prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Med makars gemensamma bohag avses idenna balk möbler, hushållsmaskiner och annat inre lösöre som är avsett fördet gemensamma hemmet. Till gemensamt bohag räknas inte sådant bohag somanvänds uteslutande för den ena makens bruk. Till makars gemensamma bostad ochbohag räknas inle egendom som används huvudsakligen för fritidsändamål. (Jfr 7 kap. 1 § i de sakkunnigas förslag) I denna paragraf definierasbegreppen makars gemensamma bostad och bohag. Definitionerna får betydelse förtillämpningsområdet när del gäller balkens regler om rådighetsinskränkningar (7kap. 5-8 §§) och rätten vid bodelning atl få bostaden och bohaget på sin lott(11 kap. 7 och 9 §§). Paragrafen har inte någon direktmotsvarighet i gällande rätt. I lagen (1959:157) med särskilda bestämmelser ommakars gemensamma bostad finns dock regler som förutsätter atl begreppet makarsgemensamma bostad kan bestämmas. Jämfört med den lagen innebär de nya bestämmelsernai ÄktB en utvidgning av rätten att överta den andra makens bostad vidupplösning av äktenskapet genom att de nya reglerna gäller även fast egendomsom är enskild egendom till följd av äktenskapsförord. Härigenom förstärks denekonomiskt svagare makens ställning betydligt. Liksom skallövertaganderätlen vid skilsmässa baseras på en prövning av vilken make som bästbehöver bostaden. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Någonövertaganderätt beträffande makars gemensamma bohag finns Prop. 1986/87: 1inte enligt gällande rätt. Också denna nyhet innebär alltså en förstärkning 7kap. 4 § ÄktB av den ekonomiskt svagare makens ställning. Familjelagssakkunniga har föreslagit att begreppetbohag skall ges en mycket vid innebörd och att även viss egendom som normaltinte betraktas som bohag skall likställas med bohag, t. ex. bilar, båtar ochandra fordon. En sådan lösning skulle leda till atl praktiskt taget all egendomsom normalt finns i ett äktenskap, utom pengar och värdepapper, kom althänföras till bohagsbegreppel. Atl de sakkunniga har föreslagit ett så bretttillämpningsområde för detta begrepp får emellertid ses i samband med desakkunnigas förslag om presumerad samäganderätt till bostad och bohag. I ochmed alt detta förslag inte genomförs (se avsnitt 2.3) finns det inte helleranledning att ge bohagsbegreppet elt så vilt tillämpningsområde. I stället bör det sociala skyddsintresse somövertagandereglerna avser att tillgodose tas som utgångspunkt för bedömningenav vilket tillämpningsområde som bohagsbegreppel bör ha. Den make som bästbehöver bostad och bohag - t. ex. därför att maken har fåll vårdnaden om barnenoch inte har möjlighet alt få en annan bostad som är lämpligt belägen medhänsyn till skolgång och barnomsorg m. m. - skall genom övertagandereglernaskyddas från att förlora hemmet efter en upplösning av äktenskapet. Däremotsyftar inte dessa regler till atl åstadkomma någon ekonomisk utjämning mellanmakarna vid bodelningen. Med hänsyn härtill bör bohagsbegreppet inte ges ettvidare tillämpningsområde än alt däri får ingå sådant bohag som normaltförekommer i ett hem. Inte heller finns det någon anledning att tillbohagsbegreppet hänföra sådant som används huvudsakligen för fritidsändamål.Detta leder lill att bohagsbegreppet bör reserveras för det som normalt finns ien permanentbostad. Paragrafen har utformats i enlighet härmed. 1 och med att begreppet bohag sålunda ges ett merabegränsat tillämpningsområde kan det finnas anledning alt överväga om ocksåtillämpningsområdet för begreppet bostad skall begränsas på någol sätt. Detmest naturiiga är att ge begreppen lika tillämpningsområden. Det skulle ledalill alt endast permanentbostäder - och alltså inte fritidsbostäder - omfattasav övertagandereglerna beträffande bostäder. I detta avseende skulle de nyareglerna innebära en viss begränsning även jämfört med gällande rätt. Lagen(1959:157) med särskilda bestämmelser om makars gemensamma bostad omfattarnämligen även fritidsbostäder (dock ej fastigheter som är enskild egendom). Somfamiljelagssakkunniga har antytt (betänkandet s. 144) torde emellertid denpraktiska betydelsen härav vara begränsad. När nu övertaganderätlen utvidgaslill att omfatta inle bara fast egendom som är enskild till följd aväktenskapsförord utan också bohag kan det vara lämpligt att begränsabostads- och bohagsbegreppen lill att avse endast sådana bostäder och sådantbohag som är motiverat av det sociala skyddsintresset. Till följd härav harbestämmelserna i förevarande para- graf utformats så attendast permanentbosläder och det bohag som normalt Prop. 1986/87: 1 finns i sådana bostäder omfattas av övertaganderätten. Med "bostad" avses endast utrymmen i enbyggnad. Den rätt med vilken makarna förfogar över utrymmet kan vara av olikaslag, från äganderätt avseende såväl byggnad som mark till nyttjanderättavseende enbart det utrymme i byggnaden som de disponerar. 1 någon form berörsalltså vad som juridiskt brukar betecknas som fast egendom, oavsett om dennatillhör makarna, en av dem eller en tredje man. När det i första stycket talasom byggnad, anknyts till elt inom fastighetsrätten vedertaget begrepp. Pådetta sätt utesluts , tält, husbåtar och andra liknande fasta ellerprovisoriska bostäder som inte kan betecknas som byggnader. Om en make eller båda makarna innehar bådebyggnaden och marken som byggnaden står på med äganderätt, utgör byggnadentillbehör till den faslighet som normalt har bildals av marken. Sådana falltäcks av begreppet fast egendom i punkt 1. Vidare avses den situationen attnågon fastighetsbildning inte har kommit till stånd, exempelvis om enbostadsbyggnad med tillhörande tomtmark har förvärvats för avstyckning från enfaslighet som på det sättet kommer att delas upp. Förvärvaren har i del falletfast egendom i sin ägo, låt vara att den ännu inte är en fastighet i juridiskmening (se 1 kap. I § jordabalken). Med fast egendom jämställs vanligtvis tomträtt. Delsker även i denna paragraf. Byggnaden utgör tillbehör till en inskriventomträtt (se 13 kap. 9 § andra stycket jordabalken). Även andra fall då en make eller båda makarna haräganderätt till endast byggnaden eller den del av denna där bostaden finnsomfattas av bostadsbegreppet enligl första stycket. Hyresrätt och bostadsrätt nämns särskilt i punkt 2.Däratöver anges emellertid även annan rätt till byggnad eller del av byggnad.Till följd härav räknas till bostadsbegreppet enligt första stycket exempelvisäven rätt till en lägenhet som formellt inte är en hyresrätt därför atlupplåtelsen har skett utan vederlag. För alla former av rättigheter uppställs i första stycketdet gemensamma kravet att egendomen, byggnaden eller delen av byggnaden skallvara huvudsakligen avsedd som makarnas gemensamma hem. Det är i sak samma kravsom gäller enligl lagen (1959:157) med särskilda bestämmelser ommakars gemensamma bostad. Huruvida en bostad rent faktiskt används som makarnasgemensamma hem är i regel lätt alt avgöra. Om bostaden tjänar flera ändamål,får man enligt hittillsvarande grander bedöma vilket syfte som är delhuvudsakliga. Frågan kan bh aktuell exempelvis när makarna disponerar enlägenhet i ett av den ena maken ägt hyreshus, när ett mindre jordbrak eller enrörelse bedrivs på den fastighet där makarna bor eller närbåde kontor och bostad är inrymt i en förhyrd Prop. 1986/87: 1 lägenhet. 7 kap. 4 § ÄktB Ullrycket "är avsedd som makarnas gemensammahem" innebär att till makars gemensamma bostad också räknas en bostad somjust har anskaffats men som ännu inte har tagits i bruk eller en bostad somsedan en tid har upphört att vara makarnas gemensamma bostad, t. ex. på grundav att makarna eller en av dem har tagit initiativ lill skilsmässa. 1 dessafall får bedömningen ske utifrån vad makarna kan ha hafl för syfte medbostaden. Om det står klart att de har avsett att begagna den som gemensambostad, bör bostaden vid tillämpningen av ÄktB hänföras till denna kategori. Till "bohag" hänförs möbler,hushållsmaskiner och annat inre lösöre som är avsett för familjens bruk. Tillannat inre lösöre räknas bland annat linne, textilier, konst ochprydnadsföremål, radio- och TV-apparater och annan sådan elektrisk utrustning,köksutrastning samt böcker. Någon fullständig uppräkning kan inte göras. Detsom normalt kan förekomma i ett hem ingår alltså. Det finns inget krav på altegendomen skall vara nödvändig för hemmets skötsel, såsom fallet är enligtbestämmelserna i 5 kap. 1 § 2 utsökningsbalken när det utmätningsfria bohagetanges. I förevarande paragraf är definitionen av bohag vidare och omfattar alltinre lösöre som finns i hemmet. En viktig begränsning finns dock. Bohag som användsutestutande för den ena makens brak ingår inte i det gemensamma bohaget. Detrör sig här inte om kläder och hknande personliga tillhörigheter, som redan pågrand av sin beskaffenhet bör anses vara uteslutande den ena makens egendom ochav denna anledning inle ingår i det gemensamma bohaget. Bestämmelsen syftar istället på sådant som i och för sig kan användas av andra i familjen men somrent faktiskt är förbehållet maken själv. Det kan vara fråga om viss utrastningför etl särskilt ändamål. Ofta är emellertid sådan utrustning alt hänföra tillegendom som har anskaffats för fritidsändamål och redan på den grandenutesluten från paragrafens bohagsbegrepp (jfr tredje stycket). Paragrafen nämner inle särskilt sådant som utgör enmakes arbetsredskap (jfr 6 kap. 5 § GB). I vissa fall bör sådan egendom kunnagå in under bohagsbegreppel, t. ex. när det gäller symaskiner ochskrivmaskiner. Om en make driver någon mera speciell näringsverksamhet medsärskild utrastning som den andra maken tillhandahåller, är det inte något sombör regleras familjerätlsligt. Det får i stället bero av vad makarna själva harkommit överens om. I sista hand får frågan lösas enligt allmänna regler. Ett särskilt problem när del gäller bohaget är altvissa föremål som ingår i detta kan ha anskaffats mera som en investering änsom bohag. Det kan vara fallet l.ex. med tavlor, prydnadsföremål, möbler ochmattor. Vid remissbehandlingen av familjelagssakkunnigas förslag har dennafråga En delremissinstanser har därvid framhållit all gräns- Prop. 1986/87: 1 dragningenmellan investeringsegendom och annat bohag är svår att göra. 7 kap. 4 § ÄktB Omfamiljelagssakkunnigas förslag om presumerad samäganderätt hade genomförts,skulle det enligt de sakkunniga ha varit nödvändigt att skilja ulinvesteringsobjekten. I och med atl detta förslag inte genomförs blir situationenen annan. Eftersom övertagandereglema innebär att den som övertar sådaninvesteringsegendom skall göra det i avräkning på sin lott vid bodelningeneller erlägga betalning för egendomen, synes det inte föreligga samma behov attundanta investeringsegendom från bohagsbegreppel. Om något sådant undantag intelas in, uppnås den fördelen att någon gränsdragning mellan investeringsegendomoch annat bohag inte behöver göras. Allt bohag skall i stället ingå i detbohagsbegrepp som blir avgörande för övertaganderätt och rådighetsinskränkningar.Paragrafens andra stycke har utformats i enlighet härmed. Bostad och bohag som används huvudsakligen förfritidsändamål omfattas inte av begreppen "makars gemensamma bostad"och "makars gemensamma bohag". Till följd härav blirövertaganderätten och rådighelsinskränkningarna begränsade till att avseendast permanentbostäder och det bohag som normall finns i sådana bostäder.Undantagsvis kan det dock tänkas att makarna har haft mer än en bostad som kananses ha karaktären av permanentbostad. Del kan t. ex. vara fallet, om de efterpensioneringen eller på grand av yrkesverksamhet bor halva året på en ort ochden andra halvan på en annan ort. Normalt bör emellertid endast en bostad kunnavara permanentbostad. Kännetecknet på att en bostad är makarnasgemensamma permanenlboslad är främst att de båda är kyrkobokförda på bostadensadress. Om så inte är fallet, bör den make som påstår att bostaden skall ansesvara makarnas gemensamma permanentbostad ha bevisbördan för det. När det gäller alt avgöra vilket bohag som skallanses höra till permanentbostaden bör man först försöka klargöra om egendomenhar använts i permanenlbosladen eller har varil avsedd att användas i denna. Omså är fallet bör den i princip hänföras till det för makarna gemensammabohaget. Undantag gäller dock för sådan egendom som används uteslutande av denena maken (se andra stycket), som är avsedd för fritidsändamål eller som är avsådan karaktär att den normall inte förekommer i ett hem. Hobbyredskap, idrottsulruslningoch samlingar av föremål är exempel på egendom som inte ingår i makarnasgemensamma bohag. Tavlor och mattor -även värdefulla sådana - som pryderpermanenlbosladen bör däremot ingå i detta gemensamma bohag. Det bör slutligen observeras alt begreppen"makarnas gemensamma bostad" och "makarnas gemensammabohag" inte innebär alt egendomen måste innehas med samäganderält.Uttrycken avser bara att klargöra att viss egendom rent faktisktär avsedd att användas av båda makarna ge- Prop. 1986/87: 1 mensamt. 7 kap. 5 § ÄktB 5S' En make får inte utan den andra makens samtycke 1. avhända sig, inteckna ellerhyra ut fast egendom som innehas med äganderätt eller tomträtt och som utgörmakarnas gemensamma bostad, 2. avhända sig, pantsätta ellerhyra ut annan egendom som utgör makarnas gemensamma bostad, 3. avhända sig eller pantsättamakarnas gemensamma bohag. En make får inte heller utan den andra makenssamtycke avhända sig, inteckna eller hyra ut fast egendom som innehas medäganderätt eller tomträtt och som inte utgör makarnas gemensamma bostad, omegendomen är giftorältsgods. Detta gäller dock inte om mål om äktenskapsskillnadpågår och maken har förvärvat egendomen efter det alt ansökan omäktenskapsskillnad gjordes. Samtycke till avhändelse eller inteckning av fastegendom som innehas med äganderätt eller tomträtt skall lämnas skriftligen. Denna paragraf gäller inte bostad eller bohag somär den ena makens enskilda egendom enligl 2 § andra stycket 2-4. (Jfr7 kap. 2 § första och tredje styckena i de sakkunnigas förslag) Paragrafen innehåller de s.k.rådighelsinskränkningarna. Den anger i vilka fall en make behöver den andramakens samtycke för att förfoga över fast egendom eller tomträtt eller annanegendom som utgör bostad eller bohag. Paragrafen anger också för elt visst falli vilken form samtycket skall lämnas. 1 gällande rätt finns rådighetsinskränkningarnaupptagna dels i GB, dels i lagen (1959:157) med särskilda bestämmelser ommakars gemensamma bostad. Såvitt avser bostaden följer därav sammanfattningsvisatt samtycke krävs när en make vill avhända sig eller låta inteckna fastegendom eller tomträtt, om egendomen är giftorättsgods (6 kap. 4 § förstastycket GB). Detsamma gäller om en make vill hyra ul sådan egendom helt ellerdelvis (5 § första stycket lag). Består bostaden av byggnad på ofrigrand eller innehas den med hyresrätt eller bostadsrätt eller med sådanandelsrätt som är jämställd med bostadsrätt, krävs samtycke till överlåtelse,pantsättning och uthyrning (5 och 6 §§ lag). Såvitt avser bohagetkrävs samtycke för avhändelse eller panlsättning, om egendomen ärgiftorältsgods (6 kap. 5 § första stycket GB). För att övertagandereglerna beträffande bostad ochbohag inte skall kunna kringgås av en make till förfång för den andra maken,behövs även i fortsättningen regler som inskränker en makes möjlighet att utanden andra makens samtycke avhända sig förfoganderätten över bostad och bohag.Reglerna har tagits in i förevarande paragraf och har anpassats till de nyatillämpningsområdena för bostads- och bohagsbegreppen i föregående pa- 'Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Även beträffandefast egendom som inte utgör makarnas gemen- Prop. 1986/87: 1 samma bostad krävsliksom enligt gällande rätt samtycke, om egendomen 7 kap. 5 § ÄktB ärgiflorättsgods. I sådana fall skall dock samtyckeskravet självfallet inle omfattaegendom som har förvärvats medan mål om äktenskapsskillnad pågår, eftersombodelningen skall göras med utgångspunkt i de egendomsförhållanden som gälldevid liden för talans väckande (jfr 10 kap. 1 § andra stycket). Kravet på samtycke gäller inte bara underäktenskapet utan även efter äktenskapsskillnad till dess bodelning har skettoch det därigenom har blivit bestämt vilken egendom som varje make skall ha. Familjelagssakkunniga har föreslagit atl detnuvarande kravet på samtycke för panlsättning skall slopas. Enligt desakkunniga är det skydd som detta krav i dagens läge ger lill sin innebörd bådeinkonsekvenl och tveksamt (betänkandet s. 320). Beträffande den fasta egendomenkrävs således samtycke för inteckning, en åtgärd som enligl den årsjordabalk gällande fastighetsrätten var liktydig med panlsättning. Numerainnebär den blott att ett visst penningbelopp på fastighetsägarens begäranskrivs in i fasligheten, varefter pantsättningen sker när fastighetsägarenöverlämnar det till bevis om inskrivningen utfärdade pantbrevet som pant för enfordran (se 6 kap. 1-2 §§ och 22 kap. jordabalken). Konsekvensen borde medföraatt del var den senare åtgärden som skulle kräva en makes samtycke. F. n. ochmotsvarande gällde också enligt äldre rätt - kan en fastighetsägare, som harövertagit obelånade pantbrev vid förvärvet eller som senare har fått tillbakapantbrev därför att skulden har betalats, på nytt pantsätta pantbreven utansamtycke från den andra maken. Om kravet på samtycke knyts till själva pantsättningeni stället för att knytas till inteckningen, skapas emellertid praktiska problemför kreditli-vel. F. n. kontrollerar inskrivningsmyndigheten lätt att kravet äruppfyllt innan pantbrev utfärdas. Efter en omläggning skulle varje enskildkreditgivare ha att bevaka atl kravet på makesamtycke är uppfyllt, med denrisk för rättsförlust som kan följa om detta försummades. Med hänsyn lill vad jag nu har anfört och eftersomde flesta människor torde uppfatta som lika viktigt att en make rådgör med den andramaken vid inteckning av egendom som vid avhändelse, förordar jag att kravet påsamtycke av andra maken till inteckning behålls. När det gäller bohaget krävs del f.n. för en giltigpantsättning atl egendomen överlämnas lill kreditgivaren. Genom panlsättning avbohag sker alltså en förändring av makarnas hemförhållanden. Det talar för attsamtycke till panlsättning av bohag bör behållas även i fortsättningen. Samtycke till att en make avhänder sig fast egendomeller tomträtt skall lämnas skriftligen. Del är naturiigt all behålla kravet påskriftligt samtycke i dessa fall med hänsyn till det skriftliga förfarandet hosinskrivningsmyn- dighetennär lagfart eller inskrivning av förvärv skall meddelas. Något krav Prop.1986/87: 1 på attsamtycket skall bevittnas (jfr 6 kap. 4 § första stycket GB) uppställs 7 kap.6 § ÄktB fordras det nämligen inte för själva avhändelsens giltighetatl den överlåtande makens namnunderskrift på handlingen är bevittnad,och det finns då inte anledning att kräva det för den andra Inte heller finns det skäl att ha en ordning motsvarande den somgäller enligt vittnesreglerna i jordabalken. tillsamtycket bör inte fördröja lagfarten eller inskrivningen genom att en tidutsätts för den andra maken att väcka talan om att avhändelsen är ogiltig(jfr 20 kap. 7 § I och 8 § jordabalken). Även för inteckning behålls kravet påatt samtycket skall lämnas skriftligen. Nuvarande rådighetsinskränkningaravser endast egendom som är giftorättsgods. Med hänsyn till att möjligheternaatt jämka villkor i äktenskapsförord har vidgats och till att rätlen attöverta bostad och bohag skall omfatta även sådan egendom som är enskild lillföljd av innehållet i ett sådant förord bör även enskild egendom av detta slagvara föremål för rådighetsinskränkning, om den utgör makarnas gemensamma bostadeller bohag (jfr 11 kap. 7 § ÄktB). Däremot bör rådighelsinskränkningarna inteomfatta egendom som är enskild till följd av villkor om det vid gåva eller itestamente, eftersom sådana villkor inte kan jämkas och sådan egendom inteomfattas av övertaganderätten. Om sådan egendom har bytts ut mot annan, bör dendock vara underkastad rådighetsinskränkningarna, om inle annat framgår avvillkoren vid gåvan eller i testamentet. Enligt 11 kap. 7 § första stycket ÄklBföreligger nämligen övertaganderält beträffande ersättningsegendomen, om inteannat har föreskrivits i gåvovillkoren eller testamentet. Samtycke enligt 5 § behövs inteefter det att bodelning med anledning av äktenskapsskillnad har skett. Samtycke enligt 5 § behövs inteheller, om den andra maken inte kan lämna giltigt samtycke eller om dennessamtycke inte kan inhämtas inom rimlig tid. (Jfr 7 kap. 2 § andra stycket i de sakkunnigas förslag) Bodelning med anledning aväktenskapsskillnad kan förrättas redan innan äktenskapet har upplösts (jfr 9 kap.1 § första stycket). Efter en sådan bodelning behövs inte något samtycke trotsatt äktenskapet alltjämt består. Om målet om äktenskapsskillnad av annananledning än makes död inte leder till att äktenskapet upplöses, föreliggerdäremot självfallet efter det att frågan om äktenskapsskillnad har förfallitkrav på samtycke av ' 7 kap. 7 § i propositionsförslaget. makei samma utsträckning som om målet om äktenskapsskillnad aldrig Prop. 1986/87:1 hade funnits (jfr 7 kap. 5 § andra stycket sista meningen). 7 kap.7 § ÄktB Enligt gällande rätt skall, om en make är omyndigeller bortavarande, samtycke för dennes räkning lämnas av förmyndare eller godman till den andra makens förfogande över fast egendom. Särskilt samtyckefordras dock inte, om den make som vill företa åtgärden är förmyndareeller god man för den omyndiga eller bortavarande maken (6 kap. 4 § förstastycket GB). Om åtgärden däremot rör bohaget, skall samtycketlämnas av den andra maken personligen även vid omyndighet. Är den andra makensinnessjuk eller sinnesslö, behövs dock inget samtycke. Delsamma gäller om denandra makens samtycke inle kan inhämtas utan märklig omgång eller tidsutdräkt(6 kap. 5 § första stycket GB). Lagen om makars gemensamma bostad upptar inte någrasärskilda bestämmelser rörande samtycke av en omyndig make. I förarbetena lillden lagen hänvisas lill bestämmelser om förmyndare och god man. Den hittillsvarande ordningen har sin bakgrund iekonomiska hänsynstaganden, vilka hänger samman med den betydelse man i börianav seklet tillmätte den fasta egendomen. Synsättet på dessa frågor har dock medtiden förändrats. Rätten att vara med och bestämma om den andra makens egendomär av mera personlig natur. Liksom i familjelagssakkunnigas förslag hardärför kravet på samtycke av förmyndare eller god man i dessa fall slopats närdet gäller bostad och fast egendom som inte är bostad. Rättsläget i dettaavseende för sådan egendom blir därmed detsamma som för bohaget. Del innebärockså att del är den omyndiga maken själv som har att lämna samtycket. Medbestämmanderätten är alltså en sådan personligrätt som inte skall utövas genom ställföreträdare. I det begränsade antal fall,där den andra makens bristande rättsliga handlingsförmåga måste formelltstyrkas för alt paragrafens andra stycke skall kunna tillämpas, bör läkarintyghärom kunna företes. Möjligheten alt begära rättens tillstånd enligt 7 kap. 7 §finns också i dessa fall. Saknas samtycke som krävs för en åtgärd enligt 5 §,får domstolen tillåta åtgärden på ansökan av den make som vill företa den. (Jfr7 kap. 3 § i de sakkunnigas förslag) Liksom enligt 6 kap. 6 § GB kan domstol tillåta enåtgärd som kräver den andra makens samtycke, om denna make har vägrat att lämnasitt samtycke. har en möjlighet öppnats atl inhämta domstolens 8 § i propositionsförslaget. tillstånd även närerforderiigt samtycke saknas av annan anledning. 1986/87: I omdomstolen skall lämna tillstånd får bedömas enligt hittillsvarande grun- 7kap. 8 § ÄktB der. Om något godtagbart skäl mot åtgärden inte kommer fram, börsåledes tillstånd lämnas. Bestämmelser om behörig domstol finns i 18 kap. 2 §andra stycket. Om en make utan erforderligt samtycke har avhäntsig eller till nackdel för den andra maken hyrt ut egendom, skall domstolen påtalan av denne förklara att rättshandlingen är ogiltig och att den nyainnehavaren är skyldig att lämna tillbaka egendomen.