prop · GA03145 · 1986-12-31 00:00:00 — Mycket betydande kortfristiga placeringsbehov kan därvid uppkomma. Påmotsvarande sätt tvingas kassan fill mycket stor kortfristig upplåning,t. ex. till följd av att man av konkurrensskäl fått acceptera en tidsmässigförskjutning mellan teckning av prioriterade obligationer och Prop. Utlåningen måste i dessa fall, för att undvika en ränteexpo- 1986/87: 145 nering, ske omgående och förutsätter alltså en viss tidskortfinansiering. Liknande effekter kan uppkomma i andra fall där tillfälligaförhållanden på upplåningsmarknaden gör att upplåningen något fär släpa efterutlåningen som behöver kunna flyta mer jämnt. Motden skisserade bakgrunden anser kassastyrelsen all den aktuella paragrafen börta sin utgångspunkt i del faktum alt kassan i sin rörelse behöver en visslikviditetsnivå, som i och för sig kan variera betydligt från tid till annan.Bestämmelsens innebörd bör vara atl de medel som kassan inte har placerade iutlåning till stadshypoteksföreningarna skall göras räntebärande på annat sätt.I fråga om de godkända placeringsalternaliven anser styrelsen att man bör kunnagå ifrån den hittillsvarande konkreta beskrivningen. De snabba förändringarnapä kreditmarknaden och i de till buds stående placeringsformerna gör varjesådan exakt uppräkning opraktiskt bindande. Styrelsen vill föreslå atl mananvänder den formulering som införts i den nya lagen om (1980:1097), där det endast talas om att medlen skall göras räntebärande genomplacering på betryggande sätt. Förutom de placeringar som är angivna börkunna ifrågakomma andra värdepapper av bästa kvalitet och god likviditet. För atlpå bästa sätt kunna placera kortvariga överskott bör kassan också ha möjlighetatt som alternativ till dagslän på bankmarknaden lämna tillfälliga lån motsäkerhet i värdepapper av det slag som kan godtas som placeringsobjekt. Däremotbör möjligheten för kassan att själv lämna fastighetslän om efterfrågan frånföreningarna skulle svikta kunna utmönstras; den torde inte heller hatillämpats i det förflutna. Kassastyrelsenvill här framhålla att en pä ändamålsenligt sätt bedriven lånerörelse i dagförutsätter en aktiv finansförvaltning som kan gå utöver en traditionelllikviditetsplacering. De snabba ändringarna i ränteläget nödvändiggör särskildaåtgärder för att gardera kassan mot olika ränterisker. erbjudermarknaden allt mer utvecklade metoder för dessa ändamål, t. ex. i form avterminsavtal eller köp resp. utställande av ränteoptioner. Stadshypotekskassan mästekunna utnyttja dessa olika möjligheter och enhgt kassastyrelsens mening liggersådana aktiviteter inom ramen för det allmänna ändamålet, sådant detta anges i sladshypotekslagensI §. Någon särskild författningsreglering av detta bör därför inte vara nödvändig.Det ligger givetvis dä i sakens natur att finansförvaltningen alltid måste hakaraktär av ett medel för att yuerst uppnå bästa möjliga lånevillkor förlänlagarna och aldrig fär bli ett självändamål. I 8 § sista slycket finnsen bestämmelse som i viss mån har samband med de frågor som här har behandlats. Enligt bestämmelsen ansvarar kassan för att den har fordringar pä föreningarna som minst motsvarar beloppet av samtliga utelöpande obligationer. Bestämmelsen tillkom 1970 i samband med avskaffandet av ett system som innebar att de inteckningar som föreningama hade som lånesäkerhet skulle pantförskri vas till kassan och där utgöra säkerhet för obligationslånen. Därvid gällde också atl kassan ansvarade för att pantsäkerheten inte understeg det sammanlagda beloppet av utelöpande obligationer. Denna föreskrift ersät- 23 tesav den som finns i 8 § sista slycket. Syftet med den nya föreskriften Prop.angavs vara alt göra klart att obligationsskulden också i fortsättningen 1986/87; 145 skulle vara täckt av fordringar med författningsenlig säkerhet (prop.1969:171, s. 95). Innebördenav den gällande regeln blir att kassans likvida placeringar enligt 11 § aldrigfår ha större volym än att man kan säga att del är de egna fondmedlen som harplacerats på detta sätt. Enligt kassastyrelsens mening kan man ifrågasätta omdet från obligationsköparnas synpunkt finns nägot behov av en sädan föreskrift.Om upplånade medel temporärt skulle placeras i bank eller i förstklassigavärdepapper kan delta knappast sägas ge obligationsköparna sämre säkerhet än ommedlen lånats ul till föreningarna. kan det i kommande årvisa sig att sådana situationer uppkommer, t. ex. när stora volymer av äldreobligationslån förfaller . För att garantera omsättningen kandet dä bli nödvändigt att låna upp dessa volymer i förväg och alltså temporärtplacera medlen enligt 11 §. Kassastyrelsen föreslår mot denna bakgmnd att den aktuellabestämmelsen i 8 § modifieras, så aU denna möjlighet inle utesluts. Återigenvill styrelsen därvid framhålla att denna ändring givetvis inte innebär attkassan får rätt atl driva någon form av allmän finansverksamhet med upplånademedel; åtgärderna mäste alltid kunna motiveras som ett led i den egentligalånerörelsen. Ifråga om stadshypoteksföreningarna finns i lagens 33 § en bestämmelse sommedger att medel som inte behövs i rörelsen får göras räntebärande på betryggandesätt. Kassastyrelsen föreslår att stadgandet omredigeras något och samtidigtflyttas till 35 §. Enligt styrelsens mening nås ökad klarhet om 33 § renodlastill att behandla enbart frågor som rör vinsldispositionen. inrymmer35 § redan tidigare en föreskrift som har att göra med avkastningen påföreningens medel. Reglernaför stadshypotekskassans vinstdisposition var under lång fid myckel enkla. Allavinstmedel skulle avsättas fill reservfonden, vars enda ändamål i sin tur äratt utgöra en reserv för att läcka eventuellt uppkommande förluster. Dengmndläggande principen har modifierats genom att kassan givitsrätt att i vissa situafioner ur årsvinsten lämna bidrag ulan återbetalningsskyldighettill föreningarna. Vidare har i lagen ända från böljan funnits en bestämmelseom att kassan har rätt att använda vinstmedel för syften som sammanhänger meddess ändamål i eU läge där reservfonden har nått en nivä som motsvarar tväprocent av kassans skulder. Fram lill gällde emellertid oförändrat attkassans behållna vinstmedel obligatoriskt måste avsättas till reservfonden. Nägonannan fondbildning var inte möjlig. Förstadshypoteksföreningarna gällde afi hela årsvinsten skulle avsättas till säkerhetsfonden.Inga andra dispositionsmöjligheter fanns anvisade. År1983 tillades rätten aU lämna lån mot inteckningssäker het mellan och av faslighetens uppskattningsvärde och lån mot 24 Dessa nya lånetyper ansågs mer riskfyllda än Prop. de tidigare, och i analogimed vad som gällde för andra kredifinstitut /87: 145 ställdes krav på ensärskilt hög kapilaltäckning för denna utlåning. reglera detta gavs kassanoch föreningarna rätt att göra avsättning ur årsvinsten fill nyafonder, kallade kapitaltäckningsfonder. nya "risklånen"uttrycktes i form av krav på en minsta avsättning till dessa fonder i relation lilllånevolymen. Det allmänna kravet på att reserv- och säkerhetsfondernaskall ha en viss minsta storlek i förhällande till kassans resp.föreningarnas skulder ändrades därvid inte. ningen" gäller alltsåbåda fondkraven. Efter1983 års lagstiftning har alltså säväl kassan som föreningama två olikamöjligheter att göra fondavsättning ur sin årsvinst. Formellt kan reservfonden/säkerhetsfondensägas ha en överordnad ställning, eftersom avsättning till kapiialtäckningsfondendast fär göras om reservfonden/säkerhetsfonden uppgår till minst en procentav skulderna. I praktiken är detta emellertid inte någon betydelsefullrestriktion, eftersom såväl kassan som samtliga föreningar med bred marginaluppfyller delta minimikrav. Enmyckel viktig skillnad är den skattemässiga behandlingen av de olika fondavsättningarna.Kassan har nämligen rätt lill avdrag vid inkomsttaxeringen för belopp somavsätts till reservfonden intill dess att denna motsvarar avskulderna. På motsvarande sätt har förening rätt till avdrag försäkerhetsfondsavsättningar intill dess att fonden motsvarar två och en halvprocent av skulderna. Avsättning till kapitaltäckningsfonden ger däremot aldrigrätt fill avdrag, liksom inte heller eventuella avsättningar tillreservfond/säkerhetsfond utöver de angivna gränserna. I den mån avsättning görstill kapitaltäckningsfonden i stället för till reservfonden ökar för kommande årdet skattefria utrymmet för avsättning till reservfonden. Rättentill avdrag inom vissa gränser för avsättning fill reservfond/säkerhetsfondträder hos i ställel för den möjlighet till avsättning till värderegleringskontoför utlåning som andra kreditinstitut har. Fram års taxeringförelåg dock den skillnaden att avdraget för del blev definitivt,så att samtliga fondmedel formellt var beskattade, medan avsättningen till värderegleringskontoger upphov till en obeskattad reserv där fondmedlen år belastade av en latentskatteskuld. Den praktiska skillnaden mellan de två situationerna är visseriigennormalt obetydlig, men principiellt tillämpades alltså två skilda syslem. Genomriksdagsbeslut har denna skillnad försvunnit. Avsättningar tillreservfonden/säkerhetsfonden för vilka avdrag erhålles ger fortsättningsvisupphov till skatlekrediler för del, på samma sätt somavsättningar till värderegleringskonto hos andra kreditinstitut. Kassans ochföreningarnas beskattade fondkapital kan därför nu endast ökas genom ickeavdragsgilla avsättningar. en och samma fond blanda beskattade och obeskattade medel ter sig från bl.a. redovisningssynpunkt inte lämpligt. Enligt kassastyrelsens mening är del därför nu önskvärt att renodla fondavsättningarna så, all lill reservfond/säkerhetsfond endast avsätts avdragsgilla belopp, medan alla beskattade vinstmedel avsätts till kapitaltäckningsfonden. I detta syfte vill 25 styrelsenföreslå vissa justeringar i sladshypotekslagens 15 och 33 §§. Detkan i och för sig hävdas atl redan den nuvarande lagutformningen Prop. formelltmedger en renodling på avsett sätl. Bakgrunden lill att kapital- 1986/87: 145 täckningsfondernainfördes var dock en annan. I den nuvarande uppbyggnaden av de aktuellaparagraferna kan också inläsas en viss underordnad ställning för kapilalläckningsfonderna.Utgångspunkten i lagtextens uppställning är fortfarande en huvudregel om attbehållna vinstmedel skall avsättas till reservfond/säkerhetsfond. Enligtkassastyrelsens mening är denna utgångspunkt inte längre motiverad, näruppbyggnaden av dessa fonder redan har nått långt utöver den föreskrivnaminiminivån motsvarande en procent av skulderna. Förstastycket i resp. paragraf bör i stället fortsättningsvis la sin utgångspunkt iatt kassan och föreningarna alla har tvä fonder och att vinstdispositionenmellan dessa får beslutas. En viktig restriktion blir därvid givetvisde miniminivåer för fondstyrkan som är föreskrivna, men i övrigt bör kassan ochföreningarna på samma sätt som andra företag få göra sina egna bedömningar avvad som är lämpligast. Kassans reservfondskrav finns angivet direkt i 15 § ochföreningarnas säkerhetsfondskrav på motsvarande sätl i 33 §. Kravet på kapilalläckningsfondernaär utformat för kassan och föreningarna gemensamt och finns i 34 §. Enligtkassastyrelsens mening skulle det öka överskådligheten om det i 15 § fanns enhänvisning till detta krav. Isammanhanget vill kassaslyrelsen också ta upp 35 §, där en äldre formuleringfinns kvar, som sedan åtskilliga år saknat tillämpning. Styrelsen syftar påden i sista satsen angivna möjligheten att en förening skulle kunna fåmedgivande till alt "bereda medlemmarna lättnad i lånevillkoren"genom att utnyttja fondavkastningen. Denna formulering går tillbaka till ettskede då föreningarna tog ut separata förvaltningsbidrag och fondbidrag, ochdär storleken av det senare var fastlagd i stadshypotekslagen. Tanken var atten förening som redan hunnit bygga upp sin säkerhetsfond till tvåprocentsnivånskulle kunna få medgivande till att sätta ned detta fondbidrag. Någon annanlättnad i länevillkoren har aldrig varil tänkt; tvärtom anger ju 29 § attförening alltid skall lämna sina lån på samma villkor som gäller förföreningens motsvarande lån hos kassan. Numerafinns inle uppdelningen mellan förvaltningsbidrag och fondbidrag kvar. Inteheller föreskriver stadshypotekslagen någon bestämd nivå på föreningensbidragsuttag. Den angivna bestämmelsen framstår alltså som obsolet och börutgå. Ändamåletför stadshypotekskassans verksamhet är att driva länerörelse genom alt lämna lån åt stadshypoteksföreningar och att driva annan verk samhel som står i samband därmed (I §). För stadshypoteksföreningarna beskrivs ändamålet för verksamheten i 19 §. Förening skall inom sill verk samhetsområde utöva läneverksamhet avseende dels fast egendom eller med tomträtt upplåten fastighet som bebyggs för atl användas huvudsakli gen till bostäder eller affärslokaler, dels annan bebyggelse, om denna finansieras med stöd av statligt bostadslån eller statligt län för anordnande 26 avallmän samlingslokal dels ock bostadsrätt i bebyggelse som avses i de Prop. 1986/87; 145 Somframgår av det redovisade lar beskrivningen av belåningsändamä-len för Stadshypoteki första punkten sin utgångspunkt i alt del är fast egendom eller med tomträttupplåtna fastigheter som skall kunna belånas. Detta har inågra sammanhang visat sig vara en besvärande inskränkning, eftersom detförekommit fall där lånesökanden avsett att uppföra en byggnad av ett slag somi och för sig faller inom beläningsända-mälen, men endast disponerat markengenom nyttjanderättsavtal (arrende). Det har då i formell mening inte varitfråga om fast egendom och trots att säkerhetsfrågan varil möjlig att lösa genomkommunal borgen har lån inte kunnat lämnas av . Antaletfall av den angivna arten är inte stort. Likväl menar kassastyrelsen att detär motiverat att söka undanröja det formella hindret för belåning. En möjlighetsynes därvid vara att följa den metod som utnyttjas i bolagsordningarna för de bostadsfinansierandekreditaktiebolagen. Beskrivningen av belåningsändamålen tar nämligen där sinutgångspunkt i alt det är bebyggelse av visst slag som skall avses medlångivningen. Därmed blir frågan om den fastighetsrättsliga karaktärenbetydelselös för själva tillåtligheten, även om den givetvis fortfarandepåverkar möjligheten atl få en godtagbar säkerhet. Kassastyrelsenvill betona att framhävandet av bebyggelsen som låneverksamhetens ändamål inteskall tolkas så att endast själva byggnaderna får belånas. När fråga är om faslegendom, dvs. när också mark ingår, skall lånen givetvis på samma sätt som hitfillsavse hela fastigheten. Också län för att finansiera enbart mark avsedd attupplåtas med tomträtt för bebyggelse av tillåtligt slag bör kunna lämnas, omdetta i enstaka fall blir aktuellt. Att byggnaderna och marken har skilda ägarebör inte ändra bedömningen av låneändamålels tillåtlighet. Denandra punkten i beskrivningen av belåningsändamälen tillkom . Denstatliga bostadsfinansieringen skulle då utsträckas till att avse ocksä olika bostadskompletterandelokaler för allmänna ändamål: skollokaler, bibliotek, samlingslokaler osv.Sådana lokaler skulle få ingå i låneunderlaget för de statliga bostadslånenoch fömtsätles därmed också kunna få botlenlån på samma sätt som bostädema. Stadshypotekskassansstyrelse anförde då, att problem skulle kunna uppkomma för delom lokaler för sådana ändamål skulle komma att utgöra självständigafastigheter. Det kunde då knappast anses, menade styrelsen, att sådanafastigheter föll inom författningens bestämmelse om att vara avsedda förbostadsändamål. För att undvika problem anhöll styrelsen därför om enförfattningsändring på denna punkt. Ändringen kom därvid att utformas som etttillägg av innebörden alt alhid kan lämna lån till bebyggelse somfinansieras med statligt bostadslån, oberoende av om de eljest normalavillkoren avseende fastighetens natur är uppfyllda eller ej. Något år senaretillades också samlingslokallån till punktens beskrivning. Detkan sägas vara något osäkert vilken betydelse det särskilda författ- ningsfillägget har. I en hel del fall borde byggnader som inrymmer lokaler 27 förallmänna ändamål kunna uppfattas som fallande inom ramen för stads- Prop. Men det får likväl antas atl det finns 1986/87: 145 vissabyggnader som är beläningsbara för under fömtsättning attstatligt län också utgår, men eljest inte. Enligt kassastyrelsens mening är detemellertid inte längre motiverat att upprätthålla någon sådan skillnad.Numera råder - fill skillnad från vad som gällde när punkten infördes - intenågon brist på lånemedel för oprioriterade ändamål. Säkerhetsfrågan, somtidigare skulle kunna ha vållat svårigheter, har till följd av andra reformerockså kommil i ett nytt läge. Låntagare vid de akluella objekten är oftastkommuner eller juridiska personer som kan få borgen för sin upplåning.Tidigare var rätt atl lämna lån lill kommuner begränsad till atlgälla just statsbelånade objekt och någon rält all lämna lån mot säkerhet i formav l. ex. borgen fanns inte alls. har den restriktionen påkommunlän tagits bort och vidare har borgen av stat, kommun eller bank bliviten accepterad säkerhet parallellt med pantsäkerhet. Molden angivna bakgmnden borde rätt att bidra till finansieringen avlokaler för allmänna ändamål inte längre behöva vara knuten till förekomsten avett statligt lån. Ett bibehållande av villkoret kan dessutom snabbt visa sig fålångtgående konsekvenser. Det förefaller således realistiskt att räkna med attdet statliga lånestödel till allmänna lokaler kommer att minska i omfattningeller kanske läggas om till atl avse enbart ett räntestöd i enlighet med ROT-programmetsuppläggning. Statsmakterna har under senare fid också sökt stimulera låntagareatt förtids-återbetala äldre statliga lokallän genom vissa rabatterbjudandenoch införande av en marknadsmässig bostadslåneränta. Det finns enligt kassastyrelsensmening ingen anledning till varför sådana förändringar skall behöva få lillföljd alt måsle retirera från sin roll som finansiär inom dennasektor. Styrelsen vill därför hemställa om en sådan ändring i stadshypotekslagenatt detta inte blir nödvändigt. Enklast borde detta kunna ske genom att denförsta punkten i ändamålsbeskrivningen kompletteras med ändamålet lokaler förallmänna ändamål. Uttrycket bör uppfattas så atl det avser lokaler förverksamheter som typiskt sett tillhandahålles allmänheten på icke affärsmässig gmnd:bibliotek och samlingslokaler, undervisningslokaler, hälso- ochsjukvårdslokaler osv. Beskrivningen bör därmed också kunna inrymma alla sådanaobjekt som är tillåtna som belåningsföremål endast till följd av attstatliga lokallän lämnas. Den nuvarande andra punkten i 19 § kan då utgå. Ibehandlingen av detta ärende har deltagit ordföranden , ledamöternaEdmund , , , och suppleanterna , , ochCurt . Skuldförbindelse med tillhörande säkerhet, som lämnatstill förening för utlämnat lån, skall, om ej annat beslutats enligt andrastycket, ställas under offentlig värd. Förening kan besluta att första stycket icke skalltillämpas av föreningen. Sådant beslut skall godkännas av kassan. Förening ansvarar för att dess skuld fill kassan ständigtmotsvaras av lånefordringar för vilka finns säkerhet enligt denna förordningeller av tillgodohavande hos bank eller av kontanta medel. Kassan övervakaratt föreningen uppfyller detta ansvar. Kassanansvarar för atl dess fordringar hos föreningarna svararmot lägst sammanlagda beloppet av kassans utelöpande obligationer. Skuldförbindelse med tillhörande säkerhet, som lämnatstill förening för utlämnat län, skall, om ej annat beslutats enligt andrastycket, ställas under offentlig vård. Föreningkan besluta att första stycket icke skall fillämpas av föreningen. Sådantbeslut skall godkännas av kassan. Föreningansvarar för att dess skuld fill kassan ständigt motsvaras av lånefordringarför vilka finns säkerhet enligt denna lag eller av tillgodohavande hos bankeller av kontanta medel. Kassan övervakar att föreningen uppfyller detta ansvar. Kassanansvarar för att dess fordringar hos föreningarna tillsammans med dess likvidaplaceringar enligt 11 §\'id varje tidpunkt svarar mot lägst sammanlagdabeloppet av kassans utelöpande obligationer. Lån som kassan lämnar tiU förening skall återbetalasgenom viss årlig amortering (amorteringslån) eller genom årlig amortering underviss tid och genom betalning av återstoden vid utgången av (sammansatta lån). Om särskilda skäl föreligger, får återbetalning också skeutan amortering efter förloppet av , högst (fasta lån). Första stycket gäller ej lån för kostnader underbyggnadstid (byggnadskreditiv). Förfallofiden för län skall bestämmas så, att den ärförenlig med villkoren för kassans förbindelser. Lånesummanskall utlämnas i kontanta pengar enligt den av föreningen utfärdade skuldförbindelsen eUer med den kapUalrabatt som föranleds av omständigheterna. Dockfår lånesumman utlämnas i kassans obligationer, beräknade tiU parikurs, omförhållandena påkallar detta eller den lånesökande föreningen begär det ochkassan finner hinder ej föreligga. Kassanfastställer räntesatsen och återbetalningsvillkoren för lån som lämnas tiUförening. Förfallotiden för lån skall bestämmas sä, att den ärförenlig med villkoren för kassans förbindelser. Infiytermedel tiU kassan, som denna icke genast kan använda till infriande av sinaförbindelser eller till utlåning åt föreningarna, får kassan göra sådana medelräntebärande genom insättning hos , bankaktiebolag, sparbankeller centralkassa för jordbrukskredit eller genom placering istatsobligationer eller andra statspapper eller i allmänna hypoteksbanksobligationer eller genom utlåning mot betryggan de säkerhet av sådanaobligationer eller i form av pant rått i fastighet eller i tomträtt ellergenom utlåning åt samfällighetsförening. Medelsom infiyter till kassan och som denna inie använder för att infriasina förbindelser eller för att lämna lån till föreningarna skall görasräntebärande genom placering på betryggande sätt. Vid tillämpningen av första stycket skall kassan tillseatt den kan upprätthålla en tillfredsställande betalningsberedskap. Kassans behållna årsvinst skall avsättas till enreservfond om ej annat följer av tredje eller fjärde stycket. Reservfonden skall uppgå till lägst ett belopp som svarar molen procent av kassans skulder. Uppgårreservfonden till belopp som anges i andra stycket, får förening av kassansårsvinst beviljas bidrag ulan återbetalningsskyldighet. Under sammaförutsättning får också avsättning göras till en kapiialtäckningsfond. Uppgår reservfonden till av kassans skulder,får vinstmedel användas för syfte som hänger samman med kassans ändamål. Kassans behållna årsvinst skall avsättas till enreservfond eller en kapiialtäckningsfond om ej annat följer av tredje eller Qärdeslycket. Reservfonden skall uppgå till lägst ett belopp som svararmot en procent av kassans skulder. Om det krav som ställs på kassans och föreningarnaskapitaltäckningsfonder gemensamt är stadgat i 34 §. Omkassans fonder uppgår till de belopp som är föreskrivna, får kassan avårsvinsten lämna bidrag utan återbetalningsskyldighet till förening. Uppgår reservfonden till av kassans skulder,får vinstmedel användas för syfte som hänger samman med kassans ändamål. Föreningskall erlägga förvaltnings- och fondbidrag liU kassan enligt kassans närmareföreskrifter. Bidraget utgår med belopp som fordras för kassans förvaltningskostnaderoch för avsättning till reservfonden eller kapUaltäcknings-fonden. Om detbehövs för att täcka förvaltningskostnad eller fondavsättning hos kassan,skall förening erlägga förvaltnings- och fondbidrag lill denna. Kassanmeddelar närmare föreskrifter om sådant bidrag. 1986/87: 145 har till ändamål att inom sittverksamhetsområde utöva låneverksamhet avseende 1. fastegendom eller med tomt rätt upplåten fastighet som be byggs för att användas huvudsakli gen till bostäder eller affärslokaler, 2. annanbebyggelse, om denna finansieras med stöd av statligt bostadslån ellerstatligt lån för anordnande av allmän samlingslokal, och 3. bostadsrätti bebyggelse som avses under I eller 2. Förening fär även driva annan verksamhet som har sambandmed långivningen.