prop · GA03135 · 1986-12-31 00:00:00 — Byg gande av väg innebär ofrånkomligen att det uppstår konfiikter mellan olika intressen. Detta är inte någol unikt för vägbyggande utan förekommer på många områden, där det finns speciallagstiftning. Ett näraliggande exem pel är skogsvårdslagen som ålägger skogsägaren en skyldighet att ta hän syn lill naturvårdens intressen vid skötsel av skog. I tillämpningsbestäm melser till skogsvårdslagen har , efter samråd med natur vårdsverket, angivit hur hänsyn bör tas till naturvårdsintresset. Det gäller t.ex. hyggesstorlek, beståndsanläggning, kvarlämnande av trädsamlingar och skogsbilvågars sträckning. Skogsvårdsslyrelsernas personal fär omfal lande och kontinuerlig utbildning i fråga om lagens tillämpning. På motsva rande sätl som gäller enligt skogsvårdslagen har föreslagits att det i 71 lagen om skötsel avjordbruksmark slås fast som en allmän princip att det Prop. är nödvändigt att ijordbruket ta hänsyn till naturvårdens iniressen som elt 1986/87: 135 normalt led i jordbruket(Ds Jo 1983:9). Statskontoretanser atl del är principiellt fel atl i en speciallagstiftning som föreskriveren särskild prövningsordning föra in ett förfarande och ett regelsystem från enannan lagstiftning. En annan sak är atl enligt 41 § kan begära prövning av all slags miljöfarlig verksamhel,även sådan som har prövats i speciallagstiftning. En sådan allmän bestämmelsekan behövas för att det skall vara möjligt att rätta till uppenbaramissförhållanden. Miljöskyddsutredningensynes vara medveten om all förslaget om en obligatorisk prövning enligt MLmedför problem. Enligl statskontorets mening kommer förslaget att kompliceralagiillämpningen. Del finns en risk att det snarare kommer atl motverka änbidra till att öka samverkan mellan olika samhällsorgan. Förslagel innebärockså att behöver få ökade resurser. Enligtstatskontorets mening bör åtgärderna för atl åstadkomma ett ökal hänsynstagandetill miljöskyddsintresset inriktas på att konkretisera miljöskyddsbestämmelsernai väglagstiftningen. Det kan ske genom atl en obligatoriskmiljökonsekvensbeskrivning införs i huvudsak enligl det förslag som harutarbetats gemensamt av och . Del bör ankomma påvägverket att utarbeta anvisningar i samråd med naturvärdsverket.Miljöskyddsulredningen konstaterar i övrigl att bristerna i det nuvarandeprövningssystemet torde bero på otillräckliga resurser. Mol den bakgrunden ärdel givetvis särskilt viktigt atl de båda cenlrala myndigheterna i samrådverkar för att personalen hos såväl vägförvalt-ningar som länsstyrelser får deninformation och utbildning som de behöver för atl kunna fullgöra sin uppgiftalt värna om miljöskyddsintresset. Statskontorettillstyrker att 6 § tredje stycket sista meningen ML upphävs. En sådanförändring understryker angelägenheten av att miljöskyddsintresset tillgodosesi vägplaneringen, så att det inte blir anledning för att medstöd av 41 § ML väcka talan hos koncessionsnämnden. 2.14 : Förslagetom förprövningsplikt motiveras med att miljöintressena inte haftrimlig möjlighet att påverka besluten om vägsträckning etc. Utredningenredovisar emellertid varken utredningar eller exempel på att så faktiskt skullevara fallet. Dessutom kommer förutsättningarna enligt RRV; s mening attförändras om böriar ta fram särskilda miljökonsekvensbeskrivningar.Därför menar RRV att det bör utredas i vilken utsträckning miljöintressenafaktiskt haft möjlighet att påverka besluten samt i vilken utsträckningvägverket framtagit miljökonsekvensbeskrivningar. Med anledning av vad somanförts ovan avstyrker RRV utredningens förslag. 2.15 : Utredningenföreslår att ges exklusiv initiativrätt att till regeringengöra framställning om obligatorisk miljöskyddsprövning för nyanläggningar ochombyggnader av gator och allmän- 72 na vägar samt irafikreglerande åtgärder, som kan befarasföranleda olägen- Prop. heter av väsentlig betydelse. Hovrätten befarar atl denföreslagna ordning- 1986/87; 135 en kommer att leda lill att elt avsevärtsiörre anlal ärenden än vad ulredningen synes ha räknat med kommer atl bliföremål för obligatorisk prövning enligl miljöskyddslagen. 1 alla dessaärenden fordras således prövning enligl såväl väglagen som miljöskyddslagen medregeringen som slutinstans. Då de ärenden det här är fråga om ofta torde varamycket kontroversiella kan man räkna med att ärendena som regel slutligenmåste avgöras av regeringen. För alt undvika prövning i två sammanhang meddärmed förbunden tidsutdräkt och ökad byråkrati föreslår hovrätten all istället en sådan ordning införs atl hela lillståndsprövningen sker inomväglagstiftningens ram. För tillgodoseende av miljöskyddsintressena bör härvidi väglagen införas en bestämmelse - i analogi med § 136 a byggnadslagen -atlregeringen skall pröva tillåtligheten av vägföretag eller Irafikregleringar somväntas medföra betydande ölägenheter för omgivningen. Frågan om ärendet är avden vikt att det skall avgöras av regeringen bör avgöras av naturvårdsverket.Vid prövningen kan regeringen anlita somremissorgan. Härigenom skapas garantier för att miljöintressena blir sakkunnigtbelysta. En sådan ordning skulle medföra den fördelen atl lillåtligheten av ettföretag slutligt kan prövas av regeringen i ett sammanhang och med beaktandeav olika iniressen som trafik, miljö, plan och markfrågor. Sker helatillståndsprövningen såsom hovrätten föreslår inom våglagstiftningens ramskulle - även om den nuvarande ordningen för prövningen bibehålls - ensakkunnig belysning av miljöintressena kunna erhållas, om regeringen i deärenden den har att pröva enligt väglagen i erforderliga fall anlitadekoncessionsnämnden som remissorgan. 2.16 Kammarrätten i Stockholm:Miljöskyddsprövning av vägar och gator. - Kammarrätten har inte någon erinranmot vad ulredningen har föreslagil i denna del. 2.17 i län:Länsstyrelsen ställer sig dock av flera skäl tvekande till förslaget omobligatorisk prövning enligt ML av vissa vägföretag. Utredningens förslaginnebär bl.a. atl endasi ett mycket begränsat antal vägföretag blir föremålför prövning. Enligl mening bör miljöaspekterna beredas sammarelativa utrymme i prövningsprocessen oavsett vilket vägföretag som är underprövning. En sammanvägning av olika intresseområden sker f. n. i enlång plane rings- och samrådsprocess inom ramen för byggnadslagens planinstitut och/eller planeringssystem. Inom behandlas väg frågorna i en samrådsgrupp, väg- och trafikbered ningen, där bl. a. länsanlikvarien, länsarkitekten och nalurvårdsdireklören ingår. har goda erfarenheter av denna samarbetsform och anser att den i första hand bör vidareutvecklas. anser all miljöfrågorna kan och bör uppmärksammas ytterligare inom ramen för existerande planerings- och samrådsprocesser. Detta gäller särskilt del tidigare skedet i planeringen. Den föreslagna miljökonsekvensbeskrivning- 73 enbör därvid bli etl verksamt hjälpmedel i arbetet. Väglagstiftningen bör Prop.därför, förutom med den föreslagna I3a§ i väglagen, kompletteras så atl1986/87: 135 principerna för bedömning av miljösynpunkterna blir densamma somom prövning skett enligt miljöskyddslagstiftningen. Särskilt bör därvid nämnasatl i princip samma krav bör ställas som i miljöskyddslagen om lokaliseringtill sådan plats all ändamålet med företaget kan vinnas med minsta intrång ocholägenhet (4 § ML) och möjligheten att föreskriva att skyddsåtgärder vidtas (5§ ML). Sammanfattningsvisförordar således att eU ökat hänsynslagande till miljöfrågornasker genom komplettering av väglagstiftningen och ändring av 6§ ML i ställetför förprövning av vissa företag. Reservationav ledamoten : Genom att vissa objekt - främst sädana som ärkontroversiella och kräver principiella ställningstaganden bör prövas enligtmiljöskyddslagen, öppnas ytterligare en möjlighet för miljö- ochhälsoskyddsnämnderna att redovisa synpunkter tidigt i planeringsprocessen. Detär viktigt att även störte trafiksaneringar skall kunna förprövas.Länsstyrelsen tillstyrker förslaget om obligatorisk prövning enligtmiljöskyddslagen av vissa vägföretag. Prövning bör dock kunna anhängiggörasockså av andra än , t.ex. den lokala tillsynsmyndigheten,miljö- och hälsoskyddsnämnden. 2.18Länsstyrelsen i : Fasta trafikanläggningar faller in underkategorin miljöfarlig verksamhet. Miljöskyddslagen är således tillämplig påförutom vägar och flygplatser även järnvägar. I konsekvens med förslagel ominförande av obligatorisk förprövning enligt miljöskyddslagen av vägar ochflygplatser las undanlagsregeln i 6§ tredje slycket miljöskyddslagen bort förväg och flygplats men även för järnväg. Detta innebär att miljöskyddslagensförbudsregler i fortsättningen kan tillämpas även på verksamhet vid järnväg.Utredningen har dock härutöver inte berört frågan om störning från järnväg.Länsstyrelsen ifrågasätter om icke möjlighel till obligatorisk förprövningenligl miljöskyddslagen bör införas vid sådana ändringar av verksamheten vidjärnväg, som är av väsentlig betydelse från störningssynpunkt. Sådan ändradverksamhet kan exempelvis vara införande av höghastighetståg, vilka kan kommaatt ge upphov till ökade eller ändrade ljudolägenheter för omgivningen. Vidnyanläggning eller ombyggnad av väg eller gata, som är särskilt kontroversielleller av andra skäl kräver principiella ställningstaganden, föreslårutredningen att nuvarande prövning kompletteras med möjlighet till obligatoriskförprövning enligt miljöskyddslagen. InitiaUvrätlen att hos regeringen göraframställning om sådan prövning överlåts till . Miljöfrågornamåste ges störte tyngd vid planering av vägar och gator. Enligt mening synes dock utredningens förslag vara förknip pat med vissa nackdelar och tillämpningssvårigheter. Gränsdragningen mellan förprövningspliktiga och icke förprövningspliktiga objekt torde komma att bli svår, liksom frågan om förprövningen skall ske. I vissa fall kan det kanske visa sig erforderligt att prövningen 74 utförsi tvä omgångar, dels i lokaliseringsskedel, dels i detaljprojekte- Prop.ringsskedel. Klarare regler måsle enligt bedömning utarbe-1986/87: 135 tas. Förslagel synes också vara administrativt krångligt ochinnebär en icke önskvärd centralbyråkratisering. Länsslyrelsen ställer sigfrågande till varför skall få exklusiv initiativrätt lill atlgöra framställning hos regeringen om förprövning. Om det föreslagna systemetskall genomföras bör initiativrätlen ges länsstyrelserna, som tillsammans medkommunerna bl. a. har lokalkännedom, vilken vid planering av vägar och gatormåste tillmätas väsentlig belydelse. 2.19Länsstyrelsen i : Enligt föreslagen lagtext skall prövningendast ske vid nyanläggning, ombyggnad eller annan åtgärd som kan medföra atlölägenheter i väsentlig grad uppstår eller ökar. Utredningen uttalar alt iförsta hand avses prövningen gälla ärenden som är kontroversiella eller sominnehåller problemställningar vars lösning kräver principiellaställningstaganden. Underovan angivna förutsättningar medför lagändringen inga påtagliga förändringarutan överensstämmer väl med nuvarande tillämpning av miljöskyddslagensbestämmelser (§41) i fråga om vägar. Ändringen får i sådanl fall i första handbetraktas som en markering av att trafikens buller-och avgasproblem är vikligamiljöfrågor. Underförutsättning atl tillämpningen av lagen kommer att ske i enlighet med vad somanges av utredningen tillstyrker länsslyrelsen föreslagna lagändringar. Länsslyrelsenfår dock understryka att miljöskyddsprövningar av befintliga trafikmiljöer börendast ske i undantagsfall och när särskilt stora miljöolägenheter föreligger. Länsstyrelsenfår erinra om möjligheterna att i vissa fall användamiljöskyddslagens lillsynsbestämmdser. Ett sådant förfarande kan många gångervara smidigare än en regelmässig tillståndsprövning. I etl fall i Norrköpingskommun (s. k. Söderleden) kunde miljöfrågorna lösas i ett konstruktivtsamarbete mellan kommunen och genom en utökad information fill denärboende, varvid utformningen av olika skyddsåtgärder diskuterades.Länsstyrelsen fastlade sedan dessa åtgärder såsom råd med stöd av 39 §miljöskyddslagen. 2.21Länsstyrelsen i : Miljöstörningar från motorfordon är alltjämt etl framträdande miljöproblem och utgör sannolikt den mest om fattande "miljöfarliga verksamheten" i . En ytterligareupp märksamhet kring frågeställningar som hör samman härmed kan därför anses befogad. Dock förefaller det av utredningen framlagda förslaget som något ohanterligt i sin praktiska tillämpning bl.a. beroende på föreslagen beslutsgång med tillhörande beslutsnivå men också som en följd av en alltför diffus angivelse av de kriterier vid vilka tillståndsprövning skallske. Vad först gäller beslutsgång och beslutsnivå anser länsslyrelsen till skillnad mol utredningen - alt de "vikliga planerings- och beslutsfunk tioner" som åligger enligl väglagstiftningen på etlpraktiskt och i många fall föredömligt sått kan kombineras med en bevakning av 75 miljöskyddsinlresset.Att länsslyrelsen har alt ta beslut också enligt annan Prop. lagstiftningkan knappast anses diskvalificerande. Tvärtom kan lillsam- 1986/87; 135mans med den av ulredningen föreslagna nyordningen - innebärande att varjebyggnadsprojekt förses med en "miljökonsekvensbeskrivning" - eltprakliskt och rationellt beslutsfattande pä lokal och regional nivå åstadkommas. Omman ändock ytterligare vill markera och någol stärka miljöskyddsintressetsamtidigt som man också vidgar sakägarkretsen skulle delta kunna åstadkommasgenom att väghållaren åläggs att till i enlighet med 16 §miljöskyddsförordningen göra anmälan om planerat projekt. skulledärvid ufifrån bl.a. ingiven konsekvensbeskrivning ges rätt att i fråga omprojekt av störte omfattning föreskriva att tillstånd enligt miljöskyddslagenerfordras. Den här föreslagna ordningen skulle eftersom länsslyrelsen är engagerad i dessa ärenden endasi i begränsad omfattning öka belastningenpå myndigheten. Delovan beskrivna förslagel skulle dessuiom kunna kombineras med den avutredningen genom § 10 a ML föreslagna möjligheten för statens naturvärdsverkatt "på ett offensivt sätt" bevaka miljöskyddsintresset. Förden händelse att utredningens förslag lill initiativrätt för statensnaturvårdsverk förs vidare vill som jämförelse peka på denanmälningsskyldighet som statsmakterna i ärenden enligt § 136 a byggnadslagenålagt bl. skulle rimligen kunna ha sammafunktion enligt miljöskyddslagen. 2.22 i Kristianstadslän: anser det angeläget att miljöskyddsaspeklerna tillmätes enbetydligt störte vikl än vad som är fallet och att miljöskyddssynpunkternafår vägas in redan på planeringsstadiet när det gäller sträckningen av nyavägar samt vid lokaliseringen av nya flygplatser och inte som enbart habetydelse för alt kunna föreskriva skyddsåtgärder mot störningar. Länsstyrelsentillstyrker de av utredningen föreslagna systemen för miljöskyddsprövning avvägar och flygplatser. När det gäller gator fastställes sträckningen av sådanai stadsplan. I samband med prövningen av dessa planer finns enligllänsstyrelsens uppfattning tillräckliga möjligheter att fämiljöskyddsaspekterna beaktade. Någon särskild miljöskyddsprövning avseendegalor synes därför inle vara nödvändig. Enligt mening bör detövervägas om inte även järnvägsutbyggnader bör prövas enligt miljöskyddslagen.Störningar från järnvägstrafik i form av buller och vibrationer kan vara betydande.Visserligen anläggs knappast några nya järnvägslinjer men däremot utbygges bl.a. rangerbangårdar, vilka ofta utgör betydande störningsmoment. 2.23 i län:Länsstyrelsen anser att samråd i väg-frågor i praktiken fungerar på ett tillfredsställandesätl. Olika uppfattningar om t.ex. lämplig hänsyn till miljö- ochnaturvårdsinlressen föreligger naturligtvis ibland och kommer dä till uttryckvid samråden. Vägföretagets utformning jämkas med hänsyn till dessa synpunkteroch länsslyrelsen lar slutlig ställning lill avvägningen mellan olikasekiorsiniressen, när frågan omfastställelse av arbetsplan eller stadsplan behandlas. Enligllänsstyrelsens erfarenheter föreligger mer framträdande miljö- Prop. problemendast vid trafikering av befintliga vägar och gator. 1986/87; 135Dessa miljöproblem uppstår främst på grund av bebyggelseutvecklingen, därigenomall vägar och gator, som vid sin tillkomst i första hand planerats för merlokall betonad trafik, kommit att belastas med genomfarlstrafik av iblandmycket betydande omfattning. har däremot ingen erfarenhet av attmiljöproblem av här avsett slag varit i brännpunkten vid planering av nya vägaroch gator. Enligtlänsstyrelsens mening är det synnerligen viktigt att den planerings- ochbeslutsprocess, som äger rum vid nybyggnad av vägar och gator, inteytterligare utsträckes och fördröjes. Denna process är f. n. mycket tids- ochkostnadskrävande. Del synes vikligt alt kostnaderna förförberedelser, projektering och beslut av elt väg- eller galubygge inteytterligare ökar. Kostnadsslegring av här avsett slag kan förbruka en inteobetydlig del av del totala ekonomiska utrymmet för väg-och gatuinvesteringaroch minskar därmed de resurser, som kan disponeras för själva byggandet.Föriängda handläggningslider i den redan nu utdragna planerings- ochbeslutsprocessen kan vidare komma alt påtagligt uppskjuta sådana förbättringarav kommunikationsleder, som är vikliga inslag i samhällets infrastruktur. Idetta såväl som andra liknande sammanhang synes det viktigt, atlman inle genom införande av ytterligare prövningsinstanser än mer än förnärvarande byräkratiserar beslutsfattandet inom den offentliga sektorn. Länsstyrelsenanser att vågande skäl inle har anförts för den av utredningen föreslagnalagändringen. Med understrykande av atl det redan nu finns goda möjligheter althävda miljö- och naturvårdssynpunkterna i våg-och gatuplaneringen avstyrkerlänsstyrelsen den föreslagna ändringen atl upphäva 6 §, tredje slycket, sistameningen i miljöskyddslagen. avstyrker även förslagel all införanya regler vad gäller möjligheter lill obligatorisk prövning enliglmiljöskyddslagen. Skiljaktigmening av byrådirektör , naturvårdsdireklör ,länsarkitekt och bitr. förste lånsassessor ; anför måste behovet av miljöskyddsåtgärder fastställas så tidigtsom möjligt och beaktas med övriga planeringsålgärder. F. n. finns emellertidingen förfallningsreglerad samrådsskyldighel beträffande de tidigareplaneringsskedena av vägar och galor. Utredningen anser att det föreliggeruppenbar risk atl miljö- och nalurvårdsinlresset inte beaktastillfredsställande vid vägbyggnad. Vi tillstyrker därför att 6§ Iredje stycketsista meningen miljöskyddslagen upphävs samt att den nuvarandeprövningsordningen kompletteras med möjlighel lill prövning enliglmiljöskyddslagen. I likhet med utredningen är vi av den uppfattningen atlantalet prövade ärenden kommer atl bli mycket litet, kanske bara ett parstycken. Viställer oss dock tveksamma till den föreslagna ordningen för konces sionsprövning. Atl skall behöva inhämta regering ens godkännande för att föra ett ärende lill koncessionsnämndens prövning synes således onödigt tungroU och byråkratiskt. Härtill kommer att rege- 77 ringenär besvärsinstans i dessa ärenden. Det bör dessuiom påpekas atl enligl 41 § miljöskyddslagen direkt hos koncessions- 1986/87:135 nämnden kan hemställa om prövning. Med hänsyn härtill synes del olämpliglatl regeringen skall behöva ta befattning med vilka ärenden som skall prövas avkoncessionsnämnden. Härigenom kan nämligen den slutliga prövningen i viss utsträckningkomma alt föregripas. Förfarandet kan också leda till besvärligajävssiluationer i departementet. 2.24 i : finns en beredningsgrupp för vägärenden. I gmppeningår företrädare för vägför-valtningen, lantbruksnämnden och samtliga enheterinom . Inför denna gmpp redovisas främstlokaliserings-, utrednings- och detaljplaner. Erfarenheterna inom länet är atti de allra flesta fall torde konflikter med miljöskyddsintressena i vägärendenkunna lösas inom ramen för den nuvarande lagstiftningen. Detta förhållandemotsäger dock inte utredningens förslag om att möjlighet bör kunna föreliggaall i enstaka fall få ett från miljöskyddssynpunkt särskilt kontroversielltärende prövat enligt miljöskyddslagen. Prövningen bör, i enlighet medutredningens förslag, utföras av , dvs.myndighet som är helt fristående från planerings- och beslutsfunk-fioner enligtväglagen. Genom den konstruktion som utredningen föreslagit, nämligen altnaturvårdsverket ges exklusiv initialivrätl att hos regeringen begära sådanprövning, torde antalet ärenden bli mycket begränsat. Utredningen har beräknatall antalet sådana förprövningsärenden - efter en inledande tidsperiod dåerforderlig praxis utbildats blir litet, uppskattningsvis ett par fall perår. Fördelarna från miljöskyddssynpunkt att få sådan förprövning genomfördtorde motivera de relativt begränsade resursanspråk en sådan mindre frekvenlprövning medför. anser därför atl utredningens förslag tilllagändring i detta avseende bör genomföras. 2.25 i län: Länsslyrelsen delar utredningens uppfattning att de bestämmelser ifrämst byggnads- och väglagstiftningen som skall tillgodosemiljöskyddsintresset är otillräckliga. Länsslyrelsen tillstyrker därför attprövningen enligl miljöskyddslagen kompletteras. Medhånsyn till all flertalet människor sannolikt upplever miljöstörningar (bulleroch luftföroreningar) från vågtrafik som de allvarligaste anser länsstyrelsenall den föreslagna förprövningsplikten är otillräcklig och måste utökas.Förslagsvis bör trafikleder med en fordonsmängd av mer än 10000 fordon/dygntillståndsprövas medan trafikleder med fordonsmängden 1 000 - 10000fordon/dygn bör vara anmälningsplikliga. Väsentligt är även atttillslåndspliklen, så som föresläs, utöver nyanläggning även avser ombyggnadoch Irafikreglerande åtgärder som kan medföra alt olägenhet i väsentlig gradökar i omfattning. Deekonomiska konsekvenserna av en mer fullständig tillståndsprövning av vägar och galor än den som ulredningen föreslår är svår all förutsäga. Den bedömning som kommer alt ske i del enskilda falletenligt 5 § ML kan Prop. variera från en relativt ringa kostnad till myckelbetydande. Detta kommer 1986/87: 135 atl bero dels på olägenheternasomfaUning och dels på tekniska/ekonomiska rimliga lösningar. Länsstyrelsenföreslår därför att ges i uppdrag att utforma förslag till enutökad förprövning enligt miljöskyddsförordningen. Utredningen framför att prövningen kommer all innebära snart får en praxis som blir vågledande för väghållarnas ochtillsynsmyndigheternas vidare ställningstaganden. Väsentligt är dock altnaturvårdsverket omgående tar fram tillämpningsanvisningar enligtmiljöskyddslagen. Vad avser vägtrafikbuller framfördes detta i prop. 1980/81; 100. Utredningen konstaterar alt förslagel kommer att innebärautökade arbetsuppgifter för bl.a. länsstyrelsernas naturvårdsenheler. Kan intedetta skötas med omprioriteringar måste en resursförstärkning komma till stånd. 2.26 i län: Beträffande denföreslagna möjligheten till obligatorisk prövning enligt miljöskyddslagen vill länsslyrelsen dock ifrå gasätta om inte enbart förändringar i gällande väg- och byggnadslagstift ningar skulle leda till en ändamålsenligare handläggning och ge samma resultat i fråga om hänsyn till miljöskyddskraven. Ett förtydligande eller en förstärkning av kraven på miljöhänsyn i väg- och byggnadslagstiftningarna kompletterat med krav på miljökonsekvensbeskrivning i väg- och bygg nadsplaneringen lorde som ovan angivits kunna göras inom ramen för dessa lagstiftningar. Härigenom skapas den erforderliga grunden för en bedömning av trafikens inverkan på omgivningen saml de krav som behö ver tillgodoses för att miljöstörningar skall begränsas till en godtagbar nivå. Med de samråd som finns inom såväl väg- soh byggnadsplaneringens område kan med ledning av konsekvensbeskrivningar ges goda möjligheter att verka för atl miljöskyddskraven tillgodoses även om möjlighel att bevaka det faktiska genomförandet inte före ligger på samma sätt i väg- och byggnadslagstiftningarna som i miljö skyddslagstiflningen. Om den föreslagna möjligheten till prövning enligtmiljöskyddslagen av en allmän väg eller gata införs innebär den genom sinkonstmktion all endasi elt mindre antal ärenden torde bli föremål försådan prövning.