prop · GA03129 · 1986-12-31 00:00:00 — Inackorderingshemmen är i första hand avseddasom ett skyddat boende för personer med missbruksproblem som dessutomvanligtvis har inkomster av arbete. Boendet blir ofta ganska långvarigt. Omkostnaderna för uppehället på ett sådant inackorderingshem framstår som alltförlåga för dem som har arbetsinkomster kan delta motverka en övergång till ettmer självständigt och normall liv på den öppna bostadsmarknaden. Det bör uppmärksammas attsocialnämnden enligt 37 § SoL helt eller delvis kan eftergeersättningsskyldigheten bl.a. för dem som inte har tillräckliga inkomster föratt kunna betala ersättning för uppehället. 2.2.3Möjlighet till avdrag på sjukpenning som ersättning för uppehälle Mittförslag: Om den kommun som svarar för vårdkostnaderna begär del skallförsäkringskassan göra sjukpenningavdrag för den missbrukare som fårsjukpenning under sin vistelse i ett hem för vård eller boende eller ifamiljehem. Det belopp som sjukpenningen minskas med skall kassan betala uttill kommunen. Socialberedningens förslag: Avdrag från sjukpenningenskall inte längre göras när en missbrukare bereds vård i ett hem för vård ellerboende. Remissinstanserna: Alla utom tillstyrkerförslagel. anser att försäkringskassorna bör få fortsälla attgöra avdrag från sjukpenningen och att de sedan skall överföra beloppet tillkommunen. Skälen för mitt förslag: När en försäkrad med sjukpenningbereds vård i ett sådant hem för vård eller boende som ger vård och behandlingät missbrukare minskas sjukpenningen liksom vid sjukhusvård med för närvarande55 kr. per dag eller med högst en tredjedel av sjukpenningens belopp. Vid vårdi hem för vård eller boende minskas sjukpenningen ulan all nägonersättning lämnas till institutioner eller kommuner. Statsbidrag utgår till kommunemaför den missbmkarvård som bedrivs vid sådana hem. verksamhet vid hem för vård eller boendeskall siyras av bl.a. principer om självbestämmande och om atl förhållandenadär så myckel som möjligt skall likna förhållandena i samhället i övrigt.Enligt dessa principer bör den enskilde i normalfallet själv uppbära sinainkomster och själv belala sina utgifter. Jag har tidigare (avsniu 2.2.1)föreslagit atl kommunen skall kunna la ul en ersättning för uppehälle av devuxna missbrukare som bereds vård på bl.a. hem för vård eller boende. Med hånvisning lill de principer jag nu nämnt anser jag att sjukpenningen inte längrebör minskas automatiskt när en missbrukare bereds vård i ett hem för värd ellerboende. Jag anser det emellertid rimligt atl öppna en möjlighel för kommunernaatt hos begära en minskning av sjukpenningen i de fallkommunerna anser detta lämpligt. Del belopp som sjukpenningen minskas med börkassan betala ut lill kommunen. Jag anser således all den kommun som svarar förvårdkostnaderna hos skall kunna begära alt sjukpenningenminskas på samma sätt som vid sjukhusvärd och att det beloppet sedan betalas uttill kommunen. - För dem som omfattas av s.k. arbetsgivarinträde, t.ex. de medstatligt reglerade anställningar, görs enligt gällande avtal inget avdrag påden sjuklön som betalas ul av arbetsgivaren. Dessa personer omfattas dock i övriglav den tidigare föreslagna ersättningsskyldigheten. Den i del föregående föreslagna ersättningsskyldighetenavses omfatta även vård eller behandling i familjehem. I konsekvens härmed börmöjligheten till sjukpenningavdrag gälla även för missbrukare som värdas ellerbehandlas i sådana hem. Jag föreslår således att en allmän försäkringskassa skallkunna minska sjukpenningen på samma sätl som vid sjukhusvärd för missbrukaresom uppbärsjukpenning och som får värd eller behandling i ett hem för vård eller boendeeller i ett familjehem. En förutsättning skall vara att den kommun som svararför vårdkostnaderna begär det. Jag föreslår också att kassan sedan skall betalaul ett belopp som molsvarar minskningen lill kommunen. Mitt förslag föranlederen ändring i 3 kap. 15 § AFL. 2.2.4 Rätten att uppbära folkpension som ersättning föruppehälle Mittförslag: Kommunernas möjlighet alt uppbära folkpension som ersättning för vårdeller försörining för vissa personer som vistas på etl hem för vård ellerboende eller elt familjehem upphör. Socialberedningens förslag: Överensstämmer i princip medmilt (belänkandet s. 75 f). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrktberedningens förslag. Skälen förmitt förslag: 1 bl.a. 10 kap. 3 § och 16 kap. 12 § AFL finns bestämmelser omutbetalning av ersättning till någon annan än den som har rätt lillersättningen. Jag återkommer strax lill bestämmelserna i 16 kap. 12 § AFL. Enligtbestämmelserna i 10 kap. 3 § AFL och bestämmelser i kungörelsen (1962:393) omrätt i vissa fall för kommun eller annan alt uppbära folkpension kanförsäkringskassan betala ut folkpensionen för pensionsberätligade personer somunder en hel kalendermånad vistas i hem för vård eller boende eller familjehem tillkommunen som ersättning för vård eller försörining. Kommun som har uppburitfolkpension i annan form än barnpension skall sedan utbetala ett s. k.förbehållsbelopp till den enskilde. Dessabestämmelser kan medföra orimliga effekter i del enskilda fallet, bl. a.beroende på att förbehållsbeloppet bara räknas på folkpension jämtepensionstillskott och inte på ATP-pension. Således får en ogift pensionär, somhar förtidspension och dubbelt pensionsfillskott (av basbeloppet) med1987 års basbelopp och med gällande regler, folkpensionsförmånernareducerade med ca /dag. Den som har ålderspension och heltpensionstillskott (av basbeloppet) får en reducering på ca /dag ochden som har sådan ATP atl han inte har någol pensionstillskott får sin pensionreducerad med ca /dag. Beloppen kan i vissa fall bli något justerade medhånsyn till beskattningen. Vidare kan den s. k. helmånadsregeln, dvs. detförhällandet att den pensionsberätligade skall ha varit på en institution elleri etl familjehem under en hel kalendermånad för att pensionsförmånerna skallkunna reduceras, leda lill atl vårdtiderna mer anpassas efter helmånadsregelnän efler vårdbehov. Bestämmelsen medför också orättvisor gentemot intagna som inlehar folkpension. Jag har tidigare (avsnitt 2.2.1) föreslagit atl kommunen skall kunna ta ut enersättning för uppehälle av vuxna missbmkare som bereds värd på bl. hem förvård eller boende. Denna ersäUning skall kunna tas ut oberoende Prop.1986/87:129 av vilka slags inkomster som vårdtagaren har underinstitutionsvistelsen. Jag anser det felaktigt att storleken på den ersättningsom den enskilde rent faktiskt får betala blir beroende av vilken socialförsäkringsförmånhan har. Jag anser därför alt möjligheten för kommunerna atl i ovan angivnafall uppbära folkpension enligt 10 kap. 3 § AFL bör upphöra för att i ställelersättas med en rätt för kommunerna att ta ut en särskild ersättning. Jag anserav samma skäl att möjligheten att uppbära folkpension enligt 10 kap. 3 § AFLbör upphöra även i de fall kommunen ger stöd- och hjälpinsatser ulanbehandlingskaraktär. När en pensionsberättigad som vistas på en institutioneller i ett familjehem har svårigheter att sköta sina löpande utgifter, t.ex.hyreskostnader och kostnader för anhörigas uppehälle, brukar det i de flestafall inte möta några svårigheter för kommunen att få fullmakter från den pensionsberätligadeatt uppbära pensionsförmånerna. Denna s. k. förmedlingsverksamhet är vanlig. Om en pensionsberältigad är ur stånd alt själv ta hand omsin pension och inte heller vill ge kommunen någon fullmakt, finns det enmöjlighet enligt 16 kap. 12 § AFL att under vissa förutsättningar betala ulsåväl folkpension som ATP till bl. a. kommunen. 2.2.5 Möjlighet att lämna uppgifter förpensionsutbetalning till annan Jag vill slutligen ta upp frågan om socialnämndens rättatt pä eget initiativ lämna sådana uppgifter till en försäkringskassa som behövsför att kassan skall kunna besluta atl pension skall betalas ut till kommuneneller någon annan än den pensionsberätligade. I 16 kap. 12 § AFL anges att om en pensionsberättigad tillföljd av ålderdomssvaghet, sjuklighet, långvarigt missbmk av beroendeframkal-landemedel eller annan därmed jämförlig orsak inte själv kan ta hand om sin pension,en allmän försäkringskassa får besluta att pensionen (både folkpension och ATP)skall betalas ut till en myndighel, den försäkrades make eller lillnågon annan. Paragrafen fick denna lydelse som lagen (1981:1243) omvård av missbrukare i vissa fall (LVM) trädde i kraft den I januari 1982.Enligt den tidigare lydelsen kunde en nykterhelsnämnd eller styrelsen för göra framställning till en allmänförsäkringskassa om att en alkoholmiss-bmkares pension skulle betalas ut tillkommunen, den försäkrades make eller någon annan. I fråga om narkotikamissbmkarekunde bestämmelsen tillämpas endast om den försäkrade missbrukaren till följdav ålderdomssvaghet, sjuklighet eller annan därmedjämföriig orsak var ur ståndatl själv ta hand om pensionen. I propositionen (prop. 1981/82:8) om LVM angavs (s. 71 f.)att det borde vara möjligt att utmönstra den nu nämnda bestämmelsen om framställ- ningsrätt beträffande alkoholmissbrukare ur AFL. I propositionen fram hölls all de mycket sällsynta fall där det är omöjligt att komma till rätta med situationen på frivillig väg i regel kan gå in under den allmänna 14 bestämmelsen enligl vilkenförsäkringskassan på eget inititaliv kan besluta Prop. 1986/87:129 omutbetalning av pension när den försäkrade själv till följd av sjukdom e. d. ärur stånd atl handha medlen. För all göra det helt klart att åven svaghetstillståndsom var orsakade av missbruk borde gå in under bestämmelsen gjordes eltsärskilt tillägg om detta i 16 kap. 12 § AFL. Enligt7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) är uppgifter om enskilds personligaförhållanden inom sekretesskyddade, om det inte står klart attuppgiften kan röjas utan atl den enskilde eller någon honom närslående lidermen. Möjligheterna atl från lämna ut sekretesskyddade uppgifterutan klientens medgivande är i princip begränsade till sådana fall däruppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning eller där uppgiftslämnandetär nödvändigl för att den berörda utlämnande myndigheten skall kunna fullgörasin egen verksamhet. I 20 kap. 9 § AFL fmns bestämmelser om uppgiftsskyldighet.Där föreskrivs en skyldighet för kommunala myndigheter atl på begäran av enallmän försäkringskassa lämna sädana uppgifter om en namngiven person sombehövs för tillämpningen av AFL. Ioch med atl den tidigare formuleringen i 16 kap. 12 § AFL logs bort finns detinte längre någon bestämmelse som uttryckligen ger socialnämnden rätt all påeget inifiativ lämna sekretessbelagda uppgifter till för attinitiera ett beslut om utbetalning av pensionen till nägon annan än den pensionsberätfigade.Justitieombudsmannen () har i beslut slagit fast attnykterhetsnämndens, numera socialnämnden, tidigare möjlighet atl hos enförsäkringskassa begära utbetalning av pension till nämnden eller nägon annanperson i stället för till den pensionsberätligade har upphört fr.o.m. den Ijanuari 1982 i och med den utformning 16 kap. 12 § AFL då fick. I ettförtydligande beslut har JO ullalat att en socialnämndtrots gällande sekretess i vissa fall kan göra framställningar om utbetalningav pension till någon annan än den pensionsberätligade. Detta kan enligt JOgöras om den pensionsberätligade medger att så sker saml vidare i fall då denpensions-berättigade är tvångsomhändertagen med stöd av LVM och en situation haruppstått då det inte är möjligt med samråd och det ur vårdsynpunkt är nödvändigtatl handla mot klientens vilja. Slutligen anger JO att om delrör sig om en social nödsituation kan tänkas på eget initiativ ta upp frågan omutbetalning av pension med . JO anser dock att socialnämnden idetta hänseende måste vara mycket restriktiv. Dethar framförts kritik mot att 16 kap. 12 § AFL i sin nuvarande utformning intefungerar bra. Det har därvid framhållits att i allmänhetinte kan antas ha en sådan personkännedom om de pensionsberätligade att den påeget initiativ tar upp sådana ärenden där det anses befogal att pensionenutbetalas till socialnämnden eller någon annan än den pensionsberätligadesjälv. möjligheter att uppmärksamma kassorna pä den pensionsberältigadesförhållanden anses med gällande bestämmelser begränsade. Socialberedningenhar med anledning av denna kritik föreslagit ett till- lägg lill 16 kap. 12 § AFL, enligt vilket en socialnämnd utan hinder av 15 bestämmelsernaom sekretess i 7 kap. 4 § sekretesslagen fär ansöka hos en Prop.1986/87:129 allmänförsäkringskassa om ett beslut om utbetalning av pension till t. ex. Som jag nämnt begränsas möjligheterna för ensocialnämnd att lämna ut sekretesskyddade uppgifter utan en klients medgivande iprincip till sådana fall där en uppgiftsskyldighet följer av lag ellerförordning eller där uppgiftslämnandet är nödvändigt för att nämnden skallkunna fullgöra sin egen verksamhet. Sekretesslagen ger således inte utrymme fören föreskrift om att en socialnämnd på eget initiativ skall få lämnasekretess-skyddade uppgifter till en försäkringskassa. En sådan föreskriftskulle inte bryta den sekretess som gäller enligt 7 kap. 4 § den lagen. För atlnå del resultat som socialberedningen åsyftar måste en ändring göras isekretesslagen. Jag är inle beredd att nu föreslå någon sådan ändring. Jag hari denna fräga samrått med chefen för jusuiiedepartemeniel. Mina förslag innebär att kommunerna får rätt all ta utersättning för uppehället för missbrukare som är sjukskrivna och som fårbehandling på ett hem för värd eller boende. slopas möjligheten förförsäkringskassorna att för sin del tillgodogöra sig det s. k. sjukhusavdragetfrän sjukpenningen vid vistelse i hem för vård eller boende. Detta innebär enomfördelning av kostnader mellan stat och kommun. Staten, och Svenska kommunförbundethar vid fastställandet av totalbeloppet för statsbidrag till missbmkarvård m. m.för tagit hänsyn till halvårseffekten av förslaget om vissa frågor omersättning för uppehälle vid vård inom , m. m. Jag förutsätteratt parterna beaktar återstående halvårseffekt vid förhandlingarna inför år1988. Förslaget att slopa kommunernas möjligheter atltillgodogöra sig folkpensioner bedöms inte medföra några ökade kostnader förkommunerna. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomsocialdepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändring i socialljänsfiagen(1980:620), 2. lag om ändring i lagen (1962:381)om allmän försäkring. Ändringen i socialtjänstlagen faller inom lagrådetsgranskningsområde. Jag anser dock atl förslaget är av sådan enkelbeskaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 5.1 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Genom ändringen införs en rätt för kommunerna atl i vissafall ta ut en ersättning när stöd- och hjälpinsatser enligl socialtjänstlagenhar vård eller behandling som huvudsakligt syfte. Den kommun som svarar för kostnademaför vården eller behandlingen får la betalt för uppehället av den som på grundav missbruk av alkohol, narkotika eller därmed jämförbara medel får vård ellerbehandling pä en instilufion eller i etl familjehem. De nya bestämmelserna avser endast personer medmissbruksproblem. Genom tillägget "därmed jämförbara medel"innefattas även t.ex. läke-medelsmissbmkare samt missbrukare av lösningsmedeloch andra liknande medel. Ersättningsskyldigheten omfattar såväl dem som hartvångsomhändertagits enligt lagen (1981:1243) om vård av missbmkare i vissafall som dem som frivilligt har sökt vård eller behandling. Bestämmelserna tar sikte endast på vuxna missbrukare ochomfattar således inte underåriga, dvs. Om skyldighet alldelta i kommunens kostnader för underåriga som får vård föreskrivs i paragrafensandra stycke. Regeringen bemyndigas meddela föreskrifter om den högstaersättning som en kommun får ta ut för . Såsom närmare redogörs för iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.2) är avsikten att den högsta ersättningsom en kommun skall få la ut per dag skall motsvara del högsta sjukpenningavdragsom enligl 3 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring får göras för varjedag som en försäkrad får sjukhusvård. I fråga om de inackorderingshem somhuvudsakligen tillhandahåller ett boende för missbrukare fär kommunen liksomhittills själv bestämma en skälig ersättning. Enligl 37 § SoL får socialnämnden hell eller delvisefterge den ersättningsskyldighet som avses i bl. 34 § första styckel.Genom hänvisningen till 34 § första stycket kommer beslämmelserna i 37 § atlomfatta även de nya bestämmelserna om ersättningsskyldighet. Nämndens prövningav frågan om ersättning har inle knutits till några särskilda förutsättningar.Nämnden får således fritt pröva om eftergift skall ske eller inte. 5.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) omallmän försäkring 3 kap. 15 § Det belopp som en allmän försäkringskassa alllidhar dragit av från sjukpenningen för missbrukare som bereds vård i ett hem för vård eller boende skall hädanefter dras av endast om den kommun som svarar för vårdkostnaderna uttryckligen begär det. Bestämmelsen omfattar också de missbrukare med sjukpenning som bereds vård i ett familjehem som ger vård och behandling ål missbrukare. Det belopp som sjukpenningen min skas med skall betalas ul lill den kommun som har begärt minskningen. Enkommuns rält atl uppbära en del av folkpensionen för vård eller försörjning påkommunens bekostnad upphör beträffande såväl de pensionsberätligade somomfattas av den nya bestämmelsen om ersättningsskyldighet enligt 34 § förstastycket socialtjänstlagen som de övriga pensionsberätligade som enligl sammaparagraf och stycke är skyldiga att betala kommunen för stöd- ochhjälpinsatser. Jaghemställer alt regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620), 2. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har laglfram. Bilagal Prop.1986/87:129 Socialberedningens sammanfattning, utom såvitt avserrehabiliteringspenning, av delbetänkande (Ds S 1984:17) Rehabiliteringspenningtill missbrukare - vissa avgiftsfrågor Avgifter enligt 34 § SoL Enligt34 § SoL får kommunerna inte ta ut någon ersättning för stöd- och hjälpinsatserav behandlingskaraktär. Denna bestämmelse har tolkats olika ute i kommunerna.En del kommuner har ansett sig förhindrade att ta betalt för kost och logi, omdet stöd som ges har behandlingskaraktär. Andra kommuner har tolkat lagen såatt avgift alltid kan tas ul för kost och logi. Del har också visat sig svårtatt dra gränsen mellan insatser av behandlingskaraktär och andra insatser. Dennuvarande regeln kan således leda lill olika utfall för den enskilde. Mankan ha två olika principiella utgångspunkter när det gäller att avgöra om denenskilde skall ha nägot kostnadsansvar för olika hjälp- och stödinsatser. Denena är att rättvisan kräver atl bestämmelser om vilka avgifter som den enskildeskall belala bör vara desamma inom näraliggande vårdområden. Den andra är attförhållandena på en institution så mycket som möjligt skall likna förhållandenaute i samhället (normaliseringsprincipen). Underförarbetena till socialtjänstreformen betonades rätlviseaspekten i första hand.Kritiken mot den nuvarande bestämmelsen har däremot mer tagit fasta pånormaliseringsprincipen. Detta framgår både av den enkät till vissa kommunersom har gjorts och av synpunkter som har lämnats till beredningen. Detförhållandet atl den som vårdas på sjukhus i allmänhet inle betalar någonavgift för vården anser vi inte vara något avgörande skäl mot att införaskyldighet för dem som vistas på hem för vård eller boende att belala en vissersättning. Under sädana vistelser är det i högre grad än under vård på sjukhusfråga om social rehabilitering. Det är därför viktigt alt vistelsen påinstitutionen så mycket som möjligt liknar förhållandena ute i samhället. Hithör att var och en betalar för siu uppehälle. Till detta kommer att sjukhusvårdför den enskilde ofta framstår som avgifisbelagd genom att avdrag görs påsjukpenningen. Vi föreslår därför att 34 § SoL ändras så att det klart framgårau missbmkare som vistas på främst hem för vård eller boende normalt skallbetala en skälig ersättning för uppehället på institutionen. Avgiftensstorlek bör bestämmas av regeringen och beloppsmässigt motsvara det avdrag somnu görs från sjukpenningen vid bl. a. sjukhusvård. Denintagne bör betala avgiften till kommunen. Vi föreslår inte nägra särskilda regler som ger möjlighet till befrielse från eller nedsättning av avgiften. Om den intagne på grund av t. ex. stor försöriningsbörda behöver ekonomiskt slöd, bör kommunen i vanlig ordning ge bistånd enligt 6 § SoL. Statsbidragen till institutionerna som f. n. i vissa fall ger full 19 kostnadstäckning måstejusteras, om det införs en avgift som skall betalas Prop. 1986/87:129 lillkommunen. Detavdrag som görs från sjukpenningen under vistelser på hem för vård ellerboende bör avskaffas når en särskild avgift införs. F.n.kan en försäkringskassa belala ul folkpensionen (med undantag för ett s. k.förbehållsbelopp) till kommunen som ersättning för vården, när en missbrukaremed pension är intagen på en institution. Denna bestämmelse får olika effekteri det enskilda fallet, bl. a. beroende på att reducering bara kan göras påfolkpension jämte pensionsfillskott och inle på ATP-pension. Riksförsäkringsverkethar i en rapport (Ds S 1984:9) föreslagit atl bestämmelsen skallavskaffas när det gäller bl.a. denna kategori av pensionärer. Vi ansluter oss lillriksförsäkringsverkets förslag. Ersättning för uppehället under vistelser påhem för vård eller boende bör således uteslutande betalas genom den av ossföreslagna avgiften. 1de fall då en pensionsberättigad som är intagen på en institution har svårigheteratt sköta sina inbetalningar av avgifter och andra löpande utgifter, bör del ide flesta fall inle möta några svårigheter för kommunen att få fullmakt fränden pensionsberätligade alt uppbära pensionsförmånerna. Det bör då varamöjligt all utforma fullmakten så atl kommunen kan tillgodogöra sig den avgiftsom den pensionsberätligade skall betala för sin vistelse på en institution. Ommissbrukaren inte sköter sin avgiflsbetalning och om han inle vill ge kommunennågon fullmakt, finns det möjlighet atl tillämpa 16 kap. 12 § AFL. Dennaparagraf gäller generellt personer som på grund av bl. a. missbruk av beroendeframkallandemedel inte själva kan ta hand om sin pension. Om så är fallet kanförsäkringskassan besluta att pensionen (både folkpension och ATP) skallbetalas ut till en myndighet eller en anhörig. Tidigarehar det funnits motsvarande bestämmelser beträffande sjukpenning ochföräldrapenning. Del har förts fram kritik mot att dessa bestämmelser hartagils bort. Av den enkät som har gjorts till vissa socialnämnder framgär dockatt de flesta nämnder anser atl det inte finns något behov av att åter införade bestämmelser som tidigare gällde beträffande sjukpenning ochföräldrapenning. Någon förändring i de förhållanden som rådde när dessabestämmelser avskaffades kan därför inte anses ha inträffat. Vi anser därför atldel inte finns någon anledning att nu föreslå en utvidgning av möjligheternaatt ta hand om missbrukares socialförsäkringsersättningar mot deras vilja. Detfinns dock anledning att peka på möjligheten att träffa frivilligaöverenskommelser. Däremotanser vi det olyckligt alt 16 kap. 12 § AFL har fått en sådan utformning atl socialnämnderna inte anses ha möjlighet att meddela för säkringskassan när del är påkallat att tillämpa bestämmelsen. Vi föreslår därför ett tillägg till 16 kap. 12 § AFL som anger att socialnämnden utan hinder av sekretessbestämmelserna får meddela att nämnden anser bestämmelsen tillämplig. 1986/87; 129 Viräknar med alt våra förslag inle kommer att innebära någon ökning av de totalasamhällskostnaderna. Den ändrade kostnadsfördelningen mellan stat och kommunkan vägas in i samband med ändringar i statsbidragssystemet. 1986/87; 129 Socialberedningens lagförslag utom såvitt avser rehabiliteringspenning Lag omändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring