prop · GA03128 · 1986-12-31 00:00:00 — Rätten atl häva köpeteller att kräva omleverans faller t.ex. inte bort om varan har förstörts genomen ren olyckshändelse eller på gmnd av alt den haft ett fel eller annars tillföljd av varans egna egenskaper. Det framgår också av art. 70 att rätlen atthäva köpet inle faller bort om det har förelegal etl väsentligt fel i varan ochden har förstörts efter riskens övergång. Rättenatt häva köpet eller kräva omleverans faller inte heller bort om varan eller endel av den har förstörts eller försämrats till följd av en sådan undersökningav varan som köparen enligl art. 38 är skyldig alt företa (punkt b). Omvaran eller en del av den har sålts vidare i normal ordning eller harförbrukats eller förändrats av köparen innan han märkte eller borde ha märktfelet, förlorar köparen inte heller rätten till hävning eller omleverans (punktc). Bestämmelsen gäller t. ex. det fallet aU den fill vilken köparen i sin turhar sålt varan häver detta köp. Den är också tillämplig om köparen har märktfelet först under användningen av varan i sin produktionsprocess. Hävningkan således komma i fråga också i sädana fall, där köparen inle kan lämnatillbaka varan. Det framgär emellertid av art. 84 andra styckel att köparenskall ersätta säljaren för den nytta som han har hafl av varan, 1. ex. vad envidareförsäljning av varan har inbringat. Delsom sägs i art. 82 första stycket följer också av 57 § i den svenska '56 köplagen och undantagen i andra stycket motsvaras iprincip av 58 §. 1986/87: 128 Någon väsentligare förändring övervägsinte för köplagsförslaget. Det slås i artikeln fasl att en köpare somförlorar rätten till hävning eller omleverans har kvar rätlen att göra gällandeandra påföljder som kan följa av avtalet eller konventionen (jfr art. 45).Först och främst gäller alt förlusten av rätten att avvisa varan inte påverkarden rätt till skadestånd som köparen kan ha. Om det är fråga om fel i varan, ärköparen inte heller betagen rätten att kräva avhjälpande eller prisavdrag. Den nu nämnda principen är inte kodifierad i köplagen ochtorde inte ' heller komma att tas in i köplagsförslaget. Vid den uppgörelse som sker när köpet hävsskall man enligt denna artikel också beakta det utbyte som en part kan ha haftav motpartens prestation. Värdet av detta skall också återgå. Om säljaren skall lämna tillbaka betalningen, skall han enliglförsta slycket också belala ränta på den. Hur räntan skall beräknas framgårdock inie (jfr. art. 78). Enligt andra styckel gäller atl köparen skall ersättasäljaren för den nytta som han har haft av varan eller en del av den. Detgäller bäde om han skall lämna tillbaka varan (punkt a) och om det är omöjligtför honom att lämna tillbaka den men han trots detta har hävt köpet eller krävtomleverans (punkt b). Några regler motsvarande bestämmelserna i förevarandeartikel finns inte i den svenska köplagen. Av 2 § andra stycket räntelagenföljer dock aU en säljare är skyldig att utge ränla på betalningen om köpethävs på gmnd av avtalsbrott på hans sida. Och att köparen i vart fall ärskyldig att utge den avkastning han haft av varan torde gälla utan stöd av lag (SOU1976:66 s. 334 m. Avdelning VI Vård av varan Den sista avdelningen i det avslutande kapitlet medgemensamma bestämmelser om säljarens och köparens förpliktelser handlar omskyldigheten att ta vård om varan för motpartens räkning. Säljarens skyldighetregleras i art. 85 och köparens i art. 86. Den vårdpliklige partens rätt att överiämnavaran för vård hos tredje man behandlas i art. 87. Art. 88, slutligen, gällerden vårdpliklige partens rätt och skyldighet att sälja varan. Artikeln gäller säljarens skyldighet att tavård om varan för köparens räkning. Den är tillämplig dels när köparen skallhämta varan på säljarens affärsställe men inte gör det med den följd attrisken för varan enligt art. 69 går över på köparen. Den är också tillämplignär säljaren kan förfoga över varan trots att han inte har den i sinbesittning, t.ex. därför att han i sin besittning innehar etl transportdokumenteller lagerbevis som kontrollerar förfoganderätten över varan. Om köparen isistnämnda fall inte betalar för varan och säljaren hindrar att varan lämnas ultill köparen, är säljaren skyldig atl ta vård om varan för köparens räkning. Säljarenskall vidta med hänsyn till omständigheterna skäliga åtgärder för att ta vård om varan. Vilka åtgärder som han bör vidta beror bl. a. på 157 Skyldigheten kan t.ex. bestå i att lägga uppvaran i frysrum Prop. 1986/87; 128 eller i etl uppvärmt lager. Säljaren har räll atl hålla inne varan lill dess altköparen har ersatt honom för skäliga kostnader för varans vård. Del följer avandra bestämmelser atl säljaren också har räll att hålla inne varan tillsäkerhet för betalningen (art. 58). Säljaren är således inte skyldig all lämnaut varan innan han har fält betalt säväl för varan som för vårdkostnaderna. Säljarens vårdplikl enligt konventionen överensstämmer i alllväsentligt med den som föreskrivs i 33 § köplagen. Retentionsrätten förkostnader regleras i 36 §. Någon egentlig ändring övervägs inte för köplagsförslagetsdel. Enligl första stycket är en köpare som har tagitemot varan och vill avvisa den skyldig att vidta med hänsyn tillomständigheterna skäliga åtgärder för att ta vård om varan. Köparen har rätt atlhålla inne varan till säkerhet för skäliga kostnader för vården. Enligt andra styckel begränsas köparens skyldighet atl tavård om varan när den har sänts lill honom och har ställts till hans förfogandepå bestämmelseorten. Köparen är i så fall endasi skyldig att ta hand om varanför säljarens räkning om det kan ske utan atl betalning sker och ulan oskäligolägenhet eller oskälig kostnad för köparen. Vidare gäller atl köparen inle ärskyldig att ta vård om varan om säljaren eller någon som har rätt att la handom varan för säljarens räkning finns på bestämmelseorten. Andra styckel gäller bl.a. det fallet att säljarens rättatt förfoga över varan under transporten har upphört, och det fallet att varanhar kommit fram och köparen har fält tillfälle att undersöka varan innan hanbetalar för den. Om köparen tar emot varan i den situation som avses i andrastycket, är han skyldig atl la vård om den och han har i så fall också rält atlhålla inne varan lill säkerhet för sina kostnader - allt i enlighet med förstastycket. Konvenfionens bestämmelser om köparens vårdpliktöverensstämmer i sak nästan helt med köplagens 55 och 56 §§ och i materiellthänseende blir del säkerligen inte någon ändring i köplagsförslaget. Enligt denna artikel har en part som ärskyldig att ta vård om varan för motpartens räkning rätt att lägga upp varanhos iredje man för förvaring för den andra partens räkning och på dennesbekostnad. får dock läggas upp för förvaring endast om kostnaderna inteär oskäliga. Artikeln innebär att den värdpliktiga parten kan avtala med densom tar hand om varan att den part för vars räkning varan vårdas skall svaraför kostnaderna. Någon egentlig motsvarighet till denna artikel finns intei köplagen och övervägs inte heller för köplagsförslagets del. Artikeln gäller den vårdpliklige partens rättoch skyldighet alt sälja varan för motpartens räkning. Den part som enligt art. 85 och 86 skall ta vård om varanhar enligt första stycket rätt atl sälja varan för motpartens räkning. En fömtsättning är att motparten har dröjt oskäligt länge med atl ta hand om varan eller med att återta den eller med alt betala för varan eller för vården av varan. Försälj ningen skall ske på lämpligt sätt. Det gäller naturiigtvis au i motpartens 158 intressefå ett med hänsyn lill omständigheterna så bra pris som möjligt. En Prop.1986/87: 128 ytterligare fömtsättning för försäljningsrätten är att motpartenskälig tid i förvåg har undertällals om avsikten atl sälja varan. 1andra slycket regleras den vårdpliklige partens skyldighet att i vissasituationer sälja varan för motpartens räkning. En sädan skyldighet föreliggerom varan är utsatt för snabb försämring vilket t. ex. kan vara fallet medvissa livsmedel - eller om vården skulle medföra oskäliga kostnader. Den vårdplikligeskall i så fall "vidta skäliga åtgärder" för alt sälja varan och, iden mån del år möjligt, skall han undertätta motparten om sin avsikt alt säljavaran. Tredjestycket handlar om skyldigheten att redovisa för försäljningen av varan. Densom har sålt varan har rätt att av intäkterna från försäljningen hälla inne etlbelopp som läcker skäliga utgifter för försäljningen och värden av varan. Omdet blir ett överskott, är han skyldig att utge detta till den andra parten. Densvenska köplagen har i 34, 35 och 55 §§ regler som i stora drag motsvarar bestämmelsemai förevarande artikel. Bland skillnaderna märks att försäljningen enligtköplagen skall ske på offentlig auktion och att köplagen saknar en uttryckligregel om redovisningsskyldighet. Köplagsförslagets regler om rätt ochskyldighet att sälja varan för motpartens räkning torde komma att innebära ettnärmande till bestämmelserna i konventionen. 6.4 Del IV Slutbestämmelser DelIV innehåller konventionens slutbestämmelser (art.89-101) vilka bl.a. reglerar möjligheterna till förbehåll belräffande vissa av konvenfionensbestämmelser och anger fömtsättningarna för konventionens ikraftträdande. FN;s generalsekreterare är konventionens depositarie vilket framgår av art. 89. 90 behandlas förhållandet mellan och andra konvenfionersom rör samma frågor som de vilka regleras av . Artikeln lordebara ha betydelse för ett fåtal stater. Förhållandet till - eller snarareövergången frän - Haagkonventioner behandlas närmare i art. 99(3)-(6). Art.91 innehåller bestämmelser om formema och förutsättningarna för undertecknadeoch tillträde; med tillträde avses här ratificering, godtagande, godkännandeoch anslutning. 9296 framgår vilka förbehåll som kan göras. Enligl art. 92 kan en fördragsslutandestat förklara atl den inle skall vara bunden av antingen del II (avlalsdelen)eller del III (köpdelen). Fn förklaring enligl denna artikel får inte skesenare än vid tillträdet. Art.93 (Federal-Stale-Clause) medger att en fördragsslulande stat som har två ellerflera områden i vilka olika rättssystem är tillämpliga såvitt gäller avtal omköp förklarar atl konventionen utsträcks till alla eller endast ett eller fleraav statens områden. Enligt art. 94 - den s. k.nabolandsklausulen - kan två eller flera fördragsslutande stater, som har samma eller nära överensstämmande '59 rättsregler angående defrågor som regleras av konventionen, förklara att Prop. 1986/87; 128konventionen inte skall tillämpas på köpeavtal mellan parter som har sinaaffärsställen i dessa stater. En förklaring enligt denna artikel kan göras närsom helst. Den kan göras av en enskild stat även i förhållande till stater sominte är bundna av konventionen. Det senare framgår av andra stycket. 95 kan en fördragsslutande stat förklara att den inte skall vara bunden avart. 1 första stycket punkt b i konventionen. En sådan förklaring skall görasvid tillträdet till konventionen. Förklaringen innebär att konventionen baraskall tillämpas på köpeavtal mellan parter som har sina affärsställen i statersom båda har tillträtt konventionen (Contracting Staies); jfr art. 1(1) punkla. Art.96 medger att en fördragsslutande stat vars lagstiftning kräver att köpeavtalskall ingås eller bekräftas skriftligen kan upprätthålla delta formkrav trolsbestämmelserna i bl.a. art. 11. Innebörden av en reservation enligl art. 96framgår närmare av art. 12. 97 regleras bl. a. hur och när de i art. 92-96 omnämnda förbehållen skallgöras och när de träder i kraft. Av fjärde stycket framgår atl ett förbehållnär som helst kan dras tillbaka. I art. 98 slås fast att inga andrareservationer är tillåtna än de som är uttryckligen medgivna. Art.99 reglerar tidpunkten för konventionens ikraftträdande. Del följer av förstastycket att konventionen träder i kraft efter det förflutit sedan det tionde instrumentet om tillträde hardeponerats, dvs. när tio stater genom t.ex. ratifikation har samtyckt till attvara bundna av konventionen. Omen stal tillträder konventionen först efter del att tio andra stater hartillträtt konventionen, träder konventionen i kraft i förhållande lill denifrågavarande staten efter det att tolv månaderförflutit från deponeringen av den statens instmment angående ratifikation e.d.Detta följer av andra stycket. Tredjesjättestyckena av art. 99 reglerar övergången till för de stater somär parter i endera eller båda Haagkonventionerna om ingående av avtal() resp. om internationella köp (ULIS). An.100 anger i vad män konventionen är tillämplig på enskilda avtal som ingås vidden tid då konventionen träder i kraft. An.101 har regler om uppsägning av konventionen. Detframgår avslutningsvis att konvenfionens originalexemplar är avfattat påarabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska saml att dessa texterskall ha samma giltighet. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lagom internationella köp, 2. lagom ändring i lagen (1905: 38 s. 1) om köp och byte av lös egendom. 8 Beslut '"P' '''''-128 Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 11 1986/87. Rättelse: S. 165 texten under Hemslällan ersatt av ny lexl Lagrådet pp- '8/87:128 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande; justitierådet Knulsson, justitierådet Sterzel,regeringsrådet Totlie. Enligl protokoll vid regeringssammanträde den 19 februari1987 har regeringen på hemslällan av statsrådet beslutat inhämtalagrådels yttrande över förslag till 1. lag ominternationella köp, 2. lag omändring i lagen (1905; 38 s. 1) om köp och byte av lösegendom. Förslagen harinför lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslagen föranlederföljande yttrande av lagrådet: Förslaget till lag om internationella köp Lagrådet tillstyrker alt ansluter sig till FN-konventionenoch därvid avger de reservationer som förordas i remissen. Lagrådet anservidare att överiygandeskäl har anförts i remissen för att konventionen införlivasmed svensk rätt genom inkorporation. Förslaget innebär alt konventionen skall gälla som svensklag pä sex olika främmande språk. Såsom framhållits i olika sammanhang, bl. a.i det i remissen nämnda lagstiftningsärendet angående internationell järnvägstrafik,möter inte någol hinder från konstitutionell synpunkt mot att en text på etlfrämmande språk ges giltighet som svensk lag. Den nu föreslagna ordningenmedför givetvis vissa problem i den praktiska tillämpningen. Dessa torde dock isjälva verket bli ganska begränsade. I de allra flesta fall lär det visa sigtillräckligt atl - förutom den svenska översättningen -utnyttja endast en av deautentiska texterna. Vanligen blir det då säkerligen fråga om den engelskaversionen. Skulle det i undantagsfall bli nödvändigl att lägga en jämförelsemellan flera olika texter till grund för lösningen av ett tolkningsspörsmål fårman ta hjälp av språklig expertis i den mån det behövs. Den svenska översättning av konventionen som skall bifogaslagtexten och den redogörelse för konventionens innehåll som lämnas i lagrådsremissen(avsnitt 6) kommer otvivelaktigt att underiätta tillämpningen. Dennaredogörelse kan dock givetvis inle tillmätas samma betydelse för tolkningensom förarbeten lill en inhemsk lag. Sådana förarbeten ger normalt även underlagför en mer detaljmässig granskning än som är möjlig i fråga om internationellakonventioner. Lagrådet, som noterar alt den nya svenska köplagen avses få ettmed konvenfionen mera överensstämmande innehåll än den nuvarande, har intefunnit anledning att rikta några anmärkningar mot den redogörelse som lämnas iremissen. Konventionens bestämmelser innehåller en rad uttryck somkan ge utrymme för skilda tolkningar. Visserligen sågs i artikel 7 all man vid tolkningen skall ta hänsyn lill konventionens internationella karaktär och behovet av atl främja en enhetlig tillämpning. Särskilt med hänsyn till 162 brislen påauktoritativa motivutlalanden till ledning för tolkningen finns emellertid enuppenbar risk för att olika praxis kan uppstå i skilda länder. För atl en sädanutveckling i möjligaste mån skall kunna undvikas är det önskvärt att man skaparett syslem för att sprida kännedom om vägledande domstols- ochskiljenämndsavgöranden i konvenlionsslaterna. Man kunde tänka sig en ordningdär nationella rapportörer fick till uppgift atl sända in kortfattade referatav sådana avgöranden lill ett centralt organ, vilket i sin tur gör ensammanställning som publiceras och distribueras till konventionsstaterna. Lagrådelifrågasätter om det inte kan finnas anledning att överväga etl initiativ idenna riktning från svenskt eller nordiskt håll i lämpligt sammanhang. Förtillämpningen av den föreslagna lagen är del nödvändigl all ha kännedom omvilka stater som är anslutna lill konventionen och om eventuella reservationersom de har avgelt, Lagrådel förutsätter att regeringen kommer att utfärdatillkännagivanden härom i likhet med vad som har skett på andra rättsområden. Vadbeträffar den föreslagna lagen vill lagrådet endasi göra ett påpekande rörande2 §. Denna paragraf behandlar inte den situationen att en part har affärsslälleni mer än eu land. Av specialmoliveringen att döma skall bestämmelsen ikonventionens artikel 10 a) tjäna till ledning i sådana fall. Enligt lagrådetsmening bör emellertid paragrafen utformas så att den kan tolkas fristående. Lagrådelföreslår därför att som en andra mening i paragrafen inskjuts "Om en parthar mer än ett affärssiälle, skall del ställe beaktas till vilket avtalet ochdess fullgörelse har sin närmaste anknytning." Förslaget till lag om ändring i lagen om köp och byte avlös egendom Förslaget lämnas utan erinran. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, S. , , , , , , ,, , , G. , Lönnqvist Proposition om internationella köp 1 Anmälan omlagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vidregeringssammanträde ) över förslag till 1. lag om internationella köp, 2. lag om ändring i lagen (1905:38 s. 1) om köp och byte av lös egendom. Föredraganden redogör för lagrådetsyttrande och anför. Förslagettill lag om internationella köp Lagrådethar tillstyrkt au ansluter sig till och därvid avger dereservationer som förordas i remissprotokollet. Enligt lagrådet har vidareövertygande skäl anförts i remissen för att konventionen införlivas med svenskrätt genom inkorporation. Liksom lagrådet anser jag att det är förenat medendast begränsade problem att konventionen skall gälla som svensk lag på sexolika främmande språk. Vad lagrådet har anfört om detta ligger helt i linje medden uppfattning som ligger bakom ställningstagandet i remissen. anser jag att del är önskvärt aU man skapar eU system för att spridakännedom om vägledande domstols- och skiljenämndsavgöranden ikonventionsstaterna. Enligt vad jag har inhämtat är detta en fråga som redanhar aktualiserats i kommission för internationellhandelsrätt (UNCITRAL), där är medlem. Avsikten är atlfrågan skall behandlas vid UNClTRAL:s 20; e session . Enligt minmening är UNCITRAL det organ som bör utforma och administrera ett sådant systemsom jag angav. bör därför vid den nämnda sessionen verka för att UNCITRALtar på sig denna uppgift. Jagbiträder vad lagrådet har anfört rörande 2 § och tillstyrker det föreslagnaförtydligandet av lagtexten. Förslaget tiU lag omändring i lagen (1905:38 s. I) om köp och byte avlös Prop. 1986/87: 128 egendoiti Förslagethar lämnats utan erinran av lagrådel. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen föreslårriksdagen att delsgodkänna konvention angående avtal ominternationella köp av varor med de reservationer som har angetts, delsanta de av lagrådel granskade lagförslagen med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar atl genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Sammanställning av remissyttrandena över Yttrandenöver har avgelts av hovrätten för , kommerskollegium,konsumentköpsutredningen (Ju 1977: 13) och . ochInternationella handelskammarens svenska nationalkommitté har lämnat ett gemensamtyttrande. I det följande återges yttrandena i oavkortat skick. 1 Hovrätten för : 1 yttrande över konvenlionsförslagel fannhovrätten, med vissa förbehåll, förslaget väl ägnat alt läggas till gmnd för en konvention. Den slutliga konventionslexten överensstämmer i stort sett med förslaget. De kritiska synpunkter hovrätten framförde i yttrandet har endast i ringa mån beaktats vid den slutliga utformningen av konvenfionen. Med hänsyn till au kon ventionen bygger på en balans mellan olika rättssystem för att den skall kunna godtagas av många olika stater, inte minst , har det emellertid uppenbarligen varit svårt att vinna gehör för svenska synpukter i störte utsträckning än som skett. De sakligaändringar av förslaget som vidtagits påverkar inte helhetsbedömningen avkonventionen. Hovrätten finner därför ej anledning atl närmare beröra dessa. Hovrättenanser konventionen utgöra en från svensk synpunkt godtagbar reglering av inlernafionellaköp. Som hovrätten framhållit i sitt yttrande över förslaget förefalleråtskilliga av bestämmelserna, även där de skiljer sig från svensk och nordiskköprätt, till en del överlägsna dem vår svenska köplag innehåller. Med hänsyntill att reglema är dispositiva utgör konvenfionen inget hinder för utvecklingav andra regler genom avtal på de punkter där konvenfionens regler kan ansesmindre tillfredsställande. Föreliggande internauonella konvention, som reglerarköprättsliga avtalsförhållanden mellan rättssubjekt i ratificerandemedlemsstater, synes icke vara oförenlig med de multilaterala och bilateralahandelsavtal som träffat med främmande stater. Såsom framgår avkonventionens artikel 90 har densamma lägre rättslig dignitet än redan ingångnaeller kommande avtal mellan stater på exempelvis den internationella handelnsområden. Konvenfionen är enligt artikel 2 (a) inte tillämplig påkonsumentköp. Såsomvi framhöll i remissyttrande över förslaget tillkonvention är elt sådanl undanlag i hög grad påkallat. Med hänsyn härtill ochdå undantagsregelns utformning - som helt överensstämmer med det fidigareremitterade förslaget - bör kunna godtas för svensk del finns från desynpunkter vi har att beakta inle någon anledning till erinran molkonventionen. Konventionenhar föregåtts av etl långvarigt arbete. Sålunda har samfundet och andraremissinstanser yttrat sig över olika utkast lillkonventionstext. Åtskilliga förändringar har skett i förhällande till tidigareutkast, både redaktionellt betingade ändringar och sådana materiella ändringarsom i huvudsak behandlats i tidigare remissyttranden. Av de allmänna synpunktersamfundet anförde i yttrande om enhetlig lagrörande internationella köp av lösa saker (ULIS), är åtskilliga alltjämt Ullämpliga.Del finns därför ej anledning för samfundet atl pä nytt kommentera de enskildabestämmelserna i konventionen. Iyttrande över UNCITRAL-utkaslel (TSA 1977 s. 19) anförde samfundetsammanfattningsvis att utkastet, efter viss överarbetning, vore ägnat atl liggatill gmnd för en reviderad konvention, till vilken kunde tänkas anslutasig. Från denna utgångspunkt får samfundet anföra följande. Denförsta frågan gäller huruvida den föreliggande konventionslexten innebär entillräcklig överarbetning och är sådan att en allmän värdering avkonventionen bör föranleda svensk anslutning och den andra frågan humvida Sverigebör utnyttja de reservationsmöjligheter konventionen anvisar. Debrister i UNCITRAL-utkastels systemalik och terminologi som samfundet tidigarekritiserat har ej kunnat avhjälpas i den nu föreliggande konventionstexten -trots att vissa mer angelägna ändringsyrkanden från svensk och nordisk sidakunnat tillgodoses. Oklarheti terminologi och systematik kan befaras ge utrymme för olikartadrättstillämpning i konventionsländer. Denna kan i sin tur bli besvärande vidutformningen av kontrakt och standardavtal och vid bedömningen av avtalspartsrättsliga situation i enskilda fall och förta en del av den uniformering avköprätten som avsågs med konventionen.