prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — De möjligheter som makarna härigenom har att vidbodelningen komma överens om olika avvikelser frän likadelningsprincipen kan ivissa fall få betydelse för den ena makens borgenärer. Normalt bör det dockvara så att dispositioner som makarna företar inom de ramar som denfamiljerättsliga lagstiftningen drar upp inte bör betraktas som eftergift. Attmakar kommer överens om jämkningar av bodelningen bör således inte innebära ensådan eftergift som kan föranleda ansvar enligl förevarande paragraf eller återvinningsreglerna. HeU undantagslöst kan emellertid det sagda intevara. Vid bodelning med anledning av äktenskapsskillnad kan makarnasöverenskommelse om att låta enskild egendom ingå i delningen få betydelse försådana borgenärer vilkas fordringar har uppkommit efter den för bodelningenavgörande tidpunkten. Överenskommelsen kan leda till en sådan minskning av enmakes egendom alt hans eller hennes förmåga alt betala sina skulder försämrasväsentligt. Möjligheten att föra in enskild egendom i delningen skulle därförkunna begagnas i illojalt syfte, om någon spärr mot missbruk inle ställs upp.Om den skuldsatta maken som en följd av bodelningen kommer att saknautmätningsbara tillgångar som motsvarar skulderna, bör följaktligen makarnasöverenskommelse anses innebära en eftergift från den skuldsatta makens sidavilken bör ge borgenär rätt att vända sig mot den andra maken. Makars avtal omatl behandla enskild egendom såsom annan i bodelningen ingående egendom skall alltsåvara beroende av att avstående makes borgenärer inte lider skada till följd avavtalet. Detsamma bör gälla vid avtal om bodelning som förrättas underäktenskapets bestånd ulan att mål om äktenskapsskillnad pågår. Enskild egendom kan dras in i bodelningen ävengenom jämkning av villkor i äktenskapsförord. Även i sådana fall gällerförevarande paragraf. Om jämkningen innebär att skada uppkommer för denavslående makens borgenärer, har dessa således rätt att vända sig mot den andramaken. Detta gäller även när domstol har bifallit talan om jämkning (jfrspecialmotiveringen till 12 kap. 3 §). När det gäller makarnas överenskommelse omvärderingen av den egendom som ingår i bodelningen och hur en makesredovisning av förvaltning- en av denna egendom skallfullgöras - frågor som i hög grad kan påverka Prop. 1986/87: 1 bodelningsresultatet finns del inte på motsvarande sätt i formell mening 13 kap. 1 § ÄktB något avtalsbart utrymme.När fråga om återvinning uppkommer måste det kunna prövas omegendomen har värderats rätt. Att en skuldsatt make påsin lott har mottagit egendom som blivit upptagen till för högt värde eller avstått egendom somåsatts ett för lågt värde kan vara till skada för hanseller hennes borgenärer och bör betraktas som en eftergift. Detsamma kan i princip sägas om makars avtal om hurderas skulder skall täckas vid bodelningen. Om en make har medgett att en skuldsom inte hänför sig till enskild egendom skall täckas med denna egendom får delbetraktas som en eftergift. Frågan om det erforderiiga sambandet förelåg mellanskulden och den enskilda egendomen får prövas i samband med frågan omåtervinning. Givetvis innebär det en eftergift, om en make helt underlåter allavräkna tillgångar för täckning av sina skulder. Vid lottläggningen skall varje make erhålla egendomsom i värde motsvarar makens andel i makarnas sammanlagda nettogiftorättsgods.Normalt bör själva fördelningen av egendomen inte aktualisera något ansvar föreftergift. Den frihet som makarna har vid fördelningen kan emellertid i vissafall utnyttjas till skada för borgenärerna på så sätt all den skuldsatta makensutmätningsbara egendom kommer alt minskas. Att den make som vid bodelningen haralt utge egendom till den andra maken kommer alt få sill egendomsinnehavminskat är något som borgenärerna måste räkna med. Som redan har framhållits ärdet endast de borgenärer vilkas fordringar har tillkommit efter den förbodelningen avgörande lidpunkten som kan drabbas av det. Borgenärerna bör inleheller kunna kräva alt den skuldsatta maken i första hand skall lämnaulmätningsfri egendom till den andra maken. Om bohag och bostad vid bodelningenhar övergått från den skuldfria maken till den skuldsalla bör inle heller deltavara att betrakta som en eftergift, under föratsättning atl övertagandelstödjer sig på de särskilda bestämmelserna härom i ÄktB. Detta gäller även omegendomen i den mottagande makens hand är utmätningsfri och utmätningsbar egendomlill motsvarande värde har frångått honom eller henne. När ett utbyte av utmätningsbar mot ulmätningsfriegendom inle har stöd i balken och åtgärden är till skada för borgenärerna, böremellertid ansvar för eftergift kunna inträda. Man kan tänka sig det fallet attden ena maken av den andra övertar en ulmätningsfri livförsäkring i utbyte motannan egendom och till följd därav inte kan betala en skuld som har uppkommitföre bodelningen. Vid bodelningen kan makarna finna det lämpligt atllikvidera olika fordringsanspråk som de har mot varandra. Också sådanaförfaranden ligger inom ramen för lottläggningen och kan medföra atl en makesutmätningsbara egendom minskar. 1 den mån en konflikt med borgenäremasintressen uppkommer är det emellertid inte en situation som bör lösas enligtreglerna om eftergift utan efter vad som gäller vid konkurrens mellan I 32 §konkurslagen nämns också som en grand för Prop. 1986/87: 1 återvinning avbodelning vid sidan av eftergift att en make har låtit egen- 13 kap. 2 §ÄktB dom gå ifrån sig mot att en fordran på honom eller henne har lagts ut påhans eller hennes lott. På grund av det anförda har i förevarande paragrafintagits bestämmelser om verkan av att en make vid en bodelning har eftergetlsin rätt lill skada för sina borgenärer genom att låta enskild egendom ingå ibodelningen, genom atl - utöver vad som följer av ÄktB - avstå i delningeningående egendom eller genom att vid fördelningen på lotter avstå utmätningsbaregendom i utbyte mot utmätningsfri. Etl undanlag har dock ställts upp förmakarnas gemensamma bostad och bohag. För sådan egendom gäller ju de särskildabestämmelserna om övertaganderätt, och det kan därför inte anses illojalt motborgenärerna att makarna tillämpar dessa bestämmelser. Liksom enligt gällande rätt har en make möjlighetatt frita sig från det ansvar som föreskrivs i detta stycke genom att visa attden skuldsatta maken efter bodelningen hade kvar utmätningsbar egendom somuppenbarligen motsvarade skulderna. Kan maken inte visa det, utgår man såledesfrån atl den skuldsatta makens bristande betalningsförmåga beror på del gjordaavståendet. Utredning om att denne efter bodelningen hade kvar tillräckligt medegendom kan förebringas främst genom bouppteckning och bodelningshandling. En makes ansvar enligt detta stycke är subsidiärt.Det måste vara klarlagt all den skuldsatta maken inte kan betala skulden föratl den andra makens ansvar skall aktualiseras. Den andra maken blir dock ansvarigför skulden även i det fallet att den skuldsalla maken av annan anledning kanantas vara på obestånd, t.ex. därför att denne vid etl företagetutmätningsförsök för en annan borgenärs räkning har konstaterats saknautmätningsbara tillgångar. Ansvaret gäller i förhållande till varje borgenärvars fordran har tillkommit före bodelningen. Det är alltså inle begränsattill fordringar som tillkommit före den för bodelningen avgörande tidpunkten. Bestämmelsen överensstämmer med motsvarandebestämmelse i 8 kap. 2 § tredje stycket. Om ansvaret för en avliden makes skulder gällersärskilda bestämmelser i i stället för vad som sägs i 1 §. Har bodelning förrättats mellan en make och denandra makens arvingar eller universella testamentstagare och har denefterlevande maken vidtagit en sådan åtgärd som avses i 1 §, svarar arvingamaoch testamentstagarna solidariskt för betalningsskyldighet enligt 1 §. (Jfr13 kap. 2 § i de sakkunnigas förslag) Samma problem som kan uppkomma vid bodelning mellanmakar som båda är i livet kan uppstå även vid bodelning med anledning av enmakes död. I 21 kap. ÄB finns emellertid särskilda bestämmelser om ansvaret förden avlidnes skulder. I förevarande paragraf hänvisas därför endast till dessabestämmelser när det gäller den avlidnes skulder. Om det däremot är denefterlevande maken som låter sin enskilda egendom ingå i bodelningen eller sompå annat sätt efterger sin rätt vid denna, gäller bestämmelserna i andrastycket av förevarande paragraf. Det är naturligt att sådana eftergifter inteskall få gå ut över den efterlevande makens borgenärer. Därför bör samma kravgälla i detta fall som vid bodelning med anledning av äktenskapsskillnad. Iparagrafen anges således alt arvingar och universella testamentstagare i dettafall har ett solidariskt ansvar av samma slag som i 13 kap. 1 §. Denefterlevande makens borgenärer kan med andra ord vända sig mot vem som helst avarvingarna och de universella testamentstagarna och begära att få bristentäckt. Prop.1986/87: 1 13 kap. 3 § ÄktB Har en makes andel enligt 11 kap. 4 § beräknats somom värdet av en gåva hade ingått bland tillgångarna och kan maken vidbodelningen inte få ut sin lott, gäller följande. Om den som fick gåvan insågeller borde ha insett all gåvan var till skada för maken, skall han eller honlämna tillbaka så stor del av gåvan eller dess värde som fordras för att makensrätt skall tillgodoses. Talan om delta skall väckas från det attgåvan fullbordades. Om gåvan inte var fullbordad vid tiden förbodelningen, får den inte göras gällande i den mån den skulle hindra alt makenfår ul sin lott. (Jfr13 kap. 4 § i de sakkunnigas förslag) Enligt 11 kap. 4 § första stycket skall i visstfall värdet av en gåva beaktas när makarnas andelar beräknas vid bodelningen.Förfarandel avser all skydda givarens make mol illojala förfoganden som skerden närmaste liden före en äktenskapsskillnad. Makens hälft beräknas som omvärdet av gåvan alltjämt hade ingått i de tillgångar som delningen omfattar,och givarens del av det sammanlagda giftorättsgodset minskas därför imotsvarande mån. Bestämmelsernai detta stycke, som motsvarar 6 kap. 6 a § första stycket GB, behandlar densituationen all givarens make vid bodelningen inte kan få ul sin lott urgiftorätlsgodset. Denna situation kan inträffa, om det behållna giflorättsgodssom finns att dela understiger värdet av gåvan. Givarens make får då vända sigdirekt mot gåvotagaren och fordra atl denne ålerbär så stor del av gåvan ellerdess värde som fordras för att makens rätt skall tillgodoses. En föratsättningär all gåvotagaren var i ond 'Ändrad lydelse i propositionsförslaget. tro, dvs. insåg ellerborde ha insett att gåvan var till förfång för maken. 1986/87: 1 Delta överensstämmer med vad som gäller f. n. 13 kap. 3§ ÄktB Som har framhållits i specialmotiveringen till 11kap. 4 § skall en utfästelse att inle återkalla ett förmånstagarförordnandeofta jämställas med gåva och den andra makens andel i boet beräknas som omutfästelsen inte hade gjorts. Med hänsyn till svårigheterna att värderaförmånstagarens rätt och de speciella förhållanden i övrigt som gäller vidförmånstagarförord-nanden kan emellertid återbäringsregeln i förevarandeparagraf inte tillämpas på vanligt sätt i sådana situationer. Om inte deberörda parterna enas om någon annan lösning - t.ex. så att försäkringstagarenmed förmånstagarens samtycke ändrar förordnandet - torde återbäringen fåformen av att försäkringsgivaren helt eller delvis betalar ut försäkringensåterköpsvärde lill den andra maken. Om det är fråga om en livränteförsäkringsom försäkringsgivaren av försäkringstekniska skäl inte kan återköpa, får försäkringsgivareni stället åta sig atl betala så mycket av eventuellt utfallandebelopp till den andra maken som behövs för alt denne skall få ut sin lott.Skulle undantagsvis försäkringsfallet ha inträffat och försäkringsgivaren habetalat ut försäkringsbeloppet till förmånstagaren när kravet aktualiseras, fårdetta naturligtvis riktas direkt mot förmånstagaren. Familjelagssakkunniga har föreslagit att talan motgåvotagaren bara skall få väckas från bodelningen. Förslagetöverensstämmer med de förslag till särskilda preskriptionstider som desakkunniga har lagt fram beträffande 8 kap. 2 § och 13 kap. 1 §. Samma skäl somföranlett att preskriptionsförslagen inte har godtagits i de fallen motiveraräven i detta fall att någon ettårspreskription inte införs. Även när det gällerden tid inom vilken talan skall väckas (från det atl gåvan fullbordades)överensstämmer föratsättningarna i förevarande paragraf med gällande rätts. Enligt 6 kap. 6 a § GB gäller ett undantag för gåvaav fast egendom därför att det i 6 kap. 4 § GB finns särskilda bestämmelser somger make rätt alt föra talan beträffande sådan egendom. I förevarande paragrafhar gåva av fast egendom, bostad och bohag inte undantagits trots att del försådan egendom finns motsvarande särskilda bestämmelser i 7 kap. 8 §. Omgivarens make har försuttit den kortare preskriptionsfristen i 7 kap. 8 §, kandenne ändå vända sig mot gåvotagaren med krav enligl förevarande paragraf.Även andra situationer kan tänkas där förutsättningarna enligt de bådalagrammen skiljer sig ål. Tänkbart är t. ex. alt gåvotagaren är i god trobeträffande egendomens karaktär av gemensamt bohag men ej i fråga om detförfång som givarens make lider av gåvan. Bestämmelsen överensstämmer i sak med 6 kap. 6 a §andra stycket GB. 4 §' Prop. 1986/87: 1 Har en makes andel enligt 11 kap. 4 § beräknats somom värdet av en 13 kap. 4 § ÄktB försäkringspremie hade ingått blandtillgångarna och kan maken vid bodelningen inle få ut sin lott, ärförsäkringsgivaren skyldig att av försäkringstagarens tillgodohavande betalatillbaka vad som fattas. Återbetalningen får göras direkt tillförsäkringstagarens make. (Jfr13 kap. 5 § i de sakkunnigas förslag) Enligl 11 kap. 4 § tredje stycket skall även värdetav en försäkringspremie i vissa fall beaktas vid andelsberäkningen närbodelning sker vid äktenskapsskillnad. Det gäller premie som avser egen pensionoch som har erlagts innan talan om äktenskapsskillnad väcktes. Omförsäkringstagarens make inte kan få ul sin lott vid bodelningen, har haneller hon rätt att vända sig mot försäkringsgivaren, som då enligt förevarandeparagraf är skyldig att återbetala vad som fattas. Återbetalningen skall görasfrån försäkringstagarens tillgodohavande, varför försäkringsgivarens egetanspråk på täckning för kostnader går före. Har en make inför en föreståendeäktenskapsskillnad tecknat en försäkring för egen pension, måste detföljaktligen röra sig om en förhållandevis stor premieinbetalning för att någottillgodohavande skall ha uppkommit redan första året. Om det ändå har skett ärförsäkringsgivaren enligt bestämmelserna i denna paragraf berättigad alt betaladirekt till försäkringstagarens make. Som framgår av specialmotiveringen till 11 kap. 4 §skall man vid beräkningen av makarnas andelar beakta den latenta skatteskuld somär förbunden med tillgodohavandet hos försäkringsgivaren. Vadförsäkringslaga-rens make skall få ut vid en tillämpning av förevarandeparagraf är således ett netloanspråk, vars storlek framgår avbodelningshandlingen. När försäkringsgivaren återbetalar skal)beloppet upptas till beskattning. Tekniskt sett är återbetalningen en form avåterköp, varför beskattningen skall ske hos försäkringstagaren, och detta ävenom beloppet betalas ut direkt till försäkringstagarens make. Anvisningarna till31 § kommunalskattelagen (1928:370) bör kompletteras så att del framgår atldenna typ av återköp godtas i skattehänseende. Denna fråga får uppmärksammas idel kommande arbetet på följdlagstiftning till ÄktB. Förevarande paragraf är inte tillämplig när den enamaken har satt in någon utomstående som förmånstagare till en livförsäkringgenom etl oåterkalleligt förordnande. En sådan rättshandling är normalt attbedöma som en gåva. Har den andra makens andel vid bodelningen beräknats som omvärdet av försäkringen hade ingått bland tillgångarna, är det därför enligl 13kap. 3 § som han eller hon har att rikta anspråk. Om en bodelning har lett till all en fastighet hardelats så, att makarna har fått skilda andelar utan att villkor om utbrytninghar ställts upp i bodelningshandlingen,.innehar makarna fastigheten medsamäganderätt. 'Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Ombodelningen i andra fall innebär att en del av en fastighet kommer i Prop.1986/87: 1 en särskild ägares hand är bodelningen utan verkan. (Jfr13 kap. 6 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafen motsvarar 13 kap. 13 a § GB. När bodelning har förrättats, får makarna eller enav dem ge in bodelningshandlingen till domstol för registrering. (Jfr13 kap. 7 § i de sakkunnigas förslag) Enligt denna paragraf, som motsvarar 13 kap. 15 §GB, kan en make ge in den upprättade bodelningshandlingen till domstolen förregistrering. Närmare föreskrifter om registreringsförfarandet finns i 16 kap.En registrering får den betydelsen att den i 32 § konkurslagen (1921:225)angivna ivåårsfristen för återvinning av bodelning i en makes konkurs böriarlöpa. Har förhandling om offentligt ackord beslutats, gäller på grand av hänvisningi 16 § ackordslagen (1970:847) bestämmelserna i konkurslagen om återvinningockså vid offentligt ackord, om ackordet fastställs. Fjärde avdelningen inleds med ett kapitel omäktenskapsmål.och mål om underhåll (14 kap.). Därefter följer elt kapitel sombehandlar ärenden om äktenskaps ingående (15 kap.) och ett kapitel omregistreringsärenden (16 kap.). Det sistnämnda kapitiet innehåller bestämmelserom äklenskapsregislret. I 17 kap. finns regler om bodelningsförrättare. Avdelningenavslutas med ett kapitel med gemensamma bestämmelser (18 kap.). Äktenskapsmål och mål om underhåll Innehållet i 14 kap. bygger i stor utsträckning påde rättegångsregler som antogs vid reformering av bestämmelserna omäktenskapsskillnad. Vissa ändringar har dock gjorts. Kapitlet har delats in i tre avsnitt. Det första(1-14 §§) behandlar äktenskapsmål. Det andra avsnittet (15 och 16 §§) handlarom mål om underhåll. I det tredje avsnittet (17 och 18 §§) finns vissa fördessa måltyper gemensamma bestämmelser. 1986/87: 1 I § 14 kap. 1 § ÄktB Äktenskapsmål är mål omäktenskapsskillnad och mål där talan förs om fastställelse av atl elt äktenskapbeslår eller inte består. (Jfr 14 kap. I § i de sakkunnigas förslag) Paragrafenmotsvarar 15 kap. 1 § GB. Talan om fastställelse av att ettäktenskap består eller inle består kan endast föras i en tvist mellan kvinnanoch mannen. Frågan huruvida ett äktenskapbestår kan i övrigt prövas i tvister där någons rätt är beroende av del. (Jfr 14 kap. 2 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafenmotsvarar 15 kap. 2 § GB. Äklenskapsmål tas upp avtingsrätten i den ort där kvinnan eller mannen har sitt hemvist. Har ingen avdem hemvist här i landet, las målet upp av . (Jfr 14 kap. 3 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafen motsvarar 15 kap. 4 §första stycket första och andra meningarna GB. Vill båda makarna haäktenskapsskillnad, får de gemensamt ansöka om detta. Om endast en av makarnaansöker om äktenskapsskillnad eller om fastställelse av alt ett äktenskapbeslår eller inte består, skall en sådan ansökan anses som ansökan om stämningenligt 42 kap. . (Jfr 14 kap. 4 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafen motsvarar 15 kap. 4 §första stycket första och tredje meningarna. Det i praktiken vanligaste falletär atl frågan om äktenskapsskillnad -den dominerande formen av äktenskapsmål väcks genom en gemensam ansökan. Detta fall nämns därför först. Om makarna intekan enas om en gemensam ansökan, får den make som vill ha äktenskapsskillnadensam göra ansökan om del hos rätten. Domstolen har då - liksom enligt gällandeordning alt utfärda stämning på den andra maken. En ansökan om äktenskapsskillnadsom har gjorts av endast en av makaraa skall anses som en ansökan om stämningoch alltså medföra att stämning utfärdas av domstolen. Delsamma gäller vid enansökan om fastställelse av atl etl äktenskap består eller inte beslår. Till detvistiga skillnadsmålen hör även mål, vari åklagare för talan omäktenskapsskillnad (jfr 5 kap. 5 § tredje stycket). ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. 5 §' Prop. 1986/87: 1 I mål om äktenskapsskillnad får domstolen pröva frågor omunderhålls- 14 ijp 5 § ÄktB bidrag, vårdnad om och umgänge med barn, rätt attbo kvar i makarnas gemensamma bostad till dess att bodelning sker och förbudatt besöka varandra. Yrkanden i sådana frågor skall framställas i ansökan om äktenskapsskillnad.Har målet redan väckts, får yrkandet framställas muntligen inför domstoleneller skriftligen utan särskild stämning i målet. I målet får även prövasfrågan om förordnande av bodelningsförrättare. (Jfr 14 kap. 5 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafen motsvarar 15 kap. 4 § andra stycket GB. I ansökan om äktenskapsskillnad kanmakarna enligt förevarande paragraf på samma sätt som ta upp åtskilligaföljdfrågor, dvs. frågor som har samband med äktenskapsskillnaden.Fömtsättningen för att göra det i en gemensam ansökan är att makarna är enigaäven i dessa frågor. Om mål om äktenskapsskillnad pågår, kan yrkanden i sådanafrågor göras muntligen inför rätten eller skriftiigen utan särskild stämning imålet. I första stycket anges de frågorsom på detta sätt kan prövas i skillnadsmålet. Medan uppräkningen i gällandelag endast är exemplifierande är uppräkningen i förevarande paragraf avsedd attvara uttömmande. Därav följer bl. a. atl frågor om rätlens tillstånd tillförfogande över bostad och bohag (7 kap. 7 §) eller avskiljande av makesegendom till särskild förvaltning (9 kap. 5 §) inte kan las upp iskillnadsmålet. Om handläggningen av sådana frågor finns bestämmelser i 18 kap.2 §. I skillnadsmålel kan inte heller frågor som angår den kommande bodelningentas upp i vidare mån än att en bodelningsförrättare kan förordnas av domstolen(andra stycket). Det är således inle möjligt att på det enklare sätt som gällerenligt förevarande paragraf ta upp frågor om granderna för bodelningen. Om ensådan fråga har väckts genom ansökan om stämning, kan domstolen däremot beslutaom gemensam handläggning av skillnadsmålet och det särskilda tvistemålet om detfinns förutsättningar för del. Sedan ett mål om äktenskapsskillnadhar väckts, skall domstolen pröva om dom på äktenskapsskillnad kan meddelasgenast. Kan en sådan dom inte meddelas genas:, skall domstolen meddela altbetänketid löper och ge besked om målels fortsatta handläggning. (Jfr 14 kap. 6 § i de sakkunnigas förslag) Denna paragraf motsvarar 15 kap. 5 § GB. Frågan om dom på äktenskapsskillnadkan meddelas genast skall domstolen pröva på grandval av del material sommakarna själva lägger fram. Om makarna inle kan visa att det föreliggerföratsättningar för omedelbar äktenskapsskillnad, skall domstolen meddela attbetänketid löper. Betänketid löper från det att gemensam ansökan gavs intill domstolen eller den ena makens ansökan om äktenskapsskillnad delgavs denandra maken (jfr 5 kap. 3 §). Ändrad lydelse i propositionsförslaget. 7 §' Prop. I mål om äktenskapsskillnad får domstolen, förtiden till dess att frågan 14 kap. 7 § ÄktB har avgjorts genom dom som harvunnit laga kraft, på yrkande av någon av makarna 1. bestämma vem av makarna som skall ha rätt all bokvar i makarnas gemensamma bostad, dock längst till dess att bodelning har skett, 2. förbjuda makarna att besökavarandra vid vite av fängelse i högst en månad eller böter, 3. förordna om skyldighet för denena maken att utge bidrag till den andra makens underhåll. Elt beslut enligl första stycket får verkställas påsamma sätt som en dom som har vunnit laga kraft. Beslutet får dock när somhelst ändras av domstolen. Domstolen får, för tiden till dess att frågan haravgjorts genom dom som har vunnit laga kraft, även förordna om vårdnad, umgängeoch bidrag till barns underhåll enligt . (Jfr14 kap. 7 § i de sakkunnigas förslag) Denna paragraf motsvarar tillsammans med de följandetvå paragraferna och 13 § innehållet i 15 kap. 11 § GB.