prop · GA0358 · 1986-12-31 00:00:00 — 7.4 i : Såsom påpekasinledningsvis i avsnillet lillämpas en särskild form av licensjaklefler björn inom bla .---- Jaklformen har fungeraltillfredsställande och del finns all anledning alt fortsätta med den. finns i länel en arbetsgrupp förrovdjursfrågor som hillills hållit två sammanträden. Vid sammanträdena dryftas frågor om rovdjursförekomsl och -skador, lämplig beskaltning, jaklformer, ersätt ningsfrågor, mm. Gruppens förslag läggs ofta lill grund för skadenedbring- 172 ande mflåtgärder frän sida. Gruppen får anses vara etl bra Prop.1986/87:58 forum föratt ventilera problemställningar av det här slaget. synes vara att den föreslagna länsvilinämnden även skallbehandla rov djursfrågorna. -- Med hänsyn till den föreslagna nämndens inrikining och sammansättning finns det en viss risk för all dessafrågor kan komma någol i skymundan och inte bli allsidigl belysta.Länsstyrelsen vill därför ifrågasätta om inle del finns skäl all permanentarovdjursgruppen och låla den få en självständig funktion i den regionala jakt-och viltvårdsadmini-slraiionen inom länel. ställer sig klart posiliv till att del påföreslagel säll arbetas fram elt nyll ersättningssystem för rovdjursskador med risktillägg grundat på rovdjursförekomsten.- 7.5 i : delarsynpunkier som rovdjursgruppen i framfört i bifogal yttrande. ----- En överflyttning av järvslammens tyngdpunkt frånfjällområdet och de fjällnära skogarna till det egentliga skogslandetär inle någon fördel ur den samlade rennäringens synpunkt, ----- Rennäringens företrädare i gruppen anser altersättningsbeloppet bör uppräknas ulan avvakian av nya ersättningsformer. ställning för eller emot principen med ett avrovdjursförekomsten beroende riskbidrag vill gruppen ultala sitt stöd tillfortsatt forskning i syfte alt få fram nya ersättningsformer. Beiräffande björn och lo har beredningen ej föreslagitnågra förändringar av jaktsystemet fn. Rovdjursgruppen delar beredningensuppfallning. Beträffande nationalparksområdena föreslogrennäringskommitlén all en särskild styrelse skulle inrättas för beslut som rörrovdjursfaunan inom parkerna. Jakt- och viltvårdsberedningen har inte biträttdetla förslag utan anser all beslutanderätten liksom skall ankomma pånaturvårdsverket. Rennäringsföreträdarna inom rovdjursgruppen har för sin delanfört atl rennäringskommitténs förslag skulle innebära ett bättrelillvaralagande av den lokala sakkunskapen särskilt hos samebyarna och därförär att föredra framför nuvarande ordning. Rovdjursgruppen anser atl naturvårdsverketvid handläggningen av rovdjursärenden inom nationalparksområdena förulom attinhämta synpunkter från och vissa sakkunniga även bör hörarovdjursgruppens mening innan beslut fallas. ----- Rennäringens förelrädare i gruppen har anfört alldet inle är tillfredsställande att en sådan rovdjursdecimering varomenighet mellan skyddsiniressena och rennäringen råder skall vara helt beroendeav insatser från enskilda. I sista hand bör därför en beslutad decimering varaett samhällsintresse och bekostas av allmänna medel. Lämpligen kan lexfjällenhelens fällpersonal ombesörja viss decimering lex beslulad utgrävningavjärvlyor. De av beredningen föreslagna ålgärderna för atl molverkaillegal jakt på rovdjur föranleder inga erinringar frän rovdjursgruppens sida. ----- Rovdjursgruppens ledamöter har för sin del posilivaerfarenheter av del hillillsvarande arbelet i rovdjursgruppen och villbestämt hävda atl gruppen bör permanenlas och ges en självständig funkiion iden regionala jakt och viltvårdsadministraiionen inom länet. Rovdjursgruppen vill slutligen framhålla alt de förslaglill framlida rov- djurspolicy och administration av rovdjursstammarna som jakt och vilt vårdsberedningen framlagt förutsätier en tillfredsställande kännedom om rovdjursslammarnas sloriek och spridning. De rovdjursinventeringar som bedrivits av fjällenheten bör fortsätta och ges en sådan utformning alt 173 derasvärde som beslutsunderlag ej urholkas. Även samebyarnas erfaren- Prop.1986/87:58 heler och kunskaper av rovdjursslammarnas slorlek och spridning börfortlöpande inhämtas och utnyttjas i beslulsprocessen. 7.6 : Angående jakten på björn,varg, järv och lo bör samma principer som för övrig skyddsjakt tillämpas, utom licensjakl på björn och lo. Vi kan inle hålla med beredningen i diskussionen om varg. ----- Om vi skall återfå varg i måste enetablering ske utanför renskötselområdena genom en invandring genom dessa. Det ärförst när vi får denna elablering som vi kan tillåta vargjakt i renskölselområdena.Del vore ur internalionell synpunki: dessutom ytterligt pinsamt om inle naturvårdeni kan arbela för all bevara varg inom sina gränser, när krävermolsvarande ålgärder i andra länder. Rennäringen har utvecklatsulan störning av vargpredalion. Det bör undersökas alternativa förändringarhos rennäringen innan vargjakt införs. Del är dock lugnande alt beredningeninser vikten av etl fortsatt fredande i nationalparkerna. 7.7 : ansluter sig till beredningensuppfattningar och förslag. 7.8 : och lo har f.n. tämligen goda stammar.--- När det gäller varg och järv är situationen merbekymmersam. Del är tveksamt om någon stabil populalion kan byggas uppigen under nuvarande förhållanden. Alla försök lill nyetablering genominvandring bör emellertid stödjas. Föreningen avslyrker därför bestämtberedningens förslag atl det ska bli lätlare att få avskjulningslillstånd irenskölselområ-den. Tvärtom anser föreningen att bedömningen vidtillståndsgivningen måsle vara myckel restriktiv. Det är nödvändigt atlnaturvårdsverket även i fortsättningen har det sluliga avgörandet om enutrotningshotad art ska få skjulas. Beredningens förslag alt skafå besluta om jakl för atl undanröja eller minska skaderisk (den föreslagna 8§l:a st.) måsle därför beslämt avvisas. Principen för ersättning av rovdjursrivna djur bör enligtföreningens mening ändras. Föreningen är preliminärt beredd alt stödja del förslag som övervägs inom nalurvårdsverkel och som går ul på all renägare (och fårfarmare i förekommande fall) lilldelas ett årligt riskbidrag i förhållande till rovdjursförekomsten i stället för ersättning i varje enskUt faU.----- 7.9 : Beträffanderovdjursstammens nu merär och ulbredning har SSR lidigare deklarerat att toleransnivån är passserad. Detla gäller så mycket mer som skadorna inte tillnärmelsevis blir ersatta. Även i ell läge där full ekonomisk kompensafion skulle utgå gäller dock att det inte är möjligt att acceptera en okontrollerad tillväxt av rovdjursslammen. Situafionen är all det är samerna och renskölseln som får bära bördorna av rovdjurspolifiken eftersom det i huvudsak är lUl renskötselområdet som rovdjuren förpassats. Beredningen framhåller som skäl mol en uppräkning avrovdjurslaxan alt denna höjts mellan tvä tidpunkter och att dennahöjning överstiger inflationen för samma fidsperiod. Vidare hänvisas tillpågående forskning. Beredningens redovisade synsält visar atl den inte synes hainsett frågans vidd. SSR har stött pågående forskning och blamedverkat till alt 174 samebyar ställt marker och renar till förfogande förforskningen. 1986/87:58 forskningen nu än en gång skall las tillförevändning för att inte omgående göra en uppräkning av rovdjurstaxan på ianförda besvär redovisat säll ser SSR del inte längre möjligl atl slälla sigbakom rovdjursforskningen. Sammantaget kan konstateras att statens rovdjurspolitik iden ullydning den givils av jakt- och viltvårdsberedningen saknar trovärdighet. 7.10 länsjaktvårdskonsulenters förening : Föreningarna har ingel att erinra mot beredningens förslag,---- 8 Jakträtten och upplåtelse av sådan rätt 8.1 Riksåklagaren:13 och 14§§. Om beslämmelser med detta innehåll skall införas, vilkel jagfinner tveksamt, har de sin plats inom arrendelagstiftningen. 8.2 :-- Styrelsenfinner det angeläget att samma ordning tillämpas vid eftersök och lUlvaralagande av villvid tågpåkörning-ar som vid villolyckor i vägtrafiken och tillstyrker därföratl samma regler skall gälla för jakträtten på järnväg som för jakträtten påväg. 8.3 Slatensjärnvägar: SJ berörs direkt genom den ändring somutredning en föreslår i fråga om jakträtt på järnvägens område. Ändringsförslaget synes ha tillkommit ulan några närmareövervägan den av säkerhetsfrågorna. Enligt 100 § järnvägstrafiksiadgan gälleratt ingen ulantillstånd får vistas på sådan del av järnvägens område som inte är upplåten förallmänheten. ----- Atl tillskapa en räll till jakl inne påjärnvägsområde - en rätt som i så fall synes förutsätta en ändring ijärnvägstrafiksiadgan - lorde vara deslo riskablare som jägarna, av förklarligaskäl är koncentrerade på jakten och all uppmärksamheten på tågtrafiken därförkan bli lidande. ----- Jakl på sådant område medför risker även för andraän jägarna Del bör i förevarande sammanhang även observeras atl i ettnyligen lill lagrådet remitterat förslag lill järnvägslrafiklag upptagilsbeslämmelser enligt vilka järnvägen skulle vara strikt skadeståndsskyldig ifråga om person- eller sakskador som tillfogats någon till följd avjärnvägsdriften. ----- Atl-------- öppna lagligen garanterad rätt förutomstående att idka jakt på järnvägens område utan möjlighet för järnvägen ensför all skydda sig mot skadeståndsansvar genom åtgärder till begränsning avtillträdes-möjligheten synes inte försvarligt. Man måste ju ställa frågan ominle jakträtten för utomstående bygger på förutsättningen av en för rättensutövande nödvändig liUlrädesrätl och om inle därigenom lom järnvägens räll allhålla stängsel inskränkes. Med hänsyn till det anförda motsätter sig SJ bestämt denföreslagna ändringen av nuvarande ordning i fråga om jakträtt på järnvägsområde. 8.4 : Beträffande frågan om alt jakl i princip ärtillålen på alla vägar kan delta naturligtvis uppfattas som myckel betänkligt ur säkerhets synpunkt. Vägverkel kan dock liksom beredningen inle finna någon annan rimlig lösning möjlig "än alt liksom lila lill atl jägarna ilillböriig omfallning beaklar säkerhetsfrågorna med hänsyn till deförhållanden som I75 råder inom resp. jaktområde och atl frågans vikt markerasgenom en Prop. 1986/87:58 allmän aktsamheisregel i den nya jaktlagen." 8.5 Traflksäkerhetsverket:Frågan om förbud för jakt på eller invid väg har tidigare diskuterats i olikasammanhang. Verkel anser i likhei med beredningen atl det är svårt att finnaen rimlig avgränsning för ett förbud. Då man hitlills inle konsiaterai någranegaliva effekter från trafiksäkerhelssynpunkt pga sådan jakl varom här ärfråga lillstyrker verket beredningens förslag om att endast reglera detla i ensärskild aktsamheisregel. 8.6 Naturhistoriskariksmuseet: Pä sidorna 290-291 behandlas skyddsjakten på säi. Motbakgrund av att del rör sig om tre olika djurarter är delbeklagligt, atl frågan ej behandlas och sakligt granskas arl för art. Det är också anmärkningsvän, att man inte ens vill beredade kvarvarande 200 knubbsälarna i elt fullgott skydd. Förslaget ombibehållande av skyddsjakt på säi slrider dessulom mol den av ratificeradekonvenlionen om skydd av miljö (rekommendalion 3/3a frånfebruari 1982) och torde dessulom ha getts mot en felaktig bakgrund. För den,näst efter knubbsälen, mest hotade sälarten i hävdas nämligen:"När det gäller tillståndet för gråsälen har dock en viss förbättringkunna iakttagas " (s 224). har innehållit information om atl beståndsulvecklingen påsenare år skulle vara positiv. Enligt museets bestämda mening är det inte god viltvårdalt utsätta de tre sälarterna i för skyddsjakt. Vårt internafionellaansvar när det gäller situation och efterlevandet av Östersjökonvenlionensrekommendalioner måste också beaktas. 8.7 : Beredningen diskulerarjakträtt för jordbruks arrendalorer (sid 288) och föreslår aU om en jordbruksarrendalor inle vill "utnyttja den rält han fått, genom att frågan om jakträtten lämnals oreg lerad i arrendeavtalet bör markägaren ha möjlighel att samlat förfoga över jakträtten på både åkermarken och brukningsenhetens övriga marker". finner atl beredningen inte berört påvilkel säll markägaren formelll skall kunna återta jakträtten. Enligl verkelsmening bör frågan om jakträtt alltid regleras i samband med avtal omjordbruksarrenden. På så sätt undviks en rad problem som kan uppkomma som enföljd av nuvarande bestämmelser, bl.a. problem i form av skadegörelse av vill. - jakträtten påjärnväg jämställs med jakträtten på väg - jakträtten påkanaler och motsvarande disponeras av markägaren - ålgärder vidtasför atl dämpa prisutvecklingen beträffande jaktarrenden - jaktföreningar iökad utsträckning ges förtur vid arrendering av jakträtt på statens marker en skyldighet införs att skjutprov med kulvapen klass 1skall avläggas regelbundet delar beredningens uppfattning atl ingaändringar bör göras beträffande principen om jakträttens anknytning filljordäganderälten det inle finns anledning ändra de nuvarande bestämmelsernaom jakträtt på väg ingen bestämmelse om begränsning av jakträtten på vissamarker bör införas 16 inga särbestämmelser erfordras för jakt inom samfälligheter - yrkesfiskarnas räll att avliva säi bör behållasoförändrad Prop. finner del liilfredsslällande atlberedningen avstått från atl föreslå ett sysiem med allmän priskontroll. Ettsädant syslem skulle med säkerhet vara meningslösl. Jaktarrendena skulle bliföremål för "svart handel", med pengar "under bordel"varvid förhållandena säkert skulle bli värre än vad de är . När det gäller förslagel till norm för prissättning avjaklarrenden har beredningen inle lämnat några motiv. ställersig tveksamt lill den föreslagna . Huvudskälet härför är all den med säkerhet kommer attytterligare snedvrida värdet av klövvilljakten kontra småvUtjakten. Dessutom ärdet sannolikt att artendena därigenom fördyras än mer. Verket avslyrker därfördelta förslag. Beredningen vill också verka för att bildning avjaktvårdsområden stimuleras. kan dela denna beredningensuppfattning. Verket anser emellertid all nuvarande bestämmelser omområdesföreningarnas rättigheter all främst inskränka jakt utgör vissa hindermot jaklvårds-områdesbildning och därför bör ses över innan några resursersatsas på att få fler områden bildade. Dessa och andra hinder är verkel - i enlighel medberedningens förslag - berelt sludera närmare, dock endasl under föruisättningatt verket ges erforderliga resurser härför. anser, i likhet med beredningen, atl detär ytterst angelägel atl ge jakträttsarrendatorerna en mer tryggad ställning.Beredningens förslag är i denna del i huvudsak bra. Del finns dock en vissrisk atl förslagel alt arrendenämnden i länel skall kunna besluta omförlängning av arrendeavtal i någon utsträckning kan leda lill en ovilja frånmarkägarnas sida mot att arrendera ut jakt. Verket tvingas vidare konslaleraall de uttalade skälen för en markägare all slippa förlänga ett jaktarrendetyvärr sannolikt ändå kommer all leda lill att förbättringarna blir små. Deltorde vara synnerligen enkell att kringgå bestämmelserna. Verkel delar beredningens uppfattning om allbestämmelserna om upplålelse av jakt på allmänt vatten måste ses över. En vissuividgning av jaktmöjligheierna bör därvid också kunna accepteras. Del mästeemellertid därvid beaktas alt skärgårdarna är ytterst hårt belastadeav rörligt friluftsliv under de för faunan känsligaste årstiderna och dessutomav olika vattenföroreningar, buller, m.m. En uiökad sjöfägdjakl skulle kanskeockså i viss utsträckning kunna påverka övrigt friluftsliv negativt. Verketanser därför att stor försikiighei måste iakltas vid en utvidgning avsjöfågeljakten. Verkel anser det emellertid vara felaktigt att låta delokala sjöfågeljaktföreningarna få ansvaret för att meddela lillslånd tilljakt på allmänt vatten. Om föreningarna fick hand om tillståndsgivningen finnsdet risk för stora variationer i denna: lillräckligl entydiga föreskrifier förtiUståndsgivningen går sannolikt inle atl utforma. Yllerligare ett flertal skälsom talar mot den föreslagna lösningen kan anföras. avstyrkerdärför förslaget om alt sjöfågeljaktföreningarna bör få ansvaret för attmeddela tillstånd för jakt på allmänl . Del ansvaret bör som hittillsåvila länsstyrelserna. 12 1986/87. - sjöfågdjakivårdsomräden bildas, innan nuvarandebeslämmelser för Prop. 1986/87:58 jakivårdsområdenas förvallning settsöver. 8.8 : anser all den föreslagnaändringen vad gäller jakträtten på järnväg är befogad. lillstyrker i princip de ålgärder som föreslåsför atl vid havs- och vissa insjökuster samt i skärgårdsområden skapa ökat uirymme för jakt efter sjöfågel. Vad gäller bildande av sjöfågdjakivårdsomräden är det enligt domänverkets mening vikligl att föreningsstadgarna ger enskild fastighetsägare, som själv inie jagar, möjlighet alt beslämma hur jakten på hans mark och vatten skall utnylljas. Förslaget atl ändra på innebörden av överlåtelseparagrafentillstyrks. Det finns inte skäl för att jordbruksarrendalor skall ges ensärslällning i fråga om möjlighelen all upplåla eller överlåta jakträtten lilltredje person. delar uppfattningen alt förhållandel mellanmarkägare och jakträttsinnehavare vad avser reslriklioner och skadeståndsansvarbör kunna regleras i upplåtelseavtal. Enligt verkets mening finns del inte tillräckliga motivför atl jakten - en pä fritid utövad hobby - skall bli föremål för den form avskydd som hyres- och arrendelagstiftningen ger möjlighet lill. Prisbildningenpå jaktmark bör inie låsas genom insaitser från länens arrendenämnder på delsätt som föreslås. Vidare är del inte uteslutet atl föreslagen lagstiftningresulterar i minskal inlresse hos markägare att upplåta jaktmark. Mot bakgrund av vad i föregående stycke framförs avslyrkerdomänver ket förslagel atl arrendenämnden skall vara instans för prövning av vissa jaktfrågor.---- Del får i sammanhangei ftamhållas att praxis i domänverketär att upplåta jakt på femåriga, skriflliga kontrakt och inför arrendetidensutgång tillfråga innevarande jaktarrendator om dennes inlresse att arrenderajakten för ny period. Härvid föreläggs jaktarrendatorn de nya viUkoren skriftligen.Syflel med denna upplåtelsepolitik är all ge arrendatorn möjligheter att uppnålångsiktiga mål för viltvården. Enligt verkets uppfattning bör del eftersträvas altjaklupplåidser mer allmänt sker efler i princip del syslem som domänverketfillämpar. avslyrker dock att detla regleras i lag. lillslyrker den föreslagna paragrafen omskyddsjakt. delar beredningens uppfallning alt försökenatl dämpa prisulvecklingen vad gäller jaktartenden bör ske på andra vägar ängenom en allmän priskontroll. ----- En sund prisulveckling lorde kunna uppnås genomintensifierad samverkan i frågan mellan jaktens intresseorganisationeroch fastighetsägarnas, lex genom periodisk publicering av jaktprislistor eflersamråd mellan parterna. Det får framhållas att domänverket i princip harutarrenderat all sin jaktmark, varav en inte oväsentlig andel upplåls lill jaktföreningar av skilda slag. För atl kunna upplåta ytterligare jaktmark lill föreningar skulle verkel alltså behöva frigöra jaktmark genom att i vissa fall neka en i övrigt accepterad arrendator kontrakt för ny upplålelseperiod. Det kan i sammanhanget nämnas att domänverket kommer atleftersträ va att i större utsträckning upplåla jakträtten till jaktlag i stället för till enskild person.--- ----- För att hjälpa jaktlagen i arbetet med atlkonstituera sig har domänverket tagil fram elt särskilt förslag till sladgarför jaktlag. 8.9 Kammarkollegiet:---- En meningsfylld viltvård lordedock knap- Prop. past kunna utövas utan ömsesidigt förtroende och gottförhållande mellan markägare och jaklutövare. Kollegiel finner del knappasliroligl atl etl sådant förhållande skulle gagnas av ell genomförande avberedningens förslag till lagfäst besittningsskydd. Det starka besittningsskydd som en jordbruksarrendaloråtnjuter är motiverai av sociala skäl. Sädana skäl föreligger inte beiräffande etl jakt- rältsarrende, eflersom jaklulövningen vanligtvis är en fritidssysselsättning oeh en hobbyverksamhet i motsats lill jordbruksutövningen som normall utgör jordbrukarens levebröd. Del föreslagna starka besittningsskyddet kan skapa en grupp med praktiskt laget slående avtal om jakträtt, någol som lorde motverka det uttalade syftet att bereda fler jakttillfällen åt jägare utan egna jaktmarker.- Förfarandet hos arrendenämnd är kostsamt för samhället,och del ter sig även frän den aspekten något främmande alt tynga denna instansmed den här speciella typen av upplåtelser. Föreskriften alt upplåtelsen skall föriängas "om detkan anses oskäligt alt denna upphör" kan också försvåra en lämplig lösning i konkurrenssi tuationer. Kollegiet-------- avslyrker även det nu framlagda förslagetlill besitt ningsskydd för jakträtlsarrendatorn. Upplåtelser lill föreningar förordas på sid 300, och delsägs atl bla kyrkan i större omfattning än borde upplåta sinajaktmarker till jaktlag som är mera fast organisaerade i föreningar. Härvidlagbör man ha i minnet atl även om "kyrkan" framstår som en lika slormarkägare som kommunerna med ca 500000 ha, är dessa marker, löneboställen ochannan kyrklig jord, uppsplittrade pä många ägare och elt stort antalfastigheter med ofta liten areal. Arronderingsförhållandena har därför storbelydelse för valet av jaklräitsarrendator (och skall ha del enligt 23 § kyrklförvall-ningsförordningen). Kollegiet har i och för sig ingenting atl invända mot attjägarorganisaiionerna försöker arbeta fram ell någotsånär enhetligtprissätlningssystem. På grund av den kyrkliga jordens stora uppsplittring påmånga ägare och ofta små arealer måste dock etl enkelt prissätlningssystemeflerslrävas. Om den nuvarande ordningen för upplåtelse av rätl tilljakt på allmänl vatten skall behållas - vilket beredningen satt i fråga - bör enligt bered ningen gällande upplåtelsebeslämmelser ses över. anser del lämpligt alt dessa bestämmelser, som gällloförändrade , ses över.---- Beredningen förordar alt länsslyrelserna skall ges rällall ål sjöfågeljakl-föreningar överlåta administrationen av jakten ochviltvården pä allmänl vatten med lillhörande och skär. skäl att överväga om inle administrationen av jakten kanflyttas ner på det lokala planel. Därvid måste dock rätlssäkerhetsfrågornauppmärksammas. Elt avslagsbeslut av får överklagas medan ellavslagsbeslut av en förening i princip inte är överklagbart. En annan fråga ärom jakten även i fortsättningen skall vara avgiftsfri. tillräckligt underlag för ell beslut om ändring av dennuvarande ordningen. Vad nu sagts gäller också förslaget att allmänl vallenskall få ingå i jaktvårdsområde.--- Kollegielär ytterst iveksaml fill beredningens förslag i denna del. 8.10 Hovrättenför nedre : Hovrätten avstyrker beredningens för- 179 slagom besittningsskydd för jakträtlsarrendatorn. Hovrätten ansluter sig Prop.1986/87:58 härvidtill vad ledamoten och sakkunnige . Karissoni reservation respektive särskilt yttrande anfört i denna fräga. Skulleregler om besittningsskydd trols allt införas bör de endasl gälla för upplåtelsersom haft längre varaktighet, l.ex. minsl lio år. såalt del endasl är vid långvariga arrenden som arrendalorn vidlagil viltvårdandeälgärder av sådan nalur att de kan moiivera en förlängning. Vidarebör förutsättningarna för den intresseavvägning som skall göras --- Hovrättenlämnar förslaget om införande av möjligheten atl bilda jaktvårdsområdenför sjöfågeljakt på enskill och allmänl vatten ulan erin ran. 8.11Kammarrätten I : Kammarrällen ifrågasäller om allmänt vatten bör ingå i jaklvårdsområde. När del gäller fiskevårdsområ den - där intresset och i vissa fall behovel av att låla allmänt vatten ingå måsle anses slörre - har man generellt avvisat denna möjlighet. Inle heller sk frifiske på enskilt vatten har anseits kunna ingå i fiskevårdsområde. Den rättsliga grunden för detta ställningstagande har varil att man har att ell privairällsligl subjekt inte skall kunna besluta om utnyttjan det av och inskränkningar i fiske, som enligl lag tillkommer allmänheten. Beträffande jakten är förhållandena delvis annorlunda men i princip de samma, eflersom jakten på vatten, varom nu är fråga, disponeras av det allmänna.