prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Däranges också atl diskontering skall ske även när utfäst ränta är lägre än femprocent. Den räntefot skall dä tillämpas varmed den utfästa räntan . Kommittén har inte funnit anledning att ta upp någon motsvaranderegel i förevarande paragraf. Även jag anser att en bestämmelse om reduceringvid lägre ränta än kan avvaras. Enfordran avseende en förmån som inte utgär i pengar skall vid utdelninguppskattas fill skäligt belopp. Enfordran på pension som inte är förfallen till betalning den dag dåutdelningsförslagel upprättas skall uppskattas till det belopp som motsvararupplupen del av pensionsutfästelsen . Uppskattningen sker med ledningav 2 och 3 88 lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Enfordran på ränta eller annan förmån som skall utgå under någons livstid och sominte är förfallen lill betalning den dag då utdelningsförslaget upprättadesskall uppskattas med ledning av 3 8 angivna lag. Enfordran i utländskt myntslag skall beräknas efler den kurs som gäller den dagdå utdelningsförslaget upprättas. Betalas medel ut i förskott till borgenären,sker beräkningen efter kursen pä betalningsdagen. Paragrafenöverensstämmer i sak med 5 kap. 13 § KLförslagel. De första och andra styckenaöverensstämmer i sak med 139 8 KL. Det iredje stycket saknar däremotmotsvarighet i KL. Förstastyckel upptar en bestämmelse om hur värdet av en fordran som inle utgår ipengar skall beräknas vid utdelning. Såväl i KLförslagel som i KL anges imotsvarande bestämmelse atl värdet av fordran skall uppskattas "efterortens pris". Med detta ålderdomliga uttryck torde avses attuppskattningen skall göras efter en allmän skälighetsbedömning med utgångspunkti de lokala förhållandena. I mitt förslag har uttrycket ersatts med "tillskäligt belopp". De lokala prisavvikelserna inom landet har numera minskalväsentligt. I den mån sädana förhållanden är av betydelse i detta sammanhangbör de dock givelvis beaktas. Någon ändring i sak avses således inte. Andrastycket rör beräkningen av icke förfallna pensionsfordringar. Kommittén har ingående prövat huruvida den tidpunkt som styr beräk ningen av kapitalvärdet av en fordran på framtida pension bör ändras (s. 170). Kommittén har därvid övervägt bl.a. om inte konkurslagens regler bör bringas i överensstämmelse med de föreskrifter som riksskatteverkel (RSV) med stöd av 23 8 lönegaraniikungörelsen (1970:745) utfärdat röran de beräkning av pensionsfordran enligt 13 8 förmänsrättslagen (1970:979), 234 pension fill enarbetstagare som är född eller tidigare eller Prop. 1986/87:90dennes efterlevande. Enligt föreskrifterna skall beräkningen ske per den 5kap. dag som infaller efter konkursansökningen. Kommitténframhåller bl.a. att de båda olika beräkningsgrunderna medför vissa skillnaderför pensionsborgenärerna. En beräkning enligt RSV:s föreskrifter kan ofta varafördelaktigare, främst beroende på alt förmånsrätten omfattar . Depensionsborgenärer som omfattas av 13 § förmänsrättslagen är emellertid enkrympande grupp. Nägot starkare behov av ändring - som dä rätteligen bordeavse även 12 och 13 8§ förmånsrätlslagen ger sig numera inte lill känna.Kommitténs slutsals är all någon ändring av tidpunkten inte bör ske.Remissinstanserna har inte berört frågan. För egen del anser jag attkommittéförslaget alt behålla nuvarande beräkningsregel i KL bör följas. Somen följd av atl endast etl utdelningstillfälle föresläs förekomma under enkonkurs har författningstexten kunnat förenklas. Det torde inte bli aktuelltatl tillämpa bestämmelserna i detta stycke i samband med förskottsbetalning. Ilikhet med KLförslagel innehåller därför stycket ingen bestämmelse omtidpunkten för beräkningen i sädana fall. Lagrådethar i anslutning till denna paragraf uttalat följande. "Denföreslagna bestämmelsen i andra styckel om hur en icke till betalning förfallenpensionsfordran skall uppskattas överensstämmer i sak med vad som gällerenligt 139 8 KL. Uppskattningen skall således ske med ledning av 2 och 3 §8lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. (iryggandelagen).Enligt dessa bestämmelser gäller följande. Med upplupen del av utfäst pensionförstås kapitalvärdet av den pension som arbetstagaren intjänat vidberäkningstillfällel (2 8 andra slyckel). Om inga andra regler om intjänandehar knutits lill pensionsutfästelsen, anses arbetstagaren vid varje tillfälleha intjänat sä slor del av utfäst pension som motsvarar förhållandet mellan delantal är som arbetstagaren varit i arbetsgivarens tjänst och antalet år fråntjänstens början till pensionsåldern (2 8 första stycket). Beräkning avkapitalvärdet sker med ledning av försäkringstekniska grunder (3 8). Beräkningav kapitalvärdet enligt 3 8 tryggandelagen är nödvändig i fråga ompensionsutfästelser av traditionellt slag där pensionsbelopp och pensionsålderär angivna. Del förekommer emellertid pensionsutfästelser som inle innehållerdessa kapitaliseringsfaklorer utan är sä utformade atl kapitalvärdet vidulbetainingstillfället anges i utfästelsen. Fråganom en pensionsutfästelse av angivet slag är förenlig med bestämmelserna i 2och 3 8§ tryggandelagen har prövats av regeringsrätten i ett mål angående rättlill avdrag för överföring av medel lill en pensionsstiftelse (RÅ 1985 1:33).Utbetalning av pensionen kunde enligt utfästelsen påkallas vid avgång urtjänsten eller vid dödsfall. Regeringsrätten fann alt beräkningsregeln i 3 8tryggandelagen inte kan anses innebära hinder mot atl utforma enpensionsutfästelse så att kapitalvärdet vid ulbetainingstillfället anges iutfästelsen. Pensionens kapitalvärde vid beräkningstillfällel ansågs vara delsom angavs i utfästelsen. mening bör en pä sä vis utformad pensionsutfästelse bedömas på motsvarande sätt, när en fordran på grund av utfästelsen görs gällande i en konkurs. Om det av utfästelsen framgår atl pensionen var lill fullo intjänad pä dagen för upprättande av utdelningsförslaget och att infriande av utfästelsen kan påkallas , bör således hänvisningen till 2 och 3 88 iryggandelagen inte hindra atl upplupen del av utfästelsen är 235 deli denna angivna kapitalvärdet." För egendel instämmer jag i vad lagrådet sålunda anfört. 1 det iredje slyckel upptas regler som anger när enfordran i utländsk 5 kap. valuta skall omräknas. Nägon motsvarande bestämmelsefinns inte i KL, men den föreslagna regeln överensstämmer med vad som enligtpraxis har kommit alt gälla beträffande dessa fordringar. Kommittén föresläralt fordran i utländsk valuta skall omräknas efler kursen den dag dä utdelningsförslagelupprättas eller, om förskottsbetalning lill borgenären sker, dagen förbetalningen. Förslaget har lämnats utan erinran av remissinstanserna. Deföreslagna reglerna har ulan ändring införts i mitt förslag. Bestämmelserna bör få motsvarande tillämpning om detskulle bli aktuellt alt omräkna utländska myntslag i den situationen attkonkursen avskrivs och kvarvarande egendom överlämnas lill bäst berättigadborgenär. Denna och nästföljande paragraf har i mitt förslag försetts med enegen rubrik. Om en gäldenär som i en konkurs har fått ackord återigenblir försatt i konkurs innan ackordet har fullgjorts, har en borgenär varsfordran har satts ned genom ackordet rätt till utdelning för fordringens helaursprungliga belopp med avdrag för vad han redan har uppburit. Han fär dockinle uppbära mer än vad han har rätt lill enligt ackordet. Första stycket tillämpas ocksä när gäldenären har fåll ackordenligt ackordslagen (1970:847). Paragrafen överensstämmer i sak med 5 kap. 14 8KLförslagel och 140 § KL. Av bestämmelserna i ackordslagen har ansetts följa all denborgenär vars fordran är förenad med förmånsrätt inte i en efterföljandekonkurs kan åberopa förmånsrätten om han avstått från den och deltagit iackordet. i och i Göteborgs- ochBohus län har hävdat atl de angivna förhållandena för med sig atlförmåns-berättigade borgenärer drar sig för att medverka i en ackordssiiuationav rädsla för all senare finna all deras fordran i en konkurs är i praktikenvärdelös. Konkurslagskommitlén har inte ansett all någol påtagligtreformbehov föreligger och pekar bl.a. på alt det är ytterst sällsynt all denbeskrivna situationen verkligen inträffar. För egen del ansluter jag mig till kommitténs uppfattning.Jag är inte beredd att nu föreslå ändringar i del aktuella hänseendet. En fordran hos gäldenären som får göras gällande ikonkursen kan av borgenären användas till kvittning mol en fordran som gäldenären hade mot honom när konkursbeslutet meddelades. Detta gäller dock inte om kvittning var utesluten utom konkurs på grund av fordringarnas beskaffen het. Årenfordran beroende av ell villkor som innebär all borgenären har rätt Prop.1986/87:90 all fä ut fordringsbeloppet endast om viss omständighet inträffar,skall j p borgenären fullgöra sin förpliktelse trots alt han annars hade hafträtt alt kvitta. Om han före den dag dä utdelningsförslagel upprättas visar altvillkoret har uppfyllts, har han emellertid rält atl återfå motsvarande beloppi den mån det inte överstiger vad han har all fordra. Finns det anledning allanta all villkoret kommer atl uppfyllas senare, skall ell för borgenärenberäknat belopp avsättas när utdelningsförslagel upprättas. Paragrafenöverensstämmer i sak med 5 kap. 15 8 KLförslagel och 121 8 första och andrastyckena KL. Som en följd av atl del enligt mitt förslag endast kan förekommaen utdelning under konkursen behöver del inte i lagtexten särskilt anges attdel är slututdelningen som avses. Bestämmelsernaom kvittning har inle berörts av remissinstanserna. Del finns inle heller avnågon annan anledning skäl alt nu överväga någon förändring. Bestämmelserna hardärför ulan ändring i sak införts i milt förslag. Andraslyckel andra meningen har, på inrådan av lagrådet, formulerats om iförhållande till det remitterade lagförslaget. Lagrådet har i anslutningdärtill ullalat bl.a. följande. Om borgenären senare visaratt villkoret haruppfyllts, vare sig uppfyllelsen har skett innan eller efter det atl utdelningsförslagetupprättades, är han berätfigad att återfå beloppet, förutsatt alt delta haravsatts för honom i utdelningsförslagel. Har sä inte skett, kan borgenärengenom vederbörlig invändning mot utdelningsförslaget påkalla att avsättningskall göras med tanke pä en framlida uppfyllelse; skulle han inför rättenpåvisa all villkoret redan har uppfylKs, möter del givetvis inte något hinderatl beloppet direkt filldelas honom när utdelningen fastställs. Enfordran mol gäldenären som har förvärvats genom en överiätelse frän iredje mansenare än före den i 4 kap. 2 8 angivna frisldagen får inteanvändas till kvittning mol en fordran som gäldenären hade när borgenärenförvärvade sin fordran. Detsamma gäller om en fordran mot gäldenären harförvärvats tidigare genom sädan överlåtelse och borgenären då hade skäliganledning atl anta atl gäldenären var insolvent. Enborgenär som har salt sig i skuld till gäldenären under sådana omständigheterall del är alt jämställa med en betalning med annal än sedvanligabetalningsmedel får inte kvitta i den män en sådan betalning hade kunnat bliföremål för återvinning. Paragrafenöverensstämmer i sak med 5 kap. 16 8 KLförslagel och 121 8 tredje och Ijärdestyckena KL. Enfordran på ersättning som tillkommer en borgensman eller någon annan med anledning av en förpliktelse som han har infriat (regressfordran) anses vid tillämpningen av 15 och 16 88 ha förvärvats när hans förpliktelse grundades. Även om bevakningsförfarande äger rum i konkursen, behöver en bor- 237 genär som har rätt allkvitta inte bevaka sin fordran i den mån den täcks av Prop. 1986/87:90gäldenärens fordran. När kvittning inle får ske, fär borgenären trots detpä 5 p sin skuld avräkna vad som borde ha tillkommit honom som utdelning ikonkursen, om hans fordran intill skuldbeloppet hade bevakats i rätt lid. Överlåterboel en fordran sä alt en borgenär därigenom förlorar rätten till kvittning,skall boel gottgöra borgenären för detta. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 5 kap. 17 8 KLförslagel och 121 a 8 KL. Iförhällande lill KLförslagel har första meningen i andra stycket formuleratsom mot bakgrund av att bevakning i del enhetliga konkursförfarandet kanförekomma endast om rälien har beslutat om del. Dessutom har den redan nugällande principen atl bevakningsfriheten avser endast den del av borgenärensfordran som läcks av gäldenärens motfordran kommit till direkt ullryck i lagtexten. Lagrådeihar anmärkt att borgenären vid avräkning enligt andra meningen i andra stycketinte bör få fillgodoräkna sig utdelning på sin obevakade fordran i den mån denöverstiger skuldbeloppet. Detta bör enligt lagrådets mening framgå avlagtexten. - Den av mig föreslagna lagtexten tillgodoser lagrådets synpunkt. 4.1.66 kap. Gäldenärens skyldigheter m.m. Förevarandekapitel innehåller regler som i stort sett svarar mot 4 kap. 6 kap. KL.Till kapitlet har vidare förts förbudet i 199 a 8 KL för gäldenären att underkonkursen driva bokföringspliktig verksamhet samt reglerna i 53 8 förstaslyckel KL om skyldighet för gäldenären alt närvara vid bouppleckningsförrällningenoch uppge boel. 1förhållande lill KLförslagel har, som framgår av vad som har anförts ianslutning till rubriken till 3 kap., gjorts den ändringen all bestämmelserna i6 kap. 14 och 15 §§ KLförslagel om gäldenärens rätt atl fä ut egendom avkonkursboet har placerats inle i 6 kap. ulan i 3 kap. Kapitletinleds med bestämmelsen om förbud för gäldenären att under konkursen drivabokföringspliktig verksamhet. Gäldenärens skyldighet att närvara vidbouppteckningsförrätlningen och alt lämna upplysningar om boel behandlas 12 8.Regler rörande skyldighet för gäldenären och annan att beediga bouppteckningenfinns i 3-5 88. Härefter följer reglerna om reseförbud och skyldighet förgäldenären alt lämna ifrån sig sitt pass (6 8 8§) och om tvångsmedel m.m.(9-13 88). Kapitlet avslutas med regler om ersättning för kostnader i sambandmed vissa inställelser (14 8). Deflesta av de bestämmelser som föreslås ingå i 6 kap. sågs över i samband med konkurslagsreform. Kommittén har fört över dessa bestämmelser till KLförslagel i stort sett ulan ändring i sak. Kommittén har emellertid föreslagit vissa ändringar i fråga om prövningen av frågor om skyldighet för andra än gäldenären alt avlägga ed och av häktningsfrä- gor. Dessutom föreslår kommittén vissa ändringar av bestämmelserna om ersättning för kostnader i samband med vissa inställelser. Remissinstan serna har i huvudsak lämnat KLförslagel ulan erinran. Imilt förslag har bestämmelserna om tidpunkten för edgångssammanträ- Prop.1986/87:90 det (4 8) anpassats till del enhetliga konkursförfarandet. De gällerdärmed 6 kap. lika i alla konkurser. Dessutom har förutsättningarna för alltillgripa häktning anpassats till bl.a. regleringen i ulsökningsbalken. Förbudmol näringsverksamhet under konkurs Engäldenär som är en fysisk person får inte under konkursen driva näringsverksamhetsom medför bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1976:125). Verksamhetsom innebär utövning av rätfighel som avses i 2 kap.1 8 regeringsformen eller I kap. 1 §, 4 kap. 1 8, 6 kap. I 8 eller 13 kap. 5 8 tryckfrihetsförordningen omfattas dock inte av förbudet. Omnäringsförbud efler särskild prövning finns del bestämmelser i lagen (1986:436)om näringsförbud. Paragrafenöverensstämmer i sak med 6 kap. 1 8 KLförslagel. Första stycket överensstämmeri sak med 199 a 8 KL medan det andra styckel är nytt. Förbudeti 199 a 8 KL mot näringsverksamhet under konkurs riktar sig endast mot dengäldenär som är fysisk person. En ställföreträdare för en juridisk person somär i konkurs drabbas således inte av detta automatiska näringsförbud. Iförevarande kapitel i övrigl avses däremot med gäldenären såväl fysiska somjuridiska personer. De skyldigheter m.m. som enligt kapitlet åvilar gäldenärendrabbar således även ställföreträdare för en juridisk person. I klargörandesyfte anges därför särskilt i den nu förevarande paragrafen att näringsförbudetträffar endast gäldenär som är fysisk person. En juridisk person som harförsatts i konkurs torde med hänsyn til! konkurslagens regler om bl.a. förlustav rädighet vara förhindrad all under konkursen driva nägon som helst egenverksamhet. Enremissinstans - - anser att etl sä kategorisktförbud som följer av paragrafen kan drabba företagare alltför hårt. Som jag serdet är emellertid förbudet en nödvändig följd av att gäldenären förlorarrådighelen över sin egendom. Del är knappast möjligl all ha regler som i vissutsträckning tillåter gäldenären atl driva verksamhet under konkursen. Ingelhindrar däremot att konkursförvallaren, om han anser del vara förenligt medkonkursboels intressen, driver ett förelag vidare under konkursen och därvidanlitar gäldenärens tjänster. Detta är emellertid en sak som det ankommer påförvaltaren all besluta om i del enskilda fallet. Somtidigare nämnts gäller en ny lag om näringsförbud. Lagenersätter bl.a. bestämmelserna i om näringsförbud efler särskild prövning.Enligt lagen skall näringsförbud omfatta inle bara förbud att driva näringvarmed följer bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen ulan även förbud molnäringsverksamhet som är underkastad reglerna i jordbruksboksföringslagen(1979:141). Det kan därför övervägas om inte del automatiska näringsförbudetbör omfatta även jordbruksrörelse. Delautomatiska näringsförbudet skiljer sig frän det förbud som kan 239 åläggasefler särskild prövning genom alt del automatiska förbudet gäller Prop.1986/87:90 endast under konkursen. Rent faktiskt torde det automatiska förbudetha 6 kap. en begränsad betydelse vid sidan av bestämmelsen i 3 kap. 1 8 omförbud för gäldenären atl råda över sin egendom och all ingå förbindelser.Redan pä grund av den bestämmelsen följer alt gäldenären i praktiken är förhindradatl under konkursen fortsätta en jordbruksverksamhel som han tidigarebedrivit. Atl därutöver förbjuda honom alt ägna sig ål jordbruksverksamhelunder konkursliden, om han nu undantagsvis har möjlighet lill del, skulle kunnadrabba konkursgäldenären onödigt hårt. Nägot behov av en sådan inskränkningtorde heller inle föreligga. En möjlighet lill dispens måste i sä fall öppnaspä motsvarande säll som i näringsförbudslagen, något som emellertid skullestrida mol principen att del här aktuella näringsförbudet förutsätts varaautomatiskt. Jaghar därför stannat för att inte nu föreslå någon ändring av nuvarande ordning.Som framgår av vad som anförts i anslutning till 2 kap. 9 8 kan emellertidsaken komma i ell annat läge om förslaget alt föra samman bokföringslagen ochjordbruksbokföringslagen till en gemensam lag genomförs. Upplysnings-och närvaroplikl under konkurs Gäldenärenskall ge rätten, tillsynsmyndigheten, förvaltare och granskningsmän deupplysningar om boet som de begär. Gäldenärenskall för förvaltaren redogöra för boet och pä begäran av förvaltaren närvaravid bouppleckningsförtällningen. Är gäldenären en juridisk person och finns delflera ställföreträdare, gäller denna skyldighet dock inte för en sådanställföreträdare vars närvaro förvaltaren anser sakna betydelse förboutredningen. Vidförlikningssammanlräde och sammanlräde för prövning av ackordsförslag skallgäldenären närvara, om han inte har laga förfall eller rätten medger att hanuteblir. All gäldenären uteblir från etl sammanträde hindrar inle atl deärenden som skall förekomma på sammanträdet handläggs. Paragrafenöverensstämmer i sak med 6 kap. 2 8 KLförslagel. Del första styckel motsvarar89 8 första slyckel KL och del andra stycket 53 8 första styckel fjärde ochfemte meningarna KL. Det tredje slyckel motsvarar 89 8 andra stycket KL. Bestämmelsernai denna och följande paragrafer i kapitlet skall tillämpas oavsett omgäldenären är en fysisk eller en juridisk person. Lagen innehåller inle någrasärskilda regler om vilka personer som i del senare fallet omfattas av deskyldigheter som åligger gäldenären enligt detta kapitel. Vem som skall ansesvara ställföreträdare för den juridiska personen får avgöras enligt vanligaassociationsrältsliga regler. Av 13 8 följer all även tidigare ställföreträdareibland kan åläggas vissa skyldigheter enligt detta kapitel. () har under remissbehandlingen aktualiserat frågan i vilken utsträckning borgenärerna skall tillåtas atl aktivt ta del i konkursförvallningen. RSV föreslår t.ex. alt gäldenären 240 skallåläggas skyldighet atl lämna även borgenär de upplysningar om boel Prop.1986/87:90 som denne begär. Jaghar i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.1) redovisat min syn på vissaproblem som uppmärksammats rörande konkursförvaltningen och tillsynen. En av debärande tankarna bakom konkurslagsreform var all stärkakonkursförvaltarens ställning. Att låta borgenärerna själva ta mer aktiv del ikonkursförvaltningen skulle i viss män strida mol dessa tankar. Borgenärernasintressen skall tas till vara av förvaltaren och en borgenär som vill hainformation är i princip hänvisad till förvaltaren. Jag har emellertid i denallmänna motiveringen förutskickal all jag är beredd all på nytt la upp dennaoch andra därmed sammanhängande frågor om utvecklingen ger anledning lill del.För närvarande finns det enligt min mening inle underiag för att föreslå annatän marginella förändringar av reglerna om konkursförvallningen. 1 förhällande lill KL föreslås den ändringen att gäldenären ärskyldig att närvara vid bouppteckningsförrätlningen endast när förvaltaren begärdel. Nuvarande föreskrift om atl gäldenären skall uppge boet redligen och underedsförpliktelse har slopats eftersom den saknar självständig betydelse. Dettredje stycket överensstämmer i sak med såväl KLförslagel som KL men harformulerats om. Jag har i den allmänna motiveringen förordat atl begreppetborgenärssammanträde nu utmönstras ur konkurslagen (avsnitt 2.2.3). Begreppetbör ersättas av mer särskiljande benämningar som t.ex. edgångssammanlräde ochförlikningssammanträde. 1 89 8 andra styckel KL regleras gäldenärensnärvaroplikt i samband med olika borgenärssammanträden. Bestämmelser omgäldenärens skyldigheter vid olika sammanträden finns ocksä pä andra häll.Bestämmelserna bör alltjämt finnas kvar men de aktuella sammanträdena bör istället anges direkt. De sammanträden med borgenärerna som det enligt miltförslag blir fråga om är, utöver edgångssammanträdel, förlikningssammanträde (9kap. 13 8) och sammanträde för prövning av ackordsförslag (12 kap. 8, 14 och 198§). Gäldenärenskall inför rätten avlägga bouppteckningsed. Han skall göra de tillägg lilleller ändringar i bouppteckningen som han anser behövs och med ed betyga allbouppteckningen med gjorda tillägg eller ändringar är riktig, så alt del inleenligt hans vetskap har oriktigt utelämnats eller upplagils nägon tillgångeller skuld. Ärgäldenären en juridisk person och finns flera ställföreträdare, behöverbouppteckningsed inle avläggas av en sädan ställföreträdare vars ed-gängförvaltaren anser sakna betydelse för boutredningen. Paragrafenöverensstämmer i sak med 6 kap. 3 8 KLförslagel och 91 8 KL. Frågan huruvida konkursen kan avslutas ulan atl gäldenären har avlagt 241 bouppteckningsedbehandlas i anslutning till 10 kap. 2 8 andra stycket och Prop. 1986/87:90 rubriken fill 11 kap. 6 kap. Riksskatteverkethar, liksom kronofogdemyndigheten i , hävdat att del kan förekommafall dä del är angeläget atl gäldenären avlägger ytterligare enbouppteckningsed. En sädan möjlighet bör därför enligt dessa remissinstanserinföras i konkurslagen. Föregen del anser jag all principiella skäl talar mol all en sädan möjlighetöppnas. En gäldenär som i något avseende lämnar orikliga uppgifter i sambandmed bouppteckningseden kan enligt 11 kap. 1 8 andra slyckel dömasför oredlighet mol borgenärer. Straffansvaret förutsätter alt den aktuellauppgiften inte rättas innan den beedigas. Om möjlighet öppnas för gäldenärenatl avlägga bouppteckningsed ytteriigare en gång kan det befaras atl pressen pågäldenären att redan frän böljan lämna fullständiga och rikliga uppgifter omsin egendom skulle minska. I mitt förslag har därför principen om endast enedgång behållits. Bouppleckningsedenskall avläggas vid ett edgångssammanlräde. Edgängssammanträdet skall hållastidigast en och senast efler konkursbeslutet.