prop · GA0374 · 1986-12-31 00:00:00 — SAFanser att man bör eftersträva många skilda ulbildningsamangörer på företagsutbildningsområdel.Endast härigenom kommer företagens personal att få lillgång till ett såkvalitativt utformat, samt geografiskt och tidsmässigt lokaliserat, utbud som moisvararindividernas behov. Bland sådana utbildningsarrangörer bör det absolut rådakonkurrensneutralitet. Etlsätt alt stimulera liU förbättrat utbildningsutbud är atl stimulera utbildningskonsumenlernas efterfrågan på ijänsterna ifråga. Denmest angelägna åtgärden nu lorde vara att säkerslälla konkurrens- Prop. 1986/87:74neutralitet mellan SIFU och övriga aktörer på samma marknad, och atl sfimuleratill flera, gärna lokalt och regionall förankrade arrangörer. Frågan omstatsanslag över huvud laget bör ulgå lill denna företagsutbildning kandärefter övervägas. Om så befinns vara önskvärt, kan anslagels slorlek avgörasoch med fördel erbjudas konsumenterna av utbildningsljäns-terna. Delär enligt hell riktigl atl se fortbildning ochvidareutbildning av förelagens personal som etl av de främsta instrumenten föralt åstadkomma denna kompetenshöjning. Det bör dock i detta sammanhang påpekasall även den grundläggande utbildningen inom säväl skola som högskola spelar enallt slörre roll när det gäller kompetensutvecklingen i induslriföretag. Medhänsyn till det för, speciellt de mindre och medelstora, företagen betungandeuttaget av skatter och avgifier finns det ett betydande kostnadsmotslåndnär del gäller vidareutbildningsinsatser för de anställda, även om företagarna lillfullo är medvetna om del långsikliga behovet av sådana. Så länge dennabelastning kvarstår lorde därför statliga subventioner i någon form varaerforderliga för all kurser och andra insalser för alt vidareutbilda personalenskall attrahera småföretagen i den utsträckning som ur samhällsekonomisksynvinkel är önskvärd. Dennasubventionering bör, enligt förbundets mening, inte ske genom underprissättningpå kurser anordnade av SIFU eller andra offentliga kursanordnare. Dessas prissätlningskall vara marknadsanpassad och i princip ge full kostnadsläckning.Erforderliga subvenfioner bör i stället kanaliseras via SIND eller annanlämplig statlig myndighel till förelagen i form av bidrag för kursdellagande.Sådana bidrag ska utgå inte enbart för SIFU-kurser ulan även för deltagande ikurser som främjar teknikspridning anordnade av andra kursarrangörer, såväl privalasom offentliga. SHIO-Familjeföretagenkonslalerar atl industriverkets översyn inte har fått den vida inriktning som SHIO-Familjeföretagenanser vara önskvärd. Den nu föreliggande sludien har i huvudsak begränsats tillstatens slöd lill dels SIFU, dels de regionala utvecklingsfonderna, vilka harsåväl staten som landstingen som huvudmän. Den skiftande utbildning, somförekommer vid sidan av SlFU:s och ulvecklingsfondernas engagemang, har redovisatssummariskt och punktvis. EnligtSHIO-Familjeföretagens bestämda uppfattning föreligger fortfarande intetillräckligt allsidigt underiag för att ta ställning lill omfattningen av ochinriktningen pä slatens stöd till småföretagens kompetensutveckling. Dennu framlagda utredningsrapporten förstärker intrycket av att begränsningen avbidrag lill SIFU och fonderna innebär alt statsmakterna underiåler atl utnyttjautbildningsresurser som ligger vid sidan av dessa insfitutioner. konstaterar ulredningen att en ökad resurstilldelning till fortlöpande småförelagsinriklade utbildnings insatser är samhällsekonomiskt mycket väl motiverad. TCO vill slarki understryka detla synsält. Ulvecklingsfondeni Göleborgs och län nolerar att projektmedel Prop. 1986/87:74 föreslås lilldelasSIFU och utvecklingsfonderna ur etl gemensaml anslag. Fondens förslag är attdessa medel fördelas genom överläggningar mellan de tre parterna SIND, SIFU ochutvecklingsfonderna så att förutsättningar för en effektiv samordning avutbildningsservice för landels små och medelstora förelag uppnås. Om SIFUkoncentrerar sig på alt utveckla, marknad.sföra och genomföra kurser, som manidag har som huvudsaklig aftarsidé, och utvecklingsfonderna koncentrerar sig päutbildningskonsultation har de båda organisationerna hell oUka roller påmarknaden och således också förutsättningar för ett aktivi samarbete iframtiden. Utvecklingsfondeni anser att mycket kraftfulla insatser behövs för alt gemålgruppen samma möjligheter till kompetensutveckling som de stora företagenhar. Fondenvill kraffigt understryka behovet av närhet fill förelagen (tillgodoses genomnära samarbete med resp. utvecklingsfond) samt behovet av en utbildningsgruppmed hög och allsidig kompelens inom utbildningsområdet (lillgodoses genom ensammanhållen utbildningsenhet). UlveckUngsfondeni delar utredningens uppfattning atl småförelagsmarknaden äralltför dyr att bearbeta på rent kommersiella villkor och att småförelagen bl.a.lill följd härav i alltför liten omfattning deltar i utbildning. Utredningensslutsals att utbildningsgivarna kommer all koncentrera sinamarknadsföringsinsatser mot slörre företag med medel i fömyelsefondema ärmycket påtaglig redan nu i fondens kontakler med utbildningsgivarna. EnliglUlveckUngsfonden i år det viktigt att del utbildningsstöd somlämnas av staten för all slimulera företagen lill all höja sin kompetens i såstor omfattning som möjligt kommer de enskilda förelagen tillgodo ulan altdelar av slödel "kommer borl på vägen" när det skall slussas viaolika instanser fram till företagen. Fonden tycker därför att detla stöd skallges direkt till utvecklingsfonderna i form av projektmedel. Utvecklingsfondeni framhåller alt del behövs kraftfulla insatser och enavsevärd försiärkning av resurserna för att främst moiivera småföretagen ochinformera om utbildning som ett medel för företagsutveckling och ökadkonkurrenskraft. Utvecklingsfonderna,men även branschorganisationerna, är de aktörer i utbildningssystemet som kanvara aktuella för mer omfattande insatser inom dessa områden. erinrar om atl förbundel genom Köpman-nainstituiet lägger uppoch genomför kurser med inriktning på bl. a. detaljhandeln. En utvecklad fortbildningsversamhetpå detta område med slöd av utvecklingsresurser skulle kunnaske i samarbete med inslilutel. Näringsfrihetsombudsmannenskriver atl man genom rapporten kom mer in på frågan om offentliga stödåtgärder till statliga m.fl. organ, vilka på den öppna marknaden konkurrerar med privata företag utan subven tioner. NO har i olika sammanhang generellt pekat på riskema för att stödåtgärder av delta slag redan i sig kan snedvrida konkurrensfömtsäll- 422 ningarna på en marknad.Vidare har NO uridérsimkil viklen av atl elt Prop. 1986/87:74 sådant stödså långt möjligt utformas på så sätt att det blir konkurrensneulralt. () år det svårt och dyrt för uibildningsanordnarealt karllägga behovel av förelagens kompetensutveckling, och det är likaledessvårt och dyrt alt medvetandegöra företagen och de anslällda om deras behov avkompetensutveckling. Det är ISF:s uppfattning att det krävs speciella statligamedel för atl klara dessa informa-fionsbehov. Länssiyrelseni Göleborgs och län skriver att utbildningsinsatser geniemotsmåföretagens problemvärid inom olika nivåer av grundutbildningen är en föruisättningför livskraftiga småförelag. Det måsle också finnas överensstämmelse ochsamordning mellan gmndulbildning resp. forlbildning. Länsstyrelsenföreslår att iniliafiv tas till vidgat samarbete i utbildningsfrågor på grund-och fortbildningsnivå genom att de regionala organ som verkar på områdeterhåller impulser att intensifiera samarbets- och utbildningsinsatser påsmåföretagsområdet. Särskilt viktigt är detta med tanke på expansionen av privalaIjänsieseklorn, där många mindre förelag ålerfinns. I etl sådantutbildningssamarbete med inriktning på småföretagens behov bör även deforskningserfarenheter som universiteten erhåller tas tillvara. Riksrevisionsverkeianser att analysen är mycket bra men atl slutsatserna präglas av en övertro vadgäller att inom en organisation bygga upp en kompetens kring utformningen avsmåföretagsutbildningen. Slutsatserna präglas också enligt RRV av enhäpnadsväckande planeringsoplimism. Motbakgrund av de skilda behoven och de olika fömtsättningarna hos småföretagenanser RRV varken atl del är möjligt eller önskvärt att bygga upp en organisafionmed uppgifter som den föreslagna. Utvecklingsfonderna bedömer RRV vara en avflera privata eller offentliga nälverksak-törer på det regionala planet, enaktör som borde definiera sin roll som ett komplement till vad som spontantsker på marknaden/inom nätverken. RRVanser att utbildningsenheterna i likhei med förslagel från utbildningsenheteni bör decenlraliseras till utbildningskonsulenter på varje fond med ensamarbetsgrupp som samordnare. Landslingsförbundelkonstaterar att det ule i länen läggs en grund för en nödvändig anpassning idel regionala arbelet med kompetensutveckling och teknikspridning förnäringslivets behov. Utbildningsenheternas förmedlande roll försmåföretagsutbildning utgör en viktig del i detta nätverk. SHIO-Familjeförelagenår inte beredd att förorda att ytterligare statliga medel skall satsas på en ulbyggnadav fondernas ulbildningsorganisafion. Fondernas verksamhet på detta område bör enliglorganisalionens uppfattning sättas in i ett vidare sammanhang. Grunduppfattningenhos år att den personal som skall stödja de mindre företagen i deras kompetensutveckling 423 bör finnas så näraförelagen som möjligl, dvs. vid den enskilda utveck- Prop. 1986/87:74 lingsfonden. UtveckUngsfondemai , , och län anser atl utbUdningär ett viktigt del av utvecklingsfondernas lotala insatser och måste för att gebästa result intergreras i fondkonsulternas arbete. Detta innebär sålunda attutbildningsresurserna i högre grad förs ut så nära marknaden sommöjligt. Fondernaunderstryker atl, även inklusive föreslagna förstärkningar, är insatserna förutbildning i små och medelstora förelag mycket små, jämfört med vad statensatsar på utbildning inom andra områden och jämfört med det stora behovet somfinns i dessa företag. Utvecklingsfondeni anser alt de utbildnings-konsulter, som arbetarpå Utvecklingsfonden Utbildning, bör filldelas ett uttalat länsansvar och påsikt utplaceras på respekfive utvecklingsfond där så är lämpligt. Vidareanser fonden att del är angeläget att tillgängliga resurser i så högutsträckning som möjligt går till aktivt fältarbete. Fonden ser därför hellreatt tillgängliga medel fördelas på respektive utbildningsenhet än att de gårtill en utbyggnad av de administrativa resurserna på SIND. Ulvecklingsfondeni skriver att utbildningsenheternas verksamhet måste mycket starki inlegrerasmed fondernas så att enhelen är en naturiig och intern servicegivare ifondernas företagsutvecklingsverksamhet. Detta innebär att enheternas uppgifler- med ulredningens terminologi ligger inom den konsultativa rollen ochservicerollen. Utbildningsenhetens unika kompetens skall vara kunskap om utbildningsgi-varmarknaden,dvs. såväl kursutbud som resurspersoner på riks- och lokal nivå. Detär angeläget att tillgängliga resurser används för aktivt fältarbete. Detinnebär också atl vi bedömt att man nu kan minska andelen centrala utvecklingsprojekt.Utbildningsenheterna har numera utvecklat etl mycket nära samråd ochrollfördelning kring utvecklingsprojekten. Följakfiigen föreligger inga riskerför dubbelarbete och suboptimering. Riksprojekt kan genomföras i en flexibelprojektorganisation. Sammanfattningsvis anser vi att den typen avutvecklingsprojekt som varit aktuella och kan förvänlas bliangelägna bäst initieras och priorileras inom det regionalautbildningssystemet. Följaktligen avstyrker vi förslaget till utbyggnad av deadministrativa resurserna på SIND för denna verksamhet och föreslår attresurserna i stället används till en förstärkning av de regionalautbildningsresurserna. Däremotser vi del som naturiigt att SIND följer utbildningsverksamheten genom att SINDadjungeras till ulbildningsrädel. UlveckUngsfondeni påpekar alt med fondernas nya inriktning på strategiskföretagsutveckling måste utbildningen integreras på ett hell annat sätt äntidigare i fondernas verksamhet. Utredningenföreslår att nuvarande organisation bibehålls men att "Ut vecklingsfondernas utbildningsresurser bör förstärkas genom att konsul terna inom resp. utbildningsenhet ges ett uttalat länsansvar". Vi harfunnit del svårt att härleda vad utredarna mer konkret avser med detta. genvill vi konkretisera detla genom alt som i alternafiv 3 slå fast alt alla Prop.1986/87:74 utbildningskonsulter organisatoriskt tillhör utbildningsenheten, menutplaceras på resp. utvecklingsfond för att klara det förelagsnära arbetet isamarbete med fonden. Utbildningsenheten i kommer aUlså att placera enutbildningskonsult vid varje utvecklingsfond i regionen. På utbildningsenheten"centralt" finns ledningsfunktion och resurser för central administrativservice. Vianser det vidare angeläget att nuvarande detaljstyrning av resurstilldelningenupphör, bl.a. för att med de myckel begränsade medlen klara föreslagen omorganisalionoch omorientering av verksamheten. Utvecklingsfondeni vill kraftigt tillstyrka en förstärkning av resurserna. Vianser att det finns myckel starka skäl för en kraftig resursförstärkning i vårregion. För del första är del kommersiella utbudet mycket litel. Vår region är inlealls intressant för arrangörerna. Detta innebär all vi måsle salsa storaresurser på att initiera utbildningar. Det här avspeglar sig också iverksamhetens omfattning som enligt utredningen är mycket större i vår regionän i övriga regioner (utom ). Utredningenkonstaierar "att den utbildningsverksamhet som UF/UE bedriver välöverensstämmer med intenfionerna i propo.sitioner, utredningar m.m.",dvs. verksamheten är relevant. Vi finner del ologiskt att ulredningen sedanföreslår alt SIND stärks för att "bedöma relevansen av planeradeutbildningsinsatser". skriver att allt fler numera har insikt om tjänstesektornsbetydelse för såväl nationell som regional utveckling. Sammanlaget måsle fidennu vara mogen att - främst när del gäller fortbildning och konsultverksamhetinom småföretagsseklorn genomföra den önskvärda utvidgningen av ulvecklingsfondernasverksamhet. EnligtSvenska Småföreiagsinsiituiet bör man låta utvecklingsfonderna bättre samverkamed högskolorna kring utbildning och utvecklingsprojekt samt avdela speciellaresurser för sådant samarbete för att det skall komma igång. Statskontoretförordar en successiv avveckling eller ombildning av SIFU lill bolag. Vadgäller eleklronikavdelningen föreslår statskontoret att man borde pröva ivilken utsträckning som avdelningen kan övertas av den regionalautvecklingsfonden. Riksrevisionsverkeihävdar atl de fiesta av SIFU:s kurser (inkl. de lekniska) är utsatta förkonkurrens av ett flertal uibildningsanordnare inom olika branscher och nischeräven om inle en enstaka sådan uibildningsanordnare konkurrerar över hela SIFU:sverksamhetsfält. Alt som SIND ulifrån ett konstaterande att det för vissakurser behövs en centraliserad organisation och ett centraliserat genomförandedra slutsatsen att SIFU därmed har en viklig funkiion att fylla även iframliden inom teknikområdet är enligt RRV något förhastat. RRVförordar att SIFU:s mål endera klargörs med dithörande satsningar 425 i enlighet med vad RRVskisserade i eller att sfiftelsen Prop. 1986/87:74 uibjuds lilldess avnämare. För så vitt detta inle mottages positivi bör verksamhetenavvecklas. Omstatsmakterna väljer att bevara SIFU i huvusak i enlighet med SIND:s förslagbör stiftelsen enbart kunna få medel tiU näringspolifiskl motiverade insalser ikonkumens med andra uibildningsanordnare. SIFUbör inle kopplas ihop med SIND på föreslaget vis då möjligheterna till ett marknadsmässiglagerande troligtvis försämras. Skolöverstyrelsenanser all SIND - om förslaget att låta SIND svara för uppdrag till SIFUförverkligas - inte enbart bör lägga ut uppdrag till SIFU ulan också användastatlig och vuxenutbildning, siudieförbund och AMU för sådan uppdragsverksamhel. Styrelsenförteknisk utveckUng anser, till skiUnad från vad som föreslås i utredningen, intealt det statliga bidraget lill SIFU bör överföras till SIND. Efter den tidpunktdå SIFU ombildades till en stiftelse har verksamhelen utvecklats positivt.Institutet har marknadsanpassal sin verksamhel, som i ökande grad läcker sinaegna kosinader. SIFU bör ges fortsalla möjligheter att självständigt fullföljadetla. i år del nu vikligl att SIFU får den arbetsro somkrävs för att helhjärtat och utan hol om förändringar kunna ägna sig åtförelagda uppgifter. Det är visserligen ingel fel i att den slatligaverksamheten granskas och ifrågasätts. Blir frekvensen av sådana granskningaralltför tät finns del emellertid risk för all verksamheten blir lidande. Etlav förslagen i den nu föreliggande utredningen är alt SIFU:s nuvarande slalligaanslag på 12 milj. kr. får disponeras av SIND som efter överläggningartilldelar SIFU etl basanslag för sin näringspolitiska verksamhet och däruiöverefter uppdrag från SIND får ersällning för övrig verksamhet på småföretagsområdel. LOhar svårt att inse fördelen med en sådan konsimktion. Enligl LO riskerarförslaget leda till att den redan blygsamma resurstilldelningen genominförandel av ännu elt led i resursanvändningen ytterligare tunnas ul innan delnår den åsyftade målgruppen, nämligen småförelagen. Kandet konstateras att lokaliseringen långsiktigt faktiskt lett fill väsentligtökade kostnader för SIFU innebär del i själva verkel att det statliga siödet lillsmåförelagspolitiken minskat efler fiyttningen. Staten bör därför bevilja SIFU etlanslag som motsvarar de merkostnader som ullokaliseringen förorsakar. Landstingsförbundetanser alt man måste kräva av SIFU att institutet anpassar sin utbildning tillämnesområden där marknadens utbud kvaUlets-mässigt eller geografisk ärofullständigt. Förbundsstyrelsenanser dessutom alt samverkan mellan industriverk (SIND) börbygga på en rollfördelning där SIND utfärdar vissa övergripande rikfiinjer förverksamheten utifrån industripoliliska priorileringar snarare än atl försökastyra via enskilda projekt. Landstingsförbundetsstyrelse lillstyrker atl SIND fortsättningsvis ad minislrerar medel till SIFU. Styrelsens ställningstagande bygger på att såväl SIFU som utbildningsenheterna åtminslone erhåller realt förändrade anslag. Förbundsstyrelsen motsätter sig således en fortsalt successiv ned- 426 skärning av SIFU:s anslag,vilket bör kunna undvikas genom omfördelning Prop. 1986/87:74 från denmedelsram som SIND har lill förfogande. I den mån detta inle bedöms möjligtvidhåller styrelsen sin tidigare framförda uppfattning, att samhället helt börkoncentrera sitl engagemang till de regionala utvecklingsfonderna ochutbildningsenheterna. tillslyrker ulredningens förslag om all tillföra SIFU ettstiftelsekapital i form av fastigheten på . om SIFU som en industripolitisk resurs medskyldighet att utveckla kurser för sin stadgeenliga målgrupp främsl den mindreoch medelstora industrin. Att SIFU då förväntas redovisa på vilket sätt dettauppdrag ulförts anser föreningen självklart -lika självklart som alt förslag påoffensiva salsningar för målgruppen från SIFU:s sida måste vägas in fråneffektivitetssynpunkt mot andra statliga satsningar på utbildningsområdet. Hillillshar inte föreningen funnit atl så varit fallet. SIFUskriver atl stiftelsen skall fortsätta försöka la ett utökal ansvar församhällets ansträngda budgetsiluation inom ramen för förelagsekonomiskaspelregler. SIFU klarar dock inte utan särskild ersäitning dubbel lokalisering,exceptionella lokalkostnader och en ändamålsparagraf för verksamheten somkräver uthålliga insatser inom etl så heterogent och kostnadskrävande områdesom mindreföretagssektorns utbildningsbehov. Ungefar200 kurser kan anses som unika, dvs. rubriken återfinns svåriigen hos andrautbildningsgivare. Det är en viklig näringspolitisk uppgifl att uthålligt lillhandahållasådana udda aktiviteter till specialister inom främsl näringsliv men även tillolika tekniska förvaltningar. Slyrelsennoterar med tillfredsställelse SIND:s förslag och betonar nödvändigheten avalt SIFU bör erhålla ett stiftelsekapital. Alt överföra fastigheten på Sandbacksgatan10 kan vara en väg. Del måste då framhållas, att SIFU verkligen erhållerfastigheten utan några kosinader samt att den blir möjlig atl belåna. Styrelsenuitrycker stor oro om hela anslaget skulle kopplas till SIND. Detla innebär på siklen betydande risk för en överarbetad administrativ handläggning på kurs-och projeklnivåfrånsåväl SIFU:s som SIND:s sida. Utvecklingsfondernahar genom slyrelserepresentation i SIFU påverkansmöjligheter och del ärangeläget och naturligt atl SIFU ges en liknande möjlighet inom ramen för de s.k. utbildningsråden. skriver att SIFU bör koncentrera sitl kursutbud till i förstahand relativt avancerade teknikkurser inom så "smala" områden att detinte är lämpligt eller möjligl att anordna dem regionalt. SIFU:s funktionhärvidlag bör alltså vara att via kursgivning sprida kunskap om ny leknik fillindustriförelag. BeträffandeSIFU:s lokalisering vill påpeka att lokaliseringen tillBorås var regionalpoltiskt motiverad. Detta har utan tvekan medfört problem närdet gäller att rekrytera deltagare till kurser i . Bl.a. därför är SIFU:skursverksamhet i fortfarande omfattande. Det är därför också mofiveratmed elt visst regionalpolifiskl stöd till SIFU så länge lokaliseringen fillBorås kvarstår. SHIO-Familjeföretageninslämmer i utredningens uppfattning att SIFU 427 har en viktig industripolitiskroll, främst inom teknikområdet. SIFU bör Prop. 1986/87:74 därför även fortsätiningsvisdrivas i stiftelseform. Som organisalionen har framfört tidigare bör - som SINDföreslår - fastigheten på i Siockholm överföras i SIFU:s ägoför att ge SIFU en företagsekonomiskt motiverad finansiell bas. SHIO-Familjeföretagenmotsätter sig däremot utredningens förslag alt det industripolitiskt moliveradeslatliga stödel skall överföras fill statens induslriverk. Skall SIFU:sställning som fristående sliftelse säkerställas på sikl bör SIFU enliglnuvarande ordning tilldelas särskilda medel över budgetpropositionen. Del ärdock önskvärt att bidragen kan beräknas för fleråriga program, t.ex.treårsperioder, så att SIFU kan planera på än ett budgetår i taget. TjänslemännensCenlralorganisalion delar utredningens uppfattning atl SIFU har en viklig industripolitiskfunktion, främst på teknikerområdet. Även dess verksamhel med inriktning påsmåförelag är väsentlig. TCO anser också, liksom utredningen, att stödet lill SIFUbör utgå för specificerade program och inle som ett generelll bidrag. Medlentill SIFU bör disponeras efler samråd mellan SIND och SIFU. är detangeläget att arbetet sker med god framförhållning, så atl SIFU får en rimligplaneringshorisont. Förall säkerslälla att den småförelagsinriklade kompeiensen bibehålls inom SIFUbör enligt utredningen ett visst belopp avdelas som basresurs. TCO fillslyrkerdetta förslag. Utvecklingsfondeni , , och län instämmer iutredarnas uppfattning att SIFU har en vikfig funktion atl fyUa för framförallt den lekniska fortbildningen i små och medelstora företag. Fondernaanser det rikligl atl merkoslnader för lokaliseringen till las inom ramenför ett regionalpolitiskt program, så att de inte belastar småföretagsanslaget. Utvecklingsfondeni anser det naturligt att SIFU för sin näringspolitiska rollerhåller etl särskilt anslag. SIFU kan inte förvänlas klara en uthålligbearbetning och ett anpassal kursprogram för de mindre och medelstora företagenpå renl kommersiella villkor. Fondenifrågasätter förslaget att SIFU:s nuvarande anslag, , överförs lill SINDsom därefter vidarefördelar detta till SIFU i form av basanslag ochprogramanslag. Mot bakgmnd av utvecklingsfondernas erfarenheter och de motiv ulredningenlämnar leder detta bara fiU omotiverad byråkratisering och hämmar SIFU:smöjligheter att agera marknadsanpassal och kommersiellt. SIND ochutvecklingsfonderna kan dock bidra till ytterligare konkretisering av SIFU:s näringspolifiskaroll genom löpande kontakt, samråd och informationsutbyte.