berörs av ellbeslut, fattat utan förhandling, har särskild anledning all vänta sig etlbesked om beslutet och kan lida rättsförlust, om beskedet uteblir när beslutethar gäll honom emot. Som exempel kan nämnas atl en borgenär inle har fälträttens gehör för en invändning mot ett utdelningsförslag eller atl en borgenärgenom rätlens faslslällelsebeslul har gäll miste om utdelning enligt utdelningsförslageleller fält utdelningen reducerad med etl icke försumbart belopp. Ocksä enförvaltare vars arvodesyrkande har vunnit endast partiellt bifall har, för altla ytterligare elt exempel, etl närmast självklart anspråk pä alt bliunderrättad om tiden för beslutet. Atl i detalj ange när rätten skall skicka underrätlelserom att beslul har meddelats låter sig inle göra. Del torde i stället kunnaanförtros åt rätten atl avgöra när underrättelser är motiverade. En bestämmelseom detta bör tas in i 16 kap., förslagsvis som ett andra stycke i 5 8. "Har etl beslul meddelats utan att förhandling harhållits, skall de som beslutet har gäll emot genast underrättas om tiden förbeslutet, i den män det med hänsyn till omständigheterna är motiverat." 1 flertaiet fall saknas anledning att underrätta andra ändem som har fört lalan i någon form i den fräga som avgörs genom beslutet. Iövrigt bör beaktas hur pass nära en part är berörd av beslutet. Finns särskildföreskrift om bekantgörande av beslutet, aktualiseras inle den nu föreslagnaunderrättelseskyldigheten. Den nya lagregeln gäller inle sädan underrättelse omutgången av prövningen som för tvistemålens del föreskrivs i 17 kap. 9 6 sistastyckel RB. Ej heller den bestämmelsen bör anses tillämplig ikonkurssammanhang. En möjlighet är all man i del föreslagna slyckel som enandra mening lar in en föreskrift av exempelvis följande lydelse: "När detär lämpligt, bör i underrättelsen ges besked om utgången av den prövadefrågan." Elt alternativ är atl beslämmelser i ämnet meddelas iförordningsform. Efler vad som föreslås i första styckel andra meningen färelt beslul enligt 11 kap. 7 6 andra styckel (tredje stycket enligt lagrådetsförslag lill redigering) all återförvisa etl uldelningsförslag lillförvaltaren inte överklagas. Föreskriften överensstämmer med vad som gälleri fråga om mindre konkurs (185 f 6 tredje stycket tredje meningen KL). Av etlrättsfall från högsta domstolen (NJA 1983 s. 253) framgår dels atl fullföljdsförbudeti gällande rätt träffar också de anvisningar om utdelning som rätten harmeddelat i samband med återförvisningsbeslutel, dels alt förbudet gäller ävenbesvär över elt hovrältsbeslul. Den föreslagna bestämmelsen måste antas hasamma innebörd. Det ändamålsenliga i gällande ordning är emellertid enligtlagrådets mening diskutabelt såvitt gäller hovrällsbesluten. Lagrådet utgår då i sitt resonemang från att hovrätten i återförvisningsbeslutel direkt har tagit 228 ställninglill den omtvistade materiella frågan om hur utdelningen rätteligen Prop.1986/87:90 skall genomföras. Saken har kommit i ett delvis annal läge genom detremitterade förslaget lill konkurslag. Fullföljdsförbudet kommer där att gällatvister i alla konkurser, även de större. 1 dessa har hovrätten ofta alt prövajuridiskt komplicerade utdelningsspörsmäl, kanske av principiell karaktär,som behovet av atl låta konkursförvallaren göra eventuellakonsekvensändringar i utdelningsförslagel är högst påtagligt. När part villpåkalla högsta domstolens prövning av den egentliga tvistefrågan, framstår del inlesällan som en olymplighet all först behöva avvakta ett nytt uldelningsförslagfrän förvaltaren och därefter ånyo behöva föra tvisten genom två instanserinnan den kan nä fram till högsta domstolen. Lagrådet anser alt övervägandeskäl talar för att fullföljdsförbudet inle skall avse hovrättens avgörande. Somen bieffekt kan man härigenom ocksä undgå de svårigheter som med ell fullföljdsförbudeventuellt skulle kunna uppkomma vid tillämpningen av (enligt lagrådetsförslag) 14 kap. 9 6 andra styckel. Lagrådei syftar på den situationen atthovrätten ändrar arvodesbeslulet men finner att den korrigering av utdelningensom föranleds härav skall efter ålerförvisning göras av förvaltaren. Ålerförvisningenbör givelvis ses som ett bihang till det överklagbara arvodesbeslulet. Andraslyckel anger vilka som är besvärsberältigade i en utdelnings-tvist. Till dennakrets hör normalt inte förvaltaren (jfr lagrådets yttrande under 11 kap. 8 8).Besvärsrätt bör dock tillkomma honom, om han har påkallat återvinning under utdelningsförfarandetmen inte fält rättens gehör för sin inställning. Fullföljdsrälten är givetvisbegränsad lill älervinningsfrägan. Medanledning av del sagda föreslär lagrådet alt 6 8 avfallas som följer: "Eltbeslut---- inle överklagas. Inte heller får ett beslut av tingsrät ten enligt 11 kap. 7 6 tredje stycket som innefattar återförvisning av elt uldelningsförslag till förvaltaren överklagas. Rällensbeslut i fräga om utdelning får överklagas endast av den som i rätttid har framställt invändning mol utdelningsförslaget eller, av ändringen.Förvaltaren får fullfölja lalan i en fräga som gäller ålervinning." Hänvisningenfill II kap. 7 8 Iredje styckel anknyter fill lagrådets utformningav denna paragraf Remissförslagettar i tre punkter upp beslul i ackordsfrågor som inle får överklagas särskiltutan endast i samband med all ackordet fastställs eller faststäilelse vägras. Iförsta punkten behandlas bl.a. beslut i fräga om återtagande av ettackordsförslag. Det synes lagrådet oegenlligl atl hänvisa lill en faslslällel-seprövning,när elt ackordsförslag har återtagits med rättens medgivande och således inielängre kan prövas. Enmotsvarande invändning kan göras mot andra punkten. Där avses den anmärkningsprövning som skall göras för atl kunna bedöma utgången av omröslningen över ell ackordsförslag. Om en anmärkning godkänns 229 16 1986/87. och detta leder lill atl ackordsförslagelförkastas, kan del inle längre bli Prop. 1986/87:90 fråga om nägon fastställelseprövningav ackordet. mening bör del sagda leda fill all hänvisningen i paragrafensingress lill faslslällelseprövningen av ackordet utgår. 1fräga om del fall som avses i andra punkten innebär remissförslaget den sakliganyheten att det absoluta besvärsförbudet ersätts med förbud atl föra särskildtalan. Lagrådet anser inle atl de skäl som kan tala för atl de olika beslut somavses i 7 8 behandlas lika motiverar en ändring av en ordning som harövertagits frän ackordslagstiflningen, där den har funnits ulan atlveterligen ha vållat några problem. Det bör i sammanhanget erinras om allutgången av en anmärkningsprövning som sker enligt 12 kap. 18 8 har betydelseendast för röstningen i ackordsfrågan och inte hindrar all anmärkningen prövasi en jävsprocess (jfr prop. 1970:136 s. 141). Lagrådetföreslår med anledning av del anförda all paragrafen får följande lydelse: "Molbeslul enligt 12 kap. 18 8 med anledning av en framställd anmärkning fär talaninle föras. Motföljande beslul får lalan inle föras särskilt, nämligen 1. besluli fråga om vägrat återtagande eller om ändring i etl ackordsför slag enligt 12 kap. 14 8, 2. beslulenligt 12 kap. 19 8 att borgenärerna pä nytt skall pröva ackords frågan." 1första stycket första meningen i förslaget heter det all vid överklagande av lingsrällensbeslul "enligt denna lag" skall tillämpas 52 kap. RB. Enligtspecialmotiveringen lar denna huvudregel sikte på alla beslut under konkursen,även sådana som rätlen fattar med lillämpning av RB. Detta framgår dockknappast av lagtexten. Någon bestämmelse med så vidsträckt syftning behövsenligt lagrådets mening inle heller (jfr 2 8 första stycket enligt lagrådetsförslag). Förevarande lagrum kan därför begränsas lill all gälla beslul som ärspecifika för konkurslagen, lämpligen genom en hänvisning till beslut som avsesi 5 8. Lagrådethar ingel all erinra i sak mol de besvärsbeslämmelser för den nämnda beslulskategorinsom föresläs i remissen. Den valda redigeringen synes emellertid kunna leda lillmissförstånd. I motsats lill vad som är avsett ligger nämligen den läsartennärmast till hands atl klagoliden även för beslul om häktning och reseförbud m.mär tvä veckor från besluisda-gen. Lagrådei vill ifrågasätta, om del inle vorebättre all direkt och ulöm-mande ange vad som gäller om liden för klagan i ifrägakommandefall. vid sidan av en bestämmelse all lalan förs genom besvär i hovrätten. Avden senare bestämmelsen följer dä atl 52 kap. RB blir att tillämpa i övriga hänseenden. Vadsom sålunda har anförts summeras i följande förslag till lagtext, vari även hargjoris en terminologisk följdjustering: "Talanmot ett sådant beslul av tingsrätten som avses i 5 6 förs genom 230 besvär i hovrätten. Talanskall föras inom tvä veckor frän den dag då Prop. 1986/87:90 beslutetmeddelades. Är del fråga om ell konkursbeslut eller ett beslut om nedläggningav en konkurs pä grund av frivillig uppgörelse, räknas dock besvärsliden frånden dag dä kungörelsen om beslutet var införd i . Talanmot beslul om åläggande av reseförbud, om skyldighet för gäldenären atl lämna ifränsig sitt pass samt om någons häktande eller kvarhållande i häkte får förasutan inskränkning fill viss fid. Detsamma gäller klagan mol ell beslul på dengrunden atl förfarandet onödigt uppehålls genom beslutet." Lagrådetvill slutligen under denna paragraf la upp den i remissen inle behandladefrågan om fullföljdshänvisning i rättens beslut. Härom är all säga att en lillämpningav 2 8 i detta kapitel (i den utformning lagrådet gett paragrafen) närmastleder fram lill föreskriften i 17 kap. 13 8 andra slyckel RB all den som villföra lalan mol beslutet hos rätlen kan erhålla underrättelse om vad han harall iaktta. Del ligger å andra sidan nära lill hands att rätten upptar en fullföljdshänvisningi etl beslut varigenom den sliter en tvist eller annars avgör en kontroversiellfräga (jfr 17 kap. 7 8 iredje stycket och 12 8 andra slyckel RB). Lagrådet anser,om än med viss tvekan, alt man kan avstå frän all reglera frågan i KL. Genomatl i paragrafen ange all lalan om skadestånd normalt sett skall föras genomklander av förvaltarens slutredovisning regleras var och när lalan om skadeståndskall väckas. Paragrafen kan ge intrycket all borgenärs befogenhet all väckaskadeståndstalan är begränsad pä samma sätt som sägs i 13 kap. 7 § första styckel.En borgenär skulle sålunda inle ha möjlighet all väcka skadeståndstalan, om konkursbeslulelhävs av högre rätt, om konkursen avskrivs därför atl inga fordringar har gjortsgällande eller om konkursen läggs ner efler frivillig uppgörelse. emellertid finnas situationer där del måste anses fullt berättigat att borgenärfår föra skadeståndstalan även om konkursen avslutas på någol av nu angivnasätt Gfr l.ex. vad som sägs i remissprolokollei under den föregåendeparagrafen). Fråganfär anses ha liten praktisk betydelse och lagrådei avstår därför från atl läggafram någol eget förslag. Lagrådet vill emellertid fästa uppmärksamheten pä allen lösning kan slå all finna i en ändrad lydelse av 13 kap. 7 6 första stycket.Kravel all borgenär skall fä klandra slutredovisningen endast om hans rätt kanvara beroende av den bör inle sältas i fräga. Del borde däremot kunnaövervägas, om inte den inskränkningen av borgenärs talerätl är tillräcklig ochden ytterligare inskränkningen som följer av den nämnda föreskriften kanslopas. Utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:justililerädel Mannerfelt, regeringsrådet , justitierådet Broomé. Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen pähemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till 1. beslämmelser om den nyakonkurslagens ikraftträdande och över-gängsbestämmelser, 2. lag om ändring i ackordslagen(1970:847), 3. lag om ändring i rätlshjälpslagen(1972:429), 4. lag om ändring i förmånsrätlslagen(1970:979), 5. lag om ändring i passlagen(1978:302), 6. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslagenhar inför lagrådei föredragits av hovrättsassessorn . Förslagenföranleder följande yttrande; Förslagettill bestämmelser om den nya konkurslagens ikraftträdande ochövergångsbestämmelser Enligtpunkt 5 i remissförslagets övergångsbestämmelser skall i fråga om ätergängsgrundanderättshandling eller åtgärd, som har ägt rum före nya lagens ikraftträdande,vissa av - 30-34 88 - gälla i stället för nya lagensmotsvarigheter i 4 kap. 5-9 66.