prop · GA03100 · 1986-12-31 00:00:00 — Det är därför angelägetatt kännedom om regeringens praxis i tillsättningsärenden ocksä ifortsättningen sprids till myndigheterna genom t. ex. särskilda informations- och utbildningsinsatser. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle 17 att ta del av vadjag nu har anfört. 2 1986/87. 6 Den nordiska utbytestjänstgöringen Prop.1986/87: loo Systemet med nordisk utbytestjänstgöring regleras fördeltagare från i förordningen (1980:848) om utbytestjänstgöring iandra nordiska länder (omtryckt 1984: 32). a.för attsprida information om ordningen till myndigheter, anställda och personalorganisationer. I september 1986utsåg regeringen de svenska deltagarna i utbytestjänstgöringen under år 1987.Det är 20 stipendiater, varav nio kvinnor, som i , och Norgeskall airbeta inom områden som bekämpning av ekonomiska brott, försök med ensamordnad länsförvaltning, miljö- och naturvård, rennäringen, strukturen inom näringslivet samtvapenfrifrågor. För del är deltagarantalet därmed uppe i 117 sedan år 1979.Därtill kommerfem svenska deltagare i den särskilda verksamheten med utbytestjänstgöring försådan personal utanför det statligt lönereglerade området som arbetar med narkotikafrågor. har ettstort antal stipendiater från de andra länderna i på motsvarande sätttjänstgjort inom den svenska förvaltningen. Intresset för dennordiska utbytestjänstgöringen ökar. har därförpä nytt höjt medelstilldelningen för stipendier och reseersättningar. För del uppgården för till . Jag finner detangeläget att de kunskaper och de kontaktnät som således har byggts upp kan befästas ochvidareutvecklas. Jag hemställer attregeringen bereder tillfälle attta del av vad jag nu har anfört. 7 Den statliga lokalförsörjningen Min avsikt är att budgetproposition föreslåregeringen att ta upp vissa frågor angående systemet för statenslokalförsörjning. Ett kommande beslut bör följaktligenslutligt förberedas . Mendet ligger ett värde i att kunna bedriva detta förberedelsearbete på grundval av riktlinjer vars innehåll bringats till kännedom. Jag vill därför redan nu lämna enredogörelse för hur dessa riktlinjer enligt min uppfattning bör utformas. Sammanfattningsvis bör de i sak gå ut på - attansvars-, befogenhets- och kompetensfördelningen inom lokalförsörjningsprocessenändras så, att en rationellare process skapas sett såväl från den enskildamyndighetens som statsmakternas synvinkel, - attmöjligheter skapas att dels ta till vara fördelarna med en samlad lokalförsöijning,dels kunna göra en lämplig avvägning mellan olika nivåer, - att ett mer kund/leverantörsbetonatoch avtalsreglerat förhållande mellanlokalbrukande och lokalhållande myndigheter skapas och att lokalkostnadernas hantering i budgeten för de civilamyndigheterna förändras. I formellt hänseende bör regeringen . - i nästa årsbudgetproposition hemställa om ett förändrat bemyndi- Bil. 2 gande ilokalförsörjningsfrågor, - ändradirektiven för handläggning av statliga lokalförsörjningsärenden, - setill att en bättre samordning inom den statliga byggnads- och anläggningsverksamhetensamt fastighetsförvaltningen kommer till stånd. Jag har i dennafräga samrått med cheferna för justitie-, utrikes-, försvars-,kommunikafions-, finans-, utbildnings- och jordbruksdepartementen. Det nuvarande systemet för den statligalokalförsörjningen grundas ytterst på bestämmelserna i 9 kap. RF och påuttalanden i propositioner och riksdagsbeslut (t. ex. prop. 1980/81: 100 bil. 11, FiU22, rskr. 204, och prop. 1984/85:100 bil. 15, FiU 15, rskr. Systemet för statsförvaltningenslokalförsörjning regleras främst i de allmänna anvisningar för handläggning av statligalokalförsörjningsärenden som regeringen beslutade (handläggningsordningen). Anvisningarna beskriver hur lokalförsörjningsplaneringoch lokalanskaffning skall genomföras och gäller i princip oavsett finansieringen ochpå vilketsätt behovet tillgodoses. Hela statsförvaltningen omfattas av bestämmelserna. Vissaundantag gäller dock för försvaret. Det nuvarandesystemet för statsförvaltningens lokalförsörjning bygger på en ansvars-,kompetens- och befogenhetsfördelning mellan de myndigheter som anskaffar,förvaltar och upplåter lokaler, lokalhållare, och de myndigheter som brukar lokalerna,lokalbrukare. Lokalhållaren har program- och lokalhållningsansvar. Programansvar innebär att lokalhållaren beslutarom hur mycket lokalyta av viss typ som skall tillföras eller avvecklas för vissverksamhet. Lokalhållningsansvarinnebär ett ansvar för att lokalförsöriningen sker pä det för staten mest ekonomiskt fördelaktigaste sättet och föratt vidmakthålla funktion ochstandard på befintliga lokaler. Till dessa olika uppgifter är kopplat ett kostnadsansvar. Inom huvuddelen avden civila statsförvaltningen är lokalhållare. Deaffärsdrivande verken och vissa andra myndigheter svarar dock själva helt eller delvis förlokalhållningen. Inom försvarsmakten svararfortifikationsförvaltningen för anskaffningen av lokaler medan överbefälhavaren och försvarsgrenscheferna är ansvarigaför planeringen av omfattningen ochför fördelningen av de ekonomiska resurserna. Ijuni 1984 tillkallades en särskild utredare (1984:03)med uppgift att dels övervägaoch lämna förslag till en utveckling av systemet för den statliga lokalförsörjningen, dels pröva och lämna förslag till samordningsåtgärder 19 ocheventuella organisatoriska förändringar i fråga om myndigheterna Prop.1986/87: 100 inom byggnads- och anläggningsverksamheten inomstatsförvaltningen. 2 Utredaren avlämnade betänkandet(Ds C 1986:3) Statens lokalförsörjning. De flesta remissinstanser har i huvudsak tillstyrkt utredningens förslag. 1 mars 1986tillsattes en arbetsgrupp (Fi 1986: B) med uppgift att se över den statligahyressättningen och lokalkostnaderna i myndigheternas budget samt härtillhörande frågor. Arbetsgruppen har överlämnat rapporten (Ds Fi 1986: 28) Statliga lokalkostnader. Som jag ser saken, bör strävan vara attåstadkomma ett system som syftar till att den enskilda myndigheten ges ett ökat ansvaroch inflytande somlokalförsörjningen även fortsättningsvis behandlas ur ett samlat perspektiv såatt fördelarna för staten med att behandla lokalför-sörjningsfrägorsamlat kan tillvaratas. En utveckling avsystemet för statsförvaltningens lokalförsörjning bör därför enligt minmening utgå från en förändring av den ansvars-, kompetens- ochbefogenhetsfördelning som tillämpas mellan lokalhållare och lokalbrukare.Därvid bör beaktas att lokalbehoven är mycket varierande och styrningenfrän och regeringen varierar mellan de olika sektorerna. Vidareär myndigheternas behov av och förutsättningar för inflytande ilokalförsörjningen varierande. Slutligen bör lokalkostnaderna göras reell och under löpande budgetår påverkbar del i de enskilda myndigheternasbudget. Lokalförsörjningsprocessen är en övertiden sett långdragen process med ett stortinslag av tekniska moment. En förändring av processens utformning kräver därför en god framförhållningoch planering innan förändringen genomförs. Jag tar här upp denärmare riktlinjer som jag anser bör gälla vid översynen av bl. 7.4 Förhållandet mellan riksdag och regering Detpågående utvecklingsarbetet med ökad decentralisering och större mått av ramstyrning av myndigheterna och derasverksamhet bör för att bli effektivomfatta alla resursslag. Resurser för lokaler måste därför kunna hanteras på likartat sätt som resurserna för myndigheternasverksamheter. Därvid är det viktigtatt notera att byggnadsinvesteringarna i hög grad kommer att utgöras av ersättningsanskaffningar ellerombyggnader som syftar till en löpande anpassning av lokalresurserna tillmyndigheternas verksamheter. Mycket talar för att denna utveckling kommer attbestå. Bortsett ifrån den utbyggnad som sker inom delar av affärsverken skerinte längre några större nettotillskott av lokalytor. Härigenom kan antas att de enskilda lokalförsörjningsärendenaur och regeringenssynpunkter blir mindre centrala och att ökad vikt i stället kan läggas vid en samlad prövning av myndigheternassamlade resurser. Deutvecklingstendenser som föreligger bör ge anledning till en föränd ring avkompetensfördelningen mellan riksdag, regering och myndigheter- 20 Ett utvidgat bemyndigande från till regeringen är enligtmin Prop. 1986/87: 100 bedömningen förutsättning för att möjliggöra en decentralisering av be- Bil. 2 sluts- och genomförandeansvar ilokalförsörjningsfrågor till myndighetsnivå. bör härigenom kunnakoncentrera styrningen av lokalförsörjningsfrågor vad gäller långsiktiga måloch investeringsnivåer på grundvalav långsiktiga rullande investeringsplaner kopplade tili delångsiktiga målen. a. ges ökad möjlighet att behandla verksamheter och lokaler i ett sammanhang. Större eller på annat sätt betydelsefulla investeringsärenden bör alltjämtvara en fråga för . 11988 årsbudgetproposition avser jag att förelägga regeringen förslag att ger regeringen bemyndigandenatt besluta om investeringar inom en ramsom bestämmer i taget. Inom gränserna för denna fullmakt bör regeringen ges behörighetatt besluta om investeringar upptill förslagsvis mellan 2550 milj.kr.per objekt. Detta skulle innebära att mer än hälften av investeringsvolymenför de civila myndigheterna ävenfortsättningsvis redovisas objektvis för . Denna förändring avbeslutsunderlaget till skulle åstadkommas genom att den nuvaranderedovisningen av enskilda objekt, som är mycketteknisk och detaljerad och som sker först när investeringen är aktuell, ersätts med rullande långsiktiga planeröver projekt att utföra inom en treårsperiodpå sätt som sker inom försvarsdepartementets område. Dettaskulle ge förutsättningar att göra långsiktiga bedömningar av lokalförsörjningen ochinvesteringsbehovet samt inkluderaen total redovisning oavsett finansiering eller om behoven tillgodoses genomköp, förhyrning eller nybyggnation. I särskildadirektiv för de lokalhällande myndigheternas anslagsframställningar /89 bör ges föreskrifter för att möjliggöra en sädan förändring avbeslutsunderlaget och redovisningen till . 7.5 Regeringen och myndigheterna Ett ökat bemyndigande till regeringen skulle tillåta enändring vad avser regeringens styrning och bemyndiganden till myndigheterna. Detbör ankommapå regeringen att i samband med revideringen av den nu gällande handläggningsordningengenomföra en sådan förändring. Förändringen av lokalförsöriningsprocessen börinriktas mot en förändring av ansvars-, kompetens- och befogenhetsfördelningen så attlokalbrukande myndighets inflytande och ansvar ökar. Likartade regler börfillämpas för fastighetsköp och förhyrningar som för nyproduktion. Förhållandetmellan regeringen och myndigheterna mäste därigenom bygga på att regeringensstyrning inom ramen förriksdagens bemyndiganden sker mer huvudområdesvis och mer utifrån objektens art än som utifrån enbart beloppsgränser för enskilda objekt. Översynen böräven omfatta affärsverkens bemyndiganden. Kopplingen tillbudgetprocessen bör stärkas och lokalkostnadernas han tering i budgeten förändras. Chefen för har redogjort för den försöksverksamhetmed detta syfte som skall bedrivas i samband med försöken med treårigabudgetramar, under avsnittet särskil- 21 da frägor i bilaga 1. 7.6 Avvägningar mellan koncernsynpunkteroch den Prop.1986/87:100 enskilda myndighetens synpunkter Bil. Möjligheter till avvägningar, på myndighetsnivå, mellanolika nivåer skapas genom att enskilda myndigheter kan kompenseras om koncernfördelar överväger, och attlokalhållande myndigheter ges större frihet att omdisponera inom givna ramar. Utgångspunkten äratt vad som äi- rationellt för den enskilda myndigheten ilokalförsörjningshänseende normalt även är rationellt för staten i sin helhet. I vissa fallkan dock de olika nivåerna behöva vägas emot varandra. Förutsättningar ochincitament för de olika rollinnehavarna att tillvarata sina intressen måstedärför finnas. Detta innebär att de lokalhållande myndigheterna får möjlighetatt ta engångskostnader och att kompensera en merkostnad för en lokalbrukare i defall när bedömningarna inte sammanfaller och koncernfördelarna överväger. Samtidigtkräver detta att möjligheter till en friare disposition och omprioritering avresurser föreligger för de lokalhållande myndigheterna. Jag avser attföreslå regeringen att ges en övergripande roll föranskaffningen av kontorslokaler och andra lokaler av generell karaktär förhela statsförvaltningen inklusive affärsverken genom ett samrådsförfarande föratt dels kunna ta tillvara statens intresse, dels kunna undvika attsuboplimeringar görs av övriga lokalhållare. Jag avser även att föreslå regeringen att affärsverkenges en friare ställning gentemot än vad som ärfallet genom att nuvaranderegler ersätts med ett sanarbetsavtal mellan parterna. Det bör dock särskiltunderstrykas att detta inte fär innebära att affärsverken bygger upp en egen kompetens inom byggsektornutan affärsverkens roll i detta sammanhang skall fortfarande vara beställarensgentemot . Dennaökade grad av frihet innebär att ett mer renodlat kund/leverantörsförhållandeinförs på affärsmässiga grunder, vilket i sin tur leder till att inom ramen för sin uppdragsverksamhetbör ges möjligheter att resultatutjämna mellan olika projekt på ettaffärsmässigt sätt. Affärsverken åläggsatt följa av utarbetad standard vad avser kontorslokaler och andralokaler som är av generell karaktär såsom utbildningslokaleroch sekundärutrymmen. föreslås få, som jag tidigare redovisat, en övergripande roll föranskaffning av sådana lokaler genom ett samrådsförfarande. Statsmakternasstyrning blir enhetlig oavsettfinansieringsform eller om behoven tillgodoses genom köp, förhyrningeller nyproduktion. Intentionerna i försvarets planerings- och ekonomisystemliksom lokalför sörjningsprocessen inomförsvaret stämmer väl överens med mina ut- 22 gångspunkter när det gäller en förändrad ansvars- och rollfördelning,men Prop. 1986/87: 100 enöversyn av hur intentionerna uppfylls i praktiken erfordras enligt min Bil.2 I samband medrevideringen av handläggningsordningen avser jag att föreslå regeringenatt bemyndigandet för överbefälhavaren utvidgas vad avserbyggnadsinvesteringar inom ramen för försvarsmaktens krigsorganisation. Eftersomlokalinvesteringar för försvarsmaktens krigsorganisation mer är en del av ett större system än enlokalförsörjningsfråga, anserjag detprincipiellt riktigt att överbefälhavaren fär ett utökat ansvar härför. Samma bör - som - gälla för ombyggnader.Detta medför vissa förändringar i ansvarsförhållandena. En sådan förändringpägår. bör fortifikationsförvaltningenfå en övergripande roll inom hela statsförvaltningen vad avser anskaffning av anläggningar som erfordrarfortifikatoriskt skydd eller är av befästningskaraktär. och den särskilda arbetsgruppen har konstateratatt andra principer används för kalkylering m. m. inom försvaret än inom dencivila statsförvaltningen. Genom att investeringar inom försvarssektorndirektavskrivs medför detta problem vid förmögenhets-ochinvesteringsredovisningen. Eftersom endast driftskostnader debiteras lokalbrukarna bliren följd även att hyressättningsprinciperna och redovisningen avlokalkostnaderna avviker frän den som gäller civila myndigheter och hyresmarknaden i övrigt. Möjligheterna ochkonsekvenserna av att tillämpa enhetliga regler och principer för helastatsförvaltningen bör prövas i samband med att förändringar görs i fråga omprinciperna för lokalkostnaderna för de civila myndigheterna. Att utökafortifikationsförvaltningens roll vad gäller befästningsarbeten m. m. inom detcivila området ligger enligt min mening helt i linje med den allmänna strävan atttillvarata specialistfunktioner och kompetens hos en myndighet och undvika dubbleringar. och myndigheterna inom försörjningsberedskapen, i första handöverstyrelsen för civil beredskap, bör i samband med översynen avhandläggningsordningen få program- och lokalhällningsan-svaret för verksamhetsspecifika lokaler. 7.9 Civila myndigheters lokalförsörjning Syftet med den föreslagna förändringen av systemet förlokalförsörjning är att uppnå ett rationellare system sett ur den enskildamyndighetens synvinkel samt att lokalkostnaderna skall bli en påverkbar ochutbytbar del i myndigheternas budget. bör systemet säkerställa attkoncernfördelarna beaktas och tillvaratas. Styrsystemet kan beskrivas som dels en centraladministrativ styrning (inkl. normstyrning) från dels endecentraliserad incitamentstyrning från de enskilda myndigheterna. Som jag tidigare nämnt avser jag att föreslåregeringen att omarbeta handläggningsordningen för statligalokalförsörjningsärenden och anpassa 23 den till respektive huvudområde. För civila myndigheterinnebär det att de Prop. 1986/87: 100 enskildamyndigheternas (lokalbrukarnas) ställning och inflytande för- Bil. 2 stärks gentemot (lokalhållaren).Ett mer kund/leverantörsbetonat förhållande bör eftersträvas. Detta kanuppnås genom att program- och kostnadsansvarför lokaler åläggs de enskilda myndigheterna. En avtalsliknande överenskommelse mellan myndigheterna och , om bl. a. servicenivåer förfastighetsförvaltningen bör införas. För att underiätta detta börlokalkostnadernas hantering ändras och överföringav medel mellan budgetär möjliggöras. Härigenom kan lokalkostnaden blien aktiv och påverkbar del i myndigheternas budget. De förslag som densärskilda arbetsgruppen redovisat och som chefen för behandlat underavsnittet Särskilda frågor (bil. 1) och under sjunde huvudtiteln innebär följande. Entotalhyra aviseras till de civila myndigheterna. Den aviseradetotalhyran fär vid debiteringen endast frångåsom väsentlig förändring skett av disponerade lokaler. Detta innebär att budgeterad och debiterad hyra för deflesta myndigheterna kommer attöverensstämma. Denna förändring möjliggör att lokalkostnaderna inte längrebehöver anvisas särskilt under en förslagsvis betecknad post i anslaget. Isamband med försöken raed treåriga budgetramar bör denna nya teknik prövas. Vidare bör lokalbrukarnasmöjlighet att frånträda disponerade lokaler stärkas och incitament förlokalbesparingar skapas. Upplåtelseavtal som är individuellt anpassade börinföras och hyressättningen även fortsättningsvis vara marknadsanpassad. För högskolesektorn kommer dennautveckling att med nödvändighet ske i flerasteg eftersom lokalkostnaderna inom sektorn redovisas enligt delvis andra principer. I ett första steg kommerförslag om en förändrad hantering och en försöksverksamhet. Förslagen redovisasunder utbildningsdepartementetsavsnitt som rör högskola och forskning. Styrningen avbyggnadsstyrelsen föreslås ändras mot mer rambetonad och samtidigtåläggs att klarare särskilja sina roller som serviceleverantöroch som myndighet. Chefen för kommer senare under anslaget tillbyggnadsstyrelsen att ta upp denna fråga. 7.10 Samordning av den statliga byggnads- och anläggningsverksamheten samtfastighetsförvaltningen I likhet med lokalförsörjningsutredningen anser jag attdet finns bespa rings-och effektiviseringsmöjligheter inom den statliga byggnads- och anläggningsverksamhetensamt fastighetsförvaltningen och att arbetet med att uppnå dessa måste intensifieras. Inom främst och fortifikationsförvaltningenfinns centrala och regionala funktioner som är av likartad och gemensam karaktär. Påregional nivä förekommer vidare viss dubblering av kompetens och resurser genom att den regionala organisationen inom myndigheterna lillstora delar sammanfaller. I och med utvecklingen mot meradecentraliserade organisationer och en för skjutning av tyngdpunkten i verksamheten mot förvaltningsskedet ökar förutsättningarna för och behovet av en samordning. Chefen för kommer senare underanslaget till bygg- Prop. 1986/87:100 nadsstyrelsenunder sjunde huvudtiteln att redovisa ett förslag om att Bil. 2 tillkallaen särskild utredare med uppgift att ta fram ett förslag om ökad samordning avden verksamhet som bedrivs av och fortifikaUonsförvaltningen samt att förbättra möjligheterna fillsamverkan med affärsverk och andra lokalförvaltare. Jag hemställer attregeringen bereder fillfälle attta del av vad jag nu anfört. 8 Statsrådsgruppen för datafrågor 1984/85:220 aviserades att regeringen skulleinrätta en statsrådsgrupp som kan bereda långsiktiga och övergripandedatafrågor. För attstatsrådsgruppen skall fä tillgäng till erforderlig sakkunskap bör det vidare enligtpropositionen utses en särskild referensgrupp, som representerar depolitiska partierna, myndigheterna, näringslivet och arbetsmarknadens parter. Vad som hade anförts ominrättandet av en statsrådsgrupp för datafrågor och en referensgrupp lämnadesutan erinran (FiU 1985/86: 5, rskr. När det gällersårbarheten på ADB-området skall statsrådsgruppen enligt ettregeringsbeslut få biträde av en samrädsgrupp för sårbarhetsfrägor påADB-området. Statliga myndigheter, kommuner, landsting och det privatanäringslivet skall representeras i samrådsgruppen. Dessa tre grupperhar inrättats ochjag skall i det följande redogöra för deras uppgifter. I datapropositionen framhåller föredraganden attdatafrågorna är sä mång-fasetterade och till sinkaraktär ofta departementsövergripande. Den naturligaste ordningen äratt varje departement svarar för sina datafrågor. Vidare anförstatsrådet att regeringen kommer att inrätta en statsrådsgrupp som kanbereda långsiktiga och övergripande datafrågor. Statsrådsgruppen bör ta överdatadelegationens nuvarande huvuduppgifter, nämligen att bevakautvecklingen av datoriseringen, främja kunskapsutvecklingen på området ochföreslå åtgärder för att uppnå en positiv utveckling av datoranvändningen isamhället under demokrafisk styrning och kontroll. Förutom dessahuvuduppgifter bör statsrådgruppen ha vissa speciella upp- Mera långsiktiga sådana uppgifter bör vara att följautvecklingen av Prop. 1986/87: 100 infrastrukturensutbyggnad och breddutbildningens genomförande på da- Bil. 8.2.2 Beslut att Inrätta statsrådsgruppen Regeringen beslöt att inrätta denaviserade statsrådsgruppenför datafrågor under ledning av statsrådet . Av protokolletframgär att gruppen bör ha de uppgifter som anges i datapropositionen. Statsrådsgruppen börvidare vara oförhindrad att ta upp ävenandra långsiktiga eller övergripande frägor rörande datapolitiken än dem somanges i propositionen. bör statsrådsgruppenlämna regeringen en redogörelse för sin verksamhet under det föregåendebudgetåret. Den 10 april 1986beslutade regeringen att civilministern skall fullgöra de uppgifter och ha debemyndiganden som statsrådet fick genom beslutet . Civildepartementetskall svara för kansligöromålen ät statsrådsgruppenoch referensgruppen. 8.2.3 Sammansättning och arbetsformer Med stöd av regeringens bemyndigande harjag den 25augusti 1986 förordnat arbetsmarknadsminister ,industriminister . , utbildningsminister ochjustifieminister att vara ledamöter i statsrådsgruppen (C 1986:D) för datafrågor. Om jag kortfattatskall uttrycka statsrådsgruppens uppgift kan den sägas vara "attutarbeta riktlinjer för regeringens arbete på dataområdet i frågor som är av långsiktig eller övergripandekaraktär". Ihuvudsak avser statsrådsgruppen att: - behandlasådana datafrågor av långsiktig eller övergripande karaktär där det är önskvärt med riktlinjer frånstatsrådsgruppen - eneller ha mera samlade genomgångar och diskussioner kring bredarefrågor som berör data- och kommunikationsområdet. I beslutet om inrättande av statsrådsgruppen sägs ocksåatt i enlighet med vad somanfördes i propositionen bör vidare utses en särskild referensgrupp för attbistå statsrådsgruppen. Denna bör bestå av 20-25 personer. Enligt propositionenskall referensgruppen sammanfattningsvis ge statsrådsgruppentillgäng till sakkunskap, föra diskussioner kring aktuelladataproblem och på detta sätt varaett kontaktorgan mellan regeringen och viktigare datapolitiskaintressenter. Som framhålls i propositionen förstärks därmed de skilda intressenternas inblick i regeringskanslietsarbete med datafrågor. Referensgruppen som har inlett sinverksamhet, består av företrädare för riksdagspartierna, kommuner ochlandsting, näringslivet, fackliga orga nisationer och datainspektionen.Vidare ingår i referensgruppen forskare och andra experter. Jag är ordförande i referensgruppen.