prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Frikyrkorådel har tidigare, bl.a. i sittremissyttrande över familjelagssakkunnigas betänkande "Familj ochäktenskap" (SOU 1972:41) markerat sin uppfattning att äktenskapet somsamlevnadsform erbjuder de bästa förutsättningarna för makars gemensamma bästaoch för barnens fostran och trygghet. Äktenskapet är en unik samlevnadsform varsstarka ställning är en grundförutsättning för stabilitet i samhälle ochgemenskapsrelationer. Den principiella utgångspunkten för SFRsuppfattning av äktenskapet är skapelsesyn, enligt vilken gemenskapenmellan man och kvinna i äktenskapet är den ursprangliga formen för mänskliggemenskap. Denna gemenskap befästs och förstärks genom juridiskt bindande ochoffentligt givna löften mellan makarna. Äktenskapet är alltså en gudomligskapelseordning, som gäller alla människor. som frikyrkorådet betonar att äktenskapetär den grundläggande samlevnadsformen har rådet alltifrån sin tillkomstarbetat för människors samvetsfrihet. Del är dock väsentligt, atl individens valfrihetinle hävdas ensidigt pä bekostnad av gemensamt ansvar och solidaritet. En fastram, som förstärker hänsyns- och ansvarstagande, är ofta en nödvändigföratsättning för atl käriekens liv med dess ömsesidiga, djupgående ochpersonliga relationer skall fördjupas. delar därför familjelagssakkunnigaskritiska analys av neutralitelstanken och slutsatsen, att det vaga talet omsamhällelig neutralitet till samlevnadsformerna inte kan användas somprincipiellt underiag för reformer (s. 96). En total neutralitet från samhällets sida lillolika samlevnadsformer är omöjlig om man skall ge äktenskapet encentral plats i familjelagstiftningen. som individens valfrihetmåste garanteras, är det enligt rådets mening elt starkt samhällsintresse all ilagstiftning bevara äktenskapets roll som den grundläggande samlevnadsformenmed utarbetade ordningar för parternas formella relationer och ansvar. 1 frikyrkorådets yttrande 1972 framhölls att ettabsolut minimikrav var, att äktenskapet som samlevnadsform inte i nägotavseende vare sig genom äktenskapslagstiftning eller genom annan lagstiftningkommer i sämre läge än andra samlevnadsformer. Det är med tillfredsställelserådet kan konstalera, att denna grundsyn varil vägledande förfamiljelagsakkunnigas fortsatta arbete. Ambitionerna alt bevara äktenskapet som den normalaformen för familjebildning för del övervägande flertalet människor är viktigatt vidmakthålla. Detta understryks av de undersökningar, som utredningenanför och som belyser innebörden i det ökade samboendet, där det i regel inlesynes vara fråga om ett reflekterat val mellan olika alternativ (s. 97). Utifrån dessa synpunkter hälsar frikyrkorådet medtillfredsställelse hu vuddragen i familjelagssakkunnigas belänkande Äktenskapsbalk, som en ligt rådets uppfattning bevarar och förstärker äktenskapets ställning på den nuvarandelagstiftningens grand, som en minimitrygghet garante- Prop. 1986/87:1 ras för dem som av olika skäl väljer ett samboförhållande. Det är härväsentligt att konstatera, att de bestämmelser, som enligt utredningens förslagskall gälla för sambor, inte tjänar till att framställa samboförhållandet somen alternativ form av äktenskap utan inskränker sig till reglering avnödvändiga praktiska förhållanden till skydd för den svagare parten, främst vidupplösning av samboförhållanden. tillstyrker därför förslaget ominförande av en ny balk med namnet äktenskapsbalk i rikes lag somersättning för den nuvarande . En fråga, som enligt frikyrkorådets mening dock ärmotiverat atl ta upp till nytt övervägande i samband med antagandet av den nyaäktenskapsbalken, är frågan om betänketid även i de fall då barn saknas ochparterna är överens om atl söka äktenskapsskillnad. uppfattning är att betänketiden bör göras generell. Avsikten skulle vara att undanröja risken föroöverlagda beslut om äktenskapsskillnad och ge den svagare parlen enökad trygghet i vissheten om att lagen innehåller en viss spärr mot etlförhastat handlingssätt. Om inte en sådan förändring är möjlig a» genomföra,bör åtminstone en rättighet införas för makar som enligt nuvarande regler harrätt till äktenskapsskillnad utan betänketid alt i samband med gemensamansökan om äktenskapsskillnad begära betänketid enligt samma förutsättningar,som gäller för andra kategorier. Äktenskapets centrala plats i familjelagstiftningeninnebär enligt SFRs mening också ett stort ansvar för samhället att erbjudamänniskor stöd före det viktiga steg, som en äktenskapsskillnad utgör. Nugällande bestämmelser om medling mellan samlevande bör därför kompletteras medatt alla par, som ansöker om äktenskapsskillnad, erbjuds möjlighet tillbetänketid och tillfälle till samtal och rådgivning. frikyrkoråd föreslår därför - om integenerell betänketid skulle införas - att en ny regel införs i 5 kap. iäktenskapsbalken med innebörden atl en hemställan om äktenskapsskillnad intekan las upp till behandling förrän en bekräftelse skett av att makarnaerbjudits sex månaders betänketid med möjlighet till samtal och rådgivning. Förslaget till ny äktenskapsbalk bygger på engrundsyn som KDS inte delar. Det innehåller förslag som enligt vår uppfattning kan få oönskade konsekvenser. Utredningens allvarligaste brist är att den försöker anpassa lagstiftningen efter en negativ utveckling på samlevnadsomrädet i stället för att söka vägar att påverka utvecklingen. Vi anser därför att utredningen på väsentliga punkter inte kan ligga till grand för lagstiftningen. Vi efterly ser en utredning med uppdrag att skyndsamt finna åtgärder mot den 67 tilltagande familjesplittringen. KDS menar att utgångspunkten för en sådan utredning börvara att det Prop. 1986/87: 1 livsvariga äktenskapet ska prioriteras somsamlevnadsform. Det ger familjen större stabilitet,det markerar en medveten viljeinriktning, det garanterar makar rättssäkerhetoch jämställdhet och det ger barnen trygghet. Detta skall ske såväl ekonomisktsom socialt. Det får inte, som , vara ekonomiskt fördelaktigt alt väljasamboende framför äktenskapet. Utbildning i samlevnadsfrågor, föräldraskap ochbarnkunskap ska meddelas på alla stadier i skolan. Någon form av obligatorisk"lysning" bör återinföras för att markera allvaret ivigselhandlingen. Skilsmässor bör motarbetas, genom lagstiftning och aktivopinionsbildning och obligatorisk medling och åtskild betänketid böråterinföras. 2 Särskild lagstiftning för samboende som inte är giftamed varandra En fråga som därvid är principielltintressant är om man över huvud laget skall skriva lag för ogifta sambor. Godaskäl finns för uppfattningen att de som väljer att bo samman utan att ingå äktenskapär väl medvetna om att de därigenom ställer sig utanför det regelsystem somgäller för äkta makar. Man får därför föratsätta att de i huvudsak självavidtar erforderliga åtgärder för att ordna sina ekonomiska mellanhavanden. Jagvill därför uttala en viss tveksamhet till om del verkligen föreligger någotbehov av regler för sambor men jag vill trots detta inte motsätta mig attregler införs för dem i den omfattning som har föreslagils. FLS föreslår att sambor likställsmed makar endast när det gäller rätten till bostad och bohag som har förvärvatsför gemensamt begagnande och således ingår i det gemensamma hemmet. 1 övrigtbör enligt FLS några särskilda regler för "bodelning" mellan samborej ges. Med den utgångspunkt FLS har. attäktenskapet som samlevnadsform bör behålla sin särställning (avsnitt 2.2) - eninställning som hovrätten delar synes den föreslagna begränsningenbeträffande reglering av sambors ekonomiska förhållanden lämpligt avvägd. SomFLS påpekar utesluter detta inte att andra rättsregler, t. ex. omsamäganderätt, kan komma atl bli tillämpliga i enskilda fall vid upplösning avsamboförhållanden. 3.3.3 När föreligger äktenskapsliknande samlevnad? Inom det nu aktuella området finnsf. n. regler för sambor endast ifråga om ogifta samboendes gemensamma bostad(lag 1973:651). Med "ogifta" avses i denna lag inte bara att parternaej är gifta med varandra utan att de över huvud taget inte är bundna i någotäktenskap. som bara avserparförhållanden mellan man och kvinna, förutsätter säle- Prop. 1986/87: 1des att envar av de samboende antingen aldrig varit gift eller också ärfrånskild eller änkling/änka. Enligt FLS: s förslag skall begreppet samboutvidgas lill all avse personer som inte är gifta med varandra, dvs. oavsettom någon av dem i ännu bestående äktenskap är gift med någon annan (19 kap. I §ÄskB). En förutsättning för de nya bestämmelsernas tillämpning är att parterna"samlever under äktenskapsliknande förhållanden". För denna kategoriintroducerar FLS den legala termen "sambor". Som framgår på annat håll i betänkandet kan denomständigheten alt en sambo är gift på annat håll leda till komplikationer. FLSföreslär att den samboendes rätt vid konflikt skall gå före makens. Det ärsvårt att till fullo överblicka konsekvenserna av denna ståndpunkt när detgäller frivillig upplösning av förhållanden. Eftersom reglerna om sambor ärbegränsade till bostad och bohag och ett samboförhållande knappast kan ansesföreligga förrän det fått en viss varaktighet, torde de praktiskasvårigheterna dock bli begränsade. Annorlunda ler det sig i fall då bådaförhållandena upplöses genom att den "dubbelengagerade" avlider.Atl i sådant fall generellt ge företräde för samboförhällandet torde vara atlgå för långt. I etl senare avsnitt diskuterar FLS vilken egendomsom skall avses med bohag och bostad. Enligt vad där sägs skall vad vardera förmed sig in i samboendet inte omfattas av de speciella bodelningsreglerna;generellt sett skall dessa endast avse vad partema anskaffat gemensamt. Omdenna ståndpunkt strikt upprätthålles, skulle ju de båda parförhållandenas upplösninginte komma i konflikt med varandra, eftersom det inle kan finnas någon egendomsom är gemensam för de båda hemmen. Om detta är riktigt behöver man alltsåegentligen inte inta FLS: s ståndpunkt att elldera förhållandet skall haföreträde. Å andra sidan kan man, som hovrätten framhåller nedan, knappast ipraktiken beträffande bohag upprätthälla angivna skillnad mellan vad enderamedfört i boet och vad båda anskaffat gemensamt. Den angivna situationen bjuder således pä problemsom inte fått erforderlig belysning i betänkandet. Avgörande för ställningstagandetblir hur man beslutar beträffande avgränsningen av begreppet bohag. Följer manFLS:s linje torde något "företrädesresonemang" inte varaerforderligt. Väljer man en annan bestämning av begreppet bohag, synes detkategoriska företrädet för samboförhållandet - i varje fall vid den"dubbelengage-rades" död - kunna leda till inte önskvärdakonsekvenser. En ytterligare diskussion av frågan är därför påkallad. Det svära problemet är naturligtvis att finna enformel för när ett fritt samboende har sådan karaktär, att en rättslig reglering av de samboendes ekonomiska förhållanden alls är påkallad. Som FLS framhåller kan man uppställa ett mycket stort antal kriterier som talar för att ett verkligt sambo-förhållande föreligger. Samtliga kan sägas ha den karaktär som utmärker etl äktenskap. Det är uppenbart atl inte alla de angivna krite- 69 rierna måste varauppfyllda för att konstituera sambo-förhållande. 1986/87: 1emellertid ett tillräckligt antal av dem föreligger bör man, som FLS föreslår,kunna anse att förhållandet är "äktenskapsliknande" och därmed läggadenna term till grand för regelns tillämplighet. FLS diskuterar naturliga avgränsningar respektivemöjligheter till utvidgning av begreppet "äktenskapsliknande". Somsjälvklart anges att de som till följd av släktskap är hindrade att ingåäktenskap med varandra ej heller kan bli sambor i nu angivet hänseende. Inteheller bör samboende som bara grundas på de ekonomiska kriterierna föranleda tillämpningav reglerna. Slutligen förutsätter FLS att reglerna f.n. bara skall ansestillämpliga pä heterosexuella förhållanden men menar - utan altföregripa det utredningsarbete som pågår om homosexuell samlevnad -att denvalda formuleringen av 19 kap. 1 § ÄskB lämnar möjligheten öppen att låtaregeln omfatta även homosexuella förbindelser. När det gäller avgränsningarna menar även hovrättenatt någon markering av att äktenskapshinder utesluter sambo-skap ej behövergöras. Samboende mellan vänner eller släktingar kan givetvis mången gångföranleda en ekonomisk "sammanflätning" av det slag som enligt FLSkaraktäriserar äktenskapsliknande samboende. Det är emellertid knappast enfråga för äktenskapslagstiflningen att lösa de problem som därigenom kan uppkomma.Som FLS framhållit kan regler om samäganderätt komma atl bli tillämpliga.Skulle del mera generellt finnas behov av reglering av ekonomiska uppgörelservid samboende får det därför bli en fråga för den allmänna civilrätten, dvs.någon sorts komplement till bestämmelserna om samäganderätt och enkla bolag. När del gäller frågan huravida den av FLSföreslagna avfattningen av 19 kap 1 § ÄskB lämnar möjligheten öppen för enutvidgning till homosexuella förhållanden ställer sig hovrätten mycket tveksam. Enligl förslagel lill 1 kap. 1 § ÄskB ingåsäktenskap mellan en man och en kvinna, vilka därefter i balken benämns makar.Redan det förhållandet, att sambor anges vara de som "utan att varamakar" bor tillsammans, ger vid handen alt del endast åsyftas sädana somkan vara makar, dvs. en man och en kvinna. Eftersom äktenskap uttryckligengivils innebörd av heterosexuell förbindelse synes del därtill ologiskl attlåta ordet "äktenskapsliknande" få en vidare syftning. Till del sagda kommer, som FLS uttryckligenpåpekar, alt sexuell sam levnad - ehuru normalt central för ett äktenskapsliknande förhållande - inte kan vara avgörande för om ett sambo-förhållande föreligger eller inle. När del gäller samboende mellan två män eller två kvinnor i allmänhet respektive i homosexuell gemenskap torde det emellertid just vara den sexuella samlevnaden som markerar skiljelinjen. De nu aktuella bodel ningsreglerna har relevans endast för det fall parterna inte är ense om delningen. Vid tvist i samband med frivillig särflyttning eller mellan efterle vande och dödsbo kan del därför bli aktuellt att styrka, att fråga varit om ett samboende som föranleder tillämpning av lagens regler. Då får man beträffande homosexuell samboende räkna med att bevis om sexuella 70 samlevnaden kommer attfordras. Det vbre enligt hovrättens mening Prop. 1986/87:1 olyckligt om mani dessa fall skulle tvingas till en redovisning av samlivets intimasteförhållanden, när man regelmässigt inte behöver det i fråga om heterosexuellasamboenden. Inte heller hovrätten vill nu ta ställning till omregleringen för samboende bör eller inte bör avse homosexuellaförhållanden. Avsikten med det sagda har endast varit atl markera, dels att denav FLS valda avfattningen av 19 kap. I § ÄskB knappast ger utrymme för tillämpningpå homosexuellt samboende, dels att det kan ifrågasättas om det ens är lämpligtalt tillämpa exakt samma kriterier på heterosexuella och homosexuellasamboenden. Ordet "sambo" har använts ifolkmun och framstår då närmast som en förkortning av ordet"samboende". När FLS nu introducerar ordet som legal term sker detemellertid med utgångspunkt i andra ordbildningar pä "bo" såsomstadsbo eller nabo. Denna anknytning markeras genom en uttalsförskjutning frånakut lill grav accent. Hovrätten delar uppfattningen att ordet"sambo" är praktiskt liksom att det å andra sidan med nuvarande uttalger olämpliga associationer. Termen framstår med den ändrade språkliga innebördFLS givit den som både bekväm och tydlig. Fråga är naturligtvis om medborgarnai allmänhet kommer atl anpassa sitt uttal i enlighet med FLS:s förslag. Det ärväl närmast en fråga om information och "propaganda" om det skalllyckas. Hovrätten menar atl det är värt ett försök, särskilt om det görsspeciella insatser - t.ex. med hjälp av - atl introduceraoch befästa termen. 3.3.2För vilka samboende skall regler ges? Det verkar riktigt att lagstiftningsvägen försökakomma till rätta med de problem som etl samboende under äktenskapsliknande förhållanden kan medföra. En sådan lösning måste vara att föredraga framför alt domstolar na, som skett , genom att tillämpa civilrättsliga regler försöker uppnå en för del enskilda fallet rimlig och rättvis lösning av en tvist om bostad och bohag. - De sakkunnigas förslag till avgränsning av den aktuella personkretsen förefaller i princip att vara acceptabelt. Det kan knappast finnas behov av all låta lagstiftningen gälla släktingar som bor ihop. Rent principiellt är det också riktigt alt inte kräva att de samboende skall ha barn tillsammans för att lagen skall gälla för dem. Om man inte uppställer barnrekvisitet, kommer å andra sidan med största sannolikhet svåra tolkningsproblem att uppstå i praktiken. Särskilt gäller detta sam boendeförhällanden som är htet lösliga lill sin karaktär och sådana som har varat . Utredningen anför visserligen att lagen inle skall gälla sådana förhållanden, men svårigheten blir just att avgöra till vilken katego ri ett visst förhållande är att hänföra. Problemen behöver väl inle uppslå om parterna är överens om karaktären av sitt förhällande, men man kan lätt föreställa sig situationer, då del ligger i den partens intresse att hävda 71 en vissståndpunkt i frågan. Det är för övrigt inle bara vid en upplösning av Prop.1986/87: 1 förhållandet under parternas livstid som frågan blir aktuell utanden kommer alt uppstå även dä någon av parterna i ett samboförhållandeavlider. En sambo räknas ju in i lika förmånlig arvsklass som make (enligtförslaget) och skulle få tillgodoräkna sig ett grundavdrag på . Mankan för övrigt fråga sig vem som tar tillvara statens fiskaliska intressen, omen person uppträder vid en bouppteckningsförrättning och påstår sig vara sambomed den avlidne. Trots dessa väntade svårigheter anser hovrätten alt del ärvärt alt avgränsa personkretsen på det sätt utredningen gjort och således inteuppställa elt barnrekvisil. De sakkunniga förklarar all de intetar ställning till frågan om reglerna för sambor kan tillämpas även påhomosexuella. De hänvisar där till en särskild utredning som skall ge förslagom bl.a. den saken. deklarerar utredningen alt den definition påsambor som uppställs i lagförslaget, 19 kap. 1 § , lämnarfrågan öppen. Hovrätten anser inle att denna lösning är lyckad. Inte minst förde homosexuella som sammanbor måste det vara värdefullt all del klart ochentydigt framgår av lagtexten huravida lagen gäller för dem eller inte.Eftersom de sakkunniga inte anser alt lagen skall gällahomosexuella samboförhållanden, bör denna åsikt klart framgå av lagtexten. Ordet "sambo" har i sinnu aktuella betydelse kommit in i språket närmast som ett slanguttryck och harmöjligen från börian rentav haft en litet nedlåtande innebörd. Det äremellertid värdefullt alt ha ett särskilt uttryck för just den personkrets somlagen riktar sig till, och hovrätten har ingen erinran mot alt man som uttryckanvänder ordet "sambo". Definitionen av vilka ogiftasamboende som skall omfattas av de föreslagna lagreglerna bör enligltingsrättens mening godtas. En naturlig utgångspunkt måste vara, alt detdärvid inle skall vara en föratsättning alt de samboende har eller har haftbarn tillsammans. Några större svårigheter att kunna fastslå vilkasamboendeförhällanden den föreslagna lagstiftningen skall omfatta synes intebehöva uppkomma. Kvar står dock atl del i vissa fall kan bli svårt attkonstalera när ett samboendeförhållande skall anses ha uppkommit eller ha tagitslut. Det bör också påpekas att i annan lagstiftning regler för samboende harskapats, vilka tiU sitt innehåll inte överensstämmer med de nu föreslagna ochsinsemellan är olika efter det syfte lagstiftningen avser atl tillgodose. Etl särskilt problem som desakkunniga berör, sid 141, gäller den homosexuella sammanlevnaden. Vad desakkunniga uttalat om att del nu pågående utredningsarbetet om homosexuellsamlevnad bör avvaktas godtar tingsrätten. Några speciella problem med tvisterinför domstol i anledning av upplösning av sådant samboende har inle förekommitenligt tingsrättens erfarenhet. i Göteborgsoch län: Prop. 1986/87: 1 Under remissbehandlingen har riksförbundet försexuellt likaberättigande (RFSL) aktualiserat frågan huravida homosexuellasambor skall kunna täckas in i de föreslagna reglerna i 19 kap. om sambor.Länsstyrelsen ansluter sig till de sakkunnigas synsätt (s. 141) att det voreolyckligt att föregripa det arbete som utförs av den tillsattautredningen om de homosexuellas situation i samhället, oaktat länsstyrelsenställer sig bakom uppfattningen att samma ekonomiska och känslomässigagemenskap kan råda i ett homosexuellt förhållande som i ett äktenskap. : Ingen erinran. anser liksom utredningen altdet inte är motiverat med en lagstiftning som innebär atl samboende blir enalternativ form av äktenskap. Det bör i princip ankomma på parterna själva attavgöra om de vill gifta sig och därigenom omfattas av den rättsliga regleringsom gäller för äktenskap. Likställighetsregler som innebär att samboende utanäktenskap jämställs med äktenskap bör därför begränsas till sådana situationerdär del finns elt direkt konkret behov av samma materiella reglering. I fråga om den nu framlagda Hkställighetsregelnvill verket anföra följande. Rätten till och storleken av ätskihigasocialförsäkringsförmåner är beroende av civilståndet. I dessa fall gäller iregel att med makar jämställs de som varil gifta eller som har ellerhar hafl gemensamma barn. 1 socialpolitiska samordningsutredningens betänkandeEn allmän socialförsäkring. Modell och riktlinjer (SOU 1979:94) föreslogs atli den samordnade socialförsäkringen skulle i princip gälla en gemensamlikställighetsregel som utöver nämnda kategorier också skulle omfattasambor som väntar bam tillsammans saml även andra som stadigvarande samleverunder äktenskapsliknande förhållanden. I sitt remissyttrande över betänkandet anfördeverket att bl.a. med hänsyn till de administrativa svårigheter som förslagetinnebar var det angeläget att frågan löstes enligt samma principer inomsocialförsäkringen som inom familje- och skatterätten. Ett slutligtställningstagande borde därför anstå till dess man kunde göra en samladbedömning av regleringen inom samtliga tre rättsområden. I betänkandet Familjepension (SOU 1981:61) föreslåsatl man i princip behåller nuvarande likställighetsregel även i framtidenbeträffande socialförsäkringens familjepensionsskydd, dock skall även samborsom väntar barn tillsammans omfattas av regeln. Betänkandet är ännu interemissbe-handlat. Även om det i och för sig inte är givet att sammareglering för ogifta sambor skall gälla för alla lagstiftningsområden är detdock bl.a. från informationssynpunkt angeläget alt man i största möjliga utsträckningkan Särskilt angeläget är det enligt verkets me- Prop.1986/87: 1 ning att de skilda regelsystem som blir tillämpliga i en visssituation bygger på enhetiiga principer. Mol bakgrund av del anförda anserverket alt det skulle vara olämpligt om del likställighetsbegrepp som föreslåsgälla i här aktuella situation avviker från socialförsäkringens. Verket villsärskilt peka på del nära sambandet med den föreslagna basbeloppsregeln ochsocialförsäkringens bestämmelser om förmåner lill efterlevande vuxna. Vissa skäl för en utvidgning avsocialförsäkringens sambobegrepp kan visserligen anföras. En sådan utvidgningföratsätter dock bl. a. att man kan lösa de tillämpningsproblem som detta kaninnebära. Med hänsyn lill det anförda anser verket att man bör ta ställningtill den nu föreslagna likställighetsregeln som man lar ställningtill likställighetsregeln beträffande socialförsäkringens eflerievandeskydd. , juridiska fakultetsnämnden: Beträffande frågan om lagstiftningskall införas för man och kvinna som sammanbor under äktenskapsliknande förhållanden bygger familjelags sakkunniga på den allmänna uppfattning som lades till grund vid införandel av nya regler om äktenskapsskillnad m. m. är 1973.