prop · GA03106 · 1986-12-31 00:00:00 — 2. frihetsberövande som föregått dom genom vilkenförordnats att den villkorliga domen eller skyddstillsynen skall avse även ytterligare brott samt 3. sådant omhändertagande som avses i 28 kap. 11 § tredjestycket. Dömes någon till böter och har han med anledning av misstanke om brott, som prövats genom dom i målet, varit berövadfriheten på sätt som angives i första stycket, må förordnas att påföljden skallanses helt eller delvis verkställd genom frihetsberövandet. I paragrafen föreslås ett tillägg som innebär att reglernai 33 kap. BrB om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande blir tillämpliga även på sådant omhändertagande som har förekommit efter det att beslut har meddelats om att skyddstillsyn skall undanröjas och ersättas med fängelse. melsen tar alltså sikte påfall där domstolen använt sig av möjligheten att Prop. 1986/87:106 förordnaatt den dömde skall vara omhändertagen till dess att undanröjandebeslutetvinner laga kraft. Sådanavräkning som här avses kan bli aktuell i två situationer, vilka bådaförutsätter att undanröjandebeslutet överklagas. Det ena fallet uppkommer, närunderrätt förordnat att den dömde skall vara omhändertagen till dess attundanröjandebeslutet vinner laga kraft och överrätt fastställer det sistnämndabeslutet. Överrätten skall i en sådan situation förordna om avräkning av dentid som den dömde har varit omhändertagen i enlighet med underrättensförordnande. Detandra fallet då avräkning enligt förevarande bestämmelser kan bli aktuell är dåskyddstillsynen undanröjs i ett senare förfarande. Har underrätt beslutat attundanröja skyddstillsyn och förordnat att den dömde skall vara omhändertagentill dess beslutet vinner laga kraft och ändrar överrätt undanröjandebeslutet,skall tiden för omhändertagandet i princip avräknas. Detta kan dock bara ske,om skyddstillsynen undanröjs i ett nytt förfarande. I en sådan situationåligger det alltså även underrätt att förordna om avräkning av tiden föromhändertagande i det förra målet. Jagerinrar om att tid för omhändertagande som har föregått undanröjandebeslutetinte skall avräknas. Jag hänvisar i den delen till vad jag har anfört i denallmänna motiveringen. Paragrafenföreslås få en annan redaktionell utformning som syftar till att göraden mer överskådlig. Harnågon börjat undergå fängelse och dömes han i högre rätt i stället till annan i5 § första eller tredje stycket angiven påföljd, äger vad där är föreskrivet omtillgodoräknande av tid för frihetsberövande motsvarande tillämpning i fråga omtid under vilken verkställighet sålunda skett. Undanröjesvillkorlig dom eller skyddstillsyn och dömes i stället till fängelse på visstid, äger första stycket motsvarande tillämpning i fråga om tid varunderverkställighet skett på gmnd av dom i det mål vari den villkorliga domen ellerdomen på skyddstillsyn slutligen meddelades. Paragrafenföreslås bli upphävd. Den infördes urspmngligen främst med sikte på vissasituationer i samband med ungdomsfängelse och internering. Sedan dessapåföljder numera avskaffats, har paragrafen föriorat det mesta av sin praktiskabetydelse. Förstastycket gäller det fallet att någon har börjat undergå fängelse och därefter avhögre rätt döms till böter som - efter disciplinstraffets avskaffande - är denenda påföljd som anges i 5 § tredje stycket. Bestämmelsen innehåller dämtöveren hänvisning till 5 § första stycket vilken dock numera saknar betydelseeftersom fängelse är den enda påföljd som anges där. Attnågon som har påbörjat verkställigheten av ett fängelsestraff senare i högre rätt döms till böter för samma brottslighet torde vara mycket säll synt. Det kan dock förekomma om domen avser fängelse enligt 28 kap. 3 § BrB eller om den dömde har avgett nöjdförklaring men domen ändå kom mer upp för prövning i högre rätt. Förevarande bestämmelse innebär att 78 domstoleni ett fall av detta slag får förordna ätt ett utdömt bötesstraff skall Prop.1986/87:106 anses helt eller delvis verkställt genom den verkställighet som harägt mm. Samma situation är emellertid också reglerad i 2 § lagen (1974:515) om ersättningvid frihetsinskränkning. Enligt vad som anges där har den som har undergåttfängelse rätt till ersättning av staten för frihetsinskränkningen, om efterfullföljd av talan fängelsestraffet undanröjs och en mindre ingripande påföljd ådöms.Den sistnämnda möjligheten torde vara fullt tillräcklig i de mycket sällsyntafall som här avses och bestämmelsen i första stycket kan sålunda avvaras. Andrastycket tar i första hand sikte på det fallet att någon påbörjat verkställighetav ett fängelsestraff och därefter i stället döms, inte till böter, utan tillvillkorlig dom eller skyddstillsyn. På motsvarande sätt som enligt 5 § andrastycket skall verkställigheten då tillgodoräknas först om den villkorliga domeneller skyddstillsynen undanröjes och det i stället döms till fängelse på visstid. Motden bestämmelsen kan två invändningar riktas. För det första innebärbestämmelsen enligt sin ordalydelse att all verkställighet av fängelsestraffsom skett på grund av domen i det mål vari den villkorliga domen ellerskyddstillsynen slutligen meddelades skall avräknas. Det får då till följd atttillgodoräknande formellt skall ske, om domstolen i det förra målet med stöd avI kap. 6 § andra stycket BrB vid sidan av den villkorliga domen ellerskyddstillsynen har dömt särskilt till fängelse för exempelvis rattfylleri. Ensådan tillämpning har inte varit avsedd. Fördet andra står bestämmelsen i viss motsättning till reglerna i 34 kap. 6 §tredje stycket BrB (jämför även 28 kap. 9 §). Sålunda innebär bestämmelsen bl.a. att verkställigheten av ett fängelsestraff som ådöms enligt 28 kap. 3 § BrBskall tillgodoräknas, om skyddstillsynen undanröjs och det i stället döms tillfängelse. Enligt 34 kap. 6 § tredje stycket BrB är domstolen i en sådansituation ålagd att vid straffets bestämmande ta skälig hänsyn till bl. a. vadden dömde har avtjänat av fängelse som ådöms enligt 28 kap. 3 § BrB. Om ettfullständigt tillgodoräknande skall ske enligt förevarande bestämmelse, finnsdet uppenbarligen inget utrymme för att ta ytterligare hänsyn till fängelsestraffet.Även den här bestämmelsen kan sålunda undvaras. Ärden tidigare ådömda påföljden skyddstillsyn, får rätten vid tillämpning av 1 §I, om det anses påkallat för den tilltalades tillrättaförande eller av hänsyntill allmän laglydnad, även döma till dagsböter, högst etthundraåttio, varesig böter har föreskrivits för brottet eller ej. Är fängelse föreskrivet fördet nya brottet och prövas frihetsberövande oundgängligen erforderiigt avhänsyn till allmän laglydnad, får rätten i stället för att döma till böter dömatill fängelse enligt 28 kap. 3 §. Tillämpas1 § I eller 2, må rätten besluta åtgärd som avses i 28 kap. 9 § eller förlänga prövotidentill högst . Dömsden tilltalade med tillämpning av I § 3 till fängelse, skall när straffets längd bestäms skälig hänsyn tas till vad han har undergått till följd av domen på skyddstillsyn och till vad han har avtjänat av fängelse 79 som ådömtsenligt första stycket eller 28 kap. 3 § liksom till böter som Prop.1986/87:106 ådömts enligt första stycket eller 28 kap. 2 §. I fall som häravses får fängelse ådömas än vad som är föreskrivet för brottet.Har uppgift som avses i 28 kap. 3 § tredje stycket lämnats i domen skall, omfängelse ådöms, detta beaktas när straffels längd bestäms. Fängelse enligt första stycket må ej ådömas och beslutenligt andra stycket eller beslut om undanröjande av skyddstillsyn må ejmeddelas, med mindre fråga därom uppkommer i mål vari den dömde häktats ellererhållit del av åtal före prövotidens utgång. Förutom en del redaktionella justeringar föreslås dettillägg som framgår av sista meningen i tredje stycket. Den föreslagna bestämmelsen har sin motsvarighet iförslaget till ändring av 28 kap. 9 § och jag hänvisar till vad jag har anförti anslutning till den bestämmelsen. Fråga om åtgärd enligt 27 kap. 5 § tredje stycket eller 6§ upptages av den rätt som först avgjort det mål vari meddelats villkorlig dom. Talan enligt 28 kap. 8 § väcks vid tingsrätt, inom varsområde den övervakningsnämnd som har gjort framställning i ärendet är verksam,eller vid den rätt som först avgjort det mål vari skyddstillsyn ådömts. Mål som avses i denna paragraf må ock upptagas av domstol,där brottmål mot den dömde är anhängigt, eller av rätten i den ort, där dendömde mera varaktigt uppehåller sig, om rätten med hänsyn till utredningensamt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt. 38 kap. 6 § Nämndemän skall deltaga vid underrätts avgörande av fråga,som avses i 2 § eller i 27 kap. 6 §, 28 kap. 9 § eller 34 kap. 10 § andrastycket eller 18 §. Detsamma skall gälla i fråga om undanröjande av påföljdenligt 34 kap. 1 § 3, förverkande av villkorligt medgiven frihet eller annanåtgärd enligt 34 kap. 4 § samt åtgärd enligt 34 kap. 5 § tredje stycket eller34 kap. 6 § andra stycket. Vid avgörande av fråga, som avses i 27 kap. 5 § tredjestycket eller 28 kap. 11 § första och andra stycket, är underrätt domför med enlagfaren domare. 38 kap. 8 § I mål om åtgärd enligt 2 § eller 27 kap. 5 § tredjestycket eller 6 §, 28 kap. 9 § eller 34 kap. 10 § andra stycket skall underrättlämna den dömde tillfälle att yttra sig. Begär han att bliva muntligen hörd,skall tillfälle därtill beredas honom. I mål om åtgärd enligt 34 kap. 18 §skall den dömde lämnas tillfälle att yttra sig där så är möjligt. Rättensavgörande av saken sker genom beslut. Åtgärd enligt 28 kap. 11 första och andra stycket fårbeslutas utan att tillfälle bereds den dömde att yttra sig. 38 kap. 9 § Prop. Rättens beslut om åtgärd enligt 27 kap. 5 § tredjestycket, 28 kap. 11 § första och andra stycket eller 34 kap. 10 § andra stycketeller 18 § länder till efterrättelse om ej annorlunda förordnas.Detsamma gäller avgöranden enligt 27 kap. 6 §, 28 kap. 9 § eller 34 kap. 4, 5eller 6 § angående föreskrifter, övervakning eller prövotid. Ändringarna i 38 kap. BrB är enbart av redaktionell natur. 4.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvårdi anstalt Kan en intagen genom vistelse utanför anstalt bli föremålför särskilda åtgärder som kan antas underlätta hans anpassning i samhället,kan han medges att för sådant ändamål vistas utanför anstalten under lämpligtid, om särskilda skäl föreligger. Därvid skall särskilt beaktas om den intagnebehöver vård eller annan behandling mot missbruk av beroendeframkallandemedel. Vistelse utom eller behandling bör intepåbörjas så tidigt att den planerade vård- eller behandlingstiden blir kortareän den beräknade återstående verkställighetstiden. För vistelsen skall ställasde villkor som kan anses erforderliga. Första stycket gäller ej en intagen som avses i 7 § tredjestycket och som är placerad i sluten riksanstalt. Kompletteringen av paragrafen är som nämnts tidigareavsedd att ge stöd åt den pågående utveckling av det s. k. 34 §-institutet sominnebär att detta institut fortlöpande kommer till ökad användning samt attvistelserna utanför anstalt påbörjas tidigare än vad som sker . Enligtstatistik från bedömdes av de intagna i anstalt den1 som alkohol- och/eller narkotikamissbrukare. Med hänsyn till attdet alltså här rör sig om ett stort antal intagna, drygt 2 000 personer, finnsdet enligt min mening ett betydande utrymme för en ökning av antalet 34 §-pla-ceringar.Den nya föreskriften om att den intagnes behov av vård eller behandling motmissbruk av beroendeframkallande medel skall särskilt beaktas då medgivandeenligt 34 § KvaL övervägs, bör få till följd att kriminalvårdens personalintensifierar sina strävanden att förbereda 34 §-placeringar. Jag vill dockbetona att det är av stor vikt att den intagnes behov noga utreds ochdokumenteras, så att de beslutande organen kan fatta så väl underbyggda beslutsom möjligt. Över huvud taget är det av största vikt att 34 §- placeringarnaförbereds väl. Härigenom ökar också förutsättningarna för att den intagnefullföljer den planerade vistelsen. När det sedan gäller föreskriften om den tidigastetidpunkten för påbör jande av 34 §-vistelse för vård eller behandling gäller den närmast vad jag vill beteckna som normalfallen. Detta innebär att det finns ett visst utrym me för avvikelse från bestämmelsen. Så t. ex, bör även i fortsättningen 34 §-vistelse i vissa fall kunna medges intagen som genomgår någon form av missbrukarvård och som ett led i denna har 81 6 1986/87. behov av vistelse i t. ex. utbildningsverk- Prop. 1986/87:106 samheteller liknande med anknytning till drogfrågor. Något uttryckligt krav påsamtycke till vård och behandling har inte skrivits in i paragrafen. Ett sådantkrav får generellt anses gälla för vård- och behandlingsåtgärder underverkställighet av fängelsestraff. 4.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1948:804) om införandeav nya Harnågon genom dom, som får verkställas, trots att den inte äger laga kraft, dömtstill straff eller annan påföljd för brott och är han för sådan verkställighetintagen i kriminalvårdsanstalt, skall han vid fullföljd av talan i målet ansessom häktad för brottet. Detsamma gäller ifråga om den som är omhändertagenenligt 28 kap. II § . Vad i nya ärföreskrivet angående brottmål skall, om inte annat är föreskrivet, itillämpliga delar gälla, då mot någon, som blivit dömd för brott, vid domstolinleds förfarande, som avser undanröjande av påföljd och ådömande av annanpåföljd för brott eller som avser annan åtgärd i fråga om ådömd påföljd; är hanintagen i anstalt som avses i första stycket, skall han anses som häktad förbrottet. Har offentlig försvarare förordnats för den dömde, skall ersättningtill försvararen alltid betalas av staten. Även kostnad för annan rättshjälp åtden dömde skall betalas av staten. Detföreslagna tillägget i första stycket innebär att även den som är omhändertagenenligt 28 kap. 11 § vid fullföljd av talan mot beslutet attersätta skyddstillsynen med fängelse skall anses som häktad för det brott somavses i beslutet. Ändringen syftar till att säkerställa en snabb handläggningav dessa mål i överrätt. - föreslås en del redaktionella justeringari paragrafen. 4.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:202) om beräkningav strafftid m. m. Bestämmelsernai 4 § äger motsvarande tillämpning i fråga om den som är omhändertagen enligt28 kap. 11 § tredje stycket eller som undergår fängelse eller påannan gmnd är intagen i kriminalvårdsanstalt. Ändringensyftar till att göra reglerna om nöjdförklaring tillämpliga även i de fall dåden dömde enligt domstolens förordnande är omhändertagen efter det att beslutom undanröjande av skyddstillsyn har meddelats. Jagerinrar om att jag i det föregående har föreslagit en bestämmelse om att den som är omhändertagen på angivet sätt skall behandlas som om han vore häktad och att det redan enligt nuvarande lydelse av 1 § kungörelsen (1964:635) ang, underrättelse om dom i vissa brottmål m.m. följer att domstolen skall sända beslutet eller bevis om utgången i målet till förestån daren för häktet. Ärden som skall undergå fängelse häktad, omhändertagen enligt 28 kap. 11 § tredjestycket eller intagen i avpåföljd i annat mål när domen får verkställas, skall styresmannen vid denkriminalvårdsanstalt där han är intagen eller föreståndaren för det häkte ellerchefen för den rättspsykiatriska klinik där han förvaras befordradomen till verkställighet. Förvarasden som är häktad i målet ej i kriminalvårdsanstalt, skall han förverkställighet förpassas till sådan anstalt. Ärden dömde häktad i annat mål när domen får verkställas och förvaras han ej i kriminalvårdsanstah,får verkställigheten påbörjas där han förvaras. Vidverkställighet av fängelse räknas strafftiden, när den dömde är häktad elleromhändertagen enligt 28 kap. II§ tredje stycket eller påannan gmnd intagen i kriminalvårdsanstalt, från den dag då domen får verkställasoch i annat fall från den dag då den dömde enligt 10 § intages i allmänt häkteeller kriminalvårdsanstah eller omhändertages av poHsmyn-dighet förförpassning. Tid,under vilken den dömde hållits i häkte i målet eller varit omhändertagenenligt 28 kap. II § tredje stycket efter det att slutlig dom ellerbeslut däri meddelades, skall räknas som tid vamnder straffet verkställts. Deföreslagna tilläggen till 9 och 19 §§ innebär att den som är omhändertagenefter det att beslut om undanröjande av skyddstillsyn har meddelats i fråga omavräkning av tid för frihetsberövande skall jämställas med den som är häktad.Av skäl som jag har berört i den allmänna motiveringen skall avräkning skeenbart av omhändertagandetid som löper efter det att beslutet om undanröjandeav skyddstillsynen meddelades. 4.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingenav häktade och anhållna m. fl. Vadsom sägs i denna lag om häktad har motsvarande tillämpning på 1. densom har anhållits eller gripits på gmnd av misstanke om brott, 2. densom har intagits i häkte eller polisarrest för förpassning till kriminalvårdsanstalt, 3. den som har tillfälligtplacerats i häkte med stöd av 23 § tredje stycket, 43 § första stycket tredjemeningen eller 50 § tredje meningen lagen (1974:203) om kriminalvård i anstaltoch 4. den som haromhändertagits enligt 28 kap. II § tredje stycketbrottsbalken i avvaktan på att beslut om undanröjande av skyddstillsyn vinner lagakraft. Dennalag tillämpas inte på barn som gripits enligt 16 § lagen (1964:167) medsärskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Denhär föreslagna ändringen innebär att den, som enligt domstols Prop. 1986/87:106förordnande skall vara omhändertagen i avvaktan på att beslut om undanröjandeav skyddstillsyn vinner laga kraft, skall behandlas som om han vore häktad imålet. Det innebär bl. a. att han skall förvaras i allmänt häkte och får tillföljd att föreståndaren för häktet blir behörig att ta emot nöjdförklaringavseende det fängelsestraff som har ersatt den tidigare skyddstillsynen. Bestämmelsengäller enbart i fråga om omhändertaganden som äger mm efter det att beslut omundanröjande av skyddstillsyn har meddelats. När det gäller omhändertagandensom sker föreslås ingen ändring, vilket innebär att denomhändertagne vanligtvis kommer att förvaras i polisarrest. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget till 1. lagom ändring i 2. lag om ändring i lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt 3. lag om ändring i lagen(1946:804) om införande av nya 4. lag om ändring i lagen(1974:202) om beräkning av strafftid m. m. 5. lag om ändring i lagen(1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde , f d. justitierädet Sterzel, regeringsrådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt, 3. lag om ändring i lagen(1946:804) om införande av nya , 4. lag om ändring i lagen(1974:202) om beräkning av strafftid m. m., 5. lag om ändring i lagen(1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslagen föranleder följandeyttrande av lagrådet: Förslagettill lag om ändring i Departementschefenhar anfört övertygande skäl för sin slutsats, att samhällstjänst inte börinföras nu som en generellt inriktad påföljd men att det kan bli anledning attta upp saken på nytt, om de erfarenheter som görs i och skullemotivera det. Med frågan om samhällstjänst sammanhänger, såsom särskiltframhålls i remissen, förslaget om att ge domstol befogenhet att i samband medskyddstillsyn eller villkorlig dom ålägga den dömde att utföra ett arbete somär direkt relaterat till brottet och som i princip syftar till att avhjälpa denskada som har vållats genom detta. Lagrådethar förståelse för de synpunkter som anförs för att öppna en sådan möjlighet. Denskulle få sin främsta betydelse i fråga om unga lagöverträdare som gör sigskyldiga till skadegörelse och liknande. Normalt blir emellertid i sådana fallpåföljden inte skyddstillsyn eller villkorlig dom utan böter. Det framhållsockså i remissen att det mest effektiva sättet att genomföra den diskuteradeordningen skulle vara att koppla samman ett åläggande för den dömde medreglerna om åtalsunderlåtelse. Frågan om en sådan ordning utreds förnärvarande; ett förslag avses bli remitterat i form av endepartementspromemoria. Det hade enligt lagrådetsmening varit en bestämd fördel, om ämnet hade tagits upp i sin helhet i ett sammanhang. De bestämmelser som föreslås kan fömtses få en ganska ringa betydelse i praktiken. Deras avfattning kan emellertid ge intrycket att de syftar längre än som i själva verket avses. De kommer enligt sin ordalydelse att bli tillämpliga på varje brott som medfört skada på egendom eller "annan skada". Det sägs i 85 remissen, att ett arbetsåläggandeav förevarande slag uppenbarligen ibland Prop. 1986/87:106 kan vara enadekvat åtgärd även vid annan kriminalitet än skadegörelse etc. Lagrådet haremellertid svårt att se att det kan röra sig om mera än enstaka fall. Närmasttorde det, såsom anförs i specialmotiveringen, kunna bli fråga om vissastöldbrott. Tvekaninställer sig också inför bestämningen av det arbete som skall kunna åläggasden dömde. För att få in även andra brott än skadegörelse och liknande samlfall, där skadan redan hunnit repareras, har remissen använt en så allmänformulering som att arbetet "annars i belysning av brottets och skadansart framstår som lämpligt". Avfattningen leder tanken närmaresamhällstjänst i vanlig mening än som är avsett. Enbegränsning ligger i att arbetet alltid skall avse att biträda den skadelidandeoch att dennes samtycke skall erfordras. Emellertid måste man, somdepartementschefen framhåller, iaktta stor försiktighet dä det gäller enskildamålsägande med tanke på risken för repressalier gentemot den dömde. Huvudfallettorde bli att arbetsskyldighet föreskrivs gentemot statliga och kommunalaorgan. Dessainvändningar leder närmast till bedömningen, att det hade varit bättre med enspecialreglering som mera direkt och konkret tagit sikte på de fall somfaktiskt åsyftas, om nu inte saken anses kunna anstå tills ett fullständigtförslag kan läggas fram. Lagrådet har emellertid stannat för att inte motsättasig att någonting görs redan nu på grundval av remissens förslag, närmast påförsök. Lagtexten bör emellertid stramas upp. Det är framför allt mot avfattningenav det inledande rekvisitet och den avslutande bestämningen av arbetets art iförsta meningen som invändningar kan riktas. En bättre lösning synes vara attlåta båda utgå och i stället tala om att avhjälpa eller begränsa skada"som har uppkommit genom hans brott eller annan, liknandebrottslighet". En saklig skillnad skulle följa av denna avfattningsåtillvida, att arbetsåläggande skulle knytas närmare till brott som innefattarskadegörelse. Enligt lagrådets mening är detta en fördel med hänsyn tillförslagets syfte. Tilltredje stycket anmärker lagråder att den föreslagna ändringen avses vararedaktionell och inte saklig. Detta kommer till bättre uttryck om det utsägsatt föreskrift får ändras eller upphävas "när det finns skäl tilldet". I praktiken får domstolarna naturligtvis beakta, att sådanaändringar inte rubbar påföljdsbestämningen som sådan. Vad som avses är närmastjämkningar av praktisk art, jämförbara med dem som kan ifrågakomma beträffandeersättningsskyldighetens fullgörande enligt första stycket. Några nya betungandeföreskrifter skall inte kunna ifrågakomma. Medde av lagrådet föreslagna ändringarna skulle paragrafens andra och tredjestycken få följande lydelse: "Omdet bedöms vara ägnat att främja den dömdes anpassning i samhället, får rättenföreskriva att denne på tid och sätt som anges i domen skall biträda denskadelidande med visst arbete, som syftar till att avhjälpa eller begränsaskada på egendom osm har uppkommit genom hans brott eller annan, liknandebrottslighet. Sådan föreskrift får meddelas endast med den skadelidandessamtycke. Föreskriftsom avses i första eller andra stycket får ändras eller upphä- 86