prop · GA03135 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag vill därför inte förorda, atl man gör det tillägg lill22 § ML som föreslagits i promemorian (nämligen att rättskraften hos etl lillståndsbeslutinle ulgör hinder för tillämpning av de föreslagna bestämmelserna omföretagarens undersökningsplikt), eftersom ett sådant tillägg skulle läggahinder i vägen för att avgöranden i kontrollfrågor blev rättskraftigt avgjorda.Man bör alltså behålla nuvarande ordning som medger atl vissa kontrollfrågoravgörs rättskraftigt i lillslåndsärendel. Från och med den har 43 § ML följandelydelse; Kan verksamhelen vid en anläggning befaras varamiljöfarlig, är innehavaren skyldig alt på begäran lämna tillsynsmyndighetbehövliga upplysningar om anläggningen. får förelägga den som utövar verksamhelsom kan befaras vara miljöfarlig att utföra för tillsynens fullgörandebehövliga undersökningar av verksamheten och dess verkningar.Tillsynsmyndighet kan i stället, om del finnes lämpligare, föreskriva att sådanundersökning skall utföras av annan än den som utövar verksamheten och utsenågon att göra undersökningen. Del åligger den som utövar verksamheten all ersättakostnad för undersökning som avses i andra styckel andra punkten med beloppsom tillsynsmyndigheten fastställer. I beslut om föreläggande enligt andra styckel fårtillsynsmyndighet utsätta vite. föreslår nu att underiåtenhel all följakontrollprogram straffbeläggs genom elt tillägg härom i 45 § första slycket ML.Om sådan straffbeläggning sker bör lagtexten, anser verket vidare, ange vilkaskyldigheter som innefattas i begreppet kontroll och vars omfattning kan kommaatt närmare upptas i kontrollprogram. Enligt elt nytt andra stycke i 43§ML skall den som utövar eller ämnar utöva miljöfarligverksamhet installera behövlig mät- och proviagningsutrustning samt ulföra demätningar, ta de prover, ombesöria de analyser samt utföra de besiktningar ochundersökningar i övrigt av verksamheten och dess verkningar som behövs förtillsynen och skall resultaten av undersökningarna rapporteras till tillsynsmyndighet. I ett nytt Iredje stycke, samma lagmm, föreslås sedan attomfattningen av åligganden enligt andra slyckel kan bestämmas genom kontrollprogram, alt sådant program fastställs av tillsynsmyndighet samt att tillsynsmyn- 107 digheten -lill grund för fastställelse av kontrollprogram - får förelägga Prop. den somutövar eller ämnar utöva miljöfarlig verksamhet atl utarbeta /87: 135 förslagtill sådant program. Om 43 § ML utvidgas på sätt angivils ovan, bör, enligtnaturvårdsverket, del sakliga innehållet i det nuvarande andra styckel finnasmed i lagrummet i dess nya lydelse. Delta tillgodoses genom de föreslagnafjärde och femte styckena. 1 sjätte och sjunde styckena behandlas slulligen kostnadsfråganoch vitesfrågan. Vad gäller den senare frågan får tillsynsmyndighet i beslut omföreläggande enligl Iredje och fjärde styckena utsätta vile. motiverar den nya straffbestämmelsen i 45§ och utvidgningen av 43 § med nödvändigheten att tillsyn och kontroll avmiljöfarlig verksamhet fungerar väl, atl närmare bestämmelser om kontrollenbör meddelas nu samt atl dessa särskilt bör syfta lill atl ge kontrollprogrammenökad belydelse. Lagförslaget syftar även till alt undanröja den tvekan som, enliglverket, "nu uppstått om den påföljd som kan komma i fråga i de situationerdär kontrollprogram ej efterlevs". redovisar sin inställning tilllagförslaget vill nämnden nägot kommentera vad anfört till slödför förslaget. Verket anför an kontrollen av tillståndsprövade företag imycket slor utsträckning sker med ledning av kontrollprogram, atlsökandeföretaget i tillståndsärenden enligt fast praxis genom särskilt villkorbrukar åläggas skyldighet att ge in förslag till sådant program till länsslyrelsenför fastställelse samt atl länsstyrelsernas fastställande av kontrollprogram -när del sker i enlighet med föreskrifter härom i tillståndsbeslutet - ihuvudsak får ses som beslut till följd av sådan delegering som berörs i avsnitt2 (se nedan) i verkets framställning om ändringar i ML. Som redovisats ovan har koncessionsnämndenstillståndsbeslut alltsedan ML trädde i kraft som regel innehållit envillkorsbestämmelse om skyldighet för tillståndshavaren atl upprätta ettförslag till kontrollprogram rörande den lovgivna verksamheten samt att ge inprogramförslaget till för fastställelse (eller godkännande).Villkorsbestämmelsen skall ses som ett led i förprövningen av miljöfarlig verksamhelpä del sällel att koncessionsnämnden med bestämmelsen vill försäkra sig om atlresultaten av prövningen i form av villkor för meddelat tillslånd får deneffekt från miljöskyddssynpunkt som nämnden avsett. Åven utan en sådan bestämmelseåligger det emellertid tillståndshavaren att ställa sig föreskrivnatillståndsvillkor om åtgärder, begränsningsvärden etc. till efterrättelse ochåvilar det vederbörande tillsynsmyndighet som en skyldighet - direkt grundad påmiljöskyddslagens tillsynsbestämmelser - att kontrollera efterievnaden avsamma villkor. För att fullgöra denna skyldighet kan tillsynsmyndighetenanmoda tillståndshavaren att upprätta ett förslag till kontrollprogram och atlge in detta förslag för fastställelse. På grund av det ovan anförda utgör, enligtkoncessionsnämndens me ning, fastställande av kontrollprogram - även om det sker enligt föreskrifter härom i ett tillslåndsbeslut - inte något beslut som fattas av lill följd av delegering från nämndens sida. Naturvårdsverketlämnar därefter i sin framställning (s. 2 och 3) en över- Prop. siklligredogörelse för den ändring av 43 § ML som trädde i kraft vid 1986/87; /74 (se ovan s.5fO. Med anledning av departementschefensuttalande om att de föreslagna bestämmelserna i borde gälla utan hinder avtidigare prövning anför verket, alt uttalandet närmasl lar sikte på de företag,för vilka tillstånd fanns vid ikraftträdandet av de nya bestämmelserna menockså bör tillmätas belydelse beträffande "frågan om vilka grunderna bordevara för det framtida fastställandet av kontrollprogram för tillståndsprövadeförelag". Verket konstaterar vidare att 43 § andra stycket efter 1973 årslagändring knappast i något fall åberopas vid fastställande av kontrollprogramför tillståndsprövade företag saml att praxis när del gäller kontrollprogramför sådana företag i stället har fortsatt enligl i huvudsak samma linjer somtillämpades före lagändringen. Framtill ändringen av 43 § ML var villkorsbeslämmdsen om kontrollprogram ikoncessionsbesluten som regel förenad med en "ivisleklausul" för denhändelse tillståndshavaren ej upprättade nägot förslag till sådanl program,dröjde med programmets upprättande eller ej ville åtnöjas med länsstyrelsensställningstagande rörande innehållet i programförslaget. Den kunde se ul påföljande såU: Fördet nu lämnade lillslåndel skall gälla följande villkor: Bolaget skall upprätta och för detta beslut till för fastställelseinge förslag till kontrollprogram avseende dels verksamheten ifabriksanläggningarna och på deponerings-plalser, dels tillståndet i redpienterna. Uppkommer mellan bolaget, åena, samt , å andra sidan,meningsskiljaktighet vid tillämpningen av de ovan under eller 15meddelade föreskrifterna, fär sådan fråga underställas koncessionsnämnden försärskilt avgörande. - Intill dess nämnden avgjort fråga som avses i punkt 15,skall kontrollverksamheten fortgå enligt bestämmande. Avsiktenmed "tvisteklausulen" var önskemålet atl få till stånd ett välfungerande kontrollprogram ulan onödig tidsutdräkt. en sådan klausul hadelänsslyrelsen vid tredska från tillståndshavarens sida atl inge förslag tillkontrollprogram varit tvungen atl tillämpa 40 § iredje stycket ML (se bilagan)med möjlighet att utsätta vile enligt Qärde slyckel samma paragraf. Vidarekunde tillståndshavaren vid missnöje med fastslällelsebeslut föratalan mot beslutel hos regeringen. ansåg för sin del attförfarandet med en "ivisleklausul" i kontrollprogramfrågan var ettsmidigare sätt att handskas med denna fråga såväl från formell som frånmateriell synpunkt. I sistnämnda hänseende hade ju nämnden också den förmånenall ha "förstahandskånnedom" om den lovgivna verksamheten från sinprövning av tillståndsärendet. Det bör anmärkas att även om kontrollfrågan"återfördes" till nämnden på grund av tillståndshavarens ovilja atlupprätta etl kontrollprogram kunde i princip en ansvarstalan enligt 45 § kommai fråga. Efterikraftlrädandei av ändringen i 43 § ML försvann "tvisteklausulen" 109 beträffande kontrollprogrammen från nämndens tillslåndsbeslut.Vid re- Prop. missbehandlingen av ändringsförslaget hade koncessionsnämndenföreslå- 1986/87: 135 git alt parterna skulle få hänskjuta tvistig fråga lillavgörande av nämnden. Departementschefen uttalade emellertid, som ovanredovisats, att del stämde bäst med lagstiftningens uppbyggnad att talan motbeslut av bl. a. länsstyrelse fördes direkt hos regeringen saml att mol den avnämnden förordade ordningen talade också att vite kunde utsättas enligl förslagel.Efler lagändringen kom en villkorsbestämmelse om kontrollprogram i elttillståndsbeslut att fä exempelvis följande utformning; Bolaget skall före lill länsstyrelsenför fastställelse inge förslag till kontrollprogram avseende verksamheten vidbolagels anläggningar och tillståndet i redpienterna. I fråga om bolagelsskyldighet att lämna tillsynsmyndighet upplysningar om verksamheten och utföraeller bekosta för tillsynens fullgörande behövliga undersökningar gäller iövrigt bestämmelserna i 43, 48 och 49 §§ ML. Med hänsyn till att "tvisleklausulen" försvannoch atl koncessionsnämnden därmed kopplades bort frän kontrollfrågan, efterdet atl tillståndsbeslutet meddelats, fann nämnden lämpligt att ivillkorspunkten rörande ingivande av förslag till kontrollprogram erinra om tillståndshavarensskyldighet att bl. a. utföra för tillsynens fullgörande behövliga undersökningarenligl det nya andra stycket i 43 § ML. Nämnda skyldighet gällde självfalletutan en sådan erinran, men påpekandet var, enligt nämndens mening, i varjefall i börian motiverat av behovet atl upplysa tillståndshavaren omlagändringen saml att ge stöd i arbetet beträffande kontrollen avlovgiven verksamhet. Påpekandet om tillståndshavarens skyldigheter enligt 43 §återfinns fortfarande i koncessionsnämndens tillståndsbeslut. Lagändringen föranledde ej koncessionsnämnden atl ändrasin praxis att i tillståndsbesluten ta in en villkorspunkt om skyldigheten fören lillståndshavare att ge in elt kontrollprogramförslag för fastställelseäven om en sådan punkl var mindre påkallad efler lagändringen. Som redovisatsovan från förarbetena lill ändringen innebar denna närmasl en precisering avvad som redan gällde med tillägg av vitesmöjlighelen. Även omtillstånds-beslutet innehåller nyssnämnda villkorspunkt och tillståndshavarenuppfyller föreskriften däri att inom viss fid till ge in eltförslag till kontrollprogram står det givetvis fritt atl åberopa43 § ML vid fastställandet av ett kontrollprogram. (Det bör nämnas attkoncessionsnämnden efter lagändringen i några beslut, rörandesärskilt mindre förelag, i stället för ovan berörda villkorspunkt endastullalat (i villkor) att i fråga om tillståndshavarens skyldighet att lämnatillsynsmyndighet upplysningar om verksamheten och utföra eller bekosta förtillsynens fullgörande behövliga undersökningar gäller beslämmelserna i 43, 48och 49 §§ ML.) I det här sammanhanget bör slutligen konstaleras attlagändringen kom till och framför allt hade betydelse för de ej tillståndsprövade företagen. Beträffande de tillståndsprövade företagen gav ändringen möjlighet att med hjälp av "vitesvapnel" dels tvinga tillståndshavarenatl ge in förslag till kontrollprogram för det fallet att tillslåndsbeslut ejinnehål- 110 lernågon villkorsbestämmelse om sådant ingivande, dels tvinga tillstånds- Prop.havaren atl följa bestämmelserna i elt fastställt kontrollprogram. Den 1986/87: 135 senare tvångsmöjlighelen blev av särskild betydelse när "tvisteklausulen"försvann från tillståndsbesluten. Naturvårdsverketgör gällande att "tvekan nu har uppstått om den påföljd som kan komma ifråga i de situationer där kontrollprogram ej efterlevs". 1 anslutningdärtill anför verket att beträffande sådana undersökningar som föreläggs meddirekt tillämpning av 43 § andra stycket (vilkas omfattning kan anges genomkontrollprogram) behöver tvekan ej råda om de sanktioner som då kan kommaifråga, nämligen vite enligt 43 § Ijärde styckel (i beslut om föreläggandeenligt andra stycket). Vidare anför verket; Beträffandekontrollprogram som fastställts i enlighet med lillståndsvillkor härom ärläget emellertid oklart i vad gäller tillämpbar sanktion. Atl åsidosätta ettkontrollprogram av delta slag torde inte utan vidare kunna likställas med etlåsidosättande av villkor. fastställande får somtidigare nämnts - ses som ett beslutsfattande som tillståndsmyndighelendelegerat lill tillsynsmyndigheten. 1 brist på uttryckliga bestämmelser omsådan delegering finns det en risk för att tillsynsmyndighetens ifrågavarandebeslut inte kan anses vara straff-sanktionerat. Som tidigareberörts är det möjligt för tillsynsmyndigheten att använda sig av 43 § andra styckeläven om tillståndsmyndighelen meddelat föreskrift om upprättande av förslag lilloch fastställande av kontrollprogram. Som regel lorde tillsynsmyndigheten dockfinna det främmande all behöva använda sig av ett föreläggande, kanske t.o.m.förenat med vite, i en situalion där myndigheten och sökanden är överens om hurkontrollprogrammet skall se ut. Naturvårdsverkettillägger all förarbetena till 43 § första slyckel och praxis i vad avserstyckets tillämpning inte pekar pä alt det annat än under särskildaomständigheter kan läggas till grund för beivrande av underlåtenhet att följakontrollprogram. Föralt undanröja varje tvekan om tillämpbar sanktion när "kontrollprogramåsidosätts" och härvid markera kontrollprogrammets vikt föreslårverket atl "underlåtenhet atl följa kontrollprogram" straffbeläggsgenom ett tillägg härom i 45 § första stycket 4. Att så blir fallet framstår,anser verket, som lämpligt också vid en jämförelse med de brottstyper som 45 §första slyckel 4. f.n. innehåller, (45 § första stycket 4.;---- underiåleralt fullgöra vad som åligger honom enligl 43 § första stycketeller i ansökan eller annan handling som avges enligt denna lag eller enligtföreskrift som har meddelats med slöd av lagen lämnar vederbörande myndighetoriktiga uppgifter rörande etl förhållande av betydelse för prövning av enfråga om tillslånd eller för tillsynen) underlåtenhet alt på begäran lämnabehövliga upplysningar om en anläggning enligt del berörda första slyckeli 43 § och lämnande av orikliga uppgifter vid bl. a. sädan rapportering somskall ske enligt kontrollprogram. Underlåtenhet alt lämna uppgifter enligtkontrollprogram utgör, enligt , ett förhållningssätt som fallermitl emellan de berörda två brotlstyperna. Tillatt börja med kan koncessionsnämnden i och för sig ansluta sig till 111 vadnaturvårdsverket anfört om vitesföreläggande belräffande sådana un- Prop. dersökningarsom åläggs med direki tillämpning av 43 § andra slycket 1986/87: 135 (vilkasomfattning kan anges genom kontrollprogram). Nämnden kan ocksä självfalletdela verkets uppfattning om alt elt åsidosättande av ett kontrollprogram, som fastställlsi enlighet med föreskrift därom i ett tillslåndsbeslut, inle kan likställasmed elt åsidosättande av elt tillståndsvillkor. Däremot kan av det ovan anförda - dela naturvårdsverketsåsikt om atl tillsynsmyndighetens fastställande av kontrollprogram får ses somett beslutsfattande som tillståndsmyndigheten delegerat till fillsynsmyndighelen.Även utan en villkorsbestämmelse i tillslåndsbeslut om fastställelse avkontrollprogram m. m. åvilar det sålunda vederbörande tillsynsmyndighet som enskyldighet att kontrollera efterlevnaden av meddelade tillståndsvillkor. Efterändringen av 43 § har möjligheten för tillsynsmyndigheten att tvinga tillståndshavarenatt ge in kontrollprogram och ställa sig programmets föreskrifter till efterrättelseförstärkts genom vitesbestämmelsen i paragrafens fjärde stycke. Det är sålundahelt egalt från sanktionssynpunkt om tillslåndsbeslutel innehåller eller inteinnehåller en villkorsbestämmelse om fastställelse av kontrollprogram då delgäller tillsynsmyndighetens möjligheter alt utöva erforderlig kontroll avtillståndsvillkor. Den enda skillnaden är atl om tillståndsbeslutet innehållerett villkor om skyldighet för ullståndshavaren att ge in etl förslag lillkontrollprogram till tillsynsmyndigheten och tillståndshavaren inte fullgördenna skyldighet han riskerar en ansvarstalan enligt 45 § första stycket 3. Naturvårdsverketmedger att det är möjligt för tillsynsmyndigheten att utnyttja 43 § andrastycket ML även om tillståndsmyndigheten meddelat villkorsföreskrift omupprättande av förslag till och fastställande av kontrollprogram. 1 sambanddärmed påpekar emellertid verket att tillsynsmyndigheten torde finna det"främmande att behöva använda sig av etl föreläggande, kanske fill ochmed förenat med vite, i en situalion där myndigheten och söknaden är överens omhur kontrollprogrammet skall se ut". Enligt koncessionsnämndens mening kandet ligga någonting i det sistnämnda. Del väsentliga i sammanhanget är dock,anser nämnden, all myndigheten har tillgång lill vitesmöjligheten, om detsenare skulle visa sig att tillståndshavaren böriar slarva i kontrollfrågan.För övrigl skulle det ju kunna räcka med att tillsynsmyndighetens fastslällelsebeslutinnehöll en erinran om denna sanktionsmöjlighet. Huvudsakeni framställning i konlrollfrågan synes vara alttillsynsmyndighetens fastslällelsebeslut inte är straffsanktionerai. För atlundanröja "varje tvekan om tillämpbar sanktion", när kontrollprogramåsidosätts, och för att markera kontrollprogrammets vikt föreslår därförverket straffbeläggning av "underiåtenhel alt följa kontrollprogram"genom ett tillägg till 45 § första slycket 4. Enligt verket är en sådanstraffbeläggning ocksä lämplig vid en jämförelse med de brottstyper som fjärdepunkten nämnda stycke innehåller. Koncessionsnämndenanser för sin del atl det ej råder någon tvekan om vilken sanktion tillsynsmyndigheten kan tillgripa för den händelse till ståndshavaren underlåter atl följa kontrollprogram och detta oavsett om 1)2 tillslåndsbeslutel innehåller en villkorsbestämmelse omingivande och fasl- Prop. ställelse av sådanl program eller inte. Vid sådan underiåtenhelhar tillsyns- 1986/87: 135 myndigheten möjlighet att utnyttja tvångsmedletvite med slöd av 43 § Ijärde slycket. Härefter uppkommer frågan om sagda underiåtenhel - trotsmöjligheten att utsätta vile - bör straffbeläggas. har somjämförelse pekat på de brottstyper som anges i 45 § första stycket 4.Koncessionsnämnden konstaterar att man med en sådan straffbeläggning skullebryta med del sanktionssystem som utmärker ML. I de fall där vilekan utsättas saknas straffsanktion och vice versa. Underlåter således enföretagare enligt 43 § första slycket atl lämna tillsynsmyndighet behövligaupplysningar om anläggningen kan han ej utsättas för någol vitesföreläggandemen riskerar däremot alt fällas till ansvar enligt 45 § första slycket 4. Om enföretagare däremot ej utför förelagda undersökningar enligt 43 § andra slyckelkan föreläggandet förstärkas med utsållande av ett vile men riskerar han ejnågon ansvarstalan enligl 45 § ML. Samma mönsier gäller också för 40 § ML. Ispecialmotiveringen till 45 § i prop. lill ML (s. 294) uttaladedepartementschefen, som berörts ovan, alt den som bryter mot förbud ellerföreskrift som meddelas enligt 40 § är inte underkastad straffansvar och attskälet för delta undantag är möjlighet atl utsätta vite isamband med sådan föreskrift. Såsom påpekas i Betänkande av vileskommittén (SOU1982; 21) har svensk rätt länge intagit den ståndpunkten att vite inte kanföreläggas där straff redan finns stadgat, detta för alt undvika vad som skulleuppfattas som en orättvis dubbelbestraffning om både vite och straff utdömdesför samma förseelse. Principen, som finns fastslagen i 9 kap. 8§rättegångsbalken, har emellertid, enligt kommittén, med tiden "luckratsupp". Enligt koncessionsnämndens mening bör man skilja på de syften somligger bakom de olika sanktionsbestämmelserna. Del väsentliga fränmiljöskyddssynpunkt är ju i förevarande fall att tillståndshavaren tvingas attutföra de undersökningar m. m. som år nödvändiga från kontrollsynpunkt. Mot bakgrund av det ovan anförda finner koncessionsnämndenatl tillsynsmyndighet redan har tillräckliga möjligheter all utöva erforderligkontroll av såväl tillståndsprövade som ej tillståndsprövade företag och allbehovet av ytterligare författningsbestämmelser därför kan ifrågasällas. Någontillräcklig anledning alt nu bryta den systematik som gällt i ML i frägaom användning av straff och vite finns enligl nämndens mening inle. Frågankanske i stället gäller på vilket sätt och i vilken utsträckning nuvarandebestämmelser tillämpas. I det sammanhanget kommer man också osökt in påtillsynsmyndigheternas resurser alt utöva tillsyn, prioriteringen av nämndaresurser samt resursfördelningen mellan länsstyrelsernas förprövnings- ochtillsynsverksamhet, frågor som nämnden något berör i följande avsnitt. För den händelse närmare föreskrifter skulle övervägas förtillämpningen av 43 § ML bör sådana föreskrifter lämpligen tas in imiljöskyddsförordningen. 2.2 i : iStockholms län tillstyr- ] 13 8 1986/87. 1 saml Nr 135 keri allt väsentligt de förslag lill förändringar i miljöskyddslagen och Prop.miljöskyddsförordningen som framlagt. Av särskilt vår- 1986/87: 135 de är den starkare ställning som kontrollprogrammen avses få om förslagelgenomförs. Beträffandeutformningen av 43 § tredje slycket vill framföra följande.Länsstyrelsen är mycket positiv till kommunalt övertagande avmiljöskyddstillsynen. Av länets 25 kommuner har 5 övertagit tillsynen helleller delvis. Minst lika många har aktiva planer på övertagande. Länsstyrelsenhar i samråd med kommunerna inte delegerat befogenheten alt besluta om heltnya kontrollprogram utan endast ändringar i gällande program. Motiven härför äratt en hel del utvecklingsarbete kvarstår vad gäller programmens utformningoch att del är nödvändigt atl kontrollprogrammen blir likartade i länetskommuner. Den av föreslagna formuleringen i 43 § Iredjestycket "Sådant program fastställs avtillsynsmyndighet" bör ändras med innebörden " av tillslåndsmyndigheteneller av kommun om beslutel om delegering av miljötillsyn innefattarkontrollprogram". 2.3 i län:Beträffande den förstnämnda ändringen konstaterar att det redan nui och för sig finns tillräckliga möjligheter enligt gällande bestämmelser attutöva kontroll av såväl tillståndspliktiga som icke tillståndsplikfigaföretag. ser dock ingen nackdel i att lagtexten skärps ochförtydligas i dessa avseenden på sätt som föreslagit. 2.4 i Södermanlandslän: tillstyrker i princip förslag lillkompletteringar och ändringar i miljöskyddslagen. Det är ändamålsenligt ochangeläget med förfaltningsmässigl klarläggande av kontrollprogrammensrättsliga status liksom att författningsbestämmelser införs omtillståndsmyndighets delegering av vissa beslutsfunktioner i tillståndsbesluttill tillsynsmyndighet. Humvidabåde vite och straff skall komma i fråga när föreskrift i kontrollprogramåsidosätts är en övergripande juridisk fråga. har här inte någomprincipiell åsikt. 2.5 Länsstyrelseni : lägger som tillsyns myndighet stor vikt vid kontrollprogrammen och den kontroll, uppföljning, redovisning m. m. som programmen föreskriver. Kontrollen är en förut sättning för att tillsynen skall kunna utövas. Deföreslagna föreskrifterna i 43 § miljöskyddslagen kan ses som ett klarareuttryck för företagarens skyldighet att delta i kontrollverksamheten.Införande av sådana föreskrifter kan därför vara ett led i förbättringen avtillsynsarbetet. tillstyrker förslaget i denna del. Beträffandeden föreslagna bestämmelsen i 45 § miljöskyddslagen är medhänsyn fill de principiella synpunkter som koncessionsnämnden redovisat mertveksam till införande av bestämmelsen. 2.6 Länsstyrelseni : tillstyrker förslaget. 2.7 Länsstyrelseni : delar naturvårdsverkels Prop.