prop · GA03157 · 1986-12-31 00:00:00 — Förutsättningen härför är emellertid, att ett äigärdsprogrammed hårda utsläppskrav genomförs vid befintliga förbränningsanläggningar, ochatt stränga krav ställs på nya anläggningar, när det s. k. moratoriet för nyaavfallsförbränningsanläggningar nu hävs. mening är det principiellt riktigt au stränga krav ställs påbegränsning av utsläpp av miljöfarliga ämnen, såsom länge har skett för industriellaproduktionsanläggningar. anser att omfattande äigärdsprogram skall införas och med hårdautsläppskrav för befintliga anläggningar i enlighet med förslagen i rubriceraderapport. LRF saknar emellertid förslag till en kontrollfunktion för uppföljningav drift och underhåll av anläggningar. LRFanser att det måste införas åtgärdsprogram med hårda utsläppskrav förbefintliga anläggningar och att nya anläggningar konstrueras så att de ovannämnda starkt reducerade utsläppsniväerna kan uppfyllas. LRF finner exempelvisatt en rimlig målsättning måste vara att minska kvicksilverhalten i fisk så attalla i kan äta insjöfisk utan restriktioner. Därför måste det totalaflödet av kvicksilver i samhället minskas och här specifikt vidavfallshanteringen. LRFfinner att målsättningen - att samtliga anläggningar skall vara åtgärdade inomen femårsperiod borde vara högre. Landsorganisationeni tillstyrker de förslag till ställningstaganden och handlingsprogramsom rapporten utmynnar i. LO vill dock understryka dels de krav påmiljöåtgärder som är nödvändiga för förbränningsanläggningar och dels vad somframförs rörande materialåtervinning. I rapporten har anförts att papper är ensådan produkt som ej bör förbrännas utan ska användas för återvinning av fiberråvara.Trä/virke är en annan vara, som enligt vår bedömning måste undantas frånförbränning. : Av betydelse är den slutsats som redovisas irapporten innebärande att avfallsförbränning är en väl fungerandeavfallsbehandlingsmetod, genom vilken avfallets energiinnehåll tas tillvara ochutnyttjas. Energiutvinning ur avfall ses således som ett angelägetresursutnyttjande. Detta är ett klarläggande av stor betydelse för kommunerna ideras planering för den framtida avfallshanteringen. uttalademålsättning om ett bättre uttnyttjande av de resurser som finns iavfallet kan således uppnås genom såväl materialåtervinning som energiutvinning. StockholmEnergi vill framför allt understryka slutsatsen att avfallsförbränningen är enväl fungerande metod att omhänderta och utnyttja avfallets värmeinnehåll. Enförutsättning för detta är att förbränningen i likhet med annan för bränningsverksamhet förses med god reningsteknik samt alt man bör minska vissa miljöstörande ämnen i avfallet. 5 1986/87. Vi anseratt de förslag till riktvärden på utsläpp för befintliga anläggning- Skr.1986/87:157 ar vad gäller klorväte (saltsyra), stofi, kvicksilver och dioxinoch i övrigt de driflparametrar som anges kan innehållas vid god förbränningoch god rening. Vi tillstyker således de föreslagna riktvärdena. TEM vid : Utredningen har lästs med stortintresse och del är med tillfredsställelse vi finner alt utredarna ingåendeförsökt penetrera de miljömässiga konsekvenserna vid förbränning av avfall.Det är emellertid inte alltid vi delar utredarnas beskrivning av bakgrundsdata,ej heller de konklusioner som dras pä basis av dessa. Delsamma gällerutredningens jämförelser mellan olika behandlingsmetoder. På ett antal punktersaknas uppenbart det heltäckande underlag som bör krävas för att slutsatsernaskall kunna betraktas som trovärdiga. Den fortsatta framställningen behandlardetta förhållande. Utredningens mest bestående slutsats är att"avfallsförbränning är en acceptabel behandlingsmetod för hushälls- ochindustriavfall". De förutsättningar, förbehåll och reservationer somutredningen fullständigt översvämmas av inryms naiurligen inte i dennaslutsats. Inte heller den ofullständighet och osäkerhet som råder i underiagsmaterialet.Icke desto mindre är detta den slutsats som basuneras ul i samhället och tillomvärlden. "Vi accepterar förbränning av avfall", rubriceras l.ex.en artikel i tidning . Resultatet av dettalåter inte vänta på sig. I senaste numret av en engelsk tidskrift åberopasutredningen redan på första sidan under rubriken: . Fritt fram för fortsatt utbyggnad alltså. I dettasammanhang och med tanke på britternas excesser i miljöförorenan-de utsläppklingar utredningens tal om internationellt ansvar en aning ihåligt. Den största tjänst som kan göras miljön och våratätbefolkade grannar på kontinenten är troligen i stället att visa påalternativen, genom en kraftfull satsning på en preventivt inriktad miljö- ochresurshushållande avfallsstrategi. kraftvärme AB: Utredningen föreslår vissariktlinjer att gälla för de viktigaste utsläppskraven. Utredningen skrivervidare: Angivna värden bör gälla som riktvärden under en prövotid. Definitivagränsvärden bör sättas först efter prövotidens utgång i det enskilda fallet. Enprövotid för utvärdering av erfarenheter av den nyamiljöskyddstekniken erfordras. UKAB har på olika sätt följt utredningens arbete. Det kandärför vitsordas att de riktvärden som föreslås är realistiska. Någrafullständiga mätvärden frän den rökgaskondenseringsanläggning som UKAB nyligentagit i drift är ännu inte tillgängliga. Preliminära resultat tyder dock pä attriktvärdena för klorväte, kvicksilver och stoft bör kunna innehållas. Diox-inmätningarkommer att genomföras . Det är emellertid viktigt att noga notera, att utredningenföreslår att värdena skall gälla som riktvärden under en prövotid. Värdena ligger i samtliga fall ganska långt under vad som kan förorsaka skada i anläggning arnas närområde. Å andra sidan är det viktigt att den totala belastningen på vår miljö hålls nere så mycket som möjligt och värdena måste därför i 58 I daglig drift kan det komma att både över- och Skr.1986/87:157 underskridas. Det kan också förekomma variationer mellan olikaanläggningar och delar i olika anläggningar. noterar med tacksamhet att naturvårdsverketskärpt kraven för miljöfarliga rökgasutsläpp från befintliga sopförbränningsanläggningar.Under många år har dessa anläggningar haft tillstånd att förgifta vår miljömed stora utsläpp av bl. a. kvicksilver, kadmium och dioxiner. finner dock föreslagnaåtgärder ofill-räckliga för att lösa avfallsproblemet. Fortsätter och ökar sopförbränning i stor skala hindras enverklig lösning av avfallsproblemet. Separat hantering av olika avfallsslag,återvinning och en resurssparande teknik och livsföring hindras av allförbränning av blandade sopor. Ny miljövänligare avfallshantering såsom metangasutvinningförhindras. anser med hänvisning till ovanstående atttillstånd till nya sopförbränningsanläggningar ej bör ges. Befintliga sopförbränningsanläggningar bör successivtavvecklas. Innan detta kan ske måste omgående - I -- dessa anläggningarförses med avancerad rökgasreningsutrustning. 3 Hälso- och miljöproblem Remissinstanserna ställer sig genomgående bakom den beskrivningoch analys av hälso- och miljöproblemen som görs i rapporten. : Eftersom avfall i dagens läge ären betydande källa till kvicksilverkontamination i , delarlivsmedelsverket utredarnas uppfattning om behovet av kraftfulla åtgärder motutsläpp av denna metall i samband med avfallshanteringen. Detta bör enligtutredningen ske dels med hjälp av t. ex. avfallssortering (batteriinsamling),dels genom rökgasrening, samt genom produktkontrollåtgärder. Livsmedelsverkettillstyrker också en satsning på de föreslagna forskningsområdena vad gällert.ex. kartläggning av förekomsten av olika kvicksilverformer i luft vidavfallsförbränning samt studier över toxiska effekter av denna metall. Lantbruksstyrelsen: I princip anser lantbruksstyrelsen attall ökad belastning med tungmetaller, försurande ämnen och dioxiner ärnegativ. 1 rapporten föreslås dock omfattande reningsprocesser och andraåtgärder som sammantaget skulle reducera utsläppen väsentligt. Den ökade belastningenskulle därmed bli marginell. Lantbruksstyrelsen vill dock framhålla vikten avett fungerande kontrollprogram så att störningar i reningsprocesser och annanteknik upptäcks tidigt så att åtgärder kan sättas in. : Av de ämnen som bildasvid avfallsförbränning, bedöms bl. a. tungmetaller (främst Hg, Cd, Pb och Zn),saltsyra, dioxiner och klorerade organiska kolväten vara miljöfarliga. Dessaämnen släpps ut i oacceptabla mängder. Åtgärder måste i första hand sättasin för atl - bygga ut och genomföra produktreglerande åtgärder (ex. förbud mot kadmium i färgpigment och vissa batterier) 59 få till stånd överenskommelser som begränsarspridning av potentiellt Skr. 1986/87:157 miljöfarligt avfall (ex. amalgamavskiljning i dentalbranschen) - nedbringa utsläppen genom teknisk utveckling avanläggningarna (t. ex. avseende förbränningsprocess, stoftavskiljning och rökgasrening). Samtliga dessa åtgärder är genomförbara och måste vidtas innan en ytterligare utbyggnad av anläggningar föravfallsförbränning tillåts. Det kvarstår ändock vissa ekotoxikologiska problem. Ävenmed de åtgärder som kan vidtas kommer nämligen utsläppen från anläggningarnaatt innehålla bl. a. små mängder tungmetaller, där kvicksilver och kadmium ävenframdeles kommer att vara de mest miljöfariiga ävensom små mängder dioxiner.Kontrollen måste intensifieras vad gäller påverkan på närmiljön dvs. kontrollenskall inte enbart avse själva utsläppen utan även deponeringen och utlakningenav ämnen från aska och stoft samt miljöeffekterna i rökgasernasnedfallsområden. i : Avfall har ersatt främsttung eldningsolja (Eo 2-5) som bränsle. En jämförelse mellan avfall och oljasamt även andra bränslen visar på betydande skillnader, se tabell nedan. Tabell: Metallinnehåll per i megajoule (MJ) tillförd energi Källor: Naturgas-hälsa-miljö och DRAV I MJ = 0,278 kWh 1 ovanstående tabell framgår exempelvis attkvicksilvermängden är ca 4000 gånger högre i avfall än i eldningsolja 5.Avfallet innehåller även höga halter av krom (Cr), koppar (Cu), Zink (Zn) ocholika komplicerade organiska ämnen. Vissa ämnen som exempelvis klor och aromaterkan kemiskt reagera och bilda ur miljösynpunkt allvarligare ämnen där dioxin ären grupp som kan omnämnas. Avfallet är således ett ovanligt bränsle som kräverspeciell uppmärksamhet. En ökad satsning på avfallsförbränning med längre gåenderening "låser" omhändertagandet av avfall vid dels ett investeringsmässigtkostsamt behandlingssätt och dels till fjärrvärmesystem med lämplig värmetäthetsom kan förbruka producerad energi. Avfallsförbränning kommer i motsatsförhållandetill återvinning (ex. returpapper med högt bränslevärde), energihushållning(energisparande) eller energiproduktion på ett miljövänligare sätt (ex.värmepump på avloppsvatten). 4 Avfallsförbränning - miljökrav, ett renare avfall,teknik, ekonomi Flertalet remissinstanser anser att de krav på åtgärdersom ställs såväl när det gäller källsortering o. d. som tekniskamiljöskyddsåtgärder är motive- 60 I några fall ställer man sig dock tveksamma fill Skr.1986/87:157 möjligheterna att klara kraven på utsläppsbegränsningar vid nyaanläggningar. En instans efterlyser en ytteriigare skärpning av kraven.Möjligheterna att nå de uppställda målen för minskade kvicksilverutsläppifrågasätts i något fall. : Utsläppen av föroreningarna kan minskasgenom aU avfallet, som skall förbrännas kontrolleras, separeras och sorterasföre förbränning. Därför anser det viktigt att en separering avavfallet sker vid källan. Avfallet kommer därigenom dels att få ett minskatinnehåll av metaller och försurande ämnen, dels ett högre bränslevärde,eftersom avfall, som skall återvinnas och deponeras inte förbränns. Lantbruksstyrelsen vill även framhålla vikten av en välfungerande källsortering. Genom denna kan särskilt mängden tungmetaller iförbränningsmaterialet reduceras. Därmed minskar givetvis utsläppsmängderna. i : Att minska mängden miljöfariigaämnen i avfallet är nödvändigt för att minska emissionerna oavsett behandlingsform.En utökad produktkontroll måste ske så att innehållet av miljöfarliga ämnen, t.ex. kvicksilver och kadmium, begränsas. Styrning av konsumtionen kan ske medhjälp av särskilda avgifter pä vissa produkter. Således bör t. ex. genom enkombination av märkning och pant en utsortering av vissa avfallsslag ur detvanliga hushållsavfallet kunna erhållas. Genom märkning av varor ochförpackningar kan de enskilda konsumenterna ges möjlighet att välja enmiljövänlig produkt som ger mindre och/eller ofarligare avfall. I utredningen har endast behandlats konventionellthushälls- och industriavfall som kan användas som energiråvara. Riskavfalletutgör en allt mindre avfallsmängd men kan vid förbränning i små anläggningar geupphov till oacceptabla utsläpp. Enligt mening bör förbränningendärför centraliseras till anläggningar med tekniska och ekonomiskaförutsättningar för en fullgod förbränning och rökgasrening. i : Betydligt större mängdavfall skulle kunna källsorteras. källsorteras följande iSverige: - returpapper, /per person, är () - järnskrot(vitvaror), /person, år () -glas () - batterier,textilier m. m. /person, år Om varje person alstrar ca sopor per är ärnuvarande källsortering . Troligtvis kan källsorteringen ökas betydligtom bra information och riktiga insamlingssystem finns. En stor skillnadföreligger i insamlingsmängd mellan olika kommuner. Länssstyrelsen i : De åtgärder som planerasför att minska nivåerna på utsläppen i förbränningsanläggningar måste vararealistiska så att även små anläggningar skall kunna drivas med rimlig ekonomi.Kraven på utsläpp av t. ex. stoft till /nm' som nämnts i rapporten tordevara för höga för små anläggningar av den storlek som finns i . : Av 27avfallsanläggningar har ca hälften en kapacitet mellan 3 500 och /år. Det är alltså relativt små anläggningar. Lönsamhetsberäkningarna i utredningen har utgått från 61 enanläggning på 15 MW, vilket motsvarar ca 40 000 årston. De ekonomis- Skr.1986/87:157 ka slutsatser som presenteras i utredningen är således föroptimistiska för hälften av landets avfallsanläggningar. Därför behövsövergångsbestämmelser för de mindre anläggningarna, så att kommunerna kanavveckla avfallsförbränningen utan orimliga kostnader. Ett alternativ kan varastatliga stimulansåtgärder för investeringar i rökgasreningsanläggningar elleravveckling. : Dioxindebatten har troligen underblåsts av att mycketavancerad analysutrustning har möjliggjort detektering av extremt låga dioxinhalterner till pikogramnivä. I denna debatt har man glömt att experimenten, som engång antydde vissa dioxiners extrema toxicitet, hade utförts på råttor.Känsligheten varierar emellerfid mycket starkt mellan olika djurarter, och detfinns ingenting som tyder på att människan tillhör de känsligare arterna.Tvärtom talar erfarenheterna från 1977 och vissa experiment emothög akuttoxicitet hos människan. Detkan därför ifrågasättas om det föreslagna riktvärdet för dioxiner på ner till0,1 ng/m' rökgas är rimligt. Hittillsvarande erfarenheter från undersöktaförbränningsanläggningar visar, att anläggningarnas funktion, skötsel ochdriftförhållanden har mycket större betydelse för utsläppsbegränsningen äneventuell reningsutrustning. Vi föreslår därför att kraven beträffande dioxinutsläppformuleras i termer av drift- och förbränningsbetingelser. : Utredningens förslag fill gränsvärden för utsläpp avstoft, klorväten och kvicksilver kan innehållas i moderna anläggningar. Äldreanläggningar förutsätter dock om- och tillbyggnad av t. ex. reningsutrustning,åtgärder som kan störa de ekonomiska motiven för fortsatt verksamhet. Så längemätteknik och analysteknik innebär stor osäkerhet föreslår dock föreningen atttillåtet utsläpp anges som ett intervall förslagsvis 0,1 till 0,5 ng TCDD ekv/nm. : Några slutliga riktvärden kan inte fastställas medavseende på tillåtna utsläpp av olika ämnen från avfallsförbränningen (stoft, klorväte,kvicksilver, dioxiner etc.) innan tillräckligt tekniskt och ekonomiskt beslutsunderiagföreligger. Föreningen vill här uttrycka den förhoppningen att i samarbete medstatens energiverk och kunna få arbeta för en samordningav den tekniska utvecklingen och utbyggnaden av miljöskyddet vidanläggningarna. Det är angeläget att m.fl. i ett fidigtskede för planerande kommuner klarar ut de höga krav på rökgasrening somföreligger och de stora investeringskostnader som är förknippade med dessa. Motbakgrund av de förväntade höga investeringskostnaderna i framtidaavfallsförbränningsanläggningar torde nya anläggningar endast bliaktuella i landets största kommuner och/eller vid regional samverkan. Deriktvärden som anges i rapporten för tillåtna utsläpp av olika ämnen, främst dioxiner, måste inledningsvis ses som preliminära riktvärden och gälla till dess att det kan konstateras om värdena är möjliga att innehålla med hänsyn till effekten hos den rökgasreningsteknik som testas. Ett ytteriigare skäl härtill är vilka juridiskt bindande garantier med avseende pä lägsta utsläpp som kan lämnas av leverantörerna av rökgasreningsut- 62 rustning.Slutligen måste kunna klariäggas om mät- och analysmetodiken Skr.1986/87:157 är sålångt gången att så låga värden som 0,1 ng TCDD/nm' tg vid CO2 verkligen kan fastslås. Det bör härvid starkt kunnaifrågasättas om gränsen för dioxinutsläppvid nya anläggningar (0,1 ng TCDD/nm' tg vid CO2 verkligenär ett verklighetsförankrat (mät- och analyserbart) riktvärde som De preliminära riktvärdena bör justeras och anpassas efterden behandlade avfallsmängden. Det åriiga totalutsläppet av elt visstämne bör således vara avgörande för vilka åtgärder som skall vidtas. vill understryka vad som sägs om dioxinutsläppfrån nya anläggningar (0,1 ng TCDD ekv/nm' vid CO2 nämligen aU de måsteinledningsvis ses som preliminära riktvärden under en prövotid och attdefinitiva riktvärden sätts efter det att den enskilda anläggningen varit idrift . Vi är dock övertygade om att det föreslagna riktvärdet pä0,1 ng TCDD ekv/nm' vid CO, både kan innehållas och kontrolleras inom ensnar framtid. : Enligt miljö- och hälsoskyddskontoretsuppfattning är de föreslagna riktvärdena mycket härda men inte orimliga.Teknik för rökgasrening och eldningsteknik har utvecklats under de senaste årenoch energipriserna har utvecklats på sädant sätt att avfallsförbränning ärklart lönsamt. Därmed måste förutsättningar i enlighet med intentionerna imiljöskyddslagstiftningen anses föreligga - både teknik och ekonomiskaförutsättningar finns för att driva anläggningarna enligt dessa krav. Det ärdock uppenbart att mindre anläggningar kommer att fä problem eftersom deföreslagna riktvärdena förutsätter stora investeringar. Utredningen föreslår att de föreslagna riktvärdena skallgälla vid besiktning. Med tanke på osäkerheten i analysmetoder och längasvarstider är detta inte helt tillfredsställande. Mätmetoder utvecklade försnabba och säkra analyser måste utvecklas för att mätningarna ocherfarenheterna från dessa skall kunna påverka produktionen. Stickprovsmätningarmed långa tidsintervall emellan gör det också omöjligt att kontrollera vad somhänt i fråga om utsläpp mellan mätningarna. Det borde vara möjligt att utvecklabiologiska mätmetoder att följa driften vid en anläggning. iLinköping, och Tekniska Verken har inlett enstudie av möjligheterna till att utveckla sådana metoder. : anser att utsläppen avkvicksilver vid dagens förbränningsvolym reduceras från till 400 kt.Kvicksilverutsläppen får inte överstiga /m'. Förutsättningen för dennaminskning av kvicksilverutsläppen är inte bara att ny reningsteknik införs,utan också bättre personalutbildning och betydligt mer effektiv batteriinsamlingän tidigare. fruktar att krav på relativt ofarligautsläpp av kvicksilver endast blir en from förhoppning. Även ombatteriinsamlingen lyckas - till är knappast möjligt - återstårkvicksilvret i papper, plast, lysrör m. m., som står för avkvicksilverutsläppen. Till detta kan läggas att den nya reningstekniken ännuinte är utvärderad i full skala. Dioxinutsläpp från 0,5-2 ng/m' tolereras av ENA-utredningenför be- 63 fintliga anläggningar, förnya endast 0.1 ng/m anser att Skr. 1986/87:157 utsläpp över0,5 ng/m' vid befintliga anläggnignar inte kan accepteras. Målet bör vara 0,1 ng/m'. 5 Restprodukter, deponering eller avfallsförbränning Bedömningenav riskerna med deponering av aska, slagg och andra restprodukter är intesamstämmiga mellan de sju remissinstanserna som tagit upp deponeringsfrägan.Uppfattningarna om rapportens jämförelse mellan direkt deponering av avfall ochavfallsförbränning/deponering av restprodukter varierar också. Länsstyrelseni : Möjligheterna att nyttiggöra restprodukterna frånavfallsförbränningen, slagg och flygaska, bör utredas vidare. Att använda slaggvid vägbyggnad m. m. är ett intressant område. Slaggen skulle här till en delkunna ersätta grus som är en bristvara i länet. För att kunna godta slagg måstedock ytterligare undersökningar beträffande miljöfarlighet m. m. göras. I en deponiligger materialet skyddat och kontrollerat medan det iexempelvis en väg löper risk att blottläggas och okontrollerat flyttas. Länsstyrelseni : Med den förbättrade reningen av rökgaserna kommer ansenligamängder föroreningar (kvicksilver, kadmium, dioxin m. att ansamlas i den s.k. rökgasreningsprodukten. Exempelvis kommer detta reningsavfall att innehålla2 kvicksilver totalt i . En grundläggande fråga är vilkenteknik för omhändertagandet som skall användas beroende på vilken utlakning avföroreningar som sker. Utlakning av metaller och organiska föreningar kanfortgå i betydande omfattning . Yttre faktorer somklimatpåverkan kan påskynda utlakningsprocessen. Därför måste deponeringsteknikenav detta koncentrerade avfall ges ett säkert skydd som minimerar utsläppentill de naturliga halterna i yt- och grundvatten. Längre erfarenheter och studiersaknas av deponering av rökgasreningsprodukter eftersom tekniken för rökgaskondenseringendast varit etablerad . Enligtlänsstyrelsens uppfattning borde avfall med en motsvarande föroreningshalt somi avfallsförbränningens rökgasreningsprodukter klassas som miljöfarligt avfall.Detta avfall skulle pä grund av de ansenliga mängderna enligtmiljöskyddsförordningens punkt 2.135. kunna läggas upp eller långtidsförvaraspå en kommunalt avfallsupplag i likhet med långtidslagring av hydroxidslam.Planering, uppläggning, kontroll på lång sikt m.m. förbättras om rökgasreningsprodukternaklassas som miljöfarligt avfall. Medledning av den kontroll bedriver av både avfallsför bränning och deponeringsanläggningar bedöms deponering av avfall vid tillståndsprövade upplag ge upphov till mindre antal och mindre mängd miljöfarliga ämnen jämförelse med förbränning. Under förutsättning att avfallet deponeras "torrt och tätt", vilket anger bl.a. specielltpacknings- 64 förfarande och system förytavrinning, begränsas mängden lakvatten och Skr. 1986/87:157 dess halt avföroreningar. Vidjämförelse med avfallsförbränning bildas endast små mängder försurande ämnen,mindre mängder metaller släpps ut pä grund av begränsad korrosion och viss fasfiäggningav metallerna inklusive kvicksilver i organiskt material, ingen nybildning av"giftiga" organiska föreningar som exempelvis dioxin (sällandjupbränder). Föroreningarna frän ett avfallsupplag uppsamlas via lakvattendräneringtill en lakvaltendamm där en viss behandling kan ske såsom sedimentering och oxidering.Därefter leds oftast lakvattnet till det kommunala avloppsreningsverket förbiologisk och kemisk rening. Vidgenomläsning av utredningen kan man få den föreställningen att det endast äravfallsförbränning som kan minska avfallsvolymen. 1 själva verket minskasvolymen i stort sett lika mycket vid deponering () beroende pä främst kompakteringsgradmen även genom naturlig sättning. Kompaktering med tung maskinell utrustningförekommer som regel. : Utlakning av tungmetaller är det allvarligasteproblemet när man diskuterar miljöpåverkan från ett upplag av slagg, flygaskaoch rökgasreningsprodukter, medan detta synes vara ett mindre problem viddeponering av obehandlat avfall. Däremot är utlakningen av organiska ämnenfrån avfallsdeponierna ofullständigt känd. Detfinns flera faktorer, som talar till avfallsdeponeringens fördel.