prop · GA03112 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksförbundetför hjälp åt läkemedelsmissbrukare: Det är betänkligt med en särskildhäklningsform där kraven på misstanke sänks, allra helst som detta lägre kravger åklagaren uppenbara vinster i form av en föriängd Udsfrist. RFHL motsättersig därför delta förslag från utredningen. 4.9Frister för åtal och huvudförhandling Prop. Förslagetunder avsnitt 11.11 i betänkandet har utan närmare kommentarer lämnats utanerinran av regionåklagarmyndigheterna i och , ,och samt av åklagarmyndigheterna i , , Södertäljeoch åklagardistrikt. Avde få remissinstanser som har kommenterat förslaget om en nedkortning avfristen för huvudförhandling i hovrätt har fem remissinstanser -regionåklagarmyndigheten i , åklagarmyndigheten i Skellefteååklagardistrikt, , hovrätten över och och - varit kritiska mot förslaget. Regionåklagarmyndigheteni : Förslaget att förkorta hovrättens frist för huvudförhandling ifrågasätts. Det torde innebära en ytterligare svårighetför hovrätterna alt planera sin verksamhet och få till följd att utsattaförhandlingar i mål utan förtur i ökad utsträckning måste ställas in. Regionåklagarmyndigheteni : Mot utredningens förslag i denna del finnes ur åklagarsynpunklingen erinran. Formuleringen av förslagets RB 24:16 tredje stycket är såvittjag kan se en kodifiering av den praxis som gäller. Åklagaren måste utanlagstöd vara berättigad och skyldig att väcka åtal så snart detta är möjligtäven om delta kan förrycka rättens planering. Åklagarmyndigheteni : Den föreslagna regleringen av handläggningsUden ihovrätt föranleder inga invändningar från min sida. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Jag anser del inte nödvändigt med en ändring avreglema om omhäktningsförhandling. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Förslaget att avkorta liden för huvudförhandling medhäktad i hovrätt frän åtta efter tingsrättens dom synes mignågot diskutabelt. Redan dagens innebär svårigheter föråklagarmyndigheterna i synnerhet med starkt reduceradpersonal på alla nivåer eftersom processen i hovrätten kräver förhållandevismycket skrivande. En avkortning av tiden skulle medföra än större svårigheteratt hinna producera tillförlitligt material för processen. Sveahovrätt: Utredningen föreslår alt fristen enligt 51 kap. 13 § RB för huvudförhandling i hovrätt i mål, där den tilltalade är häktad, skall förkor tas . Enligt hovrättens mening har utredningen väsentligt underskattat de olägenheter en sådan reform skulle innebära. I förekommer ganska många omfattande brottmål, i vilka flera tilltalade är häktade, t. ex. narkotikamål. Redan den nu gällande tidsfristen är ofta otillräcklig för planeringen av huvudförhandlingen i sådana mål eftersom det är förhållandevis vanligt att fullföljd sker först mot slutet av vadeliden. Målet skall beredas plats för huvudförhandling bland andra, planerade huvudförhandlingar. Med förkortad frist löper man risk att ny försvarare måste förordnas därför att den tidigare försvararen inte kan ställa upp med kort varsel. Utredningen har enligt hovrättens mening inte anfört bärande skäl för sitt förslag, och hovrätten kan inte 271 finna att del men hänsyntill rättssäkerheten eller eljest finns anledning alt Prop. 1986/87:112frångå den nuvarande ordningen. Hovrätten avstyrker förslaget. Hovrättenöver och : Utredningens förslag att förkorta frislen med tväveckor för hovrätt att hälla huvudförhandling i ett överklagat mål mot enhäktad tilltalad kan inte tillstyrkas. Hovrättens erfarenhet visar att det ävenmed nu gällande frister uppstår stora svårigheter all finna lämplig tid förhuvudförhandling. Del är inte ovanligt alt överklagandet sker ganska sent ochatt den disponibla tiden för förberedelse av målet därigenom reduceras. Målenär ofta vidlyftiga och många personer, förutom åklagare och försvarare, skallmed kort varsel inställa sig. Hovrättens program för huvudförhandlingar är iregel fasUagt åtskilliga veckor framåt. Att nödgas ändra på detta för attsläppa fram ett mål mot en häktad som kanske bara gäller nedsättning av ettlångt straff är inte särskilt angelägel. Om det verkligen är särskiltbetydelsefullt att få fram ett mål inom en tvåveckorsfrisl gör hovrätten ändåsärskilda ansträngningar härför. Man bör undvika att utforma lagen så attdomstolen på gmnd av sin svåra arbetssituation tvingas göra undanlag tillhuvudregel. Stockholmstingsrätt: Enligt 24 kap. 16 § tredje stycket förslaget ny lydelse av RBskall, om åtal inte väcks , rätten så länge den misstänkte ärhäktad och åtal inte har väckts, med högst två veckors mellanmm hålla nyförhandling i häklningfrågan. Möjlighet att underlåta häktningsförhandlingvarannan vecka finns dock, om del med hänsyn utredningen eller av annananledning är uppenbart, att förhandling inom angiven tid inte behövs. I motiven(s. 157) framhålls, att en sådan förhandling skall hållas oavsett omtväveckorsfristen överskrids redan från början eller om detta sker genom enförlängning av älalsUden. I specialmotiveringen (s.190) modifieras ullalandettill att en dylik förhandling "som regel" skall hållas med tvåveckors mellanrum. Tingsrätten vill peka på att en sådanomhäktningsförhandling, som sagts nu och vilken syftar till att Ullse attutredningen bedrivs skyndsamt, inte är obligatorisk, vilket uttalandet iallmänmoUveringen ger intryck av. Lagtexten lämnar utrymme för att förhandlingunderlåts, vilket är välbetänkt. , t. ex.i stora narkotikamål ellermål om grova våldsbrott där åtalet är beroende av teknisk utredning, kan detslå klart alt en obligatorisk omhäktningsförhandling intetjänar något syfte. (Se även under 4.1 En anpassning till .) Göteborgstingsrätt: De skäl utredningen anfört för att införa en bestämmelse om obligatoriskhäktningsförhandling verkar inte särskilt övertygande. Den somär häktad bistås regelmässigt av en offentlig försvarare. Man bör med fog kunnaföratsätta att försvararen bevakar att utredningen bedrivs så skyndsamt sommöjhgt och alt han vid behov påkallar ny häktningsförhandling, öm å andra sidanden misstänkte och hans försvarare är införstådda med all ytterligareutredningstid behövs förefaller det inte särskilt motiverat med en förnyadhäktningsförhandling. : Utredaren föreslår att förhandling i häktnings frågan i regel skall hållas med tvä veckors mellanmm så länge åtal ännu inte väckts och att sådan förhandling skall hållas oavsett om tväveckors fristen överskrids redan från början eller om detta sker genom en förläng- 272 ning av ålaistiden. Motdetta förslag har förbundet ingen erinran men vill Prop. 1986/87:112understryka att antalet omhäktningsförhandlingar härigenom kommer att ökaavsevärt. Avbilaga sju utredningen framgår att i av målen med häktade 1982förflöt 43 dagar eller mera frän anhållandet till domen. Av samma bilagaframgår att del 1982 häktade förflöt mera än frånhäktningsförhandling till åtal. De långa häktningstiderna beror antingen på attfömndersöknigen lar läng tid eller att beslut fattats om rättspsykiatriskundersökning. I bilaga sju framhålls att det finns en tydlig tendens tilllängre utredningslider. Särskilt gäller detta i narkotikamålen. Även om fristenför hållande av häktningsförhandling nedkortas kommer ändå frihetsberövandetvid bifall till häktningsbegäran all pågå under alltför läng lid, om intetgörs. Det är enligt förbundels uppfattning ett vitalt rättssäkerhetsintresseatt polisens utredningsavdelningar förstärks liksom de rättspsykiatriskaklinikerna och stationerna så all de långa häktningsU-derna nedbringas. Utredarenföreslår alt hovrätt skall hålla huvudförhandling fråntingsrättens dom i stället för nuvarande . Om vadeinlagan inkommertill tingsrätten mot slutet av vadeUden - ett förhållande som inte är ovanligtidag - kommer hovrätten att ha på sig att hållahuvudförhandlingen. föreligger stora svårigheter för hovrätterna atthälla huvudförhandling inom älta veckor då många avdelningar är uppbundna avstora mål . En minskning torde få till följdatt utsatta mål oftare måste ställas in vilket i sin tur medför betydandemerarbete. Enligt förbundels uppfattning bör den föreslagna begränsningen avfristen för att hålla huvudförhandling kompletteras med en regel av innebördalt hovrätten alltid skall ha på sig från det vadeinlagan inkomtill hovrätten. Ävenen sådan omständighet att den offentlige försvararen på gmnd av engagemang iandra mål har förhinder bör, liksom redan nu kan vara förhållandet, medföra atthuvudförhandlingen får ske . FöreningenSveriges åklagare: delar utredarens uppfattning att det inte finnsanledning all föreslå ändring av nuvarande regler rörande den tid, inom vilkenåtal skall väckas. Inte heller har föreningen något alt erinra mot förslagetatt förhandling i häklningsfrågan skall hållas med tvä veckors mellanmm oavsettom tväveckorsfristen överskridits redan från början eller om delta sker genomförlängning av ätalstiden. Föreningen delar utredarens uppfattning att del intefinns anledning att förkorta den tid, inom vilken huvudförhandhng skall hållasi mål mot häktad. - Förslaget att korta ned frislen som gäller för hovrätt althålla huvudförhandling i ett överklagat mål om den tilltalade är häktad tillstyrks. SvenskaRöda korset: Vidare stöder Svenska Röda korset förslaget om mellanöverklagande och hovrällsförhandling. JUSEKtillstyrker en nedkortning av frislen för huvudförhandling i hovrätt till sexveckor. Riksförbundetför hjälp åt läkemedelsmissbrukare: RFHL tillstyrker också förslaget om kortare lid mellan överklagande och hovrättsförhand ling. 4.10 Gemensamhäktnings- och huvudförhandling Prop.1986/87:112 Förslaget om att avskaffa möjligheten till gemensamhäktnings- och huvudförhandling har utan närmare kommentarer lämnats utanerinran av regionåklagarmyndigheterna i och , ,och samt åklagarmyndigheterna i , , ,och åklagardistrikt. i : Genom förslaget kangemensam häktnings- och huvudförhandling inte längre bli aktuell. Dettainnebär en nackdel för en misstänkt eftersom detta kan leda till ett längrefrihetsberövande än vad som är fallet . Det skulle därför vara önskvärtatt pröva om man inte kunde ha kvar nuvarande gemensamma häktnings- ochhuvudförhandling i någon form. i : Förslaget lämnas utanerinran. Har åtal väckts innan en omhäktningsförhandling torde domstolen varaoförhindrad att hålla huvudförhandling den bestämda dagen. i åklagardistrikt: Utredningenhar föreslagit all regeln avskaffas med hänsyn förslaget om fristerna (sid157). Jag delar inte den uppfattningen. Det torde fortfarande finnas visstutrymme för att kunna hålla gemensam förhandling t ex vid brottav utlänning på tillfälligt besök, där reseförbud ej är lämpligt. i åklagardistrikt: Ett annatförslag, som skulle försvåra arbetet för åklagare och domstolar i betydandegrad, är borttagandet av möjligheten till gemensam häktnings- och huvudförhandling.Detta mycket smidiga, tidsbesparande och för alla inblandade förmånligaförfaringssätt vill man la bort. Effekten skulle bli ett omständligare ochdyrbarare förfarande och någon Udsvinsl kan icke påräknas. Snarare kommer densammanlagda handläggningstiden att bh längre om bestämmelsen tas bort.Vad har man dä vunnit? Södra Roslags tingsrätt: Möjligheten att ta upp enhäktningsfråga direkt vid huvudförhandling utnyttjas tämligenofta. Delta leder till en Udsvinsl för den misstänkte och nedbringarkostnaderna för rättegången. Enligt förslaget kan direkt huvudförhandlingendast komma ifråga, om det kan ske från det faktiskafrihetsberövandet. Denna tid är dock vanligen för kort för alt enhuvudförhandling skall kunna genomföras, annat än i helt okomplicerade fall.Möjligheten att hålla en gemensam häktnings- och huvudförhandling kommer därföratt försvinna i praktiken med utredningens förslag. Vi har funnit attmöjligheten alt sätta ut en direkt huvudförhandling har fungerat väl saml allförfarandet är smidigt och kostnadsbesparande. Dä en direkt huvudförhandlingkan vara till fördel för den misstänkte, bör del övervägas alt denna möjlighetfortfarande bör hållas öppen, om en huvudförhandling kan hållas inom en veckafrån det faktiska frihetsberövandet. Vi anser att man bör undersöka om inte ensådan möjlighet kan förenas med Iraklaträltens krav på en snabb handläggning avhäktningsfrågan. Föreningen : Möjligheterna till enförlängning av fris ten för gemensam häktnings- och huvudförhandling enligt gällande rätt försvinner om regler skall efterföljas. förslag att avskaffagemensam häktnings- och huvudförhandling tillstyrks Prop. 1986/87:112därför. 4.11 Häktning i högre rätt Förslagethar ulan närmare kommentarer lämnats utan erinran avregion-åklagarmyndigheterna i och , , ,och saml av åklagarmyndigheterna i , ,, och åklagardistrikt. Fyraremissinstanser har kommenterat förslaget varav tre pekat särskilt på någrapraktiska konsekvenser av förslaget. Regionåklagarmyndigheteni : Någon erinran mot vad utredningen anför i detta avsnitt finnsicke. Utredningen har emellertid inte närmare angivit hur åklagare på helg- ochfridagar skall anmäla anhållande till hovrätt. Även om störningsfrekvensen blirsynnerligen liten måste uppenbarligen varje hovrätt ha något slagsberedskapssyslem, varom åklagarmyndigheterna i hovrättsområdet undertätlas. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Regeln all högre rätt kan besluta om häktningutan förhandling föreslås avskaffad. Detta skulle i synnerhet för oss i norradelen av landet med våra stora avstånd medföra långa och brådskande resor Ullhäktningsförhandlingar. En risk som jag ser del om förslaget skulle genomförasär att man med hänsyn tidsödande resor och andra ölägenheter kanske skulledra sig för all begära häktning i hovrätten i mål där den misstänkte bordehäktas och där han också skulle ha häktats utan förhandling enligt nuvaranderegler. Sveahovrätt: När hovrätten i besvärsmål beslutar om häktning av den som befinnersig på fri fot, skall enligt 29 § fömndersök-ningskungördsenanmälan om all beslutet verkställts göras tingsrätten. Eftersom hovrättenenligt det framlagda förslaget (24 kap. 15 § fjärde stycket) skall hållaförhandling i häktningsfrägan senast efter gripandet måstesådan anmälan göras även till hovrätten. Ändring i enlighet härmed bör ske ifömndersökningskungördsen. Om vid gripandet åtal redan har väckts vidUngsrätten, vilket ej är ovanligt, kan praktiska svårigheter att i hovrättenhälla förhandling i häktningsfrågan uppslå. Tingsrätten har nämligen i sådantfal! att hålla huvudförhandling inom från gripandet. Skullehuvudförhandling vid tingsrätten komma att äga rum synes detöver huvud taget inte behövligt att hålla häktningsförhandling i hovrätten. FöreningenSveriges åklagare: accepterar utredarens för slag rörande häktning i högre rätt som bl. a. går ut på att RB 24:20 upphävs och att hovrätten måste hålla förhandling i häklningsfrågan inom samma tider som gäller för tingsrätten. Föreningen delar också utredarens uppfatt ning att muntlig förhandling inte skall krävas i de fall när ett häklningsyr kande vid en förhandling i underrätten har ogillats och åklagaren överkla gat beslutet. All munUig förhandling däremot skall hållas senast efter det att ett sådant häktningsbeslut verkställts överensstämmer med de regler som gäller för tingsrätten. Utredningensförslag om rannsakningsövervakning har mött motstånd hos flertaletremissinstanser. Följande remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller lämnatdel ulan erinran. Hovrätten över och , ,Ungsrält, i , polisstyrelsen i Ronnebypolisdistrikt, i , ombudsmän, . Svenska Röda korset, TCO,ål läkemedelsmissbmkare och åklagarmyndigheten i Växjöåklagardistrikt. JK:Under årens lopp har åtskilliga alternaUv frihetsberövande presenterats.Flertalet av dessa förslag har det gemensamt alt de teoretiskt sett harinneburit eleganta lösningar på ett svårt problem men alt de i praktiken harfungerat sämre eller varit ogenomförbara. Enligt min uppfattning får förslagetom rannsakningsövervakning anses tillhöra nämnda kategori. Vad som framför alltbrister är möjligheterna att rent fakUskt ordna sådan övervakning som fömtsättsi förslaget. Skulle en sådan tillsyn någon gäng kunna ordnas kan häktning ändåunderlåtas med stöd av den s.k. proportionalitetsregeln utan att något formelltbeslut om rannsakningsövervakning behöver fattas. Så sker säkerligen i praxisredan nu. Ytterligare en erfarenhet som har vunnits är alt desanktioner som kan komma i fråga mot den som bryter mot en meddelad föreskrifti samband med övervakning ytterst sällan har kommit till användning. Sammanfattningsvisfinner jag att förslaget i denna del inte bör genomföras främst på gmnd av depraktiska svårigheter som kommer all uppslå. RÅ:Som jag anfört inledningsvis anser jag inte att utredningen har lyckatsframlägga förslag till något alternativ till frihetsberövande som fyller sädanakrav på effektivitet alt de i någon nämnvärd omfattning kan ersätta häktning.Detta resultat är inte ägnat att förvåna. Det framgår av vad utredningen anförtall häktningssurrogaten, trots den möda som man har lagt ned på all försökaskapa allemativ till frihetsberövande, även utomlands spelar en blygsam roll iden praktiska tillämpningen. Här i landet har de alternativ som för närvarandefinns alt tillgå fått endast rent marginell betydelse. Av utredningensuttalanden (se bl.a. s. 165) framgår att enligt utredningens egen bedömningantalet fall av rannsakningsövervakning väntas bli förhållandevis litet. Somframgår av de bifogade yttrandena har undertemissinslanserna nästan genomgående varit starkt kritiska mot förslaget rannsaknings övervakning. Jag kan i allt väsenUigt instämma i kriUken och skall här endast i korthet anföra följande. Det är uppenbarligen utredningens me ning alt rannsakningsövervakning skall kunna användas för alt förhindra fortsatt brottslighet av personer som begär egendomsbrott för att skaffa pengar till alkohol eller narkoUka (se avsnitt 12.4). Det är enligt min uppfattning en helt orealistisk tanke att man genom övervakning och vissa föreskrifter skulle kunna avhålla denna kategori brottslingar från alt begå nya brott utan att de ens fåll den hjälp avgiftning och stöd i övrigt som 276 enkortare häktningstid brukar kunna medföra. Även med en lägre ambi- Prop.1986/87:112 tionsnivå i fråga om vad som kan åstadkommas genom ett institut somrannsakningsövervakning är del uppenbart att för övervakning i fall som kan bliaktuella skulle krävas utomordentligt kvalificerad personal. Utredningen synesemellertid i första hand räkna med att man som övervakare skall engagerapersoner i den misstänktes närmaste omgivning, t. ex. släk-Ungar, ellerutomstående personer från olika frivilliga organisaUoner, Även i denna del ärförslaget enligt min mening helt orealistiskt. Regionåklagarmyndigheteni : De materiella skillnaderna mellan natthäktning ochrannsakningsövervakning med stränga föreskrifter är inte stora. Det är möjligtatt det kan finnas behov av ett häktningssubstitut i rannsakningsövervakningensform. Begreppet"rannsakningsövervakning" är emellertid inte väl valt. "Rannsakning" är ett föråldrat uttryck med flera betydelser. Del ärföga upplysande för en bred allmänhet. Del bör inte användas vid en ändring avrättegångsbalken. Jag uppfattar vidare sammansättningen "rannsakning"och "övervakning" som inte helt adekvat. Utredningenbetonar på flera ställen institutets karaktär av en villkorlig häktning. Dethär framträder tydligt i kapitlets 10 §, som föreskriver häktning vid överträdelseav föreskrift. Varför inte ge insUtutet ett namn, som såväl för allmänheten som- och framför allt för den misstänkte talar om att det är fråga om envillkorad häktning. Jag föreslår namnet "Villkorlig häktning". Utredningenföreslär att lämpliga övervakare bör kunna återfinnas bland dem som slår denmisstänkte nära. Det kan vara en släkting, som är beredd alt ta sig an denmisstänktes sak. Det kan vara någon ur hans bekantskaps-dierarbetskamralskrels. I den här delen uppfattar jag förslaget som märkligt,närmast verklighetsfrämmande. - Det kan inte begäras av den, som står denmisstänkte nära genom blods- eller kamralband, all han - om den misstänktebryter mot en föreskrift - vidtar sådana åtgärder, alt häktningens villkorligamoment faller bort och del blir en reell häktning. Om institutet ska blieffektivt, trovärdigt och i längden användbart måste det kunna krävas av enövervakare, att han - vilka konsekvenser del än må ha för denmisstänkte - anmäler överträdelse av en föreskrift; det får inte ankomma påövervakaren all bedöma allvaret i överträdelsen. En sådan övervakning kan barautföras av den som står fri i förhållande till den misstänkte. Övervakarenmåste därför vara professionell. Han måste handla under tjänstemannaansvar. Detär en svår och känslig uppgift att kontrollera en villkorligt häktad. Uppgiftenkan lämpligen anförtros kriminalvårdstjänstemän. Tvärtemot vad utredningentycks mena måste kon-trollfunkUonen vara del väsentliga. Det sociala momentetmåste träda åt sidan. Den biten måste läggas på annan. Uppgifterna äröverhuvudtaget inte förenliga. Regionåklagarmyndigheteni : Förslaget om rannsakningsövervakning avstyrkes. Enminsta fömtsättning för institutet vore all övervakningen sköttes av professionella övervakare. Förutsättningar alt rekrytera och utbilda sä dana saknas. Förslaget är inte heller i övrigt organisatoriskt underbyggt, 277 utan saknar en realism som utredaren säger sig eftersträva. iVästerås: Utredningen föreslår införande Prop. 1986/87:112 av ett nyttinstitut, rannsakningsövervakning. I sak synes detta institut innebära ettreseförbud med villkor av icke nyttjad stränghet, vartill kommerövervakningsdelen. Jagtvivlar pä att effektiv övervakning kan anordnas och alt den föreslagnaersättningen Ullräckligl kompenserar det arbete och den Ud övervakaren måsteägna uppdraget. Realismen i förslaget är sålunda tvivelaktig. Vill man införaett tvångsmedel av denne typ, synes det bättre att utforma lagen så att devillkor, som skall gälla för "rannsakningsövervakning", kan meddelasvid reseförbud. Någon svårighet all lagtekniskt åstadkomma detta synes inteföreligga. Regionåklagarmyndigheteni : Om någon begränsning av recidivfaran till vissa broltskalegorier integenomförs, bortfaller enligt min mening till stor del behovet av all införaett häktningssurrogat med föreskrifter av typ som föreslagnarannsakningsövervakningen utgör. Del kvarstående användningsområdet framstårdå som så ringa att tvångsmedels försumbarhet måste sättas i fråga. Skulledäremot häklningsmöjlighetema vid recidivfara begränsas på föreslaget sätt,motsätter jag mig inte att man prövar delta nya tvångsmedel. Regionåklagarmyndigheteni : Utredningen lägger även fram förslag om alternativ till häktning. Imotiveringen har utredningen framhållit att en fömtsättning för att antaletanhållanden och häktningar skall kunna minskas är att frihetsberövanden kanersättas med realistiska alternaUv. Som ett sådant framförs förslaget om s.k.rannsakningsövervakning. Realismen i del förslaget måste emellertid sättasallvarligt i fråga. Enligt min mening kan del inte genomföras på nuvarandestadium. Del kan möjligen tjäna som ett idéunderlag för fortsatta överväganden.Om förslaget genomförs innan en genomtänkt och klart utformad organisationfinns som kan hantera detta institut riskerar man att hela idén förfuskas. Detär inte realistiskt att framlägga del här förslaget och som anvisning förförverkligandet av del hänvisa alt åklagarmyndigheter och tingsrätterskall verka för att få fram lämpliga övervakare samt att man bör ta till varapå kunskaper inom vissa frivilliga organisationer. Så lätt är det inte. Åklagarmyndigheteni : Jag ställer mig kritisk till förslaget. Detta nya institut synes främst vara avsett all tillämpas på dem, som kan befaras återfalla i brottslighet men som inte kan häktas enligt vad som förslås om häktning på grund av recidivfara. I stor utsträck ning skulle det därvid komma alt gälla personer med missbmksproblem. Detta klientel är svårövervakat och i de flesta fall skulle en övervakning av den intensitet som vore påkallad rimligen inte kunna genomföras av prak Uska skäl. Villkor om läkarvård eller liknande behandling synes dessutom till stor del bli omöjlig att följa upp med hänsyn till sjukvärdssekretessen.