prop · GA03149 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87: 149 med förslag till lag om förbud mot s. k. bastuklubbar ochandra liknande verksamheter 1986/87: 149 Regeringen föreslår att anta det förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen läggs fram förslag till en lag somförbjuder att vissa smitl-farliga tillställningar eller sammankomster anordnas.Lagen innebär att det är tillåtet all för allmänheten anordna sådantillställning eller sammankomst, som är särskilt ägnad att underlätta förbesökare att där ha sexuellt umgänge med varandra. Härigenom förbjuds bl. a. s.k. video- och bastuklubbar för homosexuella. Den som bryter mot förbudet skalli normalfallet dömas till fängelse. Lagen föresläs träda i kraft den 1 juli1987. Lagförslaget i denna proposition har granskats avlagrådet. Propositionen innehåller därför tre huvuddelar: lagrädsremissen (s.3), lagrådets yttrande (s. 18) och föredragande statsrådets ställningstagandentill lagrådets synpunkter (s. 20). Den som vill ta del av samtliga skäl för lagförslagetmåste därför läsa alla tre delarna. I 1986/87. Förslag till Prop. 1986/87: 149 Lag om förbud mot s. k. bastukiubbar och andra liknandeverksamheter Härigenom föreskrivs följande. 1 S Till skydd mot spridning av veneriska sjukdomar hosmänniskor ges i denna lag bestämmelser om förbud mot att anordna vissatillställningar och sammankomster. 2§ Tillställning eller sammankomst till vilken allmänhetenhar tillträde får inte anordnas, om den med hänsyn till utformning, inredningeller beskaffenhet i övrigt av den lokal eller plats där den skall äga rum ochden verksamhet som förekommer eller är avsedd all förekomma eller annanomständighet är särskilt ägnad att underlätta för besökare att ha sexuelltumgänge i lokalen eller på platsen med annan besökare. En tillställning eller sammankomst till vilken tillträdeär begränsat genom krav på inbjudan, medlemskap i viss förening eller annatvillkor är utan hinder härav vid tillämpning av första stycket att anse som entillställning eller sammankomst till vilken allmänheten har tillträde, om denmed hänsyn lill omfattningen av den krets som äger tillträde, de villkor undervilka tillträde lämnas eller andra liknande omständigheter är att jämställa medsädan tillställning eller sammankomst. Detsamma gäller, om tillställningeneller sammankomsten uppenbarligen är en del i en rörelse vars verksamhetuteslutande eller väsentligen består i att anordna tillställningar ellersammankomster av detta slag. 3§ Den som anordnar tillställning eller sammankomst somavses i 2§ skall dömas till fängelse i högst eller, om omständigheternaär mildrande, lill böter. Kan av särskilda skäl risk anses föreligga att tillställningeller sammankomst som avses i 2 § kommer att äga rum, får polismyndigheten isyfte att förhindra detta avstänga, utrymma eller förbjuda tillträde lilllokalen eller platsen. Denna lag träder i kraft den . p-p- '986/87:149 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 mars1987 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden . , S. , ,, , , , , , , ,G.Andersson, Lönnqvist Lagrådsremiss med förslag till lag om förbud mot s. k.bastuklubbar och andra liknande verksamheter 1 vårt land har stora ansträngningargjorts och betydande resurser satsats för att hindra spridningen av detsmittämne som ger upphov lill AIDS. AIDS står för Acquired Immune Deficiency Syn-drome,som är ett sjukdomstillstånd till följd av förvärvad immunbrist.Sjukdomstillståndet förorsakas av ett smittsamt virus, /HTLV-III (Lymfadenopati-AssocieralVirus/Humant T-Lymfolropt Virus typ III). 1 det följande använder jag denkortare beteckningen HTLV-III. Framställningar frän ochstatens bakteriologiska laboratorium (SBL) med förslag att ändra benämningen påviruset till HIV (Human Immunode-ficiency Virus) bereds isocialdepartementet. Smittämnet förekommer i blod och sädesvätska men också iandra kroppsvätskor såsom slidsekret, saliv och tårar. Vid vanliga sociala kontaktersåsom kramar och handslag överförs inte smittämnet. För att kunna överförasfrån en människa till en annan fordras särskilda smittvägar. Smittan sprids påi huvudsak två sätt. Det ena är vid samlag och andra former av sexuellt umgängedär infekterad sädesvätska eller slidsekret kommer i direkt kontakt med enslemhinna. Det andra sättet är när infekterat blod eller infekteradeblodprodukter kommer i kontakt med blod. såsom sker vid blodtransfusioner menockså när t. ex en injektionsspruta används av flera personer utan attsteriliseras mellan användarna. Man utgår från att den som en gång smittats med HTLV-IIIkommer atl vara smittbärare och smittsam under återstoden av sitt liv. En del av de smittade kommer att utvecklasjukdomstillståndet AIDS. I uppskattar man att mellan avde smittade utvecklar AIDS inom älta är efter smittotillfället. Det finns docktecken som tyder på att andelen ökar i ett längre lidsperspektiv. Hur lång lidefter smittotillfället som sjukdomstillståndet AIDS inträder varierar kraftigtfrän individ till Några når detta stadium redan efter ett parmånader, andra först Prop. 1986/87: l49 . Dödligheten är mycket hög bland dem som har fått diagnosenAIDS. Såvitt man känner till har inte någon som fått diagnosen tillfrisknat.Något vaccin eller botemedel finns inte att tillgå. För en närmare beskrivning av viruset ochsjukdomstillståndet hänvisar jag till propositionen 1986/87:2 med förslag tillbl. a. vissa ändringar i sekretessreglerna för effektivare insatser motspridningen av / HTLV-III. 1 där smittan har fått sin största spridning utanförAfrika har ca 32 000 människor insjuknat och ca 18 000 avlidit i AIDS.Antalet smittade torde uppgå lill ett par miljoner. I värt land har hittills100 smittade fått diagnosen AIDS. Av dessa har 51 avlidit. hardrygt I 300 personer anmälts som smittade. Av dessa är mer än hälften homo-ellerbisexuella män. Prognoserna över smittans vidare spridning både nationelltoch internationellt är dystra. I de centrala delarna av föreliggerredan en katastrof med stora delar av befolkningen smittad. Också för övrigadelar av världen måste vi räkna med att smittan kommer att få konsekvenser somvi har svårt att föreställa oss. I värt land tillsatte regeringen ensärskild delegation knuten till , regeringens AlDS-delegation,med uppgift att övergripande samordna arbetet med att begränsa spridningen av HTLV-Ill.Delegationen är sammansatt av företrädare för samtliga riksdagspartier,berörda departement, , statens bakteriologiska laboratorium.Landstingsförbundet och . Jag är själv ordförande idelegationen. Efter initiativ av AIDS-delegalionen beslutade regeringenden att hänföra infektion av HTLV-III till de veneriskasjukdomarna i 6§ smittskyddskungörelsen (1968:234, SmK). Ändringen av 6? )trädde i kraft . Regeringens beslut innebär att smittskyddslagens (1968:231,SmL) bestämmelser om veneriska sjukdomar har blivit fullt ut tillämpliga påinfektion av HTLV-lIl. 1.2 Video- och bastuklubbar Video- och bastuklubbar för homo- och bisexuella män är ivårt land en relativt sen företeelse. Mera allmänt kända blev klubbarna förstunder . Utanför storstäderna torde det vara sällsynt med sädana klubbar.För närvarande torde det finnas ca tio kända klubbar i landet. Samvaro på klubbarna utgör en av flera olika kontaktformerför homo-och bisexuella män. Det som främst skiljer klubbarna från andra slagav träffpunkter för homo- och bisexuella och som är utmärkande förklubbarna är inriktningen mot tillfälliga, anonyma sexuella kontakter. Somregel sker också det sexuella umgänget i klubblokalerna; i gemensamma utrymmeneller i mindre, avskilda hytter. (8 1977:01) har i sitt betänkande 4 (SOU 1981: 71) Prostitutionen i - bakgrund ochåtgärder beskrivit Prop. 1986/87: 149 klubbverksamheten på bl. a. följandesätt (s 87f). Några av inomhusbaden. de s.k. bastubaden ellerbastuklubbarna samt vissa biografer, utgör träffställen som mer renodlaterbjuder möjligheter att knyta snabba och tillfälliga sexuella kontakter mellantvå mån. Mest utpräglade när det gäller snabba sexuella kontakter är bastuklubbarna.Ett exempel kan tas frän en av klubbar. Vissa kvällar kan besökarantaletligga på över 100 män. Entréavgift om några tior betalas. För det får gästen enhandduk och en nyckel till ett skåp att förvara kläderna i. Efter att ha klättav sig virar man vanligen handduken runt midjan. Badanläggningen består av tvåbastulokaler. Den ena är varm och relativt väl upplyst, den andra sval ochmörk. Utanför finns duschar. De som vill ha en vanlig bastu och kanskesamtidigt "spana in" någon annan besökare sätter sig i den upplystabastulokalen. Den mörka lokalen är uteslutande lill för snabba sexuellakontakter mellan två eller flera parter . Förutom de två bastudelarnafinns låsbara s.k. vilorum som också fungerar som rum för tillfälliga sexuellaförbindelser. De pornografiska biograferna kan se litet olika ut. Inågot fall liknar en sådan s. k. gay-kino mer bastuklubben eftersom det vidsidan av filmsalongen också finns en sauna och "vilrum" där sexuellakontakter äger rum. I ett annat fall var biografen, som är nedlagd, meralt likna vid ett slags sexklubb eftersom det förekom poseringsframträdanden avolika slag. För framträdandena svarade unga män . Manliga homosexuella som röi' sig inom de kändaträffområdena är oftast ute för att etablera kontakt med andra homosexuella ochavsikten i allmänhet att en sexuell kontakt skall skapas. Då det sexuellaumgängesmönstret homosexuella emellan ofta är rakare än del mönster som råderpå delta område mellan kvinnor och män, är detta vanligen inget problem. Påvissa homosexuella träffställen, t. ex. bastuklubbarna, är som nämnts sexuellt kontaktskapandeett av huvudsyftena med verksamheten. Dessa förhållanden medför atl enhomosexuell man i huvudsak kan ha så många och varierande sexuella kontakterhan önskar, inom ramen för sitt normala sociala liv. Behovet av prostitutionskonlaklerblir därför väldigt litet eftersom möjligheterna till tillfälliga sexuellakontakter är så stora, åtminstone i storstäderna. har klubbarna och den aktivitet somförekommer där mer eller mindre detaljrikt beskrivits i olika sammanhang.Socialstyrelsen har i en promemoria , Bastuklubbar m.m.,belyst bl. a. klubbarnas betydelse för spridningen av HTLV-III bland homo- ochbisexuella män. Promemorian har överlämnats lill . Mis-sivskrivelsenfrån jämte promemorian bör fogas till protokollet i dettaärende som bilaga I. 1.3 AIDS-delegationens syn på video- och bastuklubbarna Vid AIDS-delegationens sammanträde den 29oktober 1986diskuterades bl. a. frågan om video- och bastuklubbarnas roll i spridningen av HTLV-lII-smitta.Enligt de beskrivningar som lämnades av verksamheten vid klubbarna var riskenför smittspridning stor. verksamheteninte kunde godtas från smittskyddssynpunkt och att ome- Prop. 1986/87: 149delbara åtgärder var nödvändiga för att hindra fortsatt smittspridning på grundav verksamheten. Som en första åtgärd ställde man sig bakom det försök tillsjälvsanering av verksamheten som ()förklarat sig villigt att genomföra och för vilket förbundet fått ekonomisktstöd från samhället. Den allvarliga smiitskyddssituationen krävde emellertidatt även andra vägar undersöktes för alt få till stånd en förändring. Tilldelegationens sammanträde den lOdecember 1986 skulle därför utredas de legalaförutsättningarna för ingripande mot klubbverk-samhelen. Vid sistnämnda sammanträde redovisade en av delegationensexperter det uppdrag som delegationen lämnat. Av redovisningen framgick bl. a.att ett ingripande inle bedömdes kunna ske enligt gällande lag, utan att lagstiftningsåtgärderfordrades. När det gällde formen för ett ingripande förordades i redovisningenett med frihetsstraff belagt förbud mot att anordna sådan verksamhet, dvs. enmotsvarighet till förbudet i 10S allmänna ordningsstadgan (1956:617, AOst)attanordna pornografisk föreställning. Föreskrifterna med förbud borde ges i enfristående lag. AIDS-delegationen ställde sig bakom den föreslagna lösningenoch ansåg det angeläget att regeringen utarbetade ett förslag till en sådanlag. 1.4 Regeringsformens bestämmelser om skydd för bl, a. mötesfriheten Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) är varje medborgaregentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet, informationsfrihet,mötesfrihet, de-monstrationsfrihel, föreningsfrihet och religionsfrihet. Dessafriheter brukar benämnas de positiva opinionsfriheterna. Bestämmelserna om opinionsfriheterna fick sin nuvarandelydelse genom lagstiftning (prop. 1975/76:209, KU 56, rskr. 414, KU1976/77: 1, rskr. Någon inskränkning i religionsfriheten får inte göras. Iövrigt får de uppräknade fri- och rättigheterna under vissaförutsättningar begränsas genom lag eller - i elt fåtal fall - genom annanförfattning efter bemyndigande i lag. Generellt gäller att begränsningar iopinionsfriheterna får göras endast för att tillgodose ändamål som ärgodtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningarna får inte gå längre änvad ändamålet kräver och inte heller sträcka sig så långt att de utgör ett hotmot den fria åsiktsbildningen. Inte heller får begränsningar göras enbart pågrund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 12 §RF). Begränsningar får ske endast för att tillgodose skilda för varje frihetsärskilt angivna syften. Den frihet som skulle kunna beröras av ett ingripande motvideo- och bastukiubbar torde vara mötesfriheten. I RF definieras mötesfrihetsom en frihet alt anordna och bevista sammankomst för upplysning, meningsyttringeller annat likande syfte eller för framförande av konslnärligt verk. Mötesfriheten får enligt 2 kap. 14 § RF begränsas endastav hänsyn lill 6 rikets säkerhet, till ordning och säkerhet vidsammankomster eller demon- Prop. 1986/87: 149 strationer eller till trafikeneller för atl motverka farsot. Med farsot avses epidemiska sjukdomar avallvarlig karaktär (se prop. 1975/76: 209 s. 156). På lagnivå finnsbestämmelser som innefattar begränsningar i mötesfriheten främst i lagen (1956:618)om allmänna sammankomster (LAS). Lagen är enligt en uppräkning i I § förstastycket tillämplig på de allmänna sammankomster som omfattas av mötesfrihetenenligt RF. 1 AOst finns bestämmelser om bl. a. offentliga tillställningar.Sådana tillställningar omfattas inte av skyddet för mötesfrihet enligt 2 kap.I § RF. Det är här fråga om andra aktiviteter än som avses i LAS. Enligt 7 kap. 2§ RF skall vid beredning avregeringsärenden behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berördamyndigheter. 1 den omfattning som behövs skall också tillfälle lämnassammanslutningar och enskilda att yttra sig. Med hänsyn til! den allvarliga smittskyddssituation somföreligger, har jag bedömt det som angeläget att med stor skyndsamhet utarbetaett lagförslag i denna fråga vilket kan föreläggas . Ett sedvanligtremissförfarande skulle försena ärendet pä ett oacceptabelt sätt. Å andra sidanvore det mindre lämpligt att besluta i ett ärende av denna natur utan att förstha berett de närmast berörda myndigheterna och sammanslutningarna tillfälleatt yttra sig. anordnade därför en s. k. hearing den 6 mars1987. De myndigheter och sammanslutningar som inbjöds bereddes tillfälle attvid hearingen framföra sina synpunkter på ett inom socialdepartementetupprättat förslag till lagrådsremiss i ämnet. Förslaget, som i allt väsentligtöverensstämmer med det förslag jag nu lägger fram, finns tillgängligt i dettaärende (dnr R 722/87). Till protokollet i detta ärende bör fogas en förteckningöver de myndigheter och sammanslutningar som deltog vid hearingen samt enredovisning av vad som framkom vid denna som bilaga 2. 3.1 Skälen för ingripande Spridningen av HTLV-III-smitta fortsätter. Hur mångasmittade vi har i vårt land vet ingen. Av de undersökta hardrygt 1 300 visat sig vara smittade. Enligt en tumregel finns del 50- 100smittade per diagnosticerat AIDS-fall. har vi 100 AIDS-fall iSverige. Antalet AIDS-fall fördubblas var elfte till var tolftemånad. Ännu har vi inte något vaccin eller botemedel motinfektionen, öm och i sä fall när ett sådant läkemedel kan finnas tillgängligtär det omöjligt att bedöma. Något avgörande framsteg i forskningen synesännu inte ha skett. Detta innebär alt vi tills vidare måste sätta vår tilltrotill de epidemio- logiskametoder för att begränsa smittspridning som använts under lång Prop.1986/87: 149 lid,nämligen utrönande av smittvägar och spårning av smittkällor. hejdasmittspridningen måste därför så många som möjligt av de smittade spåras, såatl de bl. a. kan få information om hur de skall leva för att hindra Det räcker emellertid inte atl informera de redan Smillanangår oss alla. Var och en måste få sädan information att han ellerhon kan vidta riktiga åtgärder för atl skydda sig mot atl bli smittad.En betydande del av de åtgärder som vidtagits och de resurser somsatsats i kampen mot smittspridningen har också haft detta syfte. Sexuellt umgänge torde vara det vanligaste sättet påvilket viruset sprids. Det är således av utomordentlig betydelse atl var och eniakttar försiktighet i sitt sexualliv för att hindra smittspridning. 1 olikasammanhang har understrukits vikten av att så långt möjligt begränsa antalet sexualpartneroch att kondom alltid används vid samlag med någon man inte känner så väl är säker på alt denne inle är smittbärare. Den som bär smitta av HTLV-IIIskall informera sin partner om detta samt se till att kondom används vidsamlag. De första symptomen på smitta är så lindriga och diffusaatt den smittade inte sällan saknar anledning atl misstänka att han eller honblivit smittad med HTLV-III. De mera påtagliga symptom som förebådarsjukdomstillståndet AIDS eller dess förstadier kan inträffa först flera årefter smillotill-fällel. Mot denna bakgrund är det självklart atl delepidemiologiska arbetet blir mycket svårt, särskilt när den smittade har haftmånga sexuella kontakter. I en situation då HTLV-lII-smittan får en allt vidarespridning och dä risken för smitta inle längre är begränsad till vissa riskutsaitagrupper är det nödvändigt atl åtgärder vidtas mot miljöer som är särskilt fariigafrån smittspridningssynpunkl. När det gäller de s. k. video- och bastuklubbarnadelar jag AIDS-delegationens uppfattning, atl de aktiviteter som förekommerdär inte kan accepteras från smiltskyddssynpunkt. Denna uppfattning fick ocksåett starkt stöd vid den hearing som jag tidigare nämnt. Del säger sig självt atlen miljö där människor träffas och har anonyma, sexuella kontakter som ennaturlig och ofta avsedd umgängesform utgör en utomordentlig grogrund förspridning av HTLV-lII-infeklion och andra sexuellt överförbara sjukdomar. Försök har gjorts att ändra inriktningen på verksamhetenvid klubbarna mot sådana former som kan godtas frän smittskyddssynpunkt. a.har RFSL fåll särskilda medel av det allmänna för atl bedrivavisst upplysningsarbete vid klubbarna. Läkare frän den venereolo-giskaavdelningen för homosexuella vid i , den s.k.venhälsan, har informerat de besökande på vissa av klubbarna i om HTLV-IIIoch AIDS. a. har man informerat om pä vilka sätt viruset sprids och hur mankan skydda sig mot alt själv bli smittad eller atl smitta andra. Läkarna haräven för klubbägarna påtalat riskerna med den nuvarande inriktningen påverksamheten. De försök som har gjorts atl i frivilliga former förändraverksamheten har emellertid varit utan resultat. De inspektioner som tillsynsmyndighe terna företagit visar att några nämnvärda förändringar inle 8 förekommer mörka eller mycket sparsamtupplysta Prop. 1986/87: 149 lokaler; de särskilda båsen och redskapen förolika sexuella aktiviteter finns kvar; anonyma, sexuella kontakter synes förekommai oförändrad omfattning och någon fortlöpande information om HTLV-III och AIDStycks inte längre lämnas de besökande. Enligt de för smittskyddet ansvariga myndigheterna kan vi inleförvänta oss en självsanering av verksamheten. Jag delar deras bedömning. Fördenna uppfattning talar del förhållandet alt klubbarna drivs på rent kommersiellagrunder och att ägarna till klubbarna låtit förstå, alt den förändring avverksamheten som är nödvändig från smittskyddsynpunkt inle kommer att företas.I t. ex. är läkarna från inte längre välkomna att verka päåtminstone en av de aktuella klubbarna. I detta läge måste samhället vidtaåtgärder. Olika vägar att söka tvinga fram en förändring harundersökts. 8 S (BrB) finns bestämmelser om koppleri.Enligt paragrafens första stycke döms den som främjar eller på ett otillböriigtsätt ekonomiskt utnyttjar att någon annan har tillfälliga sexuella förbindelsermot ersättning för koppleri till fängelse i högst . För samma brott dömsenligt andra stycket den som har upplåtit en lägenhet med nyttjanderätt och somfår vetskap om att lägenheten helt eller till väsentlig del används förtillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning men underiäler atl göra vadsom skäligen kan begäras för alt få upplåtelsen alt upphöra. I båda fallen ären förutsättning för brott alt den sexuella förbindelsen sker mot ersättning. För all elt förfarande skall kunna betraktas som kopplerifordras alltså atl den tillfälliga, sexuella förbindelsen sker mot ersättning.Såvitt jag känner lill har inle gjorts gällande atl de sexuella förbindelsersom förekommer på video- och bastukiubbar sker mot betalning eller annanform av ersättning. Koppleribeslämmelserna i deras nuvarande lydelse kansåledes inte åberopas för ingripande mot klubbverksamheten. Av intresse i detta sammanhang är emellertid även denstraffbestämmelse rörande koppleri som utmönstrades vid tillkomsten av de nugällande bestämmelserna . Enligt denna kunde bl. a. den som vanemässigl eller ivinningssyfte främjar eller utnyttjar annans otuktiga levnadssätt fällas tillansvar för koppleri. Denna bestämmelse skulle troligen ha kunnat tillämpas pådem som driver dagens video- och bastuklubbar. För en sådan tolkning talar endom av i vilken hovrätten dömde personer, som driviten klubb i syfte alt medlemmarna skulle kunna knyta sexuella kontakter, förkoppleri; delta ansågs vara att främja otukligt levnadssätt (1:DB7/81). I AOst finns bestämmelser om bl. a. offentligatillställningar. Med offentlig tillställning avses där tävling och uppvisningi sport och idrott, danstillställning, cirkusföreställning, tivoli- ochmarknadsnöjen, festtåg samt tillställning av annal slag, som anordnas förallmänheten och som inte avses i LAS. 1 stadgan finns bestämmelser omtillståndsprövning och om möjligheter till ingripande mot sädana tillställningar. De sammankomster som sker vid video- och bastuklubbar kani sina nuvarande former endast undantagsvis betraktas som offentlig tillställning 9 ti /87. enligt AOst.Enligt vad jag under hand har inhämtat är detta också rikspo- Prop.1986/87: 149 lisslyrelsens och polismyndighetens i uppfattning. Detsynes således inte finnas någon möjlighet att ingripa mot klubbarna medstöd av denna författning. I SmL finns bestämmelser om åtgärder till skydd motsmittsamma sjukdomar hos människor. Lagen har bestämmelser om i huvudsak tvågrupper av smittsamma sjukdomar, nämligen allmänfariiga sjukdomar och veneriskasjukdomar. De viktigaste veneriska sjukdomarna enligt SmL är syfilis och gonorrésamt även infektion av HTLV-III. Dessa sjukdomarsmittar bl. a. vid sexuellt umgänge. Bestämmelserna om de veneriska sjukdomarna i SmL bygger iallt väsentligt på grundtanken att varje människa visar sina medmänniskor denhänsyn och respekt som man har rätt all kräva. Enligi 12 § SmL är var och ensom har anledning anta att han lider av en venerisk sjukdom skyldig att sökaläkare och underkasta sig den undersökning och behandling som behövs. Han ärockså skyldig att följa de föreskrifter som läkaren meddelar om sjukdomensvidare behandling och om åtgärder för alt hindra spridning av smitta, öm densmittade uppgelt sig ha varit i förbindelse med en annan person på elt sådantsätt att han därigenom kunnat bli smittad eller själv kunnat föra smittanvidare till denna person, har den sistnämnde skyldighet atl låta läkarundersökasig m. m. (15 §).