prop · GA0380 · 1986-12-31 00:00:00 — I vissa fall förekommer arbete som syftar till harmoniseringav politiken inom särskilda områden. De fyra utvärderarna avlämnade sinexaminationsrapport och examinationen skedde . Jagvill framhålla att utvärderingen och examinationen har varit till stor nytta idet arbete som föregått de förslag som läggs fram för den kommandetreårsperioden. Det allmänna intryck som rapporten förmedlar ärpositivt. Den svenska samhällsmodellen framstår som en ovanligt väl fungerandemodell, inom vilkenforskningen och den förda forskningspolitiken har varit framgångs- Prop.1986/87:80 rik, "har mer att lära ut än att lära'' är ett av decentrala omdömena. noterar jag att slutsatserna i rapportendelvis kontrasterar mot uppfattningar som inte alltför sällan kommer tilluttryck i den svenska debatten. () redovisade en analysav situationen vid landets högskolor vid ungefär samma lidpunkt som begäran omen utvärdering framställdes till , KVA:s rapport är i många avseendenmycket kritisk mot det svenska högskolesystemet. Detta kan förefallabesynnerligt, eftersom källorna, framför allt synpunkter från svenska forskare,ju är desamma . Den slutsals man kan dra av att rapporterna tillsynes är oförenliga i sina bedömningar är enligt min mening följande. och vana vid utvärderingar av olika länders forskningspolitik gör attSverige i ett internationellt perspektiv framstår som framgångsrikt.OECD-rapporten markerar också tydligt den samstämmighet som finns hos dem somär verksamma inom forskning och forskningspolitik om vilka problemen är. Jagtror att inte minst del senare är av mycket stort värde. Kring forskningspolitikenråder betydande enighet. Rapporten från KVA bedömer situationen mer utifrånvad som vore angeläget att rätta till, oaktat att svagheterna i vårt system ärmindre än i jämförbara länder. Men bekräftas den samstämmighet jagnyss nämnt. Jag vill här kort redovisa några av derekommendationer som OECD-examinatorerna lagt tonvikt vid. Examinatorernanoterar alt antalet färdig-utbildade forskare är alltför lågt. Manrekommenderar därför förbättringar av studiefinansieringen, exempelvis genomatt höja nivån på utbildningsbidragen. En utveckling mot mer flexibla lönesystem inomhögskolan är en annan av examinatorernas rekommendationer. Jag vill här påpekaatt en sådan flexibilitet faktiskt redan är på väg, men att detta samtidigtmåste avvägas gentemot andra värden i det svenska universitets- ochhögskolesystemet, bland annat betydelsen av likaberättigande för all slagsforskning. Examinatorerna har också med viss tyngd tagit uppden stora andelen externfinansierad forskning och vikten av att de sektoriellaforskningsfinansiärerna investerar i grundforskning. Jag kommer längre framatt närmare gå in pä betydelsen av att sä sker. Det är, skriver examinatorernavidare, inte en fråga om någon antidemokratisk inställning att stödja de bästaforskarna. Om en sådan uppfattning finns, skriver man, bör den noga analyseras.Mitt bestämda intryck är att även här råder en samstämmighet i debattennämligen att del är klokt och riktigt alt stödja den bästa forskningen och debästa forskarna. Men det bör ske jämsides med åtgärder för att engageraforskare till nya forskningsområden och för att bygga upp inom sådana områdenen varaktig kompetens. Det är mitt intryck att värt system för forskningsstödfungerar väl. I rapporten varnas för en etablering avforskningsinstitut utanför univer sitet och högskolor. Denna rekommendation har starkt stöd i vårt land. Vidare har utvärderarna noterat vikten av att högskolan kan spela en roll 19 för fortbildning ochvidareutbildning och rekommenderar förnyade diskus- Prop. 1986/87:80 sionermellan parterna på arbetsmarknaden om användningen av förnyelsefonderna. 3 Den svenska profilen 3.1 En tillbakablick Forskningspolitikär för del en sentida företeelse. Dess historia kan i praktiken räknasfrån och framåt. Det moderna samhällets allt större beroende avforsknings- och utvecklingsinsatser avspeglar sig i en mer omfattande volym påforskningen, ett mer sofistikerat sätt att finansiera och bedriva forskning ochi ett nytt samhällsvetenskapligt område, forskning om forskning ochforskningspolitik. Insikten om de stora uppgifter som väntade iefterkrigstidens , men också erfarenheterna av det , ledde till större an språk från näringslivets sida på ny teknik och hög produktkvalitet. Svensk . . fackföreningsrörelse insåg också klart att rationaliseringar och effektivitet i produktionen var nödvändiga om landet skulle omvandlas till ett välfärds land. Statsmakterna uppfattade också förhållandet påsamma sätt och ställde resurser till förfogande. Det välfärdssamhälle somskulle byggas i en kommande period av fred fordrade inte bara teknisk ochnaturvetenskaplig grundforskning; även samhällsforskningen skulle nu.komma attspela en allt större roll. utmärks därför av betydande resurstillskotttill universiteten och upprättandet av ett antal nya organ för stöd till svenskforskning. Under detta decennium inrättades forskningsråden, som snart skullevisa sig spela en myckel viktig roll för svensk forskning. Ett teknisktforskningsråd etablerades är 1942. tillkom efter initiativ frånelt antal forskare elt medicinskt forskningsråd och ett forskningsråd förjordbruket. Däremot var det från politikerhåll, som initiativet till det förstarenodlade grundforskningsrådet kom, nämligen det naturvetenskapligaforskningsrådet inrättat . Det kan vara intressant att notera, från forskarnas sida hyste en viss oro för att forskningsråden i alltförhög grad skulle komma att styra grundforskningen. Forskningsråden framstår nusom i högsta grad respekterade organ, vars betydelse för just grundforskningensvårligen kan överskattas. Oron för statlig styrning gjorde, också, alt detdröjde fram till är 1947 innan ett samhällsvetenskapligt forskningsrådinrättades. fick i praktiken tjänstgöra som forskningsrådför den humanistiska forskningen. Under kort tidsrymd tillkom således hela denforskningsråds-organisation som, oaktat ett antal förändringar, kommit att blinågot av en hörnsten i svensk forskningspolitik. År1945 tillskapades () som ett för totalförsvaret gemensamt forskningsorgan. Motiven var bland annat det ökade behovet av forskningsstöd för försvarets utveckling, behovet av ett 20 närasamarbete mellan forskare och avnämare samt problemen med militär Prop.1986/87:80 sekretess. bildades även ett antalinstitut, nämligen forskning. Instituten finansieradesdå som via en gemensam insats från staten och näringslivet. De var ettuttryck för näringslivets ökade intresse för och behov av forskningsstöd i sinverksamhet. Även den kollektiva forskningen har visat sig livskraftig och nyainstitut har under decenniernas lopp kommit att startas. Företagsgruppernabakom den kollekliva forskningen övertar nu successivt en högre andel avfinansieringen. Det råder, enligt min mening, ingen tvekan om attdenna period för forskningens del präglades av stark optimism. Kanske kom dennaoptimism att visa sig mest tydligt i förhoppningarna omatt atomkraften skullekunna bidra till en ren, trygg och billig energiförsörjning. Det var långtsenare, som farhågorna för dess negativa effekter skulle komma i förgrunden,även detta som ett resultat av forskningsrön. som den nya organisationen för stöd tillforskning skapades, fick också universiteten betydande resursförstärkningar. 1 mitten sammankallades ett antal stora forskningskonferenser, varav en har blivit klassisk, den så kallade Rigolettokonfeiensen där representanter för näringsliv, fackföreningsrörelse, politik och forskning samlades. Kon ferensen markerade inledningen till en andra fas av expansion och året . efter, 1955, tillsattes en universitetsutredning. förslag innebar en viss reformering av forskningsrådsorganisationen, sam tidigt som en utbyggnad av fasta forskningsresurser ansågs angelägen. Forskningssystemet kan sägas bestå av tresamverkande parter. Den första parten är universitet och högskolor, där dengrundläggande forskningen och all forskarutbildning bedrivs och där enbetydande del av nya forskningsinitiativ tas. Den andra parten är industrin,där framför allt utvecklingsarbete med vetenskapliga metoder genomförs och därbehovet av universitetens mångvetenskapliga kapacitet ständigt ökat. Den tredjeparten är sektorsorganen. Den sektoriellt finansierade forskningen, i huvudsakutförd vid universiteten, växte fram under framför allt och i börjanav . 3.1.2Sektoriell eller områdesorienterad forskning Densektoriella eller områdesorienterade forskningens huvudprincip är, att varje samhällssektor för sig bör stödja forskning som ett led i en rationell politik, Sektoriellt finansierad forskning återfinns därför som en del av varje departements verksamhetsområde. Så är exempelvis statsmakternas ansvar för en god arbetsmiljö intimt förknippat med möjligheten alt genom forskningsresultat visa på arbetsmiljörisker och föreslå lösningar; alt få mer kunskap om material, ventilation eller bostadsområdenas utformning för en god boendemiljö, att för en klok politik pä Uvsmedelsförsöijningens område finna lösningar som tillgodoser vårt behov av näringsriktig kost till rimligt pris. Tillkomsten av bland annat styrelsen för teknisk utveckling och olika sektorsorgan har successivt inneburit en förstärkning av sektors- eller områdesorienterad forskning. Den moderna sektorsforskningsprincipen innebär attvi i forskningspoli- Prop. 1986/87:80 tiken har två parallella linjer. Det ärdels stöd till grundforskningen vid universiteten, där huvudlinjen är stöd tillde mest lovande forskarna oberoende av ämne eller inriktning, dels stöd tilluppbyggnaden av vetenskaplig kompetens inom ett visst område. Industrinsforskning bedrivs på sina egna villkor - marknadens - men är beroende av såvälgrundforskning som sektoriell forskning. När man i dagens debatt uttalar sinbetänksamhet inför den områdesorienterade forskningen, och kraftigt villbegränsa densamma, har man enligt min mening missförstått samspelet mellanforskningen och samhällets behov av säker kunskap och analytisk skärpa. Jagvill därför något kommentera de senaste årens utveckling inom svenskforskningspolitik. Den sektoriella - eller områdesorienterade forskningens genombrott är i sig ett betydande framsteg. Den har drivits framutifrån starkt upplevda behov hos politiker, intresseorganisationer ochforskare. Inte alltid har dessa behov kunnat tillfredsställas i den takt somintressenterna önskat. Kanske har också ibland alltför stora förhoppningarkommit att knytas till att stora resursinsatser skulle säkra önskad utveckling,som grundläggande kompetens saknats. Såväl samhälle som forskare harett ansvar härvidlag; samhällets intressenter genom att alltför otåligt och medi förstone ringa insikt i forskningens natur kräva resultat; forskarsamhälletgenom alt inte riktigt kunna hålla stånd mot den rikliga tillgången på såvälförväntningar som anslag för forskning. Det är mitt bestämda intryck att bådaparter nu kommit igenom och lärt av erfarenheterna av de senastedecenniernas satsningar. Genombrottet för den sektoriella forskningsprincipenhar skett jämsides med en omfattande demokratisering av högre utbildning ochforskning. Jag är medveten om att demokratisering kan tydas på många olikasätt, men det är min övertygelse att den starka uppslutning kring behovet avökad satsning på forskning och högre utbildning som vi upplever, har singrund i, att det svenska högskolesystemet har öppnats för alla medborgare iolika avseenden. Hit hör medverkan i beslutsorgan inom högskolan för så kalladeallmänintressen; hit hör den geografiskt spridda lokaliseringen avhögskoleutbildning; hit hör även de reformer av studiefinansiering ochutbildning som introducerats under 1970-lalet. Kritik över reformernas effekterhar kunnat konstateras. Jag vill likväl påstå att del om huvudlinjerna idagråder en betydande enighet i det svenska samhället. Jagvill avslutningsvis i denna tillbakablick redovisa några iakttagelser som harbetydelse för framtidens forskningspolitiska överväganden. Tid efter annan harönskemål framförts om en ökad grad av samordning av den svenskaforskningspolitiken. Dessa önskemål har manifesterats såväl t motioner tillriksdagen som i programskrifter från fackliga och andra organisationer. Kravenär berättigade men bör nyanseras. En samordning av forskningen i den meningen att allforskning bedöms i ett sammanhang och isolerat för sig, har prövats i andra länder bland annat 22 genomsärskilda ministerier för forskning. En sådan samordning kan lätt Prop.1986/87:80 leda till att forskningen förlorar sitt sammanhang med andrasträvanden i samhället. Enligt min mening förstås forskningen bäst genom attses utifrån behovet av kvalificerad kunskap i sitt samhällsperspektiv. som valts inom innebär alt den nödvändigasamordningen inte står i motsats till utan skall samverka med sektorsintressena. Enligt min mening finns det skäl för en samordningav det slaget, att balansen mellan olika delar i forskningssystemet ständigt ärföremål för analys och eventuella åtgärder. Det gäller balansen mellangrundforskning och sektorsforskning i sin helhet men också avvägningen mellanolika sektorer. Jag kommer i det följande att redovisa en sådan analys och deåtgärder som kommer att föreslås. Det slaget av överblick och samordning ärnödvändig. Jag vill även betona ett annat slag av samordning,där statsmakterna endast i viss utsträckning, men dock med betydandeinflytande, kan medverka. Den sektoriella eller områdesorienterade forskningenhar lett till insatser av tvärvetenskaplig eller mångvetenskapligkaraktär. Delta behov av samverkan mellan olika discipliner har på intet sättminskat. Det fascinerande forskningsområdet mikronik, som styrelsen för tekniskutveckling fört fram pä initiativ av forskare, är det senaste i raden avmångvetenskapliga projekt som eggar fantasin. ökar vikten av etttvärsektoriellt synsätt. Den sektorsfinansierade forskningen får inte hämmas avrevirtänkande. Den gemensamma utredning om forskning för en bättre miljö, somgenomförts av ett antal sektorsorgan, är ett glädjande uttryck för enmedvetenhet hos sektorsmyndigheterna om behovet av att inte låsas av desektoriella ramarna och anslagen, utan att betona vikten av en områdesorienteradforskning, där grundforskningen har en självklar roll som kvalitetsgivare ochfrontförskjutare. Jag vill avslutningsvis kommenteraforskningsberedningens roll för regeringens arbete. Forskningsberedningen harunder befäst sin ställning som ett betydelsefullt instrument idialogen mellan forskarsamhället och regeringen. Beredningens roll ärrådgivande. Efter en omorganisation 1983 svarar ett arbetsutskott under minledning för den löpande verksamheten. I arbetsutskottet ingår förutom devetenskapliga ledamöterna även utbildningsministern och industriministern. Forskningsberedningens arbetsutskott är ettvärdefullt forum för kontakt med den aktuella utvecklingen inom svenskforskning. Diskussionerna ger möjlighet att på ett tidigt stadium bli varsebrister och svårigheter i planering och organisation och förutsättningslöstpröva lämpligheten av olika lösningar. Forskarutbildning, forskarkarriär ochrelationerna mellan högskolan, sektorsorganen och industrin tillhör de områdensom har diskuterats. har även till uppgift att förberedastörre möten i forskningsberedningens regi med företrädare för olika intresseninom forskning och samhälle. Ivissa fall har arbetsutskottet utvidgat sina egna diskussioner genom särskilda hearings i aktuella frågor. Så har skett exempelvis när det gäller 23 frågan omforskningsinsatser i och . Vid andra större möten har diskussionerna under desenaste åren gällt Prop. 1986/87:80 bl.a. ekologi och geovetenskaper,informationsteknologin och dess samhällskonsekvenser, statskunskap, humaniora,nationalekonomi, energiforskning och bioteknologi. Beredningen har vidarebehandlat den militärteknologiska utvecklingen. Vid ett annat tillfälle harreligionen som samhällsfaktor i olika delar av vadden belysts. Svensk FoU iett inlemalionellt perspektiv och frågan om rollfördelningen i det sammanhangetmellan stat och näringsliv har diskuterats. Slutligen har beredningen i ettgemensamt möte med AIDS-delegationen falt en redovisning av det aktuella forskningslägetoch behandlingssituationen vad gäller AIDS. Genom det flexibla arbetssättet har det varitmöjligt att nå nya grupper av framför allt forskare men även företrädare förnäringsliv och sektorsorgan. Jag har iakttagit i samband med intervjuer ochsamtal med forskare och politiker från andra länder att justforskningsberedningen och dess sätt att fungera väckt stort intresse. Jag vill efter denna korta resumé av svenskforskningspolitik redovisa mina bedömningar av vilka förändringar som behöverske i det svenska forskningssystemet. Enligt min mening utmärks svenskforskningspolitik av en påtaglig kontinuitet och få motsättningar. Detta är avstort värde för forskningen och för vårt land. Den modell för stödet tillforskningen som successivt funnit sin form är, enligt min mening, i alltväsentligt en harmonisk och effektiv modell. Men kan vissaobalanser iakttas som bör bli föremål föråtgärder och ytterligare studier. Jag kommer i det följande att redovisa ettantal konkreta åtgärder, men vill betona att vår strävan bör varaatt inleda en process i önskad riktning. Utvecklingen kommer alt följasuppmärksamt. 3.2 Forskningens organisation och omfattning Dengrundläggande enheten inom all forskning är institutionen. Att värna ominstitutionen som en livaktig och internationellt delaktig miljö tillhör detväsentligaste i all forskningsplanerande verksamhet. Institutionerna (och instituten utanför högskolan)samverkar med ett stort antal intressenter; företag, sektorsmyndigheter,organisationer och enskilda. Detta sker genom en mycket varierad uppsättningkontrakt,, anslag och avknoppningsföretag. Jag kan också konstatera att det vid universitetoch högskolor har tillkommit t.ex. forskningsbyar ocholika slag av teknikcentra. Universitetsstäderna präglas av ett riktkulturliv, av en expanderande arbetsmarknad, av rika möjligheter tillutbildning och vidareutbildning, men även av bostadsbrist. Gamla ochtraditionsrika universitetsstäder som drar till sighögleknologisk industri. Men även nyetablerade områden för högleknologiskverksamhet expanderar snabbt. Jag vill fästa uppmärksamheten på att detta inteär problemfritt, vilket jag återkommer till. ingår i ett internationellt nätverk. Men det finns också ett nätverk inom landet. I mindre skala återfinns universitets- 24 miljöernaockså vid de mindre högskolorna. Också här uppstår som ringar Prop,1986/87:80 runt högskolannyetableringar av olika slag. Även de mindre högskolorna är därför en del av demångkulturella kontaktnäten och utgör väsenfliga länkar i ett system, somgör att kunskapen vidgas. Jag har erfarit att mänga av de mindre högskolornaidag funnit former för sin verksamhet, som gör att de i sin regionuppfattas som regionens motsvarighet till universiteten. Jag har helt kort velat ge en redovisning av vaduniversitet och högskolor faktiskt betyder för medborgarna och församhällsekonomin . intar en framskjuten position i deninternationella forskningsstatistiken. FoU-insatserna svarar för 2,avbruttonationalprodukten, vilket är en mycket hög siffra. Del är en högre andelän exempelvis i och samt i ungefärlig nivå medFörbundsrepubliken . Det är den högsta andelen inom kategorinmedelstora ekonomier inom . Enligt SCB:s preliminära beräkningar avsattes år1985 ca . för forskning och utveckling. Industrin svarar för merparten av utgifterna förforskning och utveckling. Verksamheten avser huvudsakligenutvecklingsinriktade insatser, koncentrerade till vissa branscher ochhögteknologiska företag. Företag med mer än 1000 anställda svarar för avall företagsfinansierad forskning. De tio företag som hade de högstaFoU-utgifterna bedriver en FoU-verksamhet som är närmare hälften av den totalaFoU-verksamheten inom företagssektorn, medan ett stort antal småföretag harliten utvecklingskapacitet. Det finns skäl att förmoda att de senaste årensuppgång av FoU-utgifterna till övervägande del omfattar utvecklingsinsatser.Den statliga finansieringen av forskningen har i stor sett hållit jämna stegmed bruttonationalproduktens ökning under . Likväl vill jag hävda alt statsmakterna i ettmyckel trängt statsfinansiellt läge har kunnat prioritera forskningen. Somandel av statsbudgeten har forskningsanslagen ökat under de senaste åren.Forskningen är ett av de få områden som fått ökade anslag. Jag vill betona attså bör ske även . Omprioriteringar har gjortdet möjligt att öka insatserna i statsbudgeten för forskningen. 3.3 Inriktningen av forskningen Följandetabell visar hur FoU-anslageti över statsbudgeten är fördelade på /87. FoU-anslagens fördelning pä ändamål 1986/87 Prnn 1 Q8fi/87- 80 Jordbmk, skogsbruk, jakt, fiske Fysisk miljö, naturvård Socialvård, social miJjö, trygghet Utforskning av jordens atmosfär Kultur, massmedia, fritid Av totala FoU-anslag på 11350 milj. kr. anslogs4894 milj. kr. (43,) för allmän vetenskaplig utveckling. Huvuddelen häravavsåg fakultets- och rådsmedei. Av intresse är också alt ge en bild avforskningsanslagens fördelning på olika fakultetsområden. Fördelning av forskningsanslag påvetenskapsområden bå 1986/87 Övrigt - ej fördelat 808 1703 399 395 280 290 Medicinsk forskning har traditionellt den starkasteställningen i . De statliga anslagen till teknisk forskning är mindre änhälften så stora som till medicinsk, medan anslagen till naturvetenskap ochmatematik är något högre än den tekniska. Kulturvetenskaperna (humaniora ochsamhällsvetenskap) har tillsammans i anslag ungefär motsvarande nivå som dentekniska forskningen. Lantbruksvetenskaplig forskning, slutligen, är i omfattninghälften av den tekniska. Jag är medveten om att dessa mått är grova, men deger likväl en relativt klar bild av forskningens inriktning. Anslagens storlekmåste ses mot bakgrunden av att forskningen inom olika fakulteter och ämnenkräver mer eller mindre av bland annat utrustning och teknisk personal.Anslagen till medicinsk forskning inrymmer t. ex. bidrag till kommunala undervisningssjukhus. Svensk forskning hävdar sig väl i ettinternationellt perspektiv. Framför allt gäller det naturvetenskaplig och medicinsk forskning, där internatio- 26 nellautvärderingar av olika ämnesområden gett glädjande besked. Även Prop.1986/87:80 teknisk forskning och teknisk kompelens överhuvudtaget har visat sigligga på en hög internationell nivå. Den nära samverkan mellan läkemedelsindustrin ochen stark forskning inom medicin och farmakalogi uppmärksammades av OECD:sexamina-torer. När nu biotekniken utvecklas hastigt och fordrar hög kompetensinom medicinska specialiteter, har en fördel i sin starka medicinskatradition. Områden som omvårdnad, hälsopolitik, epidemiologi ochsamhällsmedicin har dock en relativt sett svagare ställning. Det är angelägetatt medicinska och samhällsvetenskapliga fakulteter fortsätter att uppmärksammadetta förhållande och medverkar till att kompetens byggs upp successivt. Sjukvårdshuvudmännen har sett det som angeläget attpå olika sätt stödja FoU-verksamheten. Många landsting driverutvecklingsenheter, framför allt inriktade på primärvård och samhällsmedicin.För omvårdnadsarbetet och dess metodutveckling finns också ett starktengagemang och en beredskap för ytterligare insatser. Jag ser det somnödvändigt att forskning och utveckling på delta sätt kan räkna med fortsattstöd från huvudmännen. Grundforskningen bedrivs till vid högskolan.Kanske framhålls alltför sällan vilket stort värde delta har. Forskningenbedrivs i regel vid samma institutioner som också ger grundläggandehögskoleutbildning; därmed får nya generationer tillgång till vad som sker iolika ämnen, inte bara i utan även internationellt. Forskningen finnssamlad i universitets-och högskoleorganisationen och de olika ämnena befinnersig lokalmässigt i närheten av varandra, vilket möjliggör mångvetenskapligakontakter och tvärvetenskapligt samarbete.