prop · GA0347 · 1986-12-31 00:00:00 — Vägtrafikskalten kommer även i fortsättningen althandhas inom länsstyrelseorganisationen. Den övervägande delen av de allmännaombuden i vägtrafikskatteärenden tjänstgör dock på länsstyrelsernasskatteavdelningar. Nämnda organisationsförändringar medför således altflertalet ombud försvinner från länsslyrelserna och kan ha kvar sinfunkfion. Atläven i fortsättningen låla ombuden vara knulna lill länsslyrelserna skullemedföra problem. Elt stort anlal nya ombud skuUe behöva utses hoslänsslyrelserna. är antalet ärenden för de allmänna ombuden i fleraav länen så litet att det är svårt att upprätthåUa kompetensen hos ombuden. Dettatalar enligl min mening för att ombudsfunktionen inte längre bör vara knutentill beskattningsmyndigheten. Lämpligen bör förordnandet av ombuden skecentralt. Enligt min mening bör RSV anförtros denna uppgift. Det ankommer päregeringen att besluta i frågan. Del antal allmänna ombud som förordnas fåranpassas efter ärendetUlslrömningen. RSV bör få bestämma inom vilka geografiskaområden resp. ombud skall verka. Mitlförslag föranleder ändringar i 3 § vägtrafikskallelagen. 2.4.5 Förberedelsearbetetitiför den allmänna fastighetstaxeringen Mittförslag: RSV skall enligt gällande ordning lämna förslag lill föreskrifter ombl.a, indelning i värdeområden vid allmänna fastighelstaxeringbeträffande bl.a. hyreshus- och industrienheler senast den . Dennalidpunkt flyttas nu fram till . Skälenför mitt förslag: Enligl 19 kap. I § andra slycket faslighelstaxeringslagenskall RSV året före det år då allmän fastig-hctitaAcridg gcrrum lämnu ftfrälfls iil! forésknfUr ém bl.ä. indéJKiitg i värdeområdenbeiräffande andra byggnadstyper än småhus och andra ägoslag än tomtmark. Dettainnebär att RSV, inför den allmänna fastighetstaxering som SkaU äga rum är1988 av bl.a. hyreshus- och Industrienheler, senast den , skalllämna förslag till sådana föreskrifter såvitt avser bl.a. hyreshus- ochindustrienheler. Under förberedelsearbetet skall i varjefastighetstaxeringsdislrikt finnas en arbelsgrupp som består av ledamötema inämnden. Arbetsgruppen skall året före taxeringsåret bl.a.föreslå ändringar i de förslag till föreskrifter som RSV lämnat (19 kap. 5 §faslighelstaxeringslagen). Enligtvad jag har erfarit skulle kvalilelen på förberedelsearbetet väsentligt förbällrasom lidpunkten den flyttas fram. I underlaget för provvärderingen skullenämligen annars köp av fastigheter saknas. Vidareskulle en framflytlning av tidpunkten innebära atl förulsältningarna alt fåbättre föreskrifter och därmed bättre taxering ökar. Jag föreslår därför atttidpunkten flyttas fram till . Den tid som arbetsgruppenhar till sitl förfogande efter den föreslagna ändringen är enligt vad jag harerfarit tillräcklig för att arbetsgruppen pä ell tillfredsställande sätt skallkunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Vadjag nu föreslagit föranleder en ändring i 19 kap. 1 § faslighelstaxeringslagen. 3Principförslag om förenklad taxering 3.1 i första instans 3.1.1 Myndighetsbeslut och lekmannamedverkan Mitt förslag: Beslul omlaxering skall fallas av de lokala skattemyndigheterna ochlänsskatiemyndigheterna. Denuvarande taxeringsnämnderna ersätts med förtroendeorgan, kalladeskatlenämnder, som ingär i skattemyndigheterna. Skallenämnderna fattar förmyndighelernas räkning beslut i ärenden där etl behov av insyn och inflylandeför lekmän gör sig gällande. I andra fall fattar Qänstemannen beslulen. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Del slora flerlalel instanser är positiva till kommitténs förslag. För allytterligare stärka lekmännens insyn och inflylande ifrågasätts från elt håll ominte skallenämnden bör medverka också vid omprövning av andra sorts beslul, t.ex. i fråga om uppbörd, arbetsgivaravgifter och mervärdeskatl. Nägra,bl. a. tre länsrätter, anser all en bäitre lösning är den som förordals i ellsärskilt yttrande av tre experter i kommittén och som innebär bl. a. atttaxeringsnämnderna behålls som fristående myndigheter verksamma endasit unirta?itrin|öpcriuiiiii iiicn nicij läU 311 äillggfS bsdlitcfunlftionentiU éi granskande Ijänatemänncn. Därigenom kan man enligt desia instanserundvika ätt den utredande myndigheten fattar beslut i tvistiga ärenden ochdiirmed att taxeringsförfarandel ges en mera tlskalisk inriktning än förnärvarande. Ytteriigarenågra remissinstanser vill ha kvar taxeringsnämnderna med nuvarande utformning,varvid det framhålls att den av kommittén föreslagna ordningen blir en form avtvåinslansförfarande hos skaltemyndigheterna. Skälenför mitt förslag: Det råder allmän enighet om att det nuvarandetaxeringsförfarandel har brister i fråga om enhetlighel, kvalitet och likformighetoch att brislerna har direkt samband med taxeringsorganisationen i försiainstans. Förfarandeti försia insians är uppdelat på så sätt att utrednings- ochkontrollfunktionerna ligger hos de ordinarie skattemyndigheterna -länsstyrelserna och de lokala skattemyndigheterna och i viss mån RSV - medanbeslutsfunktionen ligger hos de ca 2600 taxeringsnämnderna som är alt anse somegna myndigheter. har länets skattechefer ansvaret förbeskattningsverksamheten i länet och de skall bl. a. verka för atl taxeringarnablir likformiga och rättvisa. Atlde grundläggande taxeringsbesluten inte uppfyller kraven påkvalitet och likformighet hänger av naturliga skäl samman med svårigheterna attfrån centralt och regionalt håU leda och styra en förvaltning med sä pass mångaoberoende myndigheter som är fallet. Den svårbemästrade skatterättsligalagstiftningen ställer krav på en fast såväl formell som materiell ledning avlaxeringsverksamhelen. Den ställer också höga krav på dem som fattar besluten ide enskilda fallen. Bristernamed den nuvarande taxeringsorganisationen bör lill stor del kunna avhjälpasgenom att begränsa antalet beslutsorgan och knyta dem närmare de ordinarieskattemyndigheterna. Den praktiskt sett enda möjligheten atl få enfillräckligt nära anknytning är alt i enlighet med kommitténs förslag tillskapaen ordning där en form av taxeringsnämnder ingår i skaltemyndighelerna. Då kanen samverkan komma lill stånd som ökar möjligheterna till att rältsenliga ochUkformiga beslut fallas. Fömtsättningarna för att riktiga beslut meddelas börsålunda förbättras avsevärt när det inom den egna myndighelen finns lillgångfill kvalificerade Qänsteman som kan anlitas vid behov. Altinlemma taxeringsnämnderna i skattemyndigheterna medför att tax eringsbesluten formeUt kommer att fattas av skattemyndighelerna. egentligändring i sak av lekmännens medverkan innebär inte detta. För Prop.1986/87:47 närvarandeär del nämligen endast av deklarationerna som föredrasinför nämnden och beslutas av denna medan återstående del, eller , beslutas av nämndens ordförande ensam. I de senare fallen, där deklaralionernanormalt följs, fattas taxeringsbesluten efter en granskning somi en ökad utsträckning ulförs av tjänstemän. Beslulen i de olvisliga ärendenaär därför i praktiken redan en form av Qänslemannabeslul. börvidare framhållas atl en ordning där de ordinarie skattemyndighelerna ocksåfattar beskattningsbesluten i första instans förekommer på i stort setthela skatteområdet i övrigt och all motsvarande ordning är regel också Genomatt föra över de formella beslutsbefogenheterna tUl skattemyndigheterna vadgäller taxeringarna kan stora samordningsfördelar uppnås på elt enkelt sätt.Del blir nämligen möjligl alt göra förfarandet enhetligt t.ex. i fråga omtaxering, skattetillägg och pensionsgrundande inkomst. Beslut i de senarefrågorna meddelas inte av taxeringsnämnderna utan av de lokalaskattemyndigheterna. Med en ny beslutsordning däremot kan gemensamma beslutmeddelas. En samordning kan också ske med t. ex. mervärdeskalten där beslutfattas av . Någraremissinslanser har inväni mot kommiltéförslagel i den här delen och attdet resulterar i en oönskad sammanblandning av fiskala och dömande funktionerför skallemyndigheternas del. Till gmnd för invändningarna ligger en oro föralt kraven på objeklivitet skjuls i bakgmnden och all taxeringsförfarandet blirmer fiskaliskt inriktat. För egen del kan jag med ulgångspunkl i del nuvarandeförfarandet inle se att en samordning av de olika taxeringsfunklionerna kommeratl medföra en minskad objektivitet. Tvärtom bör reformen kunna befrämjaobjektivitet och likformighet vid beslutsfattandet. Med elt begränsat anlalmyndigheter med en bred kompetens bör man nämligen pä ett hell annat sätt änför närvarande kunna se till att besluten fallas på en lillräckligtkvalificerad nivå. Taxeringsförfarandet i försia insians kan av resurs- ocheffektivitetsskäl inle heller anordnas som elt domstolsmässigt förfarande. Förallmänhelens tilltro till systemet torde dessutom avgörande vikl läggas vid attdet finns förtroendevalda med ett verkligt inflytande i tvistiga frågor. Denantydda ordningen avser här att förstärka lekmannainflytandet och förändringarnabör sammantaget leda till en ökad lilllro från allmänheten. Medhänsyn till det anförda finner jag i likhet med kommittén och en bredremissopinion atl beslutsorganisationen bör ändras så att taxeringsbesluten iframtiden i formell mening fallas av de skattemyndigheter som också ansvararför granskningen av deklarationerna. Beslutsfunktionen bör alltså ligga hoslänsskattemyndigheterna och de lokala skallemyndigheterna. Lekmännenhar somjag berört en viklig uppgifl att fylla inte bara genom att de deltar ibeslutsfallandet. Genom deras medverkan får allmänheten insyn i verksamhelenoch ges garanlier för all taxeringsarbetel - och även i någon mån dengrundläggande skattelagstiftningen - vUar på medborgerliga värderingar. Enföljd av atl taxeringsbesluten enligt milt förslag skall fattas av de 121 ordinarieskattemyndighelerna blir att lekmännens medverkan måste ske Prop. 1986/87: 47inom ramen för myndigheternas verksamhet. Detta bör såsom kommittén harföreslagil åstadkommas genom att det i länsskattemyndigheterna och de lokalaskattemyndigheterna inrättas skattenämnder med förtroendevalda. När lekmännendeltar i ell beslul blir del således fråga om elt beslut av myndigheten isärskild sammansättning. Någonanledning att ha lekmännens medverkan i hell olvisliga ärenden av rutinkaraktärfinns givelvis inte. I det framtida systemet bör Qänstemannen själva få fattabeslut i ärenden av det slaget. Lekmännens medverkan bör i första handkoncentreras lill vissa ärendetyper med skälighets-och bedömningsfrågor därderas speciella insikter och kunskaper är särskilt värdefulla. Men enmedverkan av lekmän kan vara moliverad också i andra ärendetyper med hänsyntill kravet på insyn i beskattningsverksamheten. Det är sålunda viktigt attdenna insyn blir tUlräckligt vid så all den ger uirymme för en kritiskgranskning av beskattningens effektivitet, rimlighet och begriplighet. Enföljd av att låla lekmän vara verksamma i skattemyndigheterna är alt det skapasorganisatoriska förutsättningar att låta lekmän della också i beslul rörandeannat än egentliga laxeringsärenden. a. ärenden om skatletiHägg är intesällan lämpade atl avgöras under medverkan av förtroendevalda. Den nyaordningen medför att lekmannainflytandet kan utvidgas också till andra beskatlningsområden.Jag tänker då särskilt på uppbördsområdet och närmare besläml på lokalskattemyndighets möjlighet atl under vissa förutsättningar göra enarbetsgivare ansvarig för arbetstagares skatl. Den möjlighet tilllekmannainflytande som öppnar sig på exempelvis det området ligger något vidsidan av vad den nu aklueUa reformen avser att åstadkomma och har inte berörtsav kommittén. Del finns emellertid enligt min mening skäl att i ett senaresammanhang ta upp den frågan. Fråganär då hur man närmare bör avgränsa de taxeringsärenden som lekmän bör della i.Till att börja med bör därvid beaktas all jag - somjag närmare kommeratt utveckla - föreslår att ett väsenlligl utvidgat omprövningsförfarandeinförs. Av betydelse är vidare att jag även kommer alt föreslå atteftertaxeringsärenden skall prövas av skattemyndighelerna som första instans.Genomförs dessa ändringar bildas osökt en grund för atl beslämma avgränsningenav de fall där nämnden bör fatta beslul. Delta ligger också helt i linje medvad kommillén kommit fram till. Avgränsningenbör sålunda kunna beslämmas med utgångspunki främst i ärenden om omprövning och eftertaxering. Av störst volym kommer med all sannolikhet omprövningsärenden på den skattskyldiges begäran all bli. Kommittén har uppskattat antalet sådana ärenden tUl drygt 100000, att jämföras med ca 80000 vid det nuvarande omprövningsförfarandel. Del totala antalet ärenden för lekmännen skulle enligt kommitténs beräkningar uppgå tiU ca 135000. 1 detta antal ingår 10000 gmndläggande taxeringsbe slut. Nämnden bör nämligen enligt kommittén även kunna fatta det försia taxeringsbeslutet för myndighetens räkning, t. ex. när det rör sig om svåra re bedömnings- eller skälighetsfrågor eller frågor av störte ekonomisk betydelse. För egen del finner jag skäl som talar för att lekmännen bör '22 deltai en större utsträckning vad gäller de grundläggande besluten än vad kommitténsuppskattningar ger vid handen. Exempelvis ärenden av skönstaxering är ofta aven art att de enligt min mening inte bör avgöras utan lekmän. Sammantaget börärendemängden för skattenämnderna emellerfid kunna minskas i förhållande tillde nuvarande taxeringsnämnderna. Jag räknar med atl antalet ärenden kan uppgåtiU ca 150000 att jämföras med att ca 350000 föredrogs inför fullsutlen nämndvid laxering. En sådan minskning skall emeUertid inte ses som enbegränsning av lekmannainflytandet. Det är i stället fråga om en naturliganpassning så att inflytandet får en reeU innebörd. Till de här frågorna återkommerjag i avsnill 4.2. 3.1.2Skattenämndernas sammansättning m. m. Mittförslag: Del skall finnas en skatlenämnd i varje skattemyndighet. 1 de störremyndigheterna bör nämnden indelas i avdelningar. Regeringenbesiämmer ytterst det antal lekmän som skall utses för skatlemyndighelerna.Lekmännen väljs av landslingel. Om det i länet finns kommun som inte ingår ilandstingskommunen får även fullmäklige i den kommunen välja ledamöter.Lekmännen skall ingå i en "pool" som indelas till Qänstgöring enliglsärskilda Qänslgö-ringslislor. Fem lekmän skall kallas till varje sammaniräde inämnden. Kommitténsförslag: Överensslämmer i huvudsak med mitl. En olikhet är atl kommiitén anseralt fyra lekmän skall kallas till varje sammanträde. Remissinstanserna:Förslagel tillstyrks med några få undantag. par remissinstanser ullalar attförslagel innebär en alltför långtgående neddragning avförtroendemannaorganisationen. Några vänder sig mot att endasl fyra lekmänskall kallas till nämndsammanträdena och föreslår i stället alt fem kallas. Skälen för mitt förslag:Enligt gällande ordning skall anlalel valda ledamöter i taxeringsnämnd varaminsl fem och högsl älta. För de valda ledamöterna skall vidare lika mångasuppleanter väljas. Del finns ungefär 2 600 taxeringsnämnder. När lekmännen enligl dennya ordningen skall deha i taxeringsbesluten skall del enligl mitt förslag skegenom skattenämnderna. Det måsle därför finnas en skatlenämnd i var och en avlänsskatiemyndigheterna och de lokala skallemyndigheterna eller sammanlagi 144stycken - 24 i länsskattemyndigheterna och 120 i de lokalaskatlemyndighelerna. Som jag framhöU iföregående avsnitt kan del uppskattas atl anlalel ärenden där lekmän fattarbesluten kommer atl uppgå liU mindre än hätflen än , närmarebeslämt minska från ca 350000 fill ca 150000. Med hänsyn lill den sloraneddragningen av anlalet nämnder kommer emellertid varje nämnd all få eltslörre antal ärenden än . Det behövs därför en ökning av antaletledamöier som ingår i varje nämnd för all inle lekmännenskall bli för hårl arbetsbelastade. 1 de större myndig- Prop. 1986/87: 47heterna bör vidare nämnden kunna arbela i olika avdelningar. Man bör säledesinle skapa flera olika skallenämnder inom en och samma myndighel, eftersom detju är fråga om beslul av myndighelen även när lekmännen deltar. Detanförda leder till att det i stället för den nuvarande ordningen bör tillskapasen "pool" av lekmannaledamöter enligt eii syslem som motsvarar detsom gäller för nämndemän i domslolarna. Till varje sammaniräde bör då etl visstanlal ledamöter kallas enligt ett i förväg bestämt Qänstgö-ringsschema. Medulgångspunkl i bl.a. det av kommittén uppskallade antalet ärenden all behandlafinner kommiitén att det skulle behövas närmare 4000 lekmän för all lillgodoseskattenämndernas behov. Därvid har förutsatts all ell nämndsammanträde varar , att fyra lekmän kallas till vaQe sammanträde och att varje lekmandeltar i tio sammanträden . Kommitténföreslår vidare att skall välja i huvudsak samtliga ledamöter. Omdel i länet finns kommun som inte ingår i landstingskommunen skall valel dockförrättas av och kommunfuUmäklige med den fördelning dem emellansom länsskallemyndigheten bestämmer efler befolkningstalen. Antalet ledamöterskall enligt kommitténs mening bestämmas av länsskattemyndighelen. Föregen del kan jag i huvudsak anslula mig lill kommitténs förslag om hurnämndledamöterna skall ulses. Jag anser dock all antalel lekmän bör beslämmasav regeringen med möjlighel för denna atl delegera uppgiften tillskattemyndigheterna. Jag föreslår alltså att del ytlerst bör tillkommaregeringen alt bestämma hur många lekmän som skall utses för skallemyndigheternaoch alt de lekmän som skall Qänslgöra vid en skaltenämnds sammanträde kallas uren "pool" av ledamöter som väljs av eller iförekommande fall - och kommunfullmäktige. Närdet gäller frägan om hur många förtroendevalda som skall kallas till varjesammanträde delar jag inte kommitténs uppfallning all endasl fyra lekmän skaUkallas. 1 likhet med några kommittéledamöler och en del remissinstanser finnerjag det lämpligare atl fem lekmän kallas. Därigenom ökas möjligheterna atl genämnden en mer allsidig sammansättning. Dessutom molverkas en alllför kraftigneddragning av den nuvarande förtroendemannaorganisationen. Enangränsande fråga är hur många ledamöter som fömiom ordföranden skall varanärvarande för all skallenämnden skall vara beslutsför. Kommittén föreslår atttre ledamöier skall vara tillräckligt. Den här frågan är emellertid enligt minmening av sådan mera delaljbetonad karaktär att man inte nu bör binda sig fören bestämd lösning. Ävenbeiräffande vissa andra frågor som kommillén lar upp anser jag det lämpligt altavvakta med ett slällningstagande till dess en reform kan fullföljas. a. valbarhels- och behörighelskraven beiräffande nämndledamölema,ersättningen till ledamöterna och den närmare utformningen av förfarandel inämnden. Jagvill här slutligen framhålla alt nämnderna bör sammansättas av personer med lämplig erfarenheisbakgrund från olika områden inom sam- 124 få en sådan saklig kompetens alt den utgör en förstärkning åtmyndighelen och etl komplement till den fackkunskap som myndigheten självrepresenlerar. Jag vill lillägga att det sä långl möjligt också bör ses tillatt ledamöterna har en geografisk spridning över nämndens helaverksamhetsområde. Mitt förslag: Tillordförande och vice ordförande i skallenämnden eller - i förekommande fall -avdelning i skattenämnd skall förordnas tjänstemän inom skatteförvaltningen. Kommitténsförslag: Överensslämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Förslaget har biträtts eller lämnats utan erinran av den helt övervägande delenav remissinslanserna. Etl par av dem har betonat alt i första hand myndighelenschef bör vara ordförande. och har uttryckt tveksamhet till behovel av en Qänsleman som viceordförande. har ansett alt såväl ordföranden som viceordföranden bör hämtas utanför skalleförvaltningen för att öka tilltron tillskallenämndens opartiskhet. Skälenför mitt förslag: Den föreslagna omläggningen av taxeringsförfarandel medföratt skattenämnderna får en mer framskjuten och avgörande roll än dagenstaxeringsnämnder. Vidare kommer deras behörighet alt slräcka sig över ett vittfäll. Det är därför enligl min mening heU klart atl ordföranden i skatlenämndenmåste besitta breda kunskaper inom beskaltningsområdel. Medhänsyn härtill ligger det närmast lill hands all ordföranden rekryteras fränskalleadministrationen och dessutom i första hand från den egnaskattemyndigheten, eftersom ju nämnden enligt mitt förslag skall fatta beslutför myndighetens räkning. Genom en sådan ordning understryks all det är frågaom en nämnd inom myndigheten, inte en annan instans. Ennackdel med att nämndens ordförande är en skatleQänsteman kan som en delremissinslanser påpekat vara all de enskildas tilltro lill nämndensopartiskhet därigenom skulle kunna försvagas. För allmänhetens förtroende böremellertid den hell avgörande omständigheten vara att lekmän på ellmeningsfullt sätl dellar i besluten och särskilt i beslul där del finns utrymmeför skälighetsbedömningar. Med en lekmannaordförande skulle för övrigl riskenvara belydande att nämnden domineras av den granskare som föredrar ärendet. Jagförordar därför att en Qänsteman inom skalleförvaltningen skall vara ordförandei skattenämnden. Frågaär vidare om skattemyndighetens chef skall vara självskriven ordförande ellerom det skall finnas möjlighet atl till ordförande ulse en annan Qänsteman. Detmåste här beaklas att frägan berör samtliga skattemyndigheter pä regional ochlokal nivå, för vilka mycket skifiande förutsättningar, särskilt beiräffandestoriek, kan gälla. myndighetscheferna kanvariera och det kan för många chefer vara nödvändigt atl ägna krafterna ålandra arbelsuppgifler för atl myndighelernas arbele skall kunna löpa utanallvarliga siörningar. På grund härav delar jag kommitténs uppfattning alt tillordförande bör kunna ulses även annan än myndighelschefen. I försia hand börgivetvis myndighetschefen ändå komma i fråga eftersom ju denne har ansvaretför myndighetens verksamhel och del därför är önskvärt atl de båda uppgiflernaförenas. Enligt kommitténs förslag skulle till ordförande kunna utses också enQänsteman utanför den egna myndighelen. Även detta ansluter jag mig till. Menjag vill framhålla atl det måste underlätta samarbetet mellan nämnden och myndigheleni övrigl om ordföranden rekryteras från den egna myndigheten. Arbetsbelastningenpå flertalet nämnder blir sådan att del även bör utses vice ordförande. Dennebör enligt min mening normalt också vara en Qänsteman vid den myndighel somnämnden hör tiU. Därigenom blir det bl. a. lättare atl ersälla ordföranden vidförfall för denne. Vad jag här sagt omskattenämnden bör där denna är indelad i avdelningar gälla i fråga om varjeavdelning. För varje avdelning bör säledes utses ordförande och vice ordförandebland Qänsteman inom skalteförvaltning- 3.2Beslutsbehörigheten i vissa ärenden Mittförslag: skall som första instans få fatta beslut omeftertaxering. Kommitténsförslag: Överensstämmer med milt. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna lillslyrker förslagel. Några är dock kriiiska ochframhåller all del är av slor principiell belydelse all en skattskyldig kanvända sig till en utomstående och självständig insians - med andra ord till endomstol för alt fä sin sak prövad. a. en del länsstyrelser betonar atteftertaxeringsärendena i vissa faU är svårbedömda och del ifrågasätts om inteskattemyndigheten åtminstone över-gängsvis borde ges möjlighet all hänskjutaett ärende till länsrätt. Skälenför mitt förslag: Ansökan om eftertaxering prövas av länsrättensom första instans. Ordningen skiljer sig från den som råder på den indirektabeskattningens område där beslut rörande det motsvarandeefterbeskattningsinstilutet fattas av beskattningsmyndigheten. Eftertaxeringsbeslulhar lidigare, närmare bestämi , fattats av taxeringsnämnd. Genom enreform det året utvidgades eftertaxeringsin-siiiutei lill alt omfatta äveneftertaxering efter skönsmässiga gmnder och del ansågs atl en eftertaxeringdärmed kunde innebära en sådan fullständig omprövning av grunderna för denskaltskyldiges taxering som i vissa avseenden kunde sägas vara jämförbar medden prövning som sker när en laxering omprövas med anledning av exiraordinärabesvär. de två särskildaprövningsförfarandena borde närma sig varandra genom Prop.