prop · GA03135 · 1986-12-31 00:00:00 — Det skulle bli alltför betungande frän administrativ synpunkt atl låta alla överträ delser som medför miljöolägenheter omfattas av avgiftsplikl. I många fall kan det med hänsyn till det sätt på vilket föreskrifter i tillståndsbeslulen är utformade vara svårt att avgöra i vilken omfattning otillåtna utsläpp har skett. Därtill kommer att mät- och kontrollmöjligheterna inte alltid år av lillfredsställande kvalitet. Med hänsyn till dessa förhållanden skall avgiften bara tas ut i de fall då det är helt klart att verksamheten inte variltillåten. Men även i sådana fall kan ibland elt otillåtet utsläpp av etl ämne anses vara mindre allvarligt för miljön. De i ett lillståndsbeslut medgivna utsläp pen av ämnet i fråga kan t. ex. vara stora. Den extra belastning på miljön som del otillåtna utsläppet har orsakat kan därför i sådana fall bedömas vara av mindre betydelse, även om överträdelsen som sådan inte kan anses 131 bagaldlarlad utan börföranleda en brottspåföljd. För att inle binda admi- Prop. nislrativa resurser förprövning av sådana fall behöver del införas elt krav 1986/87: 135 som anger att avgiftenskall användas enbart i sädana fall där gärningen innebär ett allvarligt hotmol miljön. Med begreppet störning avses den mera allmänna inverkan påomgivningen som "verksamheten för med sig", vilken inverkanibland kan medföra skadliga effekter, ibland bara risk för skada ellerhälsorisker. - En risk för miljöstörning kan anses föreligga också i vissa fall då enföretagare underiåler att efterkomma en föreskrift om uppförande av särskildasäkerhetsanordningar l.ex. som syftar lill atl hindraskadliga utsläpp vid tekniska missöden. anordningen har bedömtsvara nödvändig, måsle underiåienhelen anses ha medfört en akut risk förstörning, även om nägot missöde som orsakat utsläppännu inte hunnit inträffa. Åvenom antalet prövade avgiftsmål inle varil slort och det därför är svårt all hanågon slutgiltig uppfattning belräffande rekvisitel "betydande störningarför omgivningen eller risk för sådana störningar" har koncessionsnämndenlikväl förståelse för naturvårdsverkels kritik av rekvisitel i fråga med hänsynlill bevissvårigheterna. Även om man tar i beaktande såväl önskemålet att intebinda alltför stora administrativa resurser vid avgiftsprövningen sommöjligheten att "komma ål" de mindre allvarliga störningarnaåtalsvägen borde man, enligl nämndens mening, kunna överväga en ändring av "störningsrekvisitet"på det sättet atl "betydande störningar" ersattes av "störningarav någon betydelse" eller liknande. Bagatellartade störningar, exempelvishelt tillfälliga sådana med ringa eller inga effekter, borde ej omfattas avavgiftsbeläggning. Däremot ställer sig koncessionsnämnden frånrättssäkerhetssynpunkt mycket tveksam till förslag att heltslopa "störningsrekvisitet". Mot etl sådant förslag talar bl.a. vadovan anförts i motiven till nuvarande avgiftsregel, nämligen att del i mångafall kan vara svårt alt avgöra i vilken omfattning otillåtna utsläpp har skettmed hänsyn fill det sätt på vilket föreskrifter i lillståndsbesluten ärutformade samt all mäl- och kontrollmöjligheterna inte alltid är avtillfredsställande kvalitet. Vad först beträffar villkorsutformningen är detsjälvfallet alt denna bör ske efter enhetliga principer och vara så entydig somförhållandena medger i de enskilda fallen. Nämnden vill dock varna för enövertro på all villkor alllid kan skrivas så klara och entydiga att tvekan ejskall behöva råda om när etl villkor överträtts. 1 många fall är de faktiskaomständigheterna av sådanl slag alt villkoren ej kan få en utformning som ärhelt entydig från åtals- och avgiflssynpunkt medan utformningen är heltgodtagbar från tillåtlighetssynpunkt. Vad sedan beträffar mät- och kontrollmöjligheternahar väl utvecklingen gått framåt men fortfarandeåterstår mycket alt göra innan kontrollen av föroreningsulsläpp blir sådan altden kan godtas från tillsynssynpunkt. De rådande förhållandena påkontrollområdet med obefintliga eller otillräckliga mätutrustningar,olikartade mäl- och analysmetoder, varierande "kontrollbesked" frånolika laboratorier osv. är, enligl koncessionsnämndens mening, omständighetersom starkt talar mol det automatiska avgiftssystem som tänktsig. Nämndenvill i delta sammanhang också framhålla atl de bestämmelser i 132 ML som fanns före knappast ställde sammastrikta krav på Prop. villkorsulformningen som gäller. Mol bakgrund häravkan del ifrågasäl- 1986/87: 135 las, om avgiflsbeslämmdser med del innehållsom nu presenterat bör tillämpas på beslut som tillkommit förenämnda datum. har framhållit att effekten pä miljöneller risken för sådan effdtt inte bör diskuteras på nytt efter avslutadtillståndsprövning utan atl dessa frågor skall anses avgjorda i och med dennaprövning. kan dela den uppfattningen i fråga om det falletall en företagare underiålil att utföra en föreskriven skyddsåtgärd, exempelvisen reningsutrustning, ett uppehållsmagasin eller dylikt. Åtgärden har av tillslåndsmyndighetenbedömts vara erforderlig från lillåtlighelssynpunkt och bör sålunda inle kunnadiskuteras på nytt i etl avgiftsmål. En liknande situalion har, som redovisatsovan, behandlats i förarbetena. Enligl nämndens mening bör kravet på bevisningom störning eller risk för störning kunna undvaras i här berörda fall*. Dettabör komma lill uttryck i motiven lillavgiflsregdn på ett sått som ej kan missförståsvid avgifisprövningen. Belräffande rekvisitel "ekonomiska fördelar"säger att del i de allra flesta fall inte har varit svårt atlpåvisa alt "utsläppen" vunnit ekonomiska fördelar även om derasstorlek inte alltid kan fastställas med någon störte noggrannhet. Å andra sidanhävdas från verkels sida alt rekvisitel kan undvaras med hänsyn till atl man ide allra flesta fall kan ulgå från atl det rör sig om en ekonomisk fördel,särskilt om man betonar atl denna fördel oftast består av uteblivna kostnader. Huvudsyftet med införandel av en avgiftspåföljd(miljöskyddsavgift) var ju att eliminera de ekonomiska fördelar somöverträdelser av lagen kunde medföra. Med hänsyn härtill kan del kanske synasegendomligt atl nu ta bort detta rekvisil ur lagtexten, särskilt som del,enligt vad anfört, inte varit svårt att påvisa förekomsten avsädana fördelar vid överträdelser av lillståndsvillkor m. m. Det egendomligaintrycket förstärks av den omständigheten att den ekonomiska fördelen alltjämtskall utgöra "grund för beräkningen" av avgiftens storlek. Visseriigenkan i enstaka fall förhållandet vara sådant att en åtgärd eller underiåtenhelfrån tillståndshavarens sida medfört störning för omgivningen ulan att därigenomekonomiska fördelar uppkommit genom överträdelsen; tvärt om kan förhållandetvara det atl tillståndshavaren åsamkats en förlust genom åtgärden ellerunderlåtenheten. Med hänsyn till det ringa antalet hithörande fall kan detifrågasättas om det finns skäl alt la bort "fördelsrekvisitel".Alternativt bör övervägas att införa en särbestämmelse med innebörd att avgiftskall utgå även för sådana fall där ekonomisk fördel ej uppkommit men därstörningen för omgivningen varit av viss betydenhet. Med hänsyn lill attantalet avgiftsärenden förmodligen kommer all öka för den händelse rekvisitel"betydande störningar för omgivningen eller risk för sådanastörningar" ersätts med rekvisitel "störningar av någonbetydelse" etc. kan del, enligl koncessionsnämndens mening, finnas skälall införa en * Här bortses frän sådana fall dä företagaren avoförutsedda omsländigheler, ex, av force majeure-karaktär, ej kunnal uppfylla villkorel och begär en ändring därav beträffande lid för åtgärdens vidtagande eller annat. "begränsningav fördelsrekvisitel" så att de ekonomiska fördelarna skall Prop. varaav "någon betydelse" eller liknande, detta för atl det inte skallbli 1986/87: 135 "alltför betungande från administrativ synpunkt"atl låla alla överträdelser som medför ekonomiska fördelar omfattas av avgiftsplikl. Naturvårdsverkethar föreslagit väsentliga ändringar av 54 § ML beträffande reglerna rörande miljöskyddsavgiflensbestämmande. Med hänsyn till erfarenheterna av de avgiftsfall som varil föremålför prövning ifrågasätter koncessionsnämnden behovet av berörda ändringar. förefaller det som om de nuvarande reglerna (med motivutlalanden) ärenklare all tillämpa och fullt tillräckliga för sitt ändamål. Somredovisats ovan föreslog miljöskyddsutredningen att målen om miljöskyddsavgiftskulle prövas av koncessionsnämnden och fullföljas till kammarrätten ochregeringsrätten. ansåg för sin del alt avgiftsmålen hadesådant samband med lillståndsprövningen atl besvär över koncessionsnämndensbeslut borde föras hos regeringen. Enligl gällande regler förs talan motkoncessionsnämndens beslut hos i dess sammansättning som vatlenöverdomstoloch därifrån till högsta domstolen. har ej föreslagit någonändring i nuvarande handläggningsordning, dock att verket funnit "myckettala för att göra lill beslutsmyndighet i fråga ommiljöskyddsavgiften". De inslag av "i viss mån skönsmässigabedömningar" som otvivelaktigt kommer aU finnas i miljöskyddsavgiftsärendenatalar dock, enligt verket, för att uppgifterna alltjämt bör vila påkoncessionsnämnden. Vidövervägande av ändringar i nuvarande regelsystem rörande miljöskyddsavgiftenanser koncessionsnämnden alt ordningen för handläggningen av avgiftsmålen ärett område som del kan finnas skäl alt se över. Erfarenheterna av de fem målsom prövats visar att handläggningstiden är alltför lång. Flera århinner sålunda förflyta från det alt böriar sin"avgiftsutredning" till dess att lagakraftvunnet avgörandeföreligger efter behandling av avgiftsfrågan i koncessionsnämnden, vattenöverdomslolenoch högsta domstolen. Koncessionsnämndengav remissyttrande uttryck för den uppfattningen att avgiftsmålenhar sådant samband med tillståndsprövningen atl besvär överkoncessionsnämndens beslut bör föras hos regeringen. Härigenom skulle antaletinstanser minskas från tre till två. Mol en sådan ordning kan dock anföras atlavgörandena i avgiftsfrågor ej grundas på lämplighetsavvägningar, vilkettypiskt sett utmärker de frågor som regeringen prövar som besvärsinstans. Denhär diskuterade frågan hänger också samman med frågan om instansordningen förbesvärsprövningen i miljöskyddsärenden. Ytterligaretvå åtgärder skulle kunna övervägas för att påskynda hand läggningen av avgiftsmälen. Den ena åtgärden skulle vara atl naturvärds verket självt sedan tillståndshavaren förklarat sig beredd att betala av verket angivet avgiftsbelopp - beslutar i avgifisfrågan. Nackdelen med en sådan ordning år dock risken för att "förelaget" kan komma i enberoen deställning lill verket, vilket ej är godtagbart från rättssäkerhetssynpunkt. Den andra åtgärden skulle vara att låla avgiftsfrågorna handläggas av 134 koncessionsnämnden inom ramen för det handläggningssystemsom råder Prop. beträffande tillståndsärenden hos nämnden i ställel förenligt förvaltnings- 1986/87: 135 processlagen. En sådan ordning föreslogsav en av lagrådels ledamöter vid lagrådsbehandlingen av förslaget till lag omändring i ML. Därvid anfördes bl.a.; Enligt min mening kan nämnden väl klara den nya uppgifteninom ramen för det nuvarande beprövade handläggningssystemel utan att del behöver innebära någon risk för rättssäkerheten. Såsom framgår av vad som i remissprolokollel och av lagrådet anförts i anslutning till reglerna om avgiftens bestämmande kan antas att det i avgiftsärendena i slor utsträck ning kommer alt bli fråga om bedömningar av samma art som sker i andra miljöskyddsärenden. De enda avvikelser från de vanliga förfarandereg lerna som kan vara motiverade är alt en särskild omröstningsregel på sätt som föreslagits tillämpas, att ersättning för sakkunnig som ulses av nämn den bör utgå av allmänna medel och möjligen att det bör föreskrivas alt nämnden skall vara bunden av parternas yrkanden. Däremot ser jag ingen anledning att jämka på regeln om nämndens ansvar för alt utredningen blir fullsländig. Den hänvisning som i den delen i förslagel görs lill 8 § första stycket förvaltningsprocesslagen innebär knappast någol annal. Även sist nämnda stadgande avser en officialprövning, och att nämnden inte har anledning ägna mer möda åt ett avgiftsärende än "dess beskaffenhet krä ver" är självklart. Jag menar också att miljöskyddslagens regel om att sammanträde med parter och besiktning i princip bör hållas är lämplig för avgiftsärendenas del.- Som anmärkts ovan har varit inne påtanken att göra verket lill beslulsmyndighet i avgiftsärenden. Till stöd för ensådan tanke har anförts alt verket som central förvaltningsmyndighet påmiljövårdsområdet har betydande erfarenhet och sakkunskap på detta område, attavgiftsärendena bör handläggas i så arbetsbesparande former som möjligt, attavgiften kan påföras efler upptäckten av en förseelse, atthandläggningen hos koncessionsnämnden kan dra ut och också innebära enbetydande arbetsbelastning på nämnden samt att rätlssäkerhetskraven kan antasbli tillräckligt tillgodosedda med verket som beslutsmyndighet. Eventuella betänkligheter mot atl göra lillbeslulsmyndighet på området kan i någon mån avvärias genom hänvisning till atlavgiften skulle ulgå enligt en någorlunda fast norm, baserad på den ekonomiskafördelen av ifrågavarande överträdelse. Vid avgiftens bestämmande skulle delinte behöva undersökas om uppsåt eller oaktsamhel förelegat. Från vissasynpunkter skulle det vidare kunna anses lämpligt att om möjligt undvika attmed en bestraffningsfunktion grumla bilden av koncessionsnämnden somframförallt etl opartiskt skiljeorgan i lillståndsärenden mellan å ena sidanföretagarintresset och å andra sidan miljöskyddsintresset. kan i och för sig dela uppfattningen omnämndens roll som opartiskt skiljeorgan i tillståndsärenden enligt miljöskyddslagen och har också i olika sammanhang understrukit betydelsen härav. Atl betydelsen av alt vidmakthålla denna roll skulle kunna anföras som skäl 135 molall låta nämnden behålla prövningen av avgiftsmälen kan dock starkt Prop. ifrågasällas.Just den omständigheten att koncessionsnämnden är och skall 1986/87; 135 vara etlopartiskt skiljeorgan kan ju anföras som ett vägande skäl för atl nämnden ocksåskall handha prövningen av miljöskyddsavgiflerna. Enligl nämndens mening är detej tillrådligt från råussäkerhetssynpunkl alt göra tillbeslutsmyndighet i avgiftsfrågor (jfr dock vad ovan sagts om sådana fall där tillståndshavarenmedgett atl betala avgiftsbelopp). Verket bör sålunda ej varatillsynsmyndighet och beslulsmyndighet i avgiftsfrägor. För den händelseverket trols detta skulle tilldelas beslutsfunktion på avgiftsområdet börbesluten kunna överklagas till koncessionsnämnden. Ettväsentligt inslag i naturvårdsverkels ändringsförslag utgör avkriminaliseringenav flertalet av de överträdelser som skall avgifisbeläggas. Förslag lill ensådan avkriminalisering fördes också fram av miljöskyddsutredningen menförkastades bl. a. av koncessionsnämnden, brottsförebyggande rådet ochslutligen av regeringen vid behandlingen av utredningens belänkande.Koncessionsnämnden har svårt alt se varför de skäl som då anfördes motutredningsförslaget om avkriminalisering inte gäller med samma styrka idag.Sålunda kan antagas - som departementschefen anförde - att straffetsersättande med en avgift för alla brott mot ML utom för de grova fallen skullekunna ge underiag för en uppfattning enligl vilken det i flertalet fall inleskulle vara moraliskt förkastligt att bryta mot gällande bestämmelser.Respekten för bestämmelsernas efterlevnad skulle därmed tonas ned och avgiftenlätt kunna uppfattas som en omkostnad för driften av verksamheten.Koncessionsnämnden vill för sin del också hänvisa till vad nämnden anförde i1979 års remissyttrande, nämligen att många överträdelser av tillständsvillkorbestår av relativt obetydliga försummelser som inte med framgång kan bekämpasmed en miljöskyddsavgift svarande mot någon ekonomisk fördel för företagaren,att man av den anledningen skulle bli tvungen att överge avgiftens anknytningtill "vinningsbegreppet" och basera avgiften på en mycket friskälighetsbedömning saml att detta måste innebära en klar försämring i förhållandetill dagsbotssystemet, som dock har den fördelen att reaktionen genom att varaanpassad till den ansvariges betalningsförmåga uppfattas som någorlundarättvis. Oavsettdet sagda anser koncessionsnämnden, som fidigare anförts, atl en översynoch eventuell ändring av miljöskyddslagens påföljdssystem ej bör företas innanman tagit ställning till vilka förändringar som behöver vidtas beträffandeförprövnings- och lillsynsfunkfionema. Enligl koncessionsnämndens mening gällerdetta med än större styrka i fråga om den föreslagna avkriminaliseringen medtanke på vilka konsekvenser en sådan åtgärd kan få för utövandet av miljöfarligverksamhet överhuvudtaget, för rättssäkerheten på miljöområdet samt förnaturvårdsverkets och koncessionsnämndens verksamheter. Medhänsyn till det fåtal avgiftsmål som varil föremål för prövning kan det starkt ifrågasättas, om tiden ännu är mogen för en ändring av gällande avgiftsregler. I vart fall bör någon ändring av regelsystemet ej genomföras 136 förtän man övervägt vilka ändringar som behöver vidtasbeträffande mil- Prop. jöskyddslagens prövnings- och tillsynsfunktioner. 1 den delen anser 1986/87: 135 del alt länsstyrelsernasverksamhet i betydligt störte utsträckning än bör koncentreras påtillsynsarbetet. Efter en översyn av prövnings- och tillsynsfunktionernabör - om en störte eller mindre ändring av avgiftsreglerna fortfarande ansespåkallad -naturvårdsverkels nu presenterade ändringsförslag underkastas engrundligare och mera allsidig bearbetning enligt bl.a. de riktlinjer somberörts ovan rörande konsekvenserna av förslaget etc. I sammanhanget bör ocksåerinras om alt som ett led i strävandena att förstärkatillsynen av efterlevnaden av ML, enligt uppgift, avser atl lägga fram förslagom bl. a. s. k. miljörevisorer. Med hänsyn till den samlade betydelse de olikaförslagen till ändringar i lagen får kan det ifrågasällas, om inte samtligahithörande frågor bör utredas i ett vidare sammanhang än som kan ske inom ramenför olika verksutredningar. Därigenom skulle också förutsättningar kunna skapasför att få en bred uppslutning kring nya bestämmelser. I del fortsatta utredningsarbetet, som således börgenomföras, bör övervägas om rekvisitel "betydande störningar föromgivningen eller risk för sådana störningar" bör ersättas med rekvisitel"störningar av någon betydelse" etc. eller liknande och om rekvisitel"ekonomiska fördelar" bör ersättas med "ekonomiska fördelar avnågon betydelse" eller liknande. Eventuellt skulle särregler kunna införasi fråga om sådana avgiftsfall som avser underlåtenhet atl utföra föreskrivnakonkreta skyddsåtgärder och sådana fall där ekonomiska fördelar ej uppkommitmen väl störning för omgivningen. Enligt koncessionsnämndens mening har lillräckliga skäl ejanförts för en ändring av reglerna rörande miljöskyddsavgiftens bestämmande (54o 55 §§ ML). Beträffande prövningsordningen bör ändringar övervägas pågrund av de erfarenheter som vunnits av det tillämpade systemet. ställer sig mycket tveksam tillnaturvärdsverkets förslag om avkriminalisering av sådana överträdelser somskall avgifisbeläggas och ifrågasätter om inte de skäl som anfördes mol ensådan åtgärd vid föregående översyn fortfarande gäller. Det får inle bli så attavgiften betraktas som en "driftkostnad" eller att avgiftssystemet idel allmänna medvetandet ses som ett sätt att "köpa sig fri" från enöverträdelse av villkor eller annat. En eventuell ändring av avgiftsreglerna bör gälla villkor m.m. som meddelats efter den Ijuli 1981. Elt genomförande av ändringsförslag idess helhet måsle antas medföra behov av personalförstärkningar vid koncessionsnämnden. Statskontoret: Statskontoret finner det inte styrkt medhänsyn till den begränsade erfarenhet som finns av nuvarande system attnaturvårdsverkets förslag är motiverat. Statskontoret har erfarit atl avgiftssystemet för prövningoch tillsyn enligt miljöskyddslagen inte givit avsedda intäkter. Enligl verkets mening 137 borde systemet ses över och närma sig det ursprungligaförslaget med en Prop. schabloniserad avgift vilket är enklare atladministrera. Detta skulle inne- 1986/87: 135 bära att förelag som skötersina åligganden skulle betala en fast avgift medan förelag som orsakar ökadetillsynsåtgärder kunde debileras tilläggsavgifter för dessa. Ett sådant systemskulle innebära mera aktiva styreffekter på förelag med mera svårlöstamiljöproblem. På samma sätt som företagen själva måsle svara förkontrollen av kvaliteten, särskilt säkerhetsaspekten, i sina produkter bör deanses ha ett primärt ansvar för att produktionen sker på etl sätl som äracceptabelt ur hälso- och miljösynpunkt. Denna ansvarsfördelning går väl ihopmed den idé som s.k. "miljörevisorer", som enligt uppgift diskuterasinom SNV. Så som vi har uppfattat ideén skall miljörevisorn se till attmiljöfrågorna sköts på elt för såväl företaget som omvärlden acceptabelt sätt.Idén bör enligt statskontorets mening utvecklas i samband med den lolalöversynav miljöskyddels organisation som har aviserats. Frågan om hur kostnaderna förmiljöskyddet skall fördelas mellan näringslivet, kommunerna och staten kommerdärvid naturligt in som en viktig del av en sådan lolalöversyn. : Även om del finns skäl som talar förett förenklat och mer effektivt sankfionssystem i miljöskyddslagen avstyrkerRRV SNV; s förslag. Enligt RRV: s mening är det hell otillräckligt utrett vilkakonsekvenserna blir av den föreslagna avkriminaliseringen. Vidare är det svårtatt utifrån det förslag som presenterats bedöma om de avsedda effekterna - ettnärmast automatiskt verkande avgiftssystem - uppnås. Slutligen är del svårt allöverblicka konsekvenserna för de som kommer att drabbas av förslaget. 1 en avslutad revision (Miljöskyddslagenstillämpning - granskning utifrån regional nivå. Dnr 1984; 933) har RRVkonstaterat stora brister i miljöskyddslagens tillämpning. Sanktionssystemet ärsista länken i den kedja av åtgärder som utgör miljöskyddet, omfattandeframförallt för prövning och tillsyn. Del är enligt RRV: s mening väsentligt atlde olika delarna av miljöskyddet ses över i ett sammanhang. RRV anser således atlfrågan om sankfionssystemets utformning bör prövas inom ramen för den aviseradeöversynen av miljöskyddet och dess organisation. : () delar naturvårdsverkels åsikt alt det fortfarandeföreligger stora brister i vad avser tillsynen inom miljöskyddsområdet. De äigärdersom har vidtagits för alt skärpa tillsynen har inte alltid fått avsedd effekt.Ändringen av straffbestämmelserna i miljöskyddslagen, samt införandet avbegreppet miljöbrott i och reglerna om miljöskyddsavgift harhittills visat sig vara ineffektiva medel mot överträdelser av föreskriftermeddelade med slöd av miljöskyddslagen. Tillägget till 38 § miljöskyddslagen(av innebörd atl det åligger tillsynsmyndigheterna atl verka för attöverträdelser av miljöskyddslagen beivras) försvårade enligt många länsstyrelsersuppfattning tillsynsarbetet. Detta arbete måsle i huvudsak bygga på eltförtroendefullt samarbete mellan företagare och tjänstemän. Enligl ; s bedömning medför det framlagda förslagel atlmöjlighe terna ökar alt ta ut miljöskyddsavgifl från företagen vid överträdelser, eftersom de båda rekvisiten "betydande störningar för omgivningen"och 138 "ekonomiska fördelar" tagits bort. Alt avgifteni princip börjar löpa från Prop. den tidpunkt då överträdelsen skett medför atldet ligger i förelagens 1986/87: 135 inlresse alt så snabbi som möjligtvidta rättelse för all minimera miljöskyddsavgiften. Respekten för givnavillkor bör härigenom förstärkas och tillsynsarbetet underiättas. Den del av förslaget som innebär aU åtalsanmälan som regelendast blir aktuell vid grövre överträdelser medför alt kravet pälänsstyrelserna atl göra polisanmälan minskar. Detta kommer sannolikt atlunderlätta tillsynsarbetet på länsstyrelserna. anser inle att föreliggande förslag ger tillräckligtunderlag för att ta ställning till miljöskyddsavgiftens storlek.