prop · GA0395 · 1986-12-31 00:00:00 — Verksamheten uppvisade ocksä tendenser att spridas mer över åretoch att riktas mot militära baser, hamnar och skyddsområden. Förekomsten avminiubåtar klarlades i samband med granskningen av Hårsfjärdenhändelserna. Enrad iakttagelser och indikationer leder till slutsatsen att liknandeundervattensverksamhet förekommit även åren efter 1982. Ubåtsskyddskommissionenredovisade också i sitt betänkande (SOU 1983:13) Att möta ubåtsholet, som framlades , tänkbara motiv för ubåtskränkningarna. Som huvudmotiv angavs, äveh om det inte ute slöts att även andra motiv kan ha spelat in, att kränkningarna skulle ses som förberedande skeden i en militär operativ planering. Utforskning av de svenska kust- och skärgårdsområdena och av svenskt undervattensför- svar, utprovning av ny materiel, taktisk utveckling och utbildning var några av de delmoliv som angavs som mest sannolika. Erfarenheterna sedankommissionen lade fram sin rapport ger inte an- Prop. 1986/87:95 ledningtill andra slutsatser. Motiven, som är svåra att fastställa, tordehuvudsakligen kunna hänföras till olika former av förberedelser för eventuellakris- och krigsoperationer. Undersenare år har främmande undervattensverksamhet förekommit även i andra nordiskaländer. Uppenbart är att den mot och andra nordiska länder riktadeundervattensverksamheten måste sättas in i ett större öst-väslperspektiv medbetoning på situationen i det nordeuropeiska området. Verksamheten bör ävenses i ljuset av den globala kapprustningen och en ökad satsning påundervallensteknologi. Kränkningarav svenskt luftrum har inträffat vid 25-30 tillfällen perår. Kränkningarna, varav de flesta är av kort varaktighet, inträffarhuvudsakligen söder om och . har NATO-flyg svaratför huvuddelen av kränkningarna, medan flygplan från Warszawapaktstaterna harsvarat för några enstaka kränkningar varie år. En särskilt allvarlig incidentägde mm vid , då sovjetiskt jaktflyg trängde långt in isvenskt luftmm och därvid närmade sig ett civUt trafikflygplan med passagerare. Ifråga om alla dessa kränkningar är det väsentligt att visar både viljaoch förmåga att hävda sin territoriella integritet. Av delta följer att det ärav synnerlig vikt att kränkningar upptäcks och avvisas, samt att de beivras pådiplomatisk väg när nationaliteten kan fastställas. En sä långt möjligt öppenredovisning av förekommande gränskränkningar är även fortsättningsvis ensjälvklarhet. Vadgäller undervattenskränkningar har av regering och riksdag uttalats att intrångmed främmande ubåtar på svenskt vatten, i flagrant strid med folkrättensregler, är något som under inga omständigheter kan accepteras. harklargjort att det är vår fasta föresats att med alla de medel som står tillbuds hävda vår territoriella integritet och de svenska gränsernas okränkbarhet.1 enlighet med denna målsättning har regeringen sålunda skärpt de s. k.IKFN-reglerna därhän att vapenmakt tillgrips utan föregående varning motfrämmande ubåtar i inre svenska vatten i syfte att tvinga dessa att intaövervattensläge för identifiering och andra åtgärder. Ubåtsskyddet fortsätteratt förstärkas. Somsjälvständiga stater har de nordiska länderna agerat i enlighet med egna vitalaintressen. Ofta har dessa intressen varit sammanfallande. Ett samarbete övergränserna, inom och utom , har då varit naturligt. De nordiska ländernahar på denna gmnd också i många utrikespolitiska frågor kunnat verka gemensamt,företrädesvis inom FN och andra internationella organisationer. Enförutsättning för delta samarbete har varil de nordiska ländernas respekt förvarandras skilda säkerhetspolitiska lösningar och politiskaställningstaganden. Den säkerhetspolitik somförs av de nordiska länderna, inom ramen för de individuella lösningar som valls, syftar till atl värna om den grundläg gande stabiliteten även i ett skede då det större nordeuropeiska områdets allmänna strategiska betydelse har ökat. TUl grund för denna strävan ligger bedömningen att även stormaktsblocken har ett fortsalt intresse av att stabiliteten i inte mbbas. Även om det säkerhetspolitiska läget i 19 Nordeuropainte är statiskt torde man nämligen på båda sidor inse att Prop. 1986/87:95försök att till egen förmån söka rubba det grundläggande säkerhetspolitiskamönstret i sannolikt kommer att mötas av motåtgärder från den andrastormaktens sida. De nordiska länderna har sålunda elt gemensamt intresse avatt trygga en fortsatt lugn och stabil situation i . Ett mål är även atlinom ramen för varie lands säkerhetspolitik begränsa stormaklsnärvaron medstridskrafter och därmed minska riskerna för konfrontation. Sammanfattningsvis kan konstateras att densäkerhetspolitik som de nordiska länderna valt att föra spelatoch spelar en avgörande roll för stabiliteten i . 2.4 Konflikter och hot som kan beröra säkerhet En gmndläggande bedömning är att det är osannolikt att ettkrig mellan maktblocken i kommer att uppstå som följd av överlagdabeslut om att gå till anfall för att vinna en seger i i dess helhet.Mindre osannolikt är att ett krig uppstår genom en process - som kan ha sittupphov inom eller utanför - där successiva beslut fattas underbristfällig information och osäkerhet om motpartens reaktioner. Därtill kommeratt processen kan förvärras av andra omständigheter över vilka supermakternainte har full kontroll. I regionala konflikter i vissa delar av världen, t.ex.där utsträckningen av resp. intressesfärer är mindre entydiga och därmed deomedelbara riskerna upplevs som mindre, kan supermakterna bli indragna motvarandra. Bedömningar belräffande karaktären av ett eventuelltframtida krig i är förknippade med avsevärda osäkerheter. Dessaosäkerheter beror bl. a. på att maktblocken har utformat och övat sina militärastyrkor med hänsyn till olika alternativ. De beror också på att maktblocken medvetetbyggt in en osäkerhet i sina strategiska doktriner, bl. a. i syfte att ökaavskräckningseffekten. Slutiigen har svårigheterna att från fredstida förhållandenbedöma utgången av elt krig ökat till följd av den snabbamilitärtekniska utvecklingen. Mot bakgrund av båda maktblockens politiska och militäradoktriner samt utformningen av deras mUitära styrkor förefaller det sannoliktatt de åtminstone inledningsvis söker föra kriget på konventionell nivå och undvikasådana operationer som kan befaras sätta motpartens mest vitala intressen påspel. 1 stället kan det upplevas som fördelaktigt all genom snabba ochavgörande åtgärder ställa motparten inför fullbordat faktum. Därför kommersnabba militära operationer sannolikt att karakterisera inledningen av eltkrig. Det är mot denna bakgmnd svårt alt föreställa sig någotläge där endera maktblocket genom en frontal attack i inledningsvis skulle eftersträva att erövra och behälla stora delar av det andras territorium. Däremot kan det vid en konfrontation mellan maktblocken tänkas alt endera parten genom militära operationer i en begränsad del av det europe iska området vill pressa den andra till politiska eftergifter eller vill säkra 20 strategiska positionerinför en befarad utvidgning av konflikten. En sådan Prop. 1986/87:95utveckling skulle kunna beröra även vårt område. Riskenför att kriget trappas upp till kärnvapennivå är särskiltpåtaglig om någondera parten finner att ett fortsatt konventionellt försvarinte kan genomföras. En första demonstrativ kärnvapeninsats kan då göras föratt dramatiskt markera att motståndarens operationer måste avbrytas. Denya kärnvapensystem som placeras ut har större precision och räckvidd hosrobotarna, ofta kombinerad med mindre styrka hos laddningarna. Därigenom skapasteoretiskt förutsättningar för selektiva insatser mot militärt viktiga mål ochför begränsning av sidoverkningarna mot befolkning och samhälle. Ä andra sidanfinns inga klara gränser mellan olika typer av kärnvapen och en upptrappningter sig svår att undvika. Detfinns därför starka skäl att tro att varie beslut om kärnvapeninsats kommer attframstå som ödesdigert även för dem som ytterst bär ansvaret. Genom tekniskaoch organisatoriska åtgärder har högsta statsledningarna inom kärnvapenmakternasökt skaffa sig en säker kontroll över åtminstone den förstakärnvapenanvändningen. De avgörande trösklarna torde därför alltjämt liggamellan krig och fred samt mellan konventionellt krig och kärnvapenkrig. Attbestämt uttala sig om sannolikheten att kärnvapen sätts in i ett framtida krigi syns inle meningsfullt. Denmöjliga varaktigheten av ett konventionellt krig i beror i hög grad påinriktningen av de militära operationerna. Enligt en vanlig uppfattning påvästhåll skulle ett omfattande och framgångsrikt anfall mot väst i Centraleuroparedan efler eller leda lill överväganden om atttillgripa kärnvapen. Svårbedömbara faktorer som sammanhållningen inomrespektive pakt, den tekniska utvecklingens konsekvenser, luftoperativaförhållanden och tidsskillnader i fråga om beslut om mobilisering i olikaländer kan emellertid leda till ett mera långvarigt konventionellt krig iEuropa. a. i detta sammanhang kan mer intensiva operationer komma att gällakontrollen över norra och . Riskenför krig i närområde är i allt väsentligt relaterad till situationen istort mellan maktblocken. En väpnad konflikt i norr är sålunda knappasttänkbar under i övrigl lugna och stabila förhållanden mellan NATO ochWarszawapakten. DemiUtära hot, som under eller inför ett krig i skulle kunnariktas mot , beror på de krigförande parternas bedömningar av krigetsfortsatta förlopp och deras förberedelser för tänkbara händelseutvecklingar.En viktig roll spelar därvid deras bedömningar av det nordeuropeiska ochnordatlantiska områdets strategiska betydelse. större, öppen konflikt mellan blocken kan det nordiska områdei sålunda kommaalt beröras redan i de inledande faserna, eftersom stora värden står pä spelför parterna och en överraskande inledning av operationer kan ge väsentligafördelar. Defredslida militära styrkerelationerna i Nordkalottområdet innebär överlägsenhet på sovjetisk sida, men denna överlägsenhet ger inte utrym me för större offensiva operationer, särskilt som terrängförhållandena är 21 Bådaparter har behov av att tillföra stridskrafter vid en Prop. 1986/87:95 akutkonflikt. Detfinns därför skäl alt tro att inledningsskedet av en konflikt kommer attkarakteriseras av försök lill snabb slyrkeuppladdning från båda parters sida.Vid ett krigsutbrott torde styrkeuppladdningen fortsätta och kompletteras meden intensiv bekämpning av motpartens militära baser och förband. Svensktområde utgör inte något primärintresse för någotdera maktblocket, men genomSveriges geografiska läge i det nordeuropeiska området kan vårt land tidigtbli inblandat i maktblockens överväganden vid konflikter. För båda maktblockenkan svenskt område få intresse som genväg vid flygoperalioner, som genomgångsområde,som basområde främst för flygslridskrafter och för framskjuten luftbevakning. främmande makts överväganden inför ett eventuellt angrepp mot måsterimligtvis ingå å ena sidan tidsvinst och ökad säkerhet att uppnå mäl i vårtnärområde, ä andra sidan militära förluster och bindningar. Risken atl detandra maktblocket får tillgång till svenskt territorium måste också övervägas.Man bör kunna utgå från att stormaktsblockens militära styrkor i huvudsak blirbundna i garderingar eller operationer mot varandra. Endast en begränsad del avstormaktsblockens styrkor kan därför avdelas mot . En begränsning liggerockså i transportmöjligheterna främst till sjöss och i luften. En större delav de mest lättrörliga styrkorna t. ex. flygstridskrafter kan samtidigtsättas in, men då sannolikt endast . Militäraoperationer riktade mot våra grannländer behöver inte nödvändigtvis innebäraatt blir indraget i kriget, även om risken för omfattande kränkningarav svenskt område från både öst och väst är stor. De militärgeografiskaförhållandena i är sådana att ju mera omfattande målen för de militäraoperationerna är, desto starkare blir motiven att söka utnyttja svenskt område.Genom sin i omvärlden uppfattade styrka kan emellertid det svenska försvaretpåverka främmande makters överväganden och därmed avhålla från sådanaoperationer som går genom svenskt område. Vårtgeografiska läge nära den ena supermakten innebär att militär kapacitetrelativt sett finns i större mängd i öst. SärskiU gäller dettamarkstridskrafler samt resurser i . Vad gäller flygstridskrafterkan resurser snabbt tillföras vårt närområde bäde i öst och väst. En avgörandemilitär uppladdning med markstridskrafter i väst kan beräknas ta avsevärd tid. Enväpnad konflikt i kommer rimligen att föregås av betydande förändringar i det politiska klimatet mellan maktblocken. bör noteras de stora svårigheterna att i en utdragen kris rätt tolka andra staters avsikter och åtgärder. Speciellt gäller detta under skeden av hög politisk spänning mellan maktblocken och återkommande variationer i den militära beredskapen. En presumtiv angripare kan väntas eftersträva att utnyttja överraskning för att därmed snabbare och lättare nå avsett resultat. Den ökade räckvidden, rörligheten och flexibiliteten hos stormakternas strids krafter underlättar detta. Dock behöver angriparen inför ett militärt an- 22 grepp mot höja sinberedskap, dra samman styrkor och transport- Prop. 1986/87:95 kapacitet ochi samband därmed ha en omfattande signallrafik. Detta bör ge oss möjlighetertill militär förvarning. kommer sannolikt att få ett snabbt förlopp till följd avsuccessivt allt större vapeninsatser och de oerhörda skadeverkningar dessaleder till. Maktblocken måste då koncentrera sin uppmärksamhet på sina allramest vitala intressen, främst att få ett slut på kriget. Militära operationer iett sekundärt område som måste i ett sådant läge rimligen tillmätasringa betydelse. OmSverige lyckats hålla sig utanför kriget i dess konventionella fas är detmindre troligt att landet blir angripet om en upptrappning lill kärnvapennivåskett. En slutsats av detta är att ett svenskt försvar, som kan avhålla fränkonventionellt angrepp också kan bidra till att minska riskerna för att Sverigeblir angripet med kärnvapen. Däremot kan vi drabbas av drivande radioaktivamoln som bildats vid marknära kärnvapenexplosioner utanför våra gränser. Omett krig i vilket är indraget trappas upp till kärnvapennivå förlorarrimligen de militära operationerna mot vårt land snabbt i betydelse. Kemiskavapen är främst lämpade för taktiskt-operativa syften. De skulle kunna användassom ett komplement eller alternativ till konventionella vapen. Stormakternasbenägenhet att utnyttja kemiska vapen torde bestämmas dels av de bedömdariskerna för vedergällning och upptrappning, dels av de möjliga militärafördelarna. Dessa i sin tur bestäms i hög grad av den angripnes skyddsnivå och beredskap. Denbreda anslutningen till Genéveprotokoll innebär i praktiken etl förbudmot första användning av kemiska stridsmedel. Stora ansträngningar görsinternationellt att få till stånd ett utvidgat förbud. pågåremellertid en militärteknisk utveckling som skulle kunna öka riskerna för altde kemiska stridsmedlen kommer till användning. Motanvändning av biologiska stridsmedel i stor skala finns många kraftigtåterhållande faktorer. Alla bedömningar av verkningarna blir ytterst osäkra.Öppna angrepp med biologiska stridsmedel i stor skala bedöms därför som mycketosannolika. Däremot kan förtäckta angrepp mot begränsade mäl tänkas. Hotmot säkerhet kan uppstå även på lägre konfiiktnivåer än krig mellanstormaktsblocken, i vissa fall också under del vi uppfattar som lugna ochfredliga förhållanden. Bakgrunden till detta är dels motsättningarna i olikaformer mellan stormaktsblocken, dels deras militära aktivitet i vårt närområdei form av utbildning och övning av förband, utprovning av materiel ochunderrättelseverksamhet. Omfattningen och karaktären av sådana verksamheter harpåverkats av del nordeuropeiska områdets ökade strategiska betydelse. Säkerhetspolitisktriskabla situationer kan uppstå oavsiktligt som följd av ordinarie övnings- och underrättelseverksamhet. Ett exempel är omfat tande kränkningar av svenskt territorium i samband med större övningar. Sådana situationer kan emellertid också vara resultat av avsiktliga försök att påverka oss eller vår omgivning, exempelvis avsiktliga kränkningar i underrättelsesyfte eller för att pröva svensk beredskap. En ökad militär 23 närvaroi vårt närområde skulle också leda till påfrestningar. I en mer upptrappadinternationell kris kan de militära hoten bli allvarli- Prop. 1986/87:95gare. Benägenheten att vid incidenter tillgripa vapenmakt kan bU större ochfrämmande makter kan ställa krav pä visst svenskt uppträdande. Gränsen mellanfred och krig i omvärlden kan bli flytande. Enframgångsrik svensk neutralitetspolitik vid krig i omvärlden fömtsätter attdet svenska totalförsvaret är tillräckligt starkt för att avhålla från angreppmot oss. Isamband med militära operationer i vårt närområde kan de krigförande parternatänkas vilja utnyttja svenskt territorium i strid med folkrätten. De kan ocksåställa krav på eftergifter från svensk sida. Det kan i dessa fall gällaöverflygning av med flygplan och robotar, genommarsch tUl lands,utnyttjande av svenskt sjöterritorium, exempelvis som skyddad uppehållsplats,eller tillfälligt utnyttjande av baser i . Redan farhågor om sådantutnyttjande av svenskt territorium kan leda till militära motåtgärder från detandra maktblockets sida. På detta sätt kan successivt dras in i kriget. Militäraoperationer i vår omvärld kan leda till att vår utrikeshandel helt eller delvisavbryts så att vi för vår försörjning blir hänvisade till inhemska resurser. i kan komma att inledas med ett krisskede med tilltagandemotsättningar mellan stormaktsblocken och alltmera omfattandehandelsstörningar. Störningarna kan främst komma atl gälla strategiska varor,t. ex. olja, legeringsmetaller och elektronikprodukter. Ensammanhängande försöriningskris skulle kunna karakteriseras av dels ett sådantinledande krisskede med en varaktighet , innebärande knapphet ochandra restriktioner på strategiskt betydelsefulla varor, dels ett akutkrigsskede i med etl totalt handelsbortfall ,dels ett efterkrigsskede då möjligheterna tiU utrikeshandel successivtförbättras. Vårtomfattande ekonomiska samarbete med de marknadsekonomiska länderna i väster gerdessa länder tillgång till ekonomiska maktmedel som de redan i fredstid skullekunna söka använda mot i syfte att påverka vår handelspolitik, ekonomioch försvarsmaterielanskaffning. Mera samordnade aktioner mot vår utrikeshandelskulle utgöra ett allvarligt hot mot vår säkerhet. Möjligheterna atlframgångsrikt genomföra sådana aktioner är dock i realiteten små. Särskildaproblem för har det högteknologiembargo skapat som NATO-länderna inomramen för teknikkontrollorganisationen riktat mot Östeuropa.I första hand har ett betydande teknologiskt försprångframför andra länder inom områdena mikroelektronik och informationsbehandling,vUka har både militära och civila tillämpningar. söker upprätthålla sittförsprång framför allt i förhållande till länderna i öster genom att hindra attdessa får tillgång tiU materiel, komponenter och tekniskt kunnande. Förändamålet har byggts upp ett omfattande reglerings- och kontrollsystem, somalltmer berör även svenska företag. Isituationer med mycket starka internationella spänningar kan både motiv och möjligheter för ekonomiska aktioner mot förstärkas. försvinner många av denormala hämningarna mot att utnyttja olika makt- Prop. 1986/87:95 medel.Regelsystemet kanske bryter samman redan av andra skäl och ersätts avbilaterala avtal. Å andra sidan får man räkna med att det svenska folket då ärberett alt acceptera betydande standardsänkningar och pro-duklionsomställningari syfte att minska beroendet av omvärlden. Konfliktermellan i- och samt mellan och inom kan fä konsekvenser förSverige pä flera olika sätl. Grupper av råvaruproducer-ande kanutnyttja inskränkningar i sina leveranser som maktmedel mot i-länderna(råvaruembargon). Krig inom och mellan råvaruprodu-cerande kan ledatill atl anläggningar förstörs och att produktionen starkt reduceras. Sabotageeller krigshandlingar kan leda lill att fartygstrafiken genom viktiga fariederstoppas. Slutligen kan starka motsättningar mellan i- och leda tillväldsaktioner mot sårbara punkter i i-länderna. Störningari råvamflödena till följd av krigshandlingar bedöms vara aktuella främst föroljeländerna i och för de på legeringsme-taller rika områdena isödra . Inom båda områdena råder politiska motsättningar och pågår enmilitär uppmstning. Motden ovan redovisade bakgmnden avtecknar sig följande förändringar i densamlade hotbilden. Detnordeuropeiska och nordatlantiska områdets ökade strategiska betydelse,motsättningarna mellan stormaktsblocken och den militärtekniska utvecklingenhar sammantagna lett till att läge blivit mera utsatt i samband medkriser och väpnade konflikter i vår omvärld. Denna utveckling har ocksä letttill ökade påfrestningar i fred, främst i form av kränkningar av värtterritorium. Dessa tendenser berördes försvarsbeslut men har genomsenare tids utveckling kommit till tydligare uttryck. Hotbildenhar sålunda påverkats av den mililärtekniska utvecklingen. Särskilt börframhållas den ökade räckvidden för taktiskt flyg, den återigen ökadebetydelsen av strategiskt flyg, anskaffningen av längräckviddigakryssningsrobotar, den ökade strategiska och operativa röriighelen ochutvecklingen av undervallensteknologi. 1982års försvarsbeslut innebar en jämfört med tidigare starkare betoning avstormaktsblockens kapacitet för överraskande angrepp och därav följande kortaremilitära förvarningstider. Denna kapacitet vidareutvecklas. finns dämtöverskäl att uppmärksamma att särskilda sabotageförband tidigt kan sättas in molfunktioner som är viktiga för totalförsvaret. Detfinns anledning att starkare än tidigare uppmärksamma de hot och påtryckningarsom kan utsättas för under spända fredsförhållanden. Diplomatiska,militära och handelspolitiska åtgärder för att ge eftertryck åt vårbeslutsamhet att motstå sådana hot och påtryckningar och orubbligt fullföljaneutralitetspolitiken bidrar till att minska främmande makts benägenhet attutsätta oss för hot. Kränkningarnaav svenskt territorium med ubåtar och andra undervattensfarkoster har riktatuppmärksamheten mot delvis nya hot. De kan främst bedömas som förberedande ledi en operaliv planering och kan därmed få negativa konsekvenser för vårtinvasionsförsvars kapacitet. Vårtberoende av ett handelsutbyte med omvärlden leder till att motsätt- 25 ningar och kriser i andradelar av världen kan få konsekvenser också i Prop. 1986/87:95 Sverige.Särskilda problem skapar det högteknologiembargo som de västligaindustriländerna riktat mot . 2.5 Grunder för säkerhetspoHtik Sverigessäkerhetspolitik syftar ytterst till att bevara vårt lands oberoende. Vårtsäkerhetspolitiska mål bör därför vara att i alla lägen och i former som visjälva väljer trygga en nationell handlingsfrihet för att inom våra gränserbevara och utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kulturelltoch varie annat hänseende efter våra egna värderingar saml i samband därmedutåt verka för internationell avspänning och en fredlig utveckling. Ett vikligtled i dessa strävanden är att bidra till fortsatt lugn och stabilitet i Nordenoch att minska riskerna för att dras in i krig och konflikter. Isträvandena att säkerställa dessa mål utformas säkerhetspolitikväsentligen i ett samspel mellan utrikespolitiken och försvarspolitiken.Huvudlinjen i denna politik är neutralitetspolitiken, aUiansfrihet i fredsyftande till neutralitet i krig. har valt denna handUngslinje därföratt den bäst gagnar våra övergripande säkerhetspolitiska mål. Neutralitetspolitikenär inte ett utflöde av andra staters önskemål eller krav. Den är inteinternationellt garanterad eller traktatbunden. Inte heller innehållerfolkrätten några regler för hur en politik syftande lill neutralitet i krigskall utformas i fredstid. Det är vi själva som valt denna politik och sombestämmer dess innehåll.