prop · GA0399 · 1986-12-31 00:00:00 — Har verkschefen innehaft tjänsten och fyllt 55år när förordnandet löper Ul, Ulgår hel förordnandepension, oavsett omavgången beror på egen önskan eller inle. Pensionens storlek är i princip lika avpensionsunderlagei. än minskas pensionenenligt särskilda regler, dock med högst . Om verkschefen avgår pä grund avegen önskan och har han eller hon innehaft tjänsten mer än 12 men mindre än 18år och inte uppnått , minskas pensionen enligl andra särskildaregler, dock med högst . Förordnandepensionen betalas normalt för tiden från ochmed dagen efter avgången från tjänsten. Är avgången önskvärd frånallmän synpunkt kan regeringen bevilja Prop. 1986/87:99 förtidspension istället för livränta, om verkschefen på egen begäran -entledigats föreförordnandetidens utgång eller - inte fått förordnandet förnyat när det löpteul. 145 10 1986/87. Bilaga 1:8 Prop. Lag om ändring i lagen 1976:600) om offentlig anställning Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1976:600) omoffentlig anställning' dels att nuvarande 7 kap. 9-11 S§ skall betecknas 7 kap.11-13 §S. dels atl 15 kap. I och 2 SS. 16 kap. 2 § samt 17 kap. 1och 3 §!> skall ha följande lydelse. dels att del i lagen skall införas tvä nya paragrafer, 7kap. 9 och 10 S§. av följande lydelse. Är chefen för elt affärsverk förordnad för bestämd tid.får han skiljas Jrån sin tjänst före utgången av . om det ärnödvändigt av hänsvn till verkets bästa. Är chejen för någon annan förvaltningsmyndighet än somavses i 9 § och som lyder direkt under regeringen förordnad jör bestämd tid,får han förflyttas till en annan statlig tjänst som tillsätts på samma sätt,om det är påkallat av organisatoriska skäl eller annars nödvändigt av hänsyntill myndighetens bästa. Fråga om anställnings upphörande som avses i 7 kap. 24, 9 eller 10 § prövas av den myndighet som tillsätter Oänsten, om inte annat följer av 5 § nedan eller av föreskrift eller särskilt beslut som regeringen meddelar. Fråga om anställnings upphörande enligl 7 kap. 5 eller 7 § prövas av regeringen, om inle annat följer av 5 § nedan. Närmare föreskrifter meddelas av regeringen. Fråga om anställnings upphörande som avses i 7 kap. 24,// eller 12 § prövas av den myndighet som tillsätter tjänsten, om inte annatföljer av 5 § nedan eller av föreskrift eller särskilt beslut som regeringenmeddelar. Fräga omanställnings upphörande enligt 7 kap. 5, 7 eller 9 § prövas av regeringen, ominte annat följer av 5 § nedan. Närmare föreskrifter meddelas av regeringen. Fråga omförflyttning enligl 7 kap. 8 S prövas av regeringen. Fråga om lorflyitninglill tjänst som tUlsältes av samma myndighel som har anställt arbetstagarenprövas dock av myndigheten. Friiga omförilyllning enligl 7 kap. 8 !i eller 10 § prövas av regeringen. Fråga omförtlytlning till tjänsl som tillsätts av samma myndighel som hur anslälllarbetslagaren prövas dock av myndigheten. Villarbetstagare söka ändring i beslut enligl 7 kap. 3-5 eller 8 S. 10 kap. 1 S. II kap. I eller 2 § eller 13 kap. 2 slyckel, skall han väcka lalan från den dag då han fickla del av beslutel. Vill ('/(arbetstagare söka ändring i beslut enligl 7 kap. 3-5 eller 8-10 §. 10 kap, I S.II kap. I eller 2 !? eller 13 kap. 2 §andra slyckel. skall han väcka talan från den dag dä han fickla del av beslutet. 17 kap. I S Beslut omanställnings upphörande enligl 7 kap. 4 eller 5 §. om förflyttning enligt 7kap. 8 S. om löneavdrag som disciplinpåföljd enligt 10 kap. 1 S eller omavskedande enligt 11 kap. får ej verkställas, förrän beslutel har prövatsslutligt efter lalan som avses i 16 kap, 2 § eller rätten lill sådan lalan harförlorats. Delsamma gäller beslut om avgångsskyldighet enligt 7 kap. 3 §. omej annal följer av 2 S. Beslut omanställnings upphörande enligl 7 kap. 4 eller 5 §, om för-flyiining enligl 7kap. 8 §, om löneavdrag som disciplinpåföljd enligl 10 kap. 1 S eller omavskedande enligl 11 kap. får Inte verkställas, förrän beslutel har prövatsslutligt efler talan som avses i 16 kap. 2 § eller rällen lill sådan talan harförlorats. Detsamma gäller beslut om av-gångsskyldighel enligl 7 kap. 3 §.eller om förfiyitnlng enligl 7 kap. 10 §, om inte annat följer av 2 eller i 8. Beslutom avstängning enligl 13 kap. 1 eller 2 § har omedelbar verkan. 1 tvist omsådan avstängning äger domstolen dock för tiden iiuill dess lagakraftägande domeller beslut föreligger förordna, att beslutad avstängning skall vara hävd. Beslut om skiljande från tjänst enligl 7 kap. 9 # eller omavstängning enligl 13 kap. 1 eller 2 § gäller . Beslut om förfiyitnlng enligl 7 kap. 10 § får gesomedelbar verkan, om del finns synnerliga skäl för del. 1 tvislom sådana beslut som avses i första och andra styckena får domstolen dock jörtiden intill dess lagakraftägande dom eller beslut föreligger bestämma attbeslutet tills vidare inte skall gälla. Denna lag träder i kraft den . Den nyaföreskriften i 7 kap. 9 § fär dock tillämpas först i och med de förordnandensom börjar löpa efter ikraftträdandet. Bilaga 1:9 Prop.1986/87:99 Utdragur protokoll vid sammanlräde justitierådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag lill lag om ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning. Förslagethar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Lagrådetlämnar förslaget utan erinran. Bilaga 2 Prop. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26februari 1987. Anmälan till proposition om ledning av den statligaförvaltningen I arbetet med alt utveckla och förnya den statliga sektornhar budgetprocessen, ekonomi- och lönesystemen samt chefsförsöriningen en storbelydelse. Budgetprocessen och ekonomisystemet genomgår en löpandeutveckling. I årets budgetproposition (prop. 1986/87: 100 bil. 1, s. 49 f.)redogjorde jag för vissa budgeltekniska frågor och målen för det fortsattautveck-hngsarbetet. Syftel är bl. a. att klargöra och renodla rollfördelningen mellanstatsmakterna och myndigheterna. Det bör ankomma på statsmakterna atl klartange den huvudsakliga inriktningen och de övergripande målen för myndigheternasverksamhet tillsammans med bestämda ekonomiska ramar och andra finansiellakrav. bör myndigheterna ges vidgade möjligheter bl. a. när del gälleratt bestämma lämpliga arbetsformer och välja sammansättning av sinaproduktionsresurser. Även utvecklingen av lönesystem och andra avtalsvillkorhar stor betydelse för myndigheterna. En effektiv verksamhet förutsätter enändamålsenlig personalförsörining. Av särskild betydelse är chefsförsöriningeneftersom cheferna skall leda verksamheten i enlighet med statsmakternasintentioner pä ett så effektivt sätl som möjligt. Cheferna skall också svaraför att statsmakterna förses med det underlag som krävs för deras ställningstaganden.För rekryteringen och utvecklingen av chefer är det nödvändigt att deras löne-och pensionsvillkor anpassas efter de förändrade krav som ställs. I del följande behandlas frågorna om utvecklingen avbudgetprocessen och försöksverksamheten med treåriga budgetramar samt löne- ochpensionsvillkoren för chefer. 2 Utveckling av budgetprocessen Chefen för har redovisatett samlat pro gram för och regeringens insyn i och styrning och uppföljning av de statliga myndigheternas verksamhet. En viktig del härav är att 149 11 1986/87. klargöra rollfördelningen mellan regeringen ochmyndigheterna. Utvecklingsinsatser inom flera områden måste genomföras. Bl.a.förutsätts atl den formella och informella dialogen mellan regering ochmyndigheter utvecklas. 1 syfte all bidra härtill och atl få till stånd en ökadlångsiktighel i planeringen bedrivs en försöksverksamhet med fördjupad analysoch anslagsframställning som ligger till grund för treåriga budgetramar. Jag villunderstryka viklen av alt försöksverksamheten ses som en del av dels pågåendeutvecklingsinsatser avseende budgetprocessen och ekonomisystemet, dels delprogram som chefen för har redovisat. Olikaförändringar av processer är angelägna och ibland nödvändiga för all enutveckling skall vara möjlig. Även den form i vilken information förmedlas kanha avgörande betydelse för del resultat som uppnås. Det gäller läs- ochhanlerbarhel, viss enhetlighet, klarhet, relevans i informationen m. m.Förändringar av process och form skapar således förutsättningar förförbällringar men leder sällan i sig lill sådana. Avgörande för resultatet äroftast den attityd, erfarenhet och kompelens som de olika deltagarna iprocessen har. Del är därför angelägel alt krav ställs pä deltagarna ibudgetprocessen och atl råd och slöd ges, kompetensuppbyggnad skersamt erfarenheter tillåts vinnas och omsättas i praktiken. Vidare är frågor ombudgetprocessen och ekonomisystemet ofta komplicerade. Enligt min mening är detdärför angelägel atl arbetet drivs målmedvetet och med stor kontinuitet samtsamordnat med insatser inom andra områden. Jag vill avslutningsvis understrykaatt enligt min mening återstår ett viktigt arbete med all i väsentligahänseenden konkretisera vad som kan och bör uppnås utifrån de ambitioner ochriktlinjer som har redovisats av chefen för och mig i detföregående. 3 Fortsatt försök med fördjupade anslagsframställningaroch treåriga budgetramar Minbedömning: Försöksverksamheten med fördjupade anslagsframställningar ochtreåriga budgetramar bör fortsätta. Ytterligare utvecklingsarbete bör ske. : Dess förslag överensstämmer medmilt förslag. Remissinstanserna: Det alldeles övervägande antaletremissinstanser instämmer på samtliga punkter i förslagen eller lämnar demulan erinringar. Fleraremissinstanser föreslår i sina svar att flerårsperspektivet också skalltillämpas ifråga om sakanslag. Vissa instanser har överlämnat mer generella synpunkter påkommiiténs plan för genomförandet av ireårsbudgeteringen. Särskilt påpekas allhänsyn mäste tas till de olika samband som finns inom verksamheter som bedrivsav olika myndigheter. Ett mindre antal remissinstanser anför tveksamhet elleravstyrker kom- mittensförslag om treåriga budgetramar. Avstyrkandena kommer från Prop. 1986/87:99försvarsmyndigheter och grundas på det faktum att försvaret för närvarandearbetar med fem- och lioårsperspekiiv. Försvarets forskningsanslalt ochfortifikationsförvallningen tillhör dem som avsiyrker liksom ÖB. Etl mindre anlal remissinstanser är från olikautgångspunkter tveksamma. pekar på svårigheten atl planera ochbudgetera en verksamhet där man i begränsad utsträckning kan påverka sin arbetsmängd.Riksskatteverket anser, beträffande sin verksamhet, alt fråga om långsiktigheli första hand inle är en budgetfråga. Det är viktigare med ställningstagandentill verksamhetens inriktning pä . Skälen för för min bedömning: Verksledningskommitlénsförslag innebär i normalfallet alt varie myndighel åläggs alt vart tredje årlägga fram ett fördjupat underlag som gör del möjligt för regering och riksdagatt fatta beslut om verksamhetens resursramar och inriklning . För de två mellanliggande åren kan myndigheternas rapporteringbegränsas till alt utifrån den fastställda resursramen lämna underlag förberäkning av anslagsbeloppen. Anslag för respektive budgetår kommer i likhetmed tidigare att beslutas . Det är väseniligi att man inom myndigheterna såväl sominom utformar rutiner för denna treåriga budgetprocess säatt den resulterar i en totalt sett väsentligt lägre arbetsinsats förbudgetarbetet än vad som kunnat uppnås med den årliga granskningen. Främstgäller det atl finna former för alt kraftigt förenkla mellanårsgranskningarna. Det föreslagna systemet avser den verksamhet somfinansieras över myndigheternas anslag för förvaltningskostnader. Sakanslagen ligger utanför del av kommittén förslagnasystemet. Enligt kommittén beror detta på atl de statliga insatser som reglerasvia sakanslag både påverkas av och påverkar den samhällsekonomiska utvecklingeni så hög utsträckning atl inte riksdag och regering kan beröva sig möjlighetenatt utöva sin fulla handlingsfrihet . har i sill betänkande (SOU 1987:6)"Folkstyrelsens villkor" tagit upp frågor om också sakanslagen böringå i etl nytt system med fleråriga budgetramar.Därvid konstaterar kommitténatt de system med flerårsramar som redan tillämpas inom försvarsområdet, ochnär del gäller t. ex. det regionalpoliliska stödet liksom forskningens verksamhet,från synpunkt gett positiva erfarenheter. Det finns anledning atl återkomma till dessa frågor dåfolkslyrelsekom-mitiéns förslag varit föremål för remissbehandling. Förslagel avseende de treåriga budgetramarna kan ses somen vidareutveckling av det treårsperspektiv som enligt direktiven föranslagsframställning avseende /86 skulle tillämpas påmyndigheterna genom det s. k. treåriga huvudförslaget. Treårsperspektivel förstärktes ytterligare i de avregeringen och fastställda direktiven för myndigheternas anslagsframställ ningar för budgetåren 1986/87 resp. 1987/88. Enligt dessa direktiv skall inte myndigheterna lämna någon separat långtidsbedömning för förvaltnings anslaget. De skall istället integrera långtidsbedömningen med redovisning en av det treåriga huvudförslaget. lämnat sina förslag inleddes våren Prop.1986/87:99 1985 arbete med en försöksverksamhet med treåriga budgetramar vidföljande sex myndigheter nämligen centrala sludieslödsnämnden, generaltullstyrelsen, statens löne- och pensionsverk, , lantbruksverkel samtstatens energiverk. utvidgades försöksversamheten till attomfatta ytterligare elva myndigheter och fyra domstolar nämligenåklagarväsendet, kommerskollegium, importkontoret för u-landsprodukler,, för-säkringsöverdomstolen och försäkringsrätterna,arbetsmarknadsverket, , lantmäteriverket, slatens arbetsmarknadsnämnd,, kammarkollegiet saml sprängämnesinspektionen. För att statsmakterna skall kunna lägga fastverksamhetsinriktningen och de ekonomiska förutsättningarna för myndigheternasverksamhet för mer än ett budgetår i sänder krävs somjag tidigare framhållitatt etl bättre beslutsunderlag än dagens arbetas fram inom myndigheterna ochregeringskansliet. För att underlätta utarbetandet av detta beslutsunderlagbehöver regeringen ställa mera preciserade krav på resp. myndighet.Bud-gethandboken och de ärliga direktiven är generella till sin karaktär varförsärskilda direktiv erfordras. För de sex myndigheter som inledningsvis omfattades avförsöksverksamheten lämnade regeringen sådana särskildadirektiv som skulle tillgodose de förändrade kraven på myndigheternas redovisning.En central del i beslutsunderlaget är en väl genomarbetad analys avverksamhetens resultat. I de särskilda direktiven lämnades riktlinjer för hurmyndigheterna skulle utvärdera sin verksamhet. Vidare angav direktiven eftervilka huvudlinjer myndigheterna skulle arbeta fram det nödvändiga underiagetför regeringens preciseringar och prioriteringar av hur verksamheten skallbedrivas och vilka resursramar som därvid skallgälla. I enlighet med direktiven lämnade fem myndigheter i denförsta försöksomgången en rapport för budgetåren1987/881989/1990. En av myndigheterna lämnade denna rapport i samband medanslagsframställningen den . Vissa myndigheter ålades attinkomma med kompletteringar av beslutsunderlaget i samband med den slutligaanslagsframställan. De myndigheter som ingår i den utvidgade försöksverksamhetenkommer att lämna motsvarande rapporter . Det delvis förändrade arbetssättet har inneburit vissasvårigheter som i några fall förstärkts av den relativt knappa tid som ställtstill myndigheternas förfogande för att utarbeta beslutsunderlaget. Särskiltgäller det myndigheternas uppföljning och utvärdering av verksamheten. Enbedömning av rapporterna har i några fall således inneburit attbeslutsunderlaget inte kunnat utgöra grund för att lägga fast en treårigbudgetram. Det finns emellertid även exempel på fall där rapporten iallt väsentligt uppfyller de uppställda kraven. Erfarenheterna från den första försöksomgångensvårrapporter visar att samspelet mellan departement och myndigheter måste utvecklas och för bättras. Vidare har myndigheter och departement i varierande utsträck- 152 ning begärt slöd av expertis från statskontoret och RRV.Även detta Prop. 1986/87:99 samarbete bör utvecklas. En central tanke iförsöksverksamheten är atl verksamhetens resultat och inriklning skall kunnabedömas innan statsmakterna tar beslut om en treårig budgetram. Vidareförutsätts atl verksamheten översiktligt kan följas samtatt en ny resultatanalys genomförs som uppföljning och underiag för beslutinför kommande period. Erfarenheterna har mycket tydligt visat atl enavgörande förutsättning härför är all vissa metoder för atl följa verksamhetensutveckling finns utarbetade och alt utvecklingsarbete inom detta områdekontinuerligt pågår. Ambitionen bör enligt min mening vara atl successivtförbättra resultatredovisning och resultatanalys och därigenom möjliggörabättre direktiv och beslut inför kommande perioder. Är bristerna storahärvidlag saknas enligt min bedömning en viktig förutsättning för att kunnatillämpa en mer övergripande styrning exempelvis genom atl lägga faslriktlinjer för verksamheten saml budgetramar . Det är därför enligtmin mening nödvändigt atl ytterligare ansträngningar görs för att gemyndigheterna möjlighel att utveckla de analyser som krävs enligt de särskildadirektiven. Jag avser återkomma med förslag till regeringen om atlinleda ett arbete för atl utveckla årliga resultatredovisningar förmyndigheternas verksamhet, såväl i ekonomiska som verksamhetsmässiga termer.Jag vill erinra om att verksledningskommittén föreslog atl de myndigheter somerhöll treåriga budgetramar skulle åläggas att upprätta fullständiga årsredovisningarför verksamheten. Det utvecklingsarbete som bör inledas bör syfta till all iförsta hand de försöksmyndigheter som har en treårig budgetram för budgetåren1987/88-1989/90 skall kunna lämna en resultatredovisning under hösten 1988avseende /88. Jag vill i detta sammanhang erinra om vad chefenför har anfört om resultatredovisning m. m. Det är ännu för tidigt att bedöma resultaten av denhittills genomförda verksamheten med treåriga budgetramar. För att tillvaratade erfarenheter som vunnits bör nu denna verksamhet utökas med ett mindre antalmyndigheter. Arbetet måste fördjupas och särskild omsorg ägnas de myndighetsspecifikadirektiven. Fackdepartementen bör ges ett större ansvar och en ökadinitiaiivskyldighet. Den fortsatta försöksverksamheten samt detutvärderingsarbete som påböriats får visa om de metoder som vallsär de mest effektiva. Till bilden hör att den ettåriga budgetcykeln under längtid varit styrande för arbetet inom myndigheterna säväl som regeringskansliel.Detta har påverkat organisationernas kompetens, inre organisation ochuppfattning om den egna verksamheten. En successiv anpassning och utveckling avolika steg i processen bör därför ske i takt med att erfarenheter vinns ochutvärderas. I syfte att ytterligare förstärka långsiktigheten ochtillskapa ökande ekonomiska incitament har RRV hafl i uppdrag atl utreda ochlämna förslag hur ett system med överföring av medel mellan budgetåren börutformas. Vidremissbehandlingen ställde sig samtliga remiss instanser positiva till förslaget. Vissa av de myndigheter som inför budget- 153 året1987/88 erhåller en treårig budgeiram föreslås i årets budgelproposi- Prop.1986/87:99 tion på försök tillämpa det av RRV föreslagna systemet med möjlighellill överföring av medel mellan budgetåren. I delta sammanhang vill jag åter erinra om atl det även iövrigt pågår ett omfattande budgetutvecklingsarbete och en förbättring av detekonomiad-minislrativa systemet. 4 Den arbetsgivarpolitiska inriktningen Utvecklingen av budgetprocessen och ekonomisystemet har betydelse för möjligheterna att öka effektiviteten i myndigheternasverksamhet. Myndigheternas möjligheter all utveckla en effektiv verksamhet ärockså beroende av en ändamålsenlig personalförsörining. Det innebär att löne-och anställningsvillkor måste kunna anpassas lill de särskilda förhållandensom råder i olika verksamheter. I den personalpolitiska propositionen (prop. 1984/85:219)lämnade regeringen förslag lill om den lönepolitik staten somarbetsgivare bör föra. Förslagen log utgångspunkt i att verksamhetsintressettydligare än skall vara styrande för statens position ilöneförhandlingarna. Regeringen menade bl.a. att större löneskillnader skallundvikas för arbetstagare med likvärdiga arbeten inom olikaarbetsmarknadssektorer samt atl lönesystemet skall främja flexibilitet,decentralisering och delegering. delade de uppfattningar somredovisades i propositionen (AU 1985/86:6, rskr. I syfte atl uppnå etl mer verksamhetsanpassat ochflexibelt lönesystem har () genomfört enomorganisation. Den innebär bl.a. alt SAV organiserats så att förhandlings- ochavtalsarbetet samt informationsarbetet i största möjliga utsträckning anknytstill myndighetsspecifika områden. Under ledning av en förhandlingschef har enny förhandlingsavdelning bildats. Avdelningen är organiserad pä fem enheter, enför gemensamma avtal samt fyra sektorer för resp. civil statsförvaltning,försvaret, affärsverken och skolområdet. Genom denna organisation underlättasarbetet med att åstadkomma s.k. sektoravtal. Till varie sektorenhet är knuten enförhandlingsdelegation med företrädare för verksamhetsområdet. träffade slatens arbetsgivarverk samtSACO/SR, SF och TCO-S ramavtal om löner 1986-87 för statstjänstemän m.fl. (RÄLS1986-87). Avtalet innebär en annorlunda fördelning av löneökningarna iförhällande till . Lönespridningen inom det statligt regleradeområdet har under en följd av år minskat snabbare än på den privataarbetsmarknaden. Det har bl. a. inneburit att de statliga myndigheternadrabbats av personalförsöriningsproblem på vikliga områden. Avtalet bör kunnamotverka dessa obalanser. Utrymmet för selektiva åtgärder riktade tillspecialister, chefer m. m. har ökats betydligt. Avtalet bör därför kunna ledatill förbättrade möjligheter att behålla och rekrytera personal. har utrymmet för lokala förhandlingar påmyndigheter na i huvudsak bestått av enligt det s. k. . utrymme kvarstår.Samtidigt innebär del nya avtalel att det på myndig- Prop. 1986/87:99hetsnivå skall fördelas ytteriigare I % i samband med de selekliva åtgärderna.Myndigheternas möjligheter atl anpassa löneökningarna till de behov som finnsi den egna verksamheten har därigenom ökats betydligt. Denarbetsgivarpolitiska inriktning som och regeringen lagt fast haralltså givit betydande resultat. Del är enligt min mening angelägel att dennautveckling drivs vidare i syfte alt åstadkomma en bättre anpassning av löne-och andra avtalsvillkor till de särskilda förhållanden som råder i olikaverksamheter. Denutveckling inom siaisförvaliningen som statsrådet harredovisat påverkar inte bara förhållandet mellan , regeringen ochmyndigheterna utan även i hög grad kraven på ledningen inom varje myndighet.Den fär härigenom en direkt återverkan pä de krav som bör ställas pä cheferna. Utvecklingeni statsförvaltningen har inneburit en förändring från uppgiften alt främsthandlägga ärenden som rör medborgarnas rättigheter och skyldigheter till all ialll större utsträckning tillhandahålla tjänster, ekonomiskt stöd m. m. tillenskilda, organisationer och företag. Myndigheterna har ocksä fått alltviktigare uppgifter i samhällsplaneringen. Kraven på kompetens hos säväl chefersom övriga anställda har därför blivit mer sammansatta och varierande äntidigare. 1takt med utbyggnaden av den statliga verksamheten har behovet av etteffektivare resursutnyttjande växt sig allt starkare. Detta har framstått medsärskild tydlighet till följd av de senare årens statsfinansiella restriktioner.För alt främja ett effektivare resursutnyttjande i den statliga förvaltningentillämpas en ekonomisk ramstyrning av myndigheterna i kombination medbegränsningar av resurserna. Myndigheternas chefer har därmed fått ett alltsiörre ansvar för besparingar, omprövningar och omprioriteringar i syfte atteffektivisera verksamheten och minska kostnaderna. Denna utveckling kanförväntas fortsälla. I finansplanen för /88 har regeringenuttalat att en ökad produktivitet i den offentliga verksamheten är nödvändigbl.a.