prop · GA03106 · 1986-12-31 00:00:00 — « Som har angetts i den allmänna motiveringen synes i vart fall när det gäller narkotikamissbmkare en utfästelse av den misstänkte att hålla sig drogfri böra ingå i bilden. I den mån särskilda kontroller - exempelvis genom urin- eller blodprov - är avsedda bör även detta anges. # Den beräknade behandlingstiden, som i förekommande fall bör delas upp i beräknad tid på vårdinstitution och beräknad tid för mera öppen vård, bör naturligtvis som regel anges. Tiderna behöver inte anges exakt utan ett visst spelrum bör kunna ges sä att hänsyn kan tas till hur vården utfaller i praktiken. I planen kan exempelvis anges 4-6 måna- 69 dersinstitutionsvård och 8-12 månaders vård i öppna former. Även i Prop. 1986/87:106det fallet att kontraktsvården i dess helhet skall bedrivas i form av öppenvård, exempelvis i form av poliklinisk alkoholvård, bör i kontraktet angesunder hur behandlingen skall pågå. 9I planen bör anges huvudpunkterna i den behandling som skall äga rum. Det kanröra sig om psykoterapeutisk behandling, social träning, bostads- och arbetsanskaffningpå hemorten etc. Rör det sig om öppen poliklinisk behandling, bör i kontraktetanges hur ofta den misstänkte skall besöka polikliniken och den behandling somdär skall äga mm. %I den mån särskilda ordningsregler skall gälla bör ocksådessa anges. Det kan röra sig om förbud mot innehav av vissa föremål såsom injektionsspmtor,kanyler samt vapen och andra tillhyggen och en befogenhet för vårdinrättningenatt omhänderta sådana föremål. Ingår institutionsvistelse i planen, synes somregel de föreskrifter som skall gälla för "permissioner" o. d. böraanges. «Om man från huvudmannens sida avser att tillämpa särskilda sanktioner inomramen för vården, t. ex. indragning eller senareläggning av permissioner, omden misstänkte inte har iakttagit ordningsföreskrifterna i anslutning till entidigare permission, kan det vara lämpligt att ta in en erinran om detta ibehandlingsplanen. «Ibland kan det vara en fördel med ett uttryckligt åtagande från den misstänktessida att inställa sig vid det behandlingshem som det är i fråga. Behandlingsplanenskall ges in till domstolen och ingå i det underlag som ligger till gmnd föravgörandet av påföljdsfrågan. Av tidsskäl är det naturligtvis angeläget att enutredning om eventuell kontraktsvärd inleds på ett så tidigt stadium sommöjligt och att den bedrivs med viss skyndsamhet. Är den misstänkte häktad imålet, kan dock detta sannolikt sällan hinnas med redan under den vecka frånåtalet inom vilken enligt 45 kap. 14 § huvudförhandlingnormalt skall hållas. Det angivna lagmmmet ger emellertid domstolen möjlighetatt uppskjuta huvudförhandlingen när detta är nödvändigt. I angelägna fallsynes denna möjlighet böra tas tillvara, varvid naturligtvis den tilltalade börhöras i saken. Man får dock räkna med att det oftast blir i fall då dentilltalade är pä fri fot som den nya påföljdsvarianten aktualiseras. Något hinder motatt tillämpa skyddstillsyn med föreskrift om behandlingsplan i fall då denmisstänkte förnekat gärningen eller bestritt ansvar på annan grund har inteföreskrivits, men det är givet att det i dessa fall föreligger särskilda svårigheteratt utreda frågan. Samtycker den tilltalade till det, bör dock en utredningkunna göras även i sådana fall. Både i dessa och andra situationer finnsmöjlighet för domstolen att efter en första huvudförhandling skjuta uppavgörandet och företa målet till fortsatt eller ny huvudförhandling för slutligprövning men denna utväg synes böra tillgripas endast i undantagsfall. 28 kap. 3 § Omdet av hänsyn till allmän laglydnad prövas oundgängligen erforderligt attskyddstillsyn förenas med frihetsberövande, må jämte skyddstillsyn dömas tillfängelse i lägst Qorton dagar och högst . Omförhållandena påkallar det, får rätten förordna aU domen på fängelse Prop.1986/87:106 skall gä i verkställighet utan hinder av att den inte har vunnitlaga kraft. Är ifall som avses i 1 § fiärde stycket den planeradebehandlingen av avgörande betydelse för att skyddstillsyn bedöms vara entillräckligt ingripande påföljd, skall rätten i domslutet ange hur långtfängelsestraff som skulle ha ådömts, om fängelse i stället hade valts sompåföljd. Som jag har utvecklat i den allmänna motiveringen är detmeningen att domstolen - när skyddstillsyn med föreskrift om kontraktsvård ådömsi stället för fängelse - i domen skall kunna ange längden av det fängelsestraffsom skulle ha ådömts, om fängelse hade valts i stället. En bestämmelse omdetta bör lämpligen placeras i förevarande paragraf Förutsättningen är alltså att den planerade behandlingenär av avgörande betydelse för att skyddstillsyn bedöms vara en tillräckligtingripande påföljd. I praktiken fömtsätts alltså situationen vara den attpåföljden i annat fall skulle ha blivit fängelse. Regeln har gjorts obligatorisk. Upplysningen om det alternativa fängelsestraffet tjänar iförsta hand två syften. Det skall vara vägledande för domstolen, om det i ettsenare skede blir aktuellt att undanröja skyddstillsynen därför att den dömdeinte fullföljer behandlingen i enlighet med sitt åtagande. Dessutom skall dendömde härigenom på ett påtagligt sätt få veta vad han riskerar i händelse av misskötsamhet.Förordnandet kan exempelvis formuleras sä att brottsligheten skulle haförskyllt sex månaders fängelse om fängelse hade valts som påföljd. Jag har i den allmänna motiveringen påpekat attdomstolarna bör vara observanta på att det kan vara lätt att ta till iöverkant, när längden av detta fängelsestraff skall bestämmas. Förordnandet avses kunna bli föremål för överklagande. Omden dömde - eller åklagaren - godtar domen i övrigt men är missnöjd med detutmätta fängelsestraffet, skall alltså den frågan kunna föras upp till högreinstans. Förbudet mot reformatio in pejus medför att högre rätt i ett sådantfall på talan av den dömde inte får bestämma ett strängare straff än vadunderrätten har gjort. 28 kap. 5 § Skyddstillsyn skall vara förenad med övervakning fråndagen för domen. Rätten får dock förordna att övervakningen skall anstå tilldess domen har vunnit laga kraft mot den dömde. Om domen överklagas, kan högrerätt förordna att vidare verkställighet inte får äga rum. Övervakningen skall upphöra utan något särskiltförordnande när av prövotiden har förflutit, om inte annat följer av fiärdestycket eller av 7 eller 9 §. Har verkställigheten avbmtits till följd av beslut avhögre rätt men döms den tilltalade därefter ändå till skyddstillsyn, skall dentid under vilken verkställigheten ej ägt rum inte räknas in i prövotiden ellerden tid som anges i andra stycket. Ådömsskyddstillsyn med stöd av I § fiärde stycket får rätten i domen förordna om längre övervakningstid än vad som anges i andra stycket. Tidenfår dock inte sättas längre än vad som behövs för att behandlingen Prop.1986/87:106 skall kunna slutföras och får inte överstiga prövotiden. Övervakningstiden i anledning av en dom på skyddstillsynuppgår normalt till . Den tiden kan framstå som alltför kort i vissasituationer när skyddstillsyn ådöms i förening med kontrakts vård. Av detskälet har i förevarande paragraf gjorts ett tillägg av innebörd att domstoleni här avsedda fall skall kunna förordna om längre övervakningslid, om dettabehövs för att den planerade behandlingen skall kunna slutföras. Möjligheten att föreskriva en längre övervakningstid äravsedd att komma till användning i fall då den dömde som ett led ikontraktsvården skall vara intagen för behandling i en värdinstitution av någotslag. Som jag har framhållit kan tiden för denna typ av behandling bliganska lång. Under själva institutionsvistelsen kommer den dömde inte att hanågot påtagligt behov av en särskild övervakare vid sidan av den som haransvaret för behandlingen. Övervakare skall emellertid ändå utses. Under dennatid bör lämpligen en tjänsteman inom frivårdsorganisationen förordnas somövervakare. Uppgiften blir då inte sä mycket att bistå den dömde som att hainsyn i behandlingen och att vid behov biträda den behandlingsansvarige. När institutionsvistelsen upphör och behandlingen övergåri öppna former, kan man räkna med att den dömde kommer att vara i behov av stödoch hjälp av en övervakare. Det är i dessa situationer som den föreslagnamöjligheten till förlängd övervakningstid får praktisk betydelse. Hur lång övervakningstid som bör bestämmas i det enskildafallet torde i första hand få bestämmas med utgångspunkt från den planeradeinstitutionsvistelsens längd. Generellt sett bör man enligt min mening kunnaha som riktmärke att övervakningen skall pågå efter det attinstitutionsbehandlingen har upphört. Jag vill till slut påpeka att någon föriängning avövervakningstiden inte bör ske, när kontraktsvården i sin helhet skall bedrivasi öppna former -exempelvis poliklinisk behandling - eller ominstitutionsvistelsen är avsedd att bli kortvarig. 1 sådana fall bör denövervakningstid som gäller vara fullt tillräcklig. 28 kap. 6 § Vad som föreskrivs i 26 kap. 12-17 §§ skall tillämpas påmotsvarande sätt beträffande den som har dömts till skyddstillsyn. Rätten skalldock i domen förordna övervakare, om inte särskilda skäl talar mot det. Vidarefår rätten i domen meddela föreskrifter enligt 26 kap. 15 § första och andrastyckena samt 27 kap. 5 § andra stycket. I fall som avses i 3 § tredje stycket skall i domen alltidmeddelas föreskrift om den behandlingsplan som den dömde har åtagit sig attfölja. Därvid får även föreskrivas att den som ansvarar för behandlingen skall göraanmälan till skyddskonsulenten och åklagaren, om den dömde allvarligtåsidosätter sina åligganden enligt planen. Ändringen innebär att domstolen får möjlighet att även isamband med en dom på skyddstillsyn meddela föreskrift av det slag somavses i förslaget 72 till ändring av 27 kap. 5 §.I själva verket torde'det främst vara vid domar Prop. 1986/87:106 påskyddstillsyn som sådana föreskrifter får aktualitet. Angåendeinnebörden av en sådan föreskrift får jag hänvisa till vad jag har anfört vid27 kap. 5 §. En betydelsefull skillnad när föreskrift av aktuellt slag meddelasvid skyddstillsyn blir emellertid att skyddskonsulenten ochövervakningsnämnden på vanligt sätt har ansvar för övervakningen av att den dömdefullgör sin skyldighet. Flertaletav de föreskrifter som kan meddelas vid skyddstillsyn kan även meddelas isamband med villkorlig frigivning. På samma sätt som gäller i fråga om deföreskrifter som avses i andra stycket av förevarande paragraf har jagemellertid ansett anledning saknas att öppna möjlighet för att låtaföreskrifter av nu aktuellt slag meddelas i samband med villkorlig frigivning. 1fall då skyddstillsyn aktualiseras är redan enligt gällande ordning situationenden att den tilltalade förklarar sig beredd att undergå viss vård eller annanbehandling enligt ett mer eller mindre detaljerat program som har uppgjorts förhonom. meddelas i dessa fall, om skyddstillsyn ådöms, ofta ensärskild föreskrift om behandling, men detta torde inte alltid ske, omdomstolen på goda grunder finner sig kunna utgå från att den tilltalade ändåkommer att undergå den aktuella behandlingen. Detnya andra stycket tar emellertid inte sikte på sådana fall i allmänhet utan påden specifika situation som föreligger när domstolen enligt 3 § tredje stycketi domen skall ange det fängelsestraff som skulle ha ådömts, om den inte hadestannat för skyddstillsyn med kontraktsvård. Det rör sig alltså om fall där denplanerade behandlingen är av avgörande betydelse för att skyddstillsyn bedömsvara en tillräckligt ingripande påföljd. I praktiken är det alltså fråga omfall där påföljden annars skulle ha bestämts till fängelse. För dessa fallgäller som en obligatorisk regel att domstolen i domen skall meddela föreskriftom den behandlingsplan som den tilltalade har åtagit sig att följa. Teknisktsett kan detta ske genom att själva planen - eller i förekommande fallvärdkontraktet - fogas som bilaga till domen. I själva domslutet kan då föreskriftmeddelas om att den tilltalade i enlighet med eget åtagande skall genomgåbehandling enligt en vid domen fogad plan (eller ett kontrakt). En annan utvägkan vara att planen identifieras i domen genom angivande av datum, den somansvarar för behandlingen etc. Planen synes då inte nödvändigtvis behöva fogassom bilaga till domen, utan det kan vara tillfyllest att den finns i akten. Enligtstycket kan ytterligare en föreskrift meddelas i de fall som här avses. Den föreskriften går ut på att den myndighet eller det organ som svarar för behandlingen skall vara skyldig att anmäla till skyddskonsulen ten och åklagaren om den dömde allvarligt åsidosätter sina skyldigheter enligt planen. Bestämmelsen syftar dels till att bryta den sekretess som eljest kan gälla (jfr 14 kap. 1 § sekretesslagen, 1980:100), dels till att åstadkomma en snabbare procedur än som är möjlig enligt eljest gällande 73 ordning,när det gäller att ingripa vid misskötsamhet från den dömdes sida. Prop.1986/87:106 Enligt det nuvarande systemet skall uppgift om eventuell misskötsamhetinhämtas av skyddskonsulenten och av denne anmälas för övervakningsnämndensamt därvid i första hand ligga till grund för en prövning av om andra åtgärdersom nämnden får vidta bör tillgripas, innan nämnden bedömer om enframställning bör göras till åklagarmyndigheten om att denna skall väcka talanom undanröjande av skyddstillsynen. För de speciella fall som det här gäller -dvs. sådana då fängelse skulle ha ådömts om ej den aktuella behandlingen kunnatkomma till stånd - kan nämligen denna procedur synas alltför långdragen. Detär dock inte obligatoriskt för domstolen att meddela en föreskrift av nuaktuellt slag i de här avsedda fallen. Exempelvis bör ju en sådan föreskriftinte meddelas med mindre än att det organ eller den person som skall ansvaraför behandlingen är införstådd med uppgiftsskyldigheten. Meddelas inte någonföreskrift om sådan uppgiftsskyldighet, åligger det pä vanligt sätt i första handskyddskonsulenten att följa utfallet av behandlingen. Frän denna skyldighetbefrias fö. inte konsulenten även om en uppgiftsskyldighet föreskrivs för densom svarar för behandlingen. Somjag har berört i den allmänna motiveringen avses en uppgiftsskyldighet av häraktuellt slag inte innefatta någon plikt att lämna underrättelse om varjeöverträdelse av en behandlingsplan eller det vårdkontrakt som är i fråga.Underrättelse bör kunna underiåtas vid mera bagatellartade förhållanden. Vidallvarligare eller upprepade överträdelser måste emellertid uppgift lämnas. Omden behandlingsansvarige för sin del anser att behandlingen ändå bör fortgå,bör naturligtvis detta anges när uppgiften lämnas. Jagvill tillägga att åklagaren när underrättelse lämnas inte sällan kan ha anledningatt med skyddskonsulenten eller övervakningsnämnden ta upp frågan om attomhänderta den dömde. Till detta återkommer jag vid 11 §. dömde allvarligt åsidosatt sina åligganden och kan det antas att sådanaåtgärder som övervakningsnämnden får vidta blir utan verkan, skall nämnden hosåklagare göra framställning om att han vid domstol/ör talan om att skyddslillsynenskall undanröjas. Sådan talan får också väckas, om den dömde i fall som avses i3 § tredje stycket allvarligt har åsidosatt sina åligganden enligt denbehandlingsplan som gäller för honom. Talansom avses i första stycket skall anhängiggöras före prövotidens utgång. Iförsta styckets första mening har gjorts en del redaktionella ändringar. Någonändring i sak är ej avsedd. Styckethar kompletterats med en ny andra mening. I denna ges en bestämmelse som innebär att åklagaren, om han från den behandlingsan svarige med stöd av 6 § andra stycket andra meningen har fått en rapport om att den dömde åsidosätter sina åligganden enligt behandlingsplanen, har möjlighet att väcka talan om skyddstillsynens undanröjande. I sådana fall bör det anses föreligga presumtion för att talan skall väckas. undantagsfall - exempelvis om "kontraktsbrottet"enligt åklagarens be- Prop. 1986/87:106 dömning inte är av allvarlig art ochden dömde har återupptagit behandlingen bör åklagaren avstå från att väckasådan talan som här avses. Självfallet är här den behandlingsansvarigessynpunkter pä frågan av stor betydelse. Åklagaren kan också vid behov inhämtayttrande från skyddskonsulenten eller övervakningsnämnden. Talan kan väckas även om åklagaren på annat sätt än genomrapport från den vårdansvarige får kännedom om att den dömde har allvarligtåsidosatt sina åligganden enligt behandlingsplanen. 1 den allmänna motiveringen har erinrats om att åklagarens- och för övrigt också domstolens - prövning av frågan om undanröjande avskyddstillsynen bör ske med stor skyndsamhet. 28 kap. 9 § Undanröjs skyddstillsynen, skall rätten bestämma annanpåföljd för brottet. Därvid skall skälig hänsyn tas till vad den dömde harundergått till följd av domen på skyddstillsyn samt till böter eller fängelsesom ådömts enligt 2 eller 3 § eller 34 kap. 6 §. Ifall som här avses fårfängelse ådömas än vad som är föreskrivet för brottet. Haruppgift som avses i 3 § tredje stycket lämnats i domen skall, om fängelse ådöms,detta beaktas när straffets längd bestäms. Finnas tillräckliga skäl ej föreligga att undanröjaskyddstillsynen, må rätten i stället besluta åtgärd som avses i 7 §. Sådanåtgärd må ej beslutas efter prövotidens utgång. Paragrafen ger i sin nuvarande lydelse uttryck förprincipen att domstolen - när skyddstillsyn undanröjs på grund av misskötsamhetoch annan påföljd bestäms för brottet - skall ta skälig hänsyn till vad dendömde har undergått till följd av skyddstillsynsdomen. Jag föreslår att dessa bestämmelser kompletteras med enregel om att domstolen i situationer av det här slaget även skall beakta detalternativa fängelsestraff som enligt vad jag har anfört i vissa fallskall anges när domstolen dömer till skyddstillsyn med kontrakts vård. Syftet är att den straffmätning som har redovisats i dettidigare målet i stor utsträckning skall vara normgivande som utgångspunkt för det fängel sestraff som bestäms i det nya målet. Det alternativa straffet tjänar ju bl. a. syftet att den dömde skall veta vad han konkret riskerar i händelse av misskötsamhet. Meningen är emellertid inte att detta utan vidare skall tas som utgångspunkt utan en bedömning av omständigheterna i det särskilda fallet måste alltid göras. Vidare gäller att domstolen på sedvanligt sätt skall ta hänsyn vad den dömde har undergått till följd av "kontraktsvårdsdo- men". Det blir med andra ord inte fråga om en direkt avräkning av behandlingstiden mot det alternativa fängelsestraffet. Hänsyn måste också tas till hur ingripande den behandling har varit som den dömde har under kastat sig. I sakens natur ligger givetvis också att ju mera av behandlingen som har klarats av, desto större avräkning skall ske. Rör det sig om ett snabbt och grovt återfall i missbmk bör dock som jag ser det ingen eller endast en obetydlig avräkning göras. Det ligger dock i sakens natur att 75 domstoleninte bör döma ut ett längre straff än det som har satts ut i den Prop.1986/87:106 förra domen. Några ytterligare regler torde inte behövas för domstolensprövning med anledning av en talan av nu berört slag. Erfarenheten visar att depraktiska fallen kan förutsättas bli så skiftande att utrymme här som eljestmåste lämnas för en bedömning av de omständigheter som föreligger i det särskildafallet. Ett tillägg av det slag som jag här föreslår bör görasäven i 34 kap. 6 § tredje stycket som behandlar det fallet att skyddstillsynundanröjs på grund av ny eller nyupptäckt brottslighet. 28 kap. 11 § Uppkommer fråga om att undanröja skyddstillsynen eller attvidta åtgärd som avses i 7 § eller åtgärd för att den dömde skall underkastasig vård eller behandling, eller har den dömde undandragit sig övervakningen,får övervakningsnämnden eller domstol vid vilken föres talan enligt 8 §, omomständigheterna föranleder det, förordna att den dömde skall på lämpligt sättomhändertas i avvaktan på vidare förordnande. Ett sådant beslut skall omprövasså ofta anledning till det föreligger. Den som sålunda omhändertas får inte kvarhållas längre änen vecka. Om det finns synneriiga skäl, får dock genom nytt beslut förordnasatt han skall kvarhållas ytterligare högst . År den dömde omhändertagen när domstolen meddelar beslutatt skyddstillsynen skall undanröjas, får den förordna att han skall varaomhändertagen till dess beslutet vinner laga kraft. Efter prövotidens utgång får den omhändertagne inte kvarhållas. Jag har i den allmänna motiveringen påpekat att det oftakan finnas skäl att omhänderta den dömde, när fråga uppkommer om att på grundav misskötsamhet undanröja en skyddstillsyn som är förenad med kontrakts-värd. Initiativet till omhändertagandet kan tas av åklagarengenom en kontakt med skyddskonsulenten när en anmälan som avses i 28 kap. 6 §andra stycket andra meningen har kommit honom till hända. Men skyddskonsulenten- som enligt förslaget också blir underrättad när anmälan görs till åklagaren -kan naturligtvis själv ta initiativ till att frågan om omhändertagandeaktualiseras hos övervakningsnämnden. Beslut om omhändertagande kan alltså fattas avövervakningsnämnden eller, i brådskande fall, av dess ordförande. Är frågan omomhändertagande aktuell, när åklagaren väcker talan enligt 8 §, eller blirfrågan aktuell, när sådan talan väckts, kan även domstolen besluta omomhändertagande. Den som har omhändertagits får inte kvarhållas längre tidän , men om det finns synnerliga skäl får tiden förlängas med ytterligare högst . Om den dömde har återfallit i missbmk eller om det alternativa fängelsestraff som har angivits i skyddstillsynsdomen avser en betydande tid, torde det i allmänhet föreligga sådana synneriiga skäl som avses i paragrafen. Eftersom det här inte blir fråga om några mer omfattandeutredningar, Prop. 1986/87:106 bör domstolens prövning av åklagarens talankunna ske som den dömde sålunda är omhändertagen. För attsäkerställa en effektiv verkställighet av domstolens beslut att undanröjaskyddstillsynen och bestämma påföljden till fängelse föreslås att domstolenskall fä en möjlighet att förordna att den dömde skall vara omhändertagen ävenunder tiden till dess att beslutet vinner laga kraft. Denna möjlighet avsesinte bli begränsad till kontraktsvårdsfallen utan bör kunna användas även iandra fall, när domstol undanröjer skyddstillsyn med tillämpning av 28 kap. 9 §. Förordnanden av nu berört slag bör inte meddelasrutinmässigt utan bara när det finns skäl för det, exempelvis om det finns riskför att den dömde återfaller i allvarligt missbruk eller om det finns skäl attanta att han kommer att undandra sig verkställigheten av det beslutadefängelsestraffet. Omhändertagande behöver inte tillgripas, om den dömde harbegått nya brott efter det att kontraktsvärden påbörjades och det föreliggerhäktningsskäl. I sådana fall bör i stället de straffprocessuella tvångsmedlenanhållande och häktning användas. 33 kap. 5 § Dömes någon till fängelse eller förordnarrätten, med tillämpning av 34 kap. 1 § 1, att sådan påföljd skall avseytterligare brott, och har den dömde med anledning av misstanke om brott, somprövats genom dom i målet, av minst tjugofyratimmar varit berövad friheten som anhållen, häktad eller intagen på rättspsykiatriskklinik enligt 9 § lagen (1966:301) om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål,skall tiden för frihetsberövandet, till den del dämnder icke skettverkställighet av dom i annat mål, anses som tid under vilken den ådömdapåföljden verkställts i anstalt. Domstolen skall i domen angiva det antal dagarpåföljden skall anses verkställd. Är den tid varmed ådömt fängelse överstiger frihetsberövandetringa, må förordnas att fängelsestraffet skall anses helt verkställt genom frihetsberövandet. Undanröjes villkorlig dom eller skyddstillsyn och dömes istället till fängelse , äger, i den mån tillgodoräknande inte skettenligt första eller tredje stycket, första stycket tillämpning även i fråga om frihetsberövande som föregått den villkorliga domeneller domen på skyddstillsyn,