prop · GA03112 · 1986-12-31 00:00:00 — Vid bedömning en var häktningsförhandlingen skall hållas, skall också beaktas frågan om det material som skall tillhandahållas rätten i enlighet med vad som anförts 247 i remissammanställningenunder avsnitt 4.4 KommunikaUon mellan parter Prop. 1986/87:112 ochdomstolar. Jagdelar utredningens uppfattning att forumfrågan bör lösas enligt dess förslagför domstolarnas del. Men frågan om åklagamas kompelens utom den egna regionen,som utredningen icke berört med ett ord, måste också regleras. Denna regleringmåste enligt min mening innebära, att samtliga åklagare, som är behöriga atterhålla distriktsåklagartjänst samt åklagare som fullgör beredskaps- ellerjourtjänst äger alt utföra talan i hela riket. Enkomplikation, som kan drabba domstolama, är inställda förhandlingar på gmnd avatt åklagaren blir upptagen av häktningsförhandling. Planeringen avhuvudförhandlingar kan helt slås i spillror. Jag vill här även peka på atttransportkapaciteten av anhållna och häktade måste avsevärt stärkas iförhällande till vad som gäller . Någonmöjlighet att låta någon sitta och avvakta transport på gmnd av lurlista medgerinte de nya tidsfristema ens efter den första häktningsförhandlingen. Regionåklagarmyndigheteni : Väl är det länkbart i Iransportfallen att den föreslagna fommregdn ären lösning i enkla fall men andra sådana kommer säkert att finnas, där del pågrund av sakens komplicerade beskaffenhet behövs mer utförliga sakuppgifter änsom kan förmedlas genom telex eller per telefon och där det på gmnd avreseavstånden blir svårt för polis och åklagare på broltsorten att medhinnasina respektive arbetsuppgifter . Regionåklagarmyndigheteni : Utredningens förslag i 19:12 att en fråga om häktning får las upp av dendomstol där prövningen lämpligen kan ske bör inte genomföras. Det är förenatmed mycket stora svårigheter att informera och engagera personal i andradistrikt på ett sätt alt en adekvat utredning och handläggning åstadkommes.Erfarenheten från de fall då man hos utomstående polisdistrikt hemställer omförhör med personer på annan ort talar sitt tydliga språk. Personer som gripspå annat håll bör även fortsättningsvis transporteras till den myndighet somhandhar utredningen och häktningsfrågan avgöras av den "ordinarie"domstolen. Detta ställer naturligtvis krav pä en större snabbhet än vad som ärfallet sett mot bakgrund av det förslag om nedkortning av Udsfrister somutredningen framlägger. Man får för framUden tillse att man alllid använderdet bästa till buds stående transportmedlet oavsett vad det kan kosta. Regionåklagarmyndigheteni : När det gäller fommfrågan vill jag i högre grad än utredaren gjort betona all man i första hand bör hålla förhör och häktningsförhandling på den ort där utredningen sker, om den miss tänkte grips pä annan ort. Vad som framförallt då krävs är en effektivise ring av transporterna jämfört med nuvarande ordning. Strävan att polisen på gripandeorten skall hålla förhör kan ifrågasättas. Risken för misstag och missbedömningar ökar ju eftersom man inte har djupare kunskap om målet. Att häklningsdomslol och huvudförhandlingsdomslol är densamma är fördel bl. a. när domstolen har all bilda sig en uppfattning om den tilltalade och hans lämnade uppgifter. Därför bör utredarens forumregel tillämpas undantagsvis men självklart bör den finnas. Statsåklagarmyndighetenför speciella mål: Enligt utredningen skall den Prop. 1986/87:112 maximalafristen räknas från gripandetiden. Detta leder till problem om någon som äranhållen i sin utevaro långt från den ort där åklagare och polispersonaluppehåller sig. Man frågar sig hur ett meningsfullt förhör skall kunna hällas it.ex. ett stort eko-mål av annan personal än den som kanske under en längre tidförberett ärendet och studerat omfattande skriftligt material. Risk föreliggeri ett sådant fall att hela eller större delen av fyradagarsfristen går åt förtransport i endera riktningen - antingen utredningspersonal och åklagare eller den gripne till utredningsorten. Utredningens förslag omhäktning vid en lägre grad av misstanke än sannolika skäl kan måhända i dessasammanhang komma till användning. Utredningenföreslär ändring av fommreglema i 19 kap. RB så att häktningsförhandling kanhållas på gripandeorten. I samband härmed uttalas (s. 152) att frågan om vilkenåklagare som skall hantera häktningsfrågan och inställa sig vid den domstol därgripandet skett, får avgöras genom överenskommelse mellan de båda åklagarna.Skulle utredningens förslag genomföras torde det även bli nödvändigt attreglera frågan om åklagares behörighet vid domstol utanför den egna regioneneller det egna distriktet såvida målet icke handlägges av åklagare medbehörighet i hela landet. Om dessa fall inte blir aUtför frekventa torde fråganenklast kunna lösas genom särskilt förordnande i varje enskilt mål. Iövrigt har jag inte någon erinran mot föreslagna lagändringar och gjordauttalanden såvitt avser anhällningstiden och därmed sammanhängande frågor. Åklagarmyndigheteni : Den ordinarie åklagaren torde inte enligt den nutillämpade ordningen vara behörig vid annan tingsrätt än "sin"tingsrätt. En särskild bestämmelse som ger denna erforderligbehörighet synesdärför behövas. Åklagarmyndigheteni : Del förefaller tveksamt humvida den föreslagnaändringen i fommreglema kommer att få någon större praktisk betydelse såsynes t.ex. en motsvarande regel i norsk straffprocesslagstiftning ha fåttbegränsad tillämpning. Det förvånar också något att utformningen av 19 kap. 12§ RB getts ett i fråga om fommval så generöst innehåll. En konsekvens av deföreslagna inskränkningarna vad gäller häklningsmöjlighetema torde bli att deutredningar där anhållande och häktning förekommer är av sådan omfattning ochkomplexitet aft hela handläggningen bör äga mm pä den ursprungligaulredningsorten oavsett var den misstänkte grips. Trots det anförda kanlagändringen vara befogad genom att den öppnar möjlighet att laga efterläglighel i del enskilda fallet. Bestämmelsen bör av praktiska skäl kombinerasmed alt åklagares behörighet blir riksomfattande. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Vid häktning på annan ort än den där tidigare material, i ärendet insatt utredningsman och åklagare finns, ger de föreslagna reglerna till följd alt risken för brister i detmaterial som skall ligga till gmnd för häktningsförhandlingen blir avsevärd. Den föreslagna ordningen är därför behäftad med svagheter, vilka i sämsta fall 249 ävenskulle kunna vara till nackdel för den misstänkte. i åklagardistrikt: Jag ärskeptisk till Prop. 1986/87:112 förslaget om en ändring av forumreglerna föratt möjliggöra att hålla häktningsförhandling på gripandeorten. Ett sådantförfarande kommer säkerligen att innebära tvistefrågor mellan åklagarna på deolika orterna. Praktiska frågor som snabba inställelser för åklagarna pä andraorter liksom översändande och föredragande av materialet för kollegan talarockså mot en sådan ändring. Jag tror att det nuvarande systemet är att föredra,men att man då måste se över möjligheter snabbare transporter med demisstänkta. Med nuvarande system, där ofta kriminalvårdens reguljäratransportorganisation utnyttjas, kan en transport från t.ex. till Stockholmstraktenta . Inrikesflyget måste kunna anlitas i större utsträckning försädana transporter. Visserligen innebär delta ökade kostnader, men jag menaralt detta ändå är alt föredra framför förslaget om häktningsförhandlingar pågripandeorten, vilket förutom vad jag ovan anfört självklart innebär ettdubbelarbete för åklagare och domstol. i åklagardistrikt: Den föreslagnaändringen i 19 kap. RB väcker vissa betänkligheter. Att hällahäktningsförhandling pä t. ex. den ort där den misstänkte har gripits måsteunder alla omständigheter begränsas till ett absolut minimum. En mängdpraktiska problem uppkommer med nödvändighet om förhandling skall hållasutanför det egna distriktet. Föremål som skall företes inför rätten finns påannan ort. Akten pä den misstänkte och hans eventuella medmisstänkla finns ihemdomstolen osv. Att såsom det föresläs låta åklagaren i vissa fall åka Ullannan ort för att hålla häktningsförhandling är i de flesta fall en omöjlighet.En åklagare har alltid flera andra mål på gång . En"resande" åklagare är till men för misstänkta och tilltalade iåklagarens övriga mål. I många fall är åklagaren förhindrad att åka på gmnd avalt han är upplagen i rätten med ordinarie tingsdagar. i åklagardistrikt: Jag kan intefinna några som helst fördelar med att häktningsförhandling skall kunna hållaspå den ort, där den misstänkte har gripits. Detta kommer i stället att medförabetydande merarbete, varjämte risk finns för att ärendet inte blir behandlat päsamma omsorgsfulla sätt, som skulle ske pä gämingsorten, där ärendet skallslutbehandlas. I stället måste transporterna av de frihetsberövade organiseraspå sådant sätt, att häktningsförhandling kan hällas inom föreskriven Ud på inormalfallen brottsorten, även om detta innebär betydande merkostnader. i åklagardistrikt: Utredningenbehandlar ej alls i vilka fall del kan tänkas "vara lämpligt eller i vissa fallt.o.m. nödvändigt" att häktningsförhandling hålls på gripandeorlen i stället förpå utredningsorten. Dock säger man att det kan vara lämpligt om utrednings lägel är mera komplicerat (s. 152). Mig synes det som om del då vore mindre skäl än någonsin alt hålla förhandlingen pä gripandeorten oavsett vilken åklagare som skulle drabbas. Jag utgår ifrån att det i sådana fall är avsevärda avstånd mellan ortema. I princip måste en anhållen kunna förflyttas lika snabbt som en åklagare, dock inte med kriminalvårdens ordinarie turer. Redan nu gäller enligt anvisningar alt polismyndigheten hänvisas att själv ombesörja brådskande transporter 250 (RPS skrivdse ).Om en åklagare skall resa lång väg förioras Prop. 1986/87:112 åtskilligtunder utredningen. Skall åklagaren på'gripandeorten ta förhandlingen hinnerhan med dagens postgäng inte få några handlingar från utredningsorten. Kvaliténpå utredningen blir lidande av att flera åklagare hanterar ärendet. Åklagarmyndigheteni : Förslaget, att häktningsförhandling skall kunnahållas på gripandeorten - om denna inte är identisk med den Ort, därförundersökningen bedrivs - syns mig dåligt underbyggt. Det torde vara likalätt att - inom frislen - transportera den anhållne till fömndersökningsortensom att låta åklagaren inställa sig pä gripandeorten. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Ändringen i fommreglema i 19 kap. RB så attmöjlighet ges att hälla häktningsförhandling även pä den ort där den misstänktegripits är rationellt. Behörighet att hälla häktningsförhandling bör tillkommavarje jourdomstol. Exempel: En person är anhållen i sin frånvaro av åklagare iEnköpings åklagardistrikt och grips i . Jouräklagare i ären åklagare i åklagardistrikt. Då bör UmeåtingsräU fä behörighet all hålla häktningsförhandling på arbetsfridagar somlördag, söndag och helgdagar i övrigt. Delkan uppkomma tveksamma situationer där två åklagare på goda grunder anser attden andre bör utföra talan vid häktningsförhandlingen. Frågan bör hänskjutasUll överåklagare. Kommer överåklagare eller statsåklagare att vara anträffbar,all ha sä kallad bakjour, för frågans slitande? Iåklagarinstmklionen bör kanske införas bestämmelser som reglerar nu och andraaktuella spörsmål i dessa delar. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Fommreglema föreslås ändrade sä atthäktningsförhandling kan hållas pä den ort där en misstänkt grips. Pä vilketunderiag ska han häktas, frågar man sig. Del sägs att materialet fåröverbringas med telefon och telex. Del låter sig sägas men hur blir det ipraktiken. Personer anhållna i sin frånvaro grips månader och år senare påannan ort, ofta på helgtid. För alt då kunna få underlag förhäktningsförhandling på gripandeorten måste man få lag i den eller de utredarehos polisen i anhållningsorten, som vet vad saken gäller. Hur får man tag idessa personer under de korta lider, som kommer att gälla, ochannan ledig tid? Och även om man skulle få fram tillräckligt underlag förhäktning måste den häktade ju transporteras till anhållningsorten för vidareutredning och åtal. Tidsmässigt vinner man ingenting jämfört med om transportensom sker genast efter gripandet. Och den domstol, som ska besluta ihäktningsfrågan, måste rimligtvis ha betydligt sämre underlag för beslutet änenligt förfarandet . Förslaget är långt ifrån bra. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Utredningens förslag alt åklagare på ort där misstänkt gripits skall föra talan vid häktningsförhand ling för annan myndighels räkning, bör - icke minst av rättssäkerhetss käl ej godtagas. Misstänkt bör transporteras till utredande myndighet. Tidsföriust kan avsevärt minskas om snabbaste färdsätt används. Trans porttiden avräknas. Hur kommer vid utredningens förslag, försvararfrågan 251 all ordnas? Kan häktningsförhandling per telefon hållas? RPS:Utredningen har föreslagit att häktningsfrägan skall kunna tas upp Prop.1986/87:112 av den domstol där prövningen lämpligen kan ske (s. 151). RPS anseratt detta får godtas. Huvudregeln bör dock fortfarande vara att häktningsfråganlas upp av den domstol som skall pröva åtalet, med hänsyn till de praktiskaproblem för polisen och andra myndigheter som annars kan bli följden. Kriminalvårdsstyrelsen:En ändring i fommreglema torde innebära en viss lättnad för kriminalvårdenstransportorganisation genom alt en dd transporter från gripandeorten tillutredningsorten, som med nuvarande regler måste genomföras skyndsamt och intesällan pä obekväm arbetstid, kan undvikas. Polisstyrelsenvid : vill inte motsätta sig denföreslagna ändringen i fommreglema, vilken gör det möjligt alt hållahäktningsförhandling pä den ort där den misstänkte har gripits. Detta iförening med den förkortade fristen för anhållandel kommer emellertid altinnebära en ökad belastning på främst den polispersonal som har sin arbetstidförlagd utom normal kontorstid. Utredaren har antagit alt nödvändigautredningsuppgifter etc. kan utväxlas genom telex eller per telefon.Polismyndighetens uppfattning är att dessa båda kommunikationsmedel inteklarar uppgiften. Det blir därför nödvändigt att utrusta polisdistrikten medIdefotoanläggningar, liksom alt medge övertidsuttag i större omfattning än förnärvarande. Riksdagensombudmän: I fommfrågan har utredaren ansett att en fråga om häktning skall fåtas upp av den domstol där prövningen lämpligen kan ske. Jag vill för min delifrågasätta om inte denna regel, som jag i och för sig lämnar ulan erinran, börutformas på ett sätt som klart anger att häktningsfrägor vanligen skall prövasvid normalt brotlmålsfomm och alt det endast undanlagsvis får förekomma attannan domstol anlitas. Utredarensynes inte ha beaktat alt del med den nya forumregeln kan uppslå vissapraktiska problem i fråga om fullföljden. Om häktningsfrågan prövas inom enannan hovrätts domkrets än där brotlmålsfomm är beläget kan del uppslåkomplikationer, i vart fall när häklningsdomslolen ogillar åklagarens yrkande.Om åklagaren får bifall i hovrätten synes de föreslagna reglerna innebära attden häktade måste inställas inför den hovrätten även om beslutet verkställs inågon helt annan del av landet. Hur sådana situationer skall hanteras måsteenligt min mening övervägas innan lagstiftningen genomförs. vid : Den föreslagna fommregdn i 19 kap., pågrund av vilken det blir möjligt att väcka häktningsfråga även vid domstol,där sådan prövning "lämpligen kan ske" är väl grundat och välutformat. Atthäktningsförhandling sålunda kan utan annan fommfömlsättning förläggas tillrätlen i den ort, där exempelvis den misstänkte gripits, måste mången gånginnebära en välkommen förenkling i det förprocessuella procederet. : Se under avsnitt 4.3 Söndagsregeln. FöreningenSveriges åklagare: att ändra fommreglema i 19 kap. RB så att del blir möjligt alt hålla häktningsförhandling på gripandeor- 252 Som anförts tidigare anser föreningen emellertid att huvudre- Prop.1986/87:112 geln när det gäller mer komplicerade mål bör vara den althäktningsförhandling i gärningsorten skall eftersträvas. Den transportcenlralsom svarar för transporter av bl. a. gripna från gripandeorten tillgärningsorten samordnar transporter av olika slag med tidsfördröjningar som äroförsvarliga när det gäller gripna personer. Om fristerna förkortasenligt förslaget bör enligt föreningens mening transporterna fortsättningsvisorganiseras sä att de sker betydligt snabbare, även om kostnaderna härför bliravsevärt högre . De rätlsvårdande myndigheterna bör ges möjlighet allpåverka prioriteringen av transporter beträffande straffprocessuelltfrihetsberövade personer. : Under denna mbrik föresläs att häktningsförhandling ska kunnahållas pä den ort där gripandet skett och inför domstolen på orten. Detförutsätts att ärendet dä handläggs av polis och åklagare på orten. Dettaskulle i och för sig kunna fungera vid brott där omständigheterna mnl brottetär enkla. Huruvida så är fallet har oftast inget samband med brottetssvårighetsgrad. Förslagettill ändrade forumregler innebär all i de fall den misstänkte anträffas i annatpolisdistrikt förhör måste hällas på bristfälligt underlag. Beskedom uppgifter pä telefon kan fungera , men knappast kvälls- och nattetideller sön- och helgdagar eftersom utredningsmannen då inte är tillgänglig.Telex har också sina begränsningar då det gäller att överföra stora textmassor.En bättre lösning är att utnyttja telefax, där hela sidor med text kanöverföras. Detta är emellertid dyrbart både vad gäller drift och installation,eftersom del inte finns i alla polisdistrikt . Denna kostnadsaspekt harinte utredaren tagit hänsyn . Deltaproblem finns oberoende om del avser förhör enligt RB 24:6 eller RB 24:8 ellerde fortsatta förhören inför ett häklningsmål på gripandeorten i stället för påulredningsorten. Tillräckliga medel måste därför beräknas för ny teknik ochdyrare telefon- och resekostnader i dessa fall för att framförallt tryggarättssäkerheten. Enligtvår mening är dock förhållandena ofta sådana att handläggningen måste ske avpersonal som är väl insatta i ärendet. I dessa fall går det knappast mycketfortare att förflytta en utredningsman än den misstänkte. Förslaget skulleinnebära stora kostnader i resor och traktamente för poliser och åklagare. Detbör här understrykas att det är en polisman och inte en åklagare som har denbästa detaljkunskapen i inledningsskedet av en fömndersökning. Det är därförviktigare att polismannen som kan ärendet får påbörja utredningen såalt sä mycket uppgifter som möjligt finns tillgängliga vidhäktningsförhandlingen. Depraktiska problemen med att driva förundersökningen fram häktningsförhandlingpä gripandeorten är stora. Förfarandet innebär också rältssäkerhetsproblem imånga avseenden, t.ex. kommunikation i flera led, vid konfrontationer,hanteringen av teknisk bevisning, förnyade förhör med målsägare och vittnen. Handläggningpå annan plats än enligt nuvarande regler bör därför bli undantagslösning när transport av den misstänkte av någon anledning inte kan ske. Detta bör i lagtexten markeras med att fråga om häktning får tas 253 upp av annan domstol änvad som sägs i 19 kap. om särskilda skäl Prop. 1986/87:112 föreligger. TCO:Utredningens förslag till lösning av fommfrågan avstyrks. Även i fortsättningenbör det regelmässigt vara sä att den misstänkte transporteras till den ort därfömndersökningen skall ske. Efter kontakter mellan polis/åklagare päutrednings- och gripandeort bör ett inledande förhör som underlag föranhållande/häklningsframställan kunna hållas på gripandeorten. Förmera ingående förhör torde i de flesta fall krävas att personal frånutredningsorten reser gripandeorten och övertar ärendet. Ett alternativ ärall polisdistrikten utmstas med telefax eller annan teknisk utmstning föröverförande av handlingar. De praktiska problemen med dessa förfaranden ochrisken alt rättssäkerheten eftersatts är ändock så stor att de bör bliundanlagslösningar, t.ex. när transport av den misstänkte inte kan ske. JUSEK:Utredningen anser att strävan bör vara att gripna personer skall höras pågripandeorterna och aU "häktningsfrågan bör las upp vid den domstol som ärlämplig utifrån praktiska och raUondla synpunkter och med den åklagare somutifrån dessa synpunkter ligger närmast till". Utredningenutgår uppenbarligen från tanken att förfarandet intill dess häktningsfräganavgjorts inte får fördröjas av att den misstänkte transporteras frångripandeorten till annan ort där den fortsatta fömndersökningen skall bedrivasoch målet i övrigt slutligen handläggas. I allmänhet skall detta ske pågärningsorten. Bortsett från de heh okomplicerade fallen där förhör redan idagoftast sker på gripandeorten kan del starkt ifrågasättas om ett genomförande avutredningens gmndsyn kommer att leda till förkortade totalafrihelsberövandetider. Ettbedrivande av förundersökning inom annat åklagardistrikt och polisdistrikt ändär målet fortsättningsvis skall handläggas innebär alltid eft större ellermindre dubbelarbete för såväl åklagare som polis. Antingen måste informationöverföras mellan befattningshavarna pä de skilda ortema eller så måsteåklagare och polis bege sig till gripandeorten. Under den lid sominformationsöverförandel alternativt transportema pågår kan, om inga nyautredningsresurser tillförs, inga nya utredningsålgärder vidtas. Transporterasistället den misstänkte kan liden utnyttjas för utredning vilket kan innebäraen förkortning av den totala liden för frihetsberövandet. Det bör ocksåunderstrykas all överföring av en misstänkt från en ort till en annan alltidkan ske inom loppet av några få limmar om snabbast möjiga transportsält anlitasi varje enskilt fall. Förbundetställer sig inte avvisande till införandel av en möjlighet att hållahäktningsförhandling på gripandeorten men anser alt ett fullt genomförande avutredningens gmndsyn i själva verket kan leda till förlängdafrihelsberövandetider och innebära slöseri med dyrbara personella utredningsresurser. Förslagethar lämnats ulan erinran av regionåklagarmyndigheten i saml åklagarmyndigheterna i , och åkla gardistrikt. iStockholms och : Jag tillstyr- Prop. 1986/87:112 ker, att denmisstänkte även i fortsättningen får själv välja den offentlige försvarare, somhan önskar. Den misstänkte skall alltid ha rätt till advokat. Advokatjour måstedärför inrättas. Utredarens förslag, om att en biträdande jurist skulle kunnaanförtros sådant uppdrag, avstyrkes. Regionåklagarmyndigheteni : Samma regler som gäller för förordnande av offentligförsvarare bör gälla även . Genom den begränsade tid som står tillbuds bör det finnas möjlighet att alltid kunna fä en offentlig försvarareförordnad snabbt. Mänga misstänkta vägrar alt yttra sig utan närvaro avförsvarare och det krävs dä att man utan dröjsmål får en försvarare förordnad.Domstolama bör därför ha beredskap i större utsträckning än vad utredningenföreslagit. Det bör vara samma regler för domstolarnas beredskap som föråklagare. Regionåklagarmyndigheteni : Det är viktigt att försvarare kopplas in i ett tidigt skede. Så skerockså i denna region i stor utsträckning genom initiativ från åklagare.Svårigheter uppslår naturligtvis vid frihetsberövande under eller i anslutningtill helg. Regionåklagarmyndigheteni : Utredningen besvarar inte frågan hur man vid ett system medjouradvokat skall kunna tillgodose behovet av försvarare vid brottslighet medflera inblandade. Del kan självfallet inte komma i fråga att samma försvarareförordnas för flera inblandade i samma brottslighet när kollusionsfaraföreligger. Joursystemet bör därför vara sä konslmerat all del blir möjligt altnå kontakt med flera advokater. Regionåklagarmyndigheteni : Det torde med de korta tidsfristerna bli vanligt, alt av denmisstänkte önskad försvarare icke har tillfälle att närvara vid den förstahäklningförhandlingen. BortseU från kostnadsökningen, som utredningenobserverat, kan ifrågasättas om byte av försvarare är till gagn urrättssäkerhetssynpunkt. Vid häktningsförhandling utom gärningsorten uppkommerökade kostnader, därest önskad försvarare pä gämingsorten finner sig hatillfälle att biträda vid häktningsförhandlingen pä gripandeorten.