prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Detsamma gäller om en makeutan erforderligt samtycke har pantsatt makarnas gemensamma bohag. Överlåtelseeller pantsättning av bohag skall dock inte förklaras ogiltig, om den nyainnehavaren har fått egendomen i sin besittning i god tro. Talan enligt första stycket skall väckas hosdomstolen från det att den andra maken fick kännedom omförfogandet över egendomen. När det gäller bohag räknas dock tiden frånöverlämnandet. Har lagfart eller inskrivning beviljats med anledning avöverlåtelse av fast egendom eller tomträtt, får talan inte väckas. Förs talan om avhysning, får domstolen medgeskäligt anstånd med flyttningen. (Jfr7 kap. 4 § i de sakkunnigas förslag) Bestämmelser för del fall att förfogande överfastighet, tomträtt eller bohag har ägt ram ulan erforderligt samtycke finns igällande rätt i 6 kap. 4 och 5 §§ GB. Gemensamt för dessa bestämmelser är attden klandertalan som den andra maken får föra går ut på att förfogandelförklaras ogiltigt. Någon skyldighet för motparten i avtalet all avträda elleråterlämna egendomen anses dock inte kunna åläggas motparten på talan av denandra maken. Vidare gäller enhgt bestämmelserna att talan skall väckas inom tremånader från det att den andra maken fick kännedom om förfogandet, dock senastinom från lagfart respektive från överlämnandet av bohaget. Enbetydelsefull skillnad är att överiålelse eller panlsättning av bohaget blirogiltig endast om motparten inte var i god tro. Något krav på att egendomenskall ha överlämnats till denne uppställs dock inte. I lagen (1959:157) med särskilda bestämmelser ommakars gemensamma bostad föreskrivs för motsvarande fall beträffandehyresrätter och bostadsrätter eller vid uthyrning av bostaden att åtgärdenskall återgå, om den andra maken väcker talan om det från detatt han eller hon fick kännedom om den (5 och 6 §§). Den andra maken kan ocksåföra talan om avhysning. Domstolen kan i ett sådant fall medge skäligt uppskovmed avflyltningen. I ÄklB har de nuvarande rättsverkningarna av ettförfogande utan samtycke i stort setl behållits. Hit har också förts överbestämmelsen atl tredje '7 kap. 9 § i propositionsförslaget. man som är i god tro skallvara skyddad i sitt förvärv av lösöre som ingår i Prop. 1986/87: 1 makarnasgemensamma bohag. Den ändringen har dock vidtagits att som 7 kap. 8 § ÄktBen förutsättning för godtrosskydd skall gälla att tredje man har fått egendomeni sin besittning och atl han då var i god tro. Denna ändring är en anpassningtill gängse principer för godtrosförvärv av lös egendom. Den frist som gäller enligt andra stycket förpreskription av klanderrätten räknas beträffande makarnas gemensamma bostad,fastigheter och tomträtter från den tidpunkt då den andra maken fick kännedomom att egendomen har avhänts eller hyrts ut, ej från den eventuellt senare dagdå maken fick kännedom om atl tredje man har tillträtt egendomen. I fråga ombohaget räknas fristen däremot från det att maken fick kännedom om attegendomen har överlämnats till förvärvaren. Någon anledning har inle ansettsföreligga att - som är fallet i GB - vid sidan därav ställa upp enalternativ frist som skulle löpa även om den andra maken inte får kännedom omåtgärden. En sådan frist skulle kunna användas i illojalt syfte. Om tredje manönskar veta hur överlåtarens make ställer sig till rättshandlingen, kan hansjälv fråga denne om del. F. n. har vid överiålelse av fast egendom lagfarteningen annan betydelse för den andra makens rätt att föra klandertalan än attden tjänar som utgångspunkt för den alternativa preskriptionsfristen.Familjelagssakkunniga har emellertid föreslagit att lagfart skall avskäravidare rätt lill . Förslagel har inte mött några invändningar vidremissbehandlingen. Lagfarten har numera tillerkänts en i förhållandetill äldre ordning väsentligt större betydelse. Bl.a. har införts en möjlighettill godtrosförvärv grundat på överlåtarens lagfart (18 kap. jordabalken). Engodlroende för-värvare är skyddad mot invändning om att överlåtarens ellernågon tidigare innehavares åtkomst är ogiltig (18 kap. 1 § jordabalken). Vissaogil-tighetsgrander får emellertid göras gällande också mot en förvärvare i godtro, bl.a. att förvärvet har skett utan i lag föreskrivet samtycke av någonvars rätt berörs (18 kap. 3 § tredje stycket jordabalken). a. på gällande bestämmelser i om makesamlycke (jfr prop. 1970:20 Bl, s.468 f). En godlroende förvärvare, vars förvärv i etl sådant fall inte skallgälla, har i stället rätt lill ersättning av staten för sin förlust (18 kap. 4§ jordabalken). Som de sakkunniga har funnit bör man nu kunna tasteget atl låta en meddelad lagfart eller inskrivning av tomträtt avskäravidare rätt till klandertalan. All inskrivningsmyndigheten skall pröva omegendomen är makarnas gemensamma bostad och om en överlåtelse därför kräversamtycke av den andra maken utgör visserligen inte någon absolut garanti föratt lagfart ej beviljas då erforderligt samtycke saknas. Bevisbördan inför inskrivningsmyndighetenför atl samtycke inte behövs skall dock åvila sö- kanden.Det torde i praktiken leda till att makesamtycke kommer att Prop. 1986/87: 1 företes i tveksamma fall. 7 kap. 8 § ÄktB En följd av denna nya ordning är att en lagfarenförvärvare av fast egendom eller tomträtt inle längre riskerar att mötas av eninvändning om bristande makesamtycke, inte ens om brislen hänför sig tillförvärvarens eget fång. Den skillnad som gällande rätt gör mellangodtrosförvärv av bohag och godtrosförvärv av fast egendom, i och med attbristande makesamtycke inte kan göras gällande i det förra men väl i detsenare fallet, försvinner. Ändringen innebär inte alt överlåtaren eller dennesmake blir berättigad till ersättning enligt 18 kap. 4 § jordabalken.Klanderrätten upphör nämligen i detta fall på grund av en särskild föreskrifti ÄktB, och frågan huravida förvärvaren har varit i god tro blir därför överhuvud taget inte föremål för prövning enligt jordabalkens bestämmelser omgodtrosförvärv på grand av inskrivning. Möjligheten för den andra maken att komma tillrätta med en överlåtelse som har skett utan hans eller hennes samtycke äremellertid inte slutgiltigt avskuren genom att lagfart eller inskrivning harbeviljats för förvärvaren. Mol själva inskrivningsbeslutet kan talan föras intebara av avtalsparterna utan också av annan som anser sig lida förfång avbeslutet. En make som anser att lagfart eller inskrivning har beviljatsfelaktigt kan alltså överklaga beslutet och därvid åberopa att hans ellerhennes samtycke till överlåtelsen borde ha lämnats eller att ett lämnatsamtycke är ogiltigt. Besvärstiden är från inskrivningsdagen (19kap. 14 § jordabalken). Tills vidare - i avvaktan på inskrivningsväsendetsrationalisering - gäller dessutom atl besvärsliden är minst från dendag då expeditionen i ärendet hölls sökanden till banda (58 a § lagen 1970:995om införande av nya jordabalken). Utöver vad som har berörts bör den förfördelademaken kunna använda sig av de extraordinära rättsmedlen i föratt vinna rättelse, om förutsättningarna för detta är uppfyllda. Om överlåtelsen har skett genom gåva inom ett årinnan talan om äktenskapsskillnad väcktes, kan den i vissa fall angripas medstöd av bestämmelserna i 13 kap. 3 §. Bestämmelsen innebär ingen saklig ändring jämförtmed motsvarande bestämmelser i gällande rätt (5 och 6 §§ lagen 1959:157 medsärskilda bestämmelser om makars gemensamma bostad). 8 kap.Gåvor mellan makar . 1986/87: 1 8 kap. 1 i) ÄktB Enligt allmännaförmögenhetsrättsliga principer blir en gåva av lös egendom i allmänhetgällande mol givarens borgenärer först när gåvan har överförts i mottagarensbesittning (s.k. tradition). av registrerings-pliktigt fartyg blirgällande mol givarens borgenärer genom att gåvan registreras i ett offentligtregister. Detsamma gäller vid gåva av gruvrätt. Vid vissa typer av fordringarkrävs för skydd mot givarens borgenärer att gäldenären i fordringsförhållandethar underrättats om överiålelsen (s.k. denuntiation). När del gäller fastegendom anses det atl redan gåvoavtalet medför sakrätlsligt skydd, dvs. allgåvan bhr gällande mol givarens borgenärer och andra tredje män. Vilka krav som gäller för att engåva skall vara skyddad mol givarens borgenärer är således beroende på vilkentyp av egendom som omfattas av gåvan. En gåva anses i stor omfattninginte heller bindande i förhållandet mellan givaren och gåvotagaren förrän deåtgärder som behövs för all gåvan skall bli gällande mot givarens borgenärerhar vidtagits. När det gäller gåvor mellan makar gäller dock särskilda krav. Enligl gällande rätt krävs detäktenskapsförord för gåva mellan makar. Innan förordet har skrivits och gettsin till tingsrätten för registrering är gåvan inte bindande vare sig mellanmakarna inbördes eller i förhällande till borgenärer eller andra tredje män.Enligt gällande rätt är dessutom en utfästelse av ena maken att ge den andramaken egendom ulan vederlag inle bindande (8 kap. 2 och 4 §§ GB). I vissa fall behövs dock ingetäktenskapsförord. Det gäller sedvanliga skänker vilkas värde inte står imissförhållande till givarens villkor (8 kap. 2 § första stycket GB).Äktenskapsförord behövs inte heller vid s. k. besparingsöverföringar (8 kap. 3§ GB). 1 den allmänna motiveringen(avsnitt 2.4.4) har föreslagils att äktenskapsförord inte längre skallanvändas vid gåva mellan makar, att sakrätlsligt skydd för en gåva skalluppslå genom alt gåvan registreras hos tingsrätten (för gåva av gruvrätt ochregistreringspliktigt fartyg skall dock krävas även annan åtgärd) och att gåvanskall bli bindande mellan makarna enligt allmänna förmögenhetsrättsliga reglereller genom att den registreras. Det har också föreslagils atl nuvarandebestämmelser i 8 kap. GB om gåvor mellan trolovade upphävs (avsnitt 2.4.4) ochatt de särskilda reglerna i 8 kap. 3 § GB om besparingsöverföring slopas(avsnitt 2.4.5). De nya bestämmelser om gåvor mellan makar som finns i 8 kap.ÄktB har utformats i enlighet med detta. En gåva mellan makar blir gällandemellan dem på samma sätt som gäller för gåvor i allmänhet. Gåvan kan även bligällande mellan makarna genom att registreras enligt 16 kap. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Engåva mellan makar blir gällande mot tredje man när gåvan har Prop. 1986/87: 1registrerats enligt 16 kap. Är gåvan en personlig present vars värde inte gkap. 1 § ÄktB står i missförhållande lill givarens ekonomiska villkor, är dendock gällande mot tredje man utan registrering om den är gällande mellanmakarna. Om det för visst slag av egendom finns särskildabestämmelser som innebär att en gåva blir gällande mol givarens borgenärer ellerannan tredje man först efter inskrivning eller annan särskild registrering,krävs även dessa åtgärder för att en sådan gåva mellan makar skall bli gällandemot tredje man. (Jfr8 kap. 1 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafenmotsvarar närmast 8 kap. 2 och 4 §§ GB. Första stycket reglerar när gåvan blir bindande iförhållandet mellan makarna. Reglema får indirekt också betydelse för t. ex. enmakes arvingar eller andra vars rätt är direkt beroende av förhållandet mellanmakarna. 1 första stycket slås fast att gåvan blir bindandemellan makarna antingen när den enhgt allmänna förmögenhetsrältshga principerskulle bli bindande mellan en givare och en gåvotagare eller när gåvanregistreras hos tingsrätten enligt 16 kap. (se 16 kap. 2 §). Om det gällergåva av fast egendom uppslår således en bindande verkan redan genomöverlåtelseavtalet. Gäller det lös egendom i allmänhet uppstår samma verkangenom tradition. För makar med gemensam bostad kan det emellertidofta vara svårt att åstadkomma eller i vart fall bevisa tradition. För demtorde därför det andra alternativet att åstadkomma bindande verkan, alltsågenom registrering av gåvan, vara mera praktiskt. Liksom enligl gällande rättfår registreringen verkan från den dag då ansökan om registrering gjordes (16kap. 4 § ÄktB). I ÄktB har inte tagits upp någon motsvarighet tilldet förbud som gäller f. n. mol att tillägga en utfästelse om gåva mellan makarbindande verkan Ofr 8 kap. 2 § andra stycket GB). Del innebär att allmännaregler blir att tillämpa även på en sådan utfästelse. En rättshandling somuppfyller kraven enligt 1 § lagen (1936:83) ang. vissa utfästelser om gåva bhrsåsom utfästelse bindande i förhållande till gåvotagaren. Den ena maken kanalltså göra en bindande utfästelse i ett skuldebrev eller annan urkund somöverlämnas till gåvotagaren. Utfästelsen kan också bli bindande för den makesom gjort utfästelsen, om omständigheterna vid dess tillkomst utmärker att denvar avsedd att komma till allmänhetens kännedom. Mot givarens borgenärer gällerdock aldrig utfästelsen som sådan, ulan del krävs atl gåvan - med undantag förvissa personliga presenter - har fullbordats genom registrering (1 § andrastycket gåvoutfästelselagen jämfört med andra stycket i förevarande paragraf). Andra stycket Prop. 1986/87: 1 I andra stycket regleras hur en gåva mellan makarfår sakrätlsligt skydd, 8 kap. 1 § ÄktB dvs. hur den blir gällande mol givarensborgenärer eller annan tredje man. Jämfört med de nuvarande reglerna i 8 kap. 2§ första stycket GB innebär de nya bestämmelserna till skillnad från vad desakkunniga har föreslagit - i princip ingen annan ändring än att kravet påäktenskapsförord har tagits bort. Registreringen av äktenskapsförordet harersatts av en registrering av själva gåvan. Liksom enligt gällande rätt harundanlag gjorts för personliga presenter vilkas värde inle slår imissförhållande till givarens ekonomiska villkor. Enligt gällande rätt är en gåva, som en make har gettden andra maken, inte bindande mellan dem innan ett äktenskapsförord om gåvanhar registrerats. En tredje man som har förvärvat gåvan eller särskild rätttill denna behöver därför inte stå tillbaka för givarens make, om tredjemannens förvärv har skett innan äktenskapsförordet getts in till tingsrättenför registrering (jfr 8 kap. 2 § första stycket och 12 § GB). Familjelagssakkunniga har föreslagit (betänkandets. 341 O en ändring i rättsläget på denna punkt. Enligt förslaget skallregistrering inte krävas för att gåvan skall vara skyddad mot andra tredje mänän givarens borgenärer. I stället bör enligt de sakkunniga allmänna reglertillämpas vid bedömningen av de konkurrenssituationer som kan uppstå. Jag kan inte hålla med de sakkunniga pä denna punkt.Med de sakkunnigas förslag skulle den tidsföljd i vilken de konkurrerandeöverlåtelserna har ägt ram bli avgörande mellan gåvotagaren och andra tredjemän än givarens borgenärer. När del gäller makar kan det emellertid - särskiltför utomstående - vara svårt att avgöra gåvan är fullbordadenligt allmänna rättsregler. Nuvarande krav på registrering är bättre ägnat altskapa klarhet beträffande den tidpunkt då gåvan är sakrätlsligt fullbordad.Över huvud tagel är ett enhetligt system för det sakrättsliga skyddet attföredra framför ett system där olika tidpunkter gäller för sakrältsligt skyddmol å ena sidan givarens borgenärer och å andra sidan andra tredje män. I andrastycket i förevarande paragraf har därför lika litet som i gällande rätt gjortsnågon skillnad i detta avseende mellan givarens borgenärer och andra tredjemän. Utöver kravet på registrering kan det finnasytterligare krav för att en gåva skall vara skyddad mot givarens borgenärereller annan tredje man. Enligt särskilda bestämmelser gäller sålunda för visstslag av egendom krav på inskrivning eller annan särskild registrering. Så är f.n. fallet med gruvrätt enligt 9 kap. 5 § gruvlagen (1974:342) och medregistreringsplik-tiga fartyg enligt 2 kap. 19 § sjölagen (1891: 35 s. 1). Föratt gåva av sådan egendom skall bli gällande mot givarens borgenärer krävssåledes såväl registrering enligt reglerna i ÄklB som registrering enligtgruvlagen respektive sjölagen. 2 §' Prop. 1986/87: 1 Kan en make som har gett den andra makeri en gåvainte betala en skuld g jj,- 2 s ÄktB för vilken givaren svarade när gåvan blevgällande mot hans eller hennes borgenärer eller kan det av annan anledningantas att givaren är på obestånd, svarar den andra maken för bristen intillvärdet av gåvan. Detta gäller dock ej i fråga om personliga presenter vilkasvärde inte står i missförhållande lill givarens ekonomiska villkor. Det gällerinte heller om givaren, när gåvan blev gällande mot borgenärerna, hade kvarutmätningsbar egendom som uppenbarligen motsvarade de skulder för vilkagivaren då svarade. Har gåvan utan mottagarens vållande gått förioradhelt eller delvis, är mottagaren i motsvarande mån fri från ansvar. En makes ansvar enligt denna paragraf får inlegöras gällande så länge ett mål pågår om återvinning av gåvan enligtkonkurslagen (1921:225) eller ackordslagen (1970:847). (Jfr8 kap. 2 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafenmotsvarar i huvudsak 8 kap. 5 § GB. Det är endast de borgenärer som fanns vidtidpunkten för gåvan som har rätt att vända sig mol gåvotagaren med krav enligtdenna paragraf. Gåvotagaren riskerar aldrig att få utge mer än värdet avgåvan. Gåvotagarens ansvar är vidare subsidiärt. Först om det har konstateratsatt givaren inte kan betala borgenärens fordran, kan bristen krävas ut av denandra maken. Normalt kan givarens betalningsoförmåga fastställas genom ettmisslyckat utmätningsförsök eller genom en utmätning som bara delvis inbringartäckning för fordringen. Även om utmätning inte har företagits kan den andramakens ansvar för bristen emellertid göras gällande, om det av annan anledningkan antas att givaren är på obestånd. Därmed avses främst de olika situationerdär betalningsoförmågan ändå kommer till ullryck, exempelvis vid inträffadkonkurs, utmätning för annan borgenärs fordran utan att betalning erhållitsetc. I sådana fall kan givaren utan vidare antas brista i fråga om betalning avhela skulden, och gåvotagarens ansvar kan därmed utkrävas. Liksom skall personliga presenter varaundantagna och inte utlösa ansvar för gåvotagaren enligt dessa bestämmelser.Vidare kan gåvotagaren även i fortsättningen visa att givaren vid den tidpunktdå gåvan blev gällande mot borgenärerna hade kvar utmätningsbar egendom somuppenbarligen motsvarade de skulder för vilka givaren då svarade. Därigenomkan gåvotagaren befria sig från ansvaret. Vid fastställande av gåvans värde skall eventuelltvederiag avräknas från det överlåtnas värde. Familjelagssakkunniga har föreslagit en nyhet iförhållande till gällande rätt, nämligen en tidsbegränsning för krav motgåvotagaren. Enligt de sakkunnigas förslag måste borgenärerna väcka talan motgåvotagaren från den dag gåvan blev gällande mot dem. I annat fallär deras rätt till sådan talan föriorad. 3 § i propositionsförslaget. 10 1986/87. Vid remissbehandlingen har riktats kritik mot desakkunnigas förslag på Prop. 1986/87: 1 denna punkt. Bl.a. har en delremissinstanser framhållit alt ettårsregeln 9kap. 1 § ÄktB kommer att drabbaskalleborgenären. Förfarandet med debitering av skatt kan nämligen dra ut påtiden, och skattegäldenären får då möjlighet till illojala transaktioner.Kronofogdemyndigheterna behöver därför avsevärt än etl år. Enligldessa remissinstanser bör någon begränsningsregel över huvud tagel inleinföras. Något egentligt behov av en tidsbegränsning avtalerätten har inte visats föreligga. Jag delar därför remissinstansernasuppfattning atl man inle bör införa en sådan regel, särskilt som den skullekunna innebära ökade möjligheter för skattegäldenärer atl undandra sigbetalning av skatt. I förevarande paragraf har därför inte tagits in någonregel om lidsbegränsning av gåvotagarens ansvar. Bodelningsförrättning och dess förberedande I 9 kap. finns bestämmelser som rör tidpunkten förbodelning (1 och 3 §§) och formerna för bodelning (2 §). Kapitlet innehållerockså några bestämmelser som rör vissa frågor som kan aktualiseras inför enbodelning. I 4 § finns bestämmelser om bouppteckning och i 5 § regler omsärskild förvaltning av makes egendom. 6 § behandlar möjligheten att utmäta enmakes egendom när bodelning skall ske och i 7 § finns regler för det fallet attden ena maken är försatt i konkurs. 8 och 9 §§ innehåller vissatolkningsregler. Kapitlet avslutas med 10 §, som anger i vilken utsträckningmakar får ingå s. k. föravtal om bodelning. Bodelning med anledning av äktenskapsskillnad skallförrättas när äktenskapet har upplösts. Om någon av makarna begär bodelningnär ett mål om äktenskapsskillnad pågår, skall bodelningen dock förrättasgenast. Är makarna ense, får de efter skriftlig anmälantill domstolen förrätta bodelning även under äktenskapet ulan alt något mål omäktenskapsskillnad pågår. Anmälan skall registreras av domstolen. (Jfr9 kap. 2 § första och andra styckena i de sakkunnigas förslag) Paragrafenmotsvarar delvis 9 kap. 2 § och 13 kap. 1 § GB. Av 1 kap. 6 § framgår atl bodelning skall förrättasnär ett äktenskap upplöses och del finns giflorättsgods. Har makarna enbartenskild egendom finns det inget all dela. Om det inte är aktuellt med eltövertagande av bostad eller bohag och makarna inle är oense om vilken egendomsom tillhör den ena respektive den andra maken, behövs egentiigen ingenbodelning. Det räcker då med att makarna är överens om att det inte finns någotalt dela. Enligt 10 kap. 4 § far emellertid makarna komma överens om attenskild egendom skall ingå i bodelningen. I så fall behandlas denna 'Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Beträffande första stycket se9 kap. 4 § i propositionsförslaget. egendom vid bodelningensom giftorättsgods. Att makar har endast enskild Prop. 1986/87: 1 egendom utesluter således inte att bodelning görs. Huvudregeln är liksom att bodelning skallförrättas först när äktenskapet har upplösts. 1 äktenskapsskillnadsfalletbetyder det att bodelning skall förrättas när lagakraflvunnen dom påäktenskapsskillnad föreligger. I andra meningen har tagits in en ny regel somöppnar möjlighet för en make att sätta huvudregeln ur spel. På begäran av enmake skall bodelningen nämligen förrättas genast när ett mål omäktenskapsskillnad pågår (beträffande definitionen av uttrycket "mål omäktenskapsskillnad pågår" se 9 §). En sådan begäran kan framställas redannär talan om äktenskapsskillnad väcks. Den nya regeln har motiverats utförligti den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.4). Den nya regeln innebär således att makarna intebehöver avvakta betänketidens slut för att få bodelningen till stånd. De -eller någon av dem -kan i stället ta initiativ till bodelningen redan när talanom äktenskapsskillnad väcks. Det innebär för det fallet att de är överens omäktenskapsskillnad och bodelning att bodelningsförfarandet kan komma igångredan samtidigt med att gemensam ansökan om äktenskapsskillnad ges in tilltingsrätten. I andra stycket återfinns de regler som är avseddaatt ersätta nuvarande boskillnadsinslilut. Om makarna är överens om del, kan deefter skriftlig anmälan till tingsrätten förrätta bodelning även underbestående äktenskap utan att något mål om äktenskapsskillnad pågår (jfr avsnitt2.2.5 i den allmänna motiveringen). Till skillnad från gällande rätt blir denegendom som en make erhåller genom en sådan bodelning inte enskild. Den blir istället giftorättsgods och ingår därför i en senare bodelning mellan makarnaeller mellan en avliden makes rättsinnehavare och den efterlevande maken (jfr 9kap. 4 § GB som inte har någon motsvarighet i ÄktB). En anmälan om bodelning under beslående äktenskap(utan alt ett skillnadsmål pågår) skall registreras hos tingsrätten enligtreglerna i förevarande paragraf och 16 kap. Anmälan kan ges in till vilkentingsrätt som helst. Tingsrätten skall sedan vidarebefordra de uppgifter somanmälan innehåller till del för hela landet centrala äktenskapsregisler somförs av . Det bör observeras atl del för atl bodelning skallkunna förrättas under bestående äktenskap (utan samband med talan omäktenskapsskillnad) krävs alt makarna är överens både om att bodelning skallske och om hur egendomen skall fördelas. Bodelningsförrättare kan alltså inteförordnas att förrätta bodelning i sådana fall (se avsnitt 2.2.6 i den allmännamotiveringen). 2 §' Prop. 1986/87: 1 Bodelningförrättas av makarna tillsammans.