prop · GA03143 · 1986-12-31 00:00:00 — Fullmäktige ansluter sig till kommitténsförslag så långt men anser att möjligheten att tillsätta tjänster utankungörelseförfarande bör utvidgas dämtöver. Fullmäktige erinrar om att statskontoret,och i viss utsträckning även fårtillsätta tjänster utan att de har kungjorts lediga till ansökan. Det synes medhänsyn lill uppgifter naturligt att banken i förevarande avseendelikställs med dessa verk. Fullmäktige vill därför föreslå att i denlagen ges rätt tillsätta tjänster utan föregående kungörelseförfarande. Enannan personalpolitisk verksamhet utgör de lån som lämnat tillRiksbankstjänstemännens för förvärv av rekreationsbostädervilka hyrs ut till de anställda. Liksom i frågan om lönekonton bör avspeglas iden nya lagen anser fullmäktige om att detta närmast är att anse som enpersonalpolitisk åtgärd som bör få utföras utan uttrycklig lagreglering.Fullmäktige utgår alltså från att sådan verksamhet får finnas kvar och att deninte skall anses kräva särskild reglering i lagen. y.yEkonomiadministration (avsnitt 8.2) Riksdagensförvaltningskontor har inte nägra erinringar mot kommitténs förslagatl riksbanksfullmäktige skall faslslälla budget för 164 När det gäller riktlinjerför den del av budgeten som avser förvaltnings- Prop. 1986/87:143 kostnaderutgår förvaltningskontoret från att dessa i möjligaste mån överensstämmer medde direktiv för anslagsframställning som gäller för den övrigastatsförvaltningen och som i princip tillämpas också inom riksdagensförvaltningsområde. Riktlinjerna bör vara till hjälp bl. a för riksbanksfullmäktigesgranskning av . Frågan om riktlinjer för riksbankensbudgetarbete och dessas utformning bör övervägas vidare i det fortsattaberedningsarbetet. 1.2Personaladministration (avsmlt 8.3) Förvaltningskontoretdelar kommitténs bedömning att det kan finnas behov av flexibla lösningar vadgäller lönefrågor. På detta område pågår en utveckling av destatliga löneavtalen. Mot bakgrund härav och hittillsvarande erfarenheter bördet vara möjligt atl finna lösningar pä uppkommande problem.Förvaltningskontoret delar alltså kommiiténs bedömning attförvaltningskontoret och även i fortsättningen bör kunna finnaformer som i rimlig utsträckning tillgodoser behov av flexibiliteti lönesättningen. Kommitténuttalar som sin mening att de högre tjänsterna inom bör varaundantagna från anställningsstadgans krav på ledigkungö-rande företillsättning. Utan att gå in på frågan om lämpliga former för atl rekryterahögre tjänstemän inom konstaterar förvaltningskontoret attförslaget innebär ett avsteg från en inom riksdagsområdet hävdadprincip - chefstjänstemän som inte tillsätts genom val skall tillsättas efterett öppet ansökningsförfarande. Det kan finnas skäl att luckra upp dennaprincip men frågan bör i så fall övervägas för hela riksdagsområdet.Förvaltningskontoret kommer i annat sammanhang alt aktualisera formerna förrekrytering av chefstjänstemän inom riksdagsområdet. Idet följande tar vi upp de förslag i avsnitt 8 i betänkandet som vi funnitanledning att kommentera och i den ordning de redovisas i betänkandet.Avslutningsvis lämnas förslag till ändringar i lagtexten. Vitillstyrker atl ställning som självständigt rättssubjekt ochbankens innehav av eget kapital återspeglas i lagsfiftningen på det sättkommittén föreslagit. Videlar ocksä kommitténs uppfattning att det är önskvärt atl riksban kens årliga förvaltningsberättelse görs utförligare och tydligare än de nuvarande. För att göra detta möjligt är det rimligt att får på sig än nu att utforma den redovisning som tas in i berättelsen. En senareläggning är motiverad även från revisionella synpunkter. nämligen visat sig atttiden mellan bokslutet och avrapporteringen till Prop. 1986/87; 143riksdagens revisorer är så kort att minsta avvikelse i internrevisionenspressade tidsschema omöjliggör en fullständig rapportering. Förutsättningarnaför vår externrevision är därmed inte heller de bästa. Densenareläggning - från den I till - som kommittén förordar synesväl avvägd med tanke på att tiden inte får bli för kort för riksdagensrevisorers och behandling av materialet. Attriksbanken skall vara bokföringsskyldig bör som kommittén förordar, komma tilluttryck i lagen. Vad gäller det sätt på vilket bokföringsskyldigheten skallfullgöras är vi helt eniga med kommittén om atl en ram kan ges avaktiebolagslagen, bokföringslagen, lagen om bankrörelse och förordningen(1979:1212) med föreskrifter om statliga myndigheters bokföring, alla itillämpliga delar, samt god redovisningssed. Det är däremot inte likasjälvklart hur dessa normer skall komma till uttryck i lagstiftningen. Redanår 1980 tog revisorer initiativ till att den statligabokföringsförordningen skulle införas pä riksdagsområdet. Den gäller nu itillämpliga delar vid och samtliga riksdagensmyndigheter utom . Vi finner anledning att i detta sammanhang knytaan till de synpunkter som fullmäktige i förde fram i sitt svar() på revisorers förfrågan om fömtsältningama för riksbankenatt utan andra inskränkningar än rent formella tillämpa bokföringsförordningen. Riksbankenförklarade aU det stod klart att de krav som de statligabokföringsföreskrifterna ställer på den löpande bokföringsverksamheten ocksåskulle ställas på redovisning. Däremot ansåg att dettotalt sett skulle leda till "skevheter och i några fall orimligheter"om dessa föreskrifter tillämpades och deUa även med den inskränkning sommodifieringen "i tillämpliga delar" innebär. Detta sammanhängdeenligt yuerst med aU bokföringsföreskriftema liksom denbakomliggande bokföringslagen utgår från att reglerna skall garantera altredovisningen visar ett rättvisande resultat för myndigheten resp. företaget.Syftet med verksamhet, dvs. att företa ekonomisk-politiskaåtgärder, förklarades emellertid vara sådant att det företagsekonomiska utfallsom blir resultatet härav för del i princip är likgiltigt. Dessa gmndläggandeskillnader får konsekvenser för bl.a. vilka principer man använder för periodiseringav utgifter och värdering av lillgångar. Avslutningsvis anförde fullmäktige isitt svar fill revisorema att det naturligaste syntes vara att försin verksamhet fastställde en egen bokföringsinstmktion. Utarbetandet av ensådan borde enligl fullmäktige ske i samråd med revisorer. noterat finns det inte något fullständigt regelverk förriksbankens bokföring. Det är självklart alt en sådan brist i olika avseendenhar nackdelar som följd. a. försvåras revisionen av att den inte har etl erforderiigtfast regelsystem som gmnd. Kommitténföreslär att del föreskrivs i den nya riksbankslagen atl skallfullgöra sin bokföringsskyldighet på sätl som överensstämmer med godredovisningssed. Godredovisningssed är ett begrepp som används både bokfö- 166 ringslagoch i den stafiiga bokföringsförordningen. Enligl förarbetena fill Prop.1986/87:143 bokföringslagen (prop. 1975:104, s. 31) kan god redovisningssedbeskrivas genom en hänvisning till att det bör röra sig om faktisktförekommande praxis hos en kvalitativt representativ krets bokföringsskyldiga.Olika branschers särförhållanden kan föra med sig att vad som är god redovisningssedibland får bestämmas branschvis. Det avgörande inflytandet på vad som är godredovisningssed utövas av den expertis som praktiskt och teoretiskt verkar påredovisningsområdet. Särskild betydelse har de organ och sammanslutningar somrepresenterar denna expertis, såsom bokföringsnämnden och Föreningenauktoriserade revisorer. På den statliga sidan har riksrevisionsverketmotsvarande betydelse. Medhänsyn till de betydande skillnader i verksamhetsinriktning som finns mellanriksbanken å ena sidan och företag och statliga myndigheter å andra sidan anservi det inte givet alt begreppet "god redovisningssed" i vad gällerriksbanken kan ges en riktig och meningsfull substans. Banken är i mångt ochmycket en unik organisation och man har svårt föreställa sig att det kanutbilda sig någon praxis på det sätt som fömtsätles vid bokföringslagenstillkomst. Vidareanser revisorerna att begreppet "god redovisningssed" inte ärtillräckligt preciserat för att tjäna som norm för bokföring ochredovisning. Tillämpning av god redovisningssed förutsätter att det finns ettregelsystem, en legal ram, att relatera faktiskt förekommande praxis till, t.ex. reglema om redovisning i lagen om bankrörelse (SFS 1955:183) - som innebärtillämpning av bokföringslagen i tillämpliga delar - eller den statligabokföringsförordningen (SFS 1979:1212) med anvisningar.För förstnämnda regler kommer som påpekats god redovisningssed tilluttryck i bokföringsnämndens anvisningar och yttranden samt Föreningenauktoriserade revisorers rekommendationer och uttalanden, för sistnämndaregelkomplex i föreskrifter, anvisningar och räd. Avanförda skäl vill vi förorda att de principer enligl vilka skallfullgöra sin bokföringsskyldighet utreds så att reglema kan börjatillämpas senast fr.o.m. . härmed bör även reglerutarbetas och fastställas för bokföring och redovisning vid RiksbankensJubileumsfond. revisorer är beredda att genom samråd medverka iarbetet. Ilagförslaget avslutas avsnittet om budget, redovisning och vinstdispositionmed en paragraf (51 §) om skyldighet att offentliggöra uppgifter omvaluta- och kreditförhållanden. Vi anser att denna bestämmelse hellre börplaceras under avsnittet "Övriga uppgifter". Somkommer atl framgå av avsnittet () i detta yttrande anser vi att den del av riksdagsområdets redovisningsrevisionella verksamhel som ej avser RGK vid en eventuell överföring av RGK till regeringsområdel lokalt och organisatoriskt bör inordnas i 167 En sålunda utvidgad uppgift för revisionsenheten bör Prop. 1986/87; 143framgå av den nya riksbankslagen. Med anledning av kommitténs synpunkter om denorganisatoriska inplaceringen av sedelförstöringskontoret vill vi upplysa omalt en förändring härvidlag enligt vad vi erfarit tycks vara nära föreslående.Denna organisatoriska fråga, som fidigare uppmärksammats av riksdagensrevisorer och även av kommittén, tycks alltså snart vara löst. Vad gäller den externa revisionen har gmnddragen för dennasenast lagts fast då är 1983 tog ställning till den s. k. RFK-utredningensförslag. Vidare har finansutskottet börjat tillämpa den ordning ifråga om fastställande av resultaträkning och balansräkning som kommitténförordat. Genom riksdagsskrivelse 1985/86:256 har revisorer gjortsuppmärksamma på all de i fortsättningen i sin årliga granskningsrapport böruttala sig om riksbanksfullmäktiges förslag till resultaträkning ochbalansräkning. Den av kommittén föreslagna och av redan antagnaordningen innebär att revisorer får utökade och mer preciseradeuppgifter när det gäller bedömningen av den redovisning som skalllämna till . Vi anser det rimligt att exlernrevisorernas befattningmed årsredovisningen kommer till uttryck även i riksbankslagen, förslagsvisgenom elt tillägg till andra stycket i 49 § av innebörd att den redovisning somlämnas till skall lämnas till riksdagensrevisorer. Vi har tidigare i detta yttrande tillstyrkt atl riksbankenskall lämna sin redovisning till före . Tidpunkten förriksdagens revisorers avlämnande av sin berättelse till bör alltsåförskjutas i motsvarande mån, dvs. Mot kommitténsförslag till lag om ändring i lagen (RFS 1968:8) om revision avriksdagsförvaltningen har vi sålunda ingenting att erinra. I detta sammanhang vill vi ta upp en närliggande fräga,som emellertid inle avser . För revisionen av Stiftelsen samma ordning som för . Det har sin gmnd i riksdagensbeslut om inrättande av fonden. I stadgarna för fonden står det (12 §) atlfondstyrelsen senast den till och revisorer skallavgiva berättelse angående stiftelsens verksamhel och förvaltning undernästföregående år. I praktiken har lidsfrågan lösts genom att revisorerna delgettsde avsnitt av fondberättelsen som är centrala för revisionen. revisorer fömtsatts även framgent till avlämna sina berätlelser avseende ochjubileumsfonden (jfr KU 1983/84:5, s. 22 O- Detta bör om kommitténs förslag gårigenom - föranleda en ändring i fondsladgans 12 §. bör alltså ändrastill . Vi har inte funnit anledning att erinra mot de ställningstagandensom redovisas i betänkandet i fräga om ändamål ochställning 168 (avsnitt 5). Enligl vår uppfattning är kommitténssynpunkter på riksban- Prop. 1986/87:143 kens planerings- och budgetsystemliksom pä styrning en logisk följd av de nämnda för riksbankensverksamhet sä gmndläggande ställningstagandena. Vi delar alltså i alltväsentligt kommitténs synsätt även när det gäller självständighet ibudgethänseende. På en punkt har vi emellertid en annan uppfattning änkommittén. Vi anser att kommittén alltför starkt betonar enverksamhetsbudget som omfattar endast . Flera skäl talar enligt våruppfattning för etl förlängt tidsperspektiv. Med det förfaringssäu som tillämpas fastställerriksbanksfullmäktige varje är dels en verksamhetsplan för denförestående treårsperioden, dels en budget för det närmaste verksamhetsåret.Vi finner det naturligt att koncentrerar sitt intresse på treärsplanen.Vår motivering är denna. Kommittén utgår från att skall anföra sinaeventuella synpunkter pä budgeten i anslutning till sin årliga granskning avfullmäktiges förvaltning av , vilket även vi finner naturligt ochpraktiskt. beslut med anledning av finansutskottets betänkande iärendet har fattats , den 25 april1985 resp. . De synpunkter kan finna anledning attlägga på den av riksbanksfullmäktige fastställda ettårsbudgeten lorde såledeskomma väl långt in på verksamhetsåret för atl kunna beaktas av riksbanken.Banken skulle få betydligt bättre fömtsättningar att ta hänsyn till riksdagenseventuella synpunkter om dessa avsåg en treårsplan. a. byggfrågor och andrainvesteringsfrägor som kan finna vara av särskilt inlresse alt uttalasig om är ofta inte påverkbara i ett kort tidsperspektiv. Vi vill inte heller underiåla att erinra om den utvecklingmot längre planeringsperioder som gjort sig klart märkbar närdet gäller former för myndigheternas och budgetarbete. Sålundahar en försöksverksamhet med fördjupade anslagsframställningar och treårigabudgetramar startat vid sex myndigheter. Nämnas bör också alt statsmakternasstyrning av affärsverken fr.o.m. /85 sker genom bl.a.ställningstaganden till treärsplaner. (var del underlag som låg tillgrund för styrningen i huvudsak etlärsbaserat.) Enligt vår mening talar bäde praktiska och principiellaskäl för att en treårsplan i stället för en ettårsbudget skall vara delunderlag som författningsenligt skall ges möjlighel att uttala sigom. nuvarande regionala organisation lades fastvid 1982/. beslöt då atl skulle ha åttaregionkontor och att det under dessa skulle finnas högst 14 kassakontor. Enligtbeslutel skulle man ocksä på två orter bedriva försök med postala sedeldepåersom ett komplement till egen kontorsorganisation. överlät ät att bestämmalokaliseringen av kon toren och depåerna. Depåverksamheten innebäratt postverket för räkning håller Prop. 1986/87:143 en depå (etllager) av sedlar. Dessa depåer slår lill förfogande för post och banker som därfår sätta in och hämta ul sedlar. I depåerna inneliggande sedlar anses insattai . Sedelvård bedrivs inte i depåerna. Sedanerfarenhet nu vunnits av nämnda försök med sedeldepåer har påhemställan av fullmäktige godkänt att bedriver verksamhet genomsedeldepåer och utöver nuvarande tvä depåer inrättar ytterligare ett begränsat anlalsådana depåer (förs. 1985/86:22, FiU 27, rskr. Kommitténssyfte har varit att åstadkomma en lämplig avvägning mellan resp.riksbankens befogenheter att ändra yttre organisation. Enligt kommiiténsmening bör del inte anges i lagtexten vilket antal verksamhelsställen av olikaslag som skall eller får ha. Det bör ankomma på fullmäktige attbesluta om detta. För det fall det visar sig sakligt motiverat skall alltsåfullmäktige kunna besluta om en ändring av antalet region-och/eller kassakontor utan att behöva gå till och föreslå en lagändring.Kommittén har utgått från atl sedeldepåer skall finnas . Denföreslagna lagtexten lyder: verksamhetbedrivs vid ett huvudkontor i där också fullmäktige har sittsäte. Riksbankenbedriver dessutom verksamhel vid regionkontor, kassakontor och sedeldepåertill det antal och på de orter som bestämmer. Vianser att bör ges ytterligare frihet att själv besluta om bankensregionala organisation som den föreslagna lagändringen innebär. Vi fömtsätteremellertid alt väsentliga ändringar av den organisation som riksdagenfastställt inte kommer att göras ulan godkännande. Inle heller harvi något att erinra mot alt sedeldepåerna tas med i lagtexten såsom en typ avenhet. Däremot vill vi förorda atl depåernas speciella karaktär som komplement fillriksbankens egen kontorsorganisaiion framgår av lagtexten. Vi föreslår därföratt andra stycket 34 § får en något annan utformning. 1.2.5Ändringar i föreslagen lagtext Vihar (s. 5) föreslagit alt paragrafen (51 §) om skyldighet attoffentliggöra uppgifter om valuta- och kreditförhållanden skall tas in underrubriken . Om förslaget genomförs får del som följdkonsekvensändringar när det gäller numreringen av paragraferna efter förslagetsparagraf 50. I del följande ulgår vi från den av kommittén föreslagnanumreringen. Vi föreslår med hänvisning lill vad som tidigare anförts iyttrandet följande ändringar i föreslagen lagtext. 34------------------------------ § Prop. 1986/87:143 verksamhet- sitt säte. bedriver dessutom verksamhet vid regionkontoroch kassakontor samt genom sedeldepåer. Belräffande enheternas antal ochförläggning bestämmer fullmäktige. Vidhuvudkontoret--- arbetsordning. Revisionsenheten vid utför också revision avriksdagens förvaltningskontor, ombudsmän, revisorer ochNordiska rådets svenska delegation enligt revisionsplaner som fastställs avrespektive myndighet. före utgången av december månad skall fullmäktigefastställa dels en plan avseende förvaltningsverksamhei under detre närmast följande verksamhetsåren, dels en budget för förvaltningsverksamheiunder det följande räkenskapsåret. Treårsplanen och budgeten skall tillställasriksdagen och revisorer för kännedom. är bokföringsskyldig och det åligger banken attvid fullgöran det av denna skyldighet tillämpa------ . före den 15 febmari skall fullmäktige tillriksdagen och revisorer avge redovisning för det föregåenderäkenskapsåret samt förslag lill disposilion av vinst.Redovisningen skall omfatta resultaträkning, balansräkning, förvaltningsberättelseoch en redogörelse för den förda valuta- och kreditpolitiken. 7 ställning samt samordningen avstatsskuldspolitiken En konsekvens av att föra in riksgäldskonlorei underregeringen blir att den externa revisionen av bör ändras. EnliglRRVs mening bör i detta avseende då likställas med andrastatliga myndigheter och således komma atl ligga inom RRVs revisionsområde.Liksom kommittén anser RRV att revisionen måste bedrivas med beaktande av destora ekonomiska värden som omsätter och förvaltar. RRV anserockså alt riksgäldskontorels omfattande ekonomiska verksamhet liksom hittillsmedför att kontoret måste ha en egen internrevision. Verket utgår ifrån attsamarbetet mellan RRVs externa revision och internrevisionen skall bedrivas isamma former som gäller för bl. a. internrevisionerna vid de statligaaffärsverken. Frågan om den fortsatta revisionen av Nordiska rådetssekretariat bör ocksä prövas vid ett ändrat huvudmannaskap för . F. n. revideras detta av internrevision. Rådets övriga verk samhel i revideras av RRV. Verket anser det ändamålsenligt om all revision av rådets verksamhet i kunde ske under en organisa- 171 RRV ärdärför berett att ta pä sig ansvaret för en sådan Prop. 1986/87:143revision. Enytterligare konsekvens av ändrat huvudmannaskap blir att riksgäldskontoretinte längre bör vara värdmyndighet för den redovisningsgmpp som omspännerriksdagens verk. Enligt RRVs mening framstår somlämplig ny värdmyndighet. RRVhar inget att erinra mot kommitténs förslag atl i princip skall lämnaregeringen etl bemyndigande att ta upp lån för staten och att en plan utformasför statens upplåning. Närdet gäller planen för upplåningen anger inte kommittén i förslaget närmare vaden sådan plan skulle innehålla eller vilka som skall utarbeta den. Endiskussion om detta förs emellertid delvis i kommitténs överväganden i avsnitt9.7.2. Enligt RRVs mening bör denna fråga övervägas närmare under den fortsattaberedningen av kommiiténs förslag, speciellt vad gäller underlaget till ensådan plan och vilka myndigheter som skall arbeta fram lämpligt underlag.Enligt RRVs uppfattning bör både konjunk-turinstilulet och RRV ingå bland dessamyndigheter. Frågorna i anslutning till kommiiténs diskussion i avsnitt 9.7.4rörande omfördelning av arbetsuppgifter mellan och andra myndighetersynes också böra övervägas närmare. Kommitténhar utgått från (s. 240) att skall ha en styrelse och vidareföreslagit att i denna skall finnas ett väsentligt parlamentariskt inslag föratt ge fortsatt insyn i verkställandet av statsupplåningen. RRVförutsätter att denna fråga vid den fortsatta beredningen prövas mot bakgmndenav verksledningskommitléns förslag rörande myndigheternas ledningsfunktioneroch remissyttrandena över dessa förslag. Omriksgäldskontoret ombildas lill en myndighet under regeringen, bör enliglkommittén föreligga goda fömtsättningar att successivt uppnå en lämpligareuppgiftsfördelning mellan och andra myndigheter medmotsvarande eller likartade uppgifter. Kammarkollegiet m.fl. myndigheter nämnssärskilt. Vilka uppgifter som kan komma i fräga för en omfördelning myndigheteremellan berörs inte av kommittén, varför kollegiet har svårt överblickaförslagets konsekvenser i delta avseende. Sambanden mellan kollegiets fond-och lånehanterande uppgifter och mer cenlrala uppgifterförefaller emellertid svaga. Idelbetänkandet "Statsskuidspoiitiken - samordningsfrågor" framlade kommittén förslag till åtgärder för att pä kort sikt stärka samordningen av statsskuidspoiitiken bl.a. föreslogs gemensamma ledamöler i fullmäktige församlingarna, bildandet av en planeringsgmpp för inhemsk upplåning m. m. I princip avvisade fullmäktige i sitt remissvar samtliga framlagda förslag och drog i stället slutsatsen att borde svara för alla 172 förvärvfrån av statspapper som är instmmenlella för Prop.1986/87:143 penningpolitiken. skulle därefter sälja papperen vidaretill marknaden i den takt som är förenlig med dén löpande penningpolitikenskrav. av förslagen har dock lett till någon åtgärd och närkommittén nu i sitt slutbetänkande åler behandlar frågan oni riksgäldskontoretsställning samt samordningen av statsskuldspolitiken hoterar fullmäktige medtillfredsställelse atl kommittén inte ånyo för fram sina tidigare förslag. Kommittén föreslår alt i det nya riksgäldskontoretsstyrelse skall - som - finnas ett väsentligt parlamentariskt inslag för atlbevara kontinuiteten och garantera en fortsatt insyn iverkställandet av statsupplåningen. I detta sammanhang vill fullmäktigeunderstryka angelägenheten av att samma behörighetskrav ställs pästyrelseledamöter och tjänstemän i som i dvs. attde ej bör vara ledamot i en styrelse för ett kreditinstitut eller fondkommissionärsbolag. En direkt följd av del föreslagna ändrade huvudmannaskapetför riksgäldskonlorei är all mäste ge regeringen ett lånebemyndigandeatt ta upp lån för statens räkning. 1 regeringsformen finns nämligen föreskrivetatt regeringen icke utan bemyndigande får ta upp lån. Bemyndigandetfrån kan inte ges, direkt till utan gången måstevara atl bemyndigar regeringen som i sin lur överlåter detta tillriksgäldskontoret. Kommittén förordar ingen teknisk utforrnning av lånebemyndigandetutan konstaterar endast att flera länkbara altemativ finns. Enligt kommitténsmening bör dock bemyndigandet ges en! gång och i sin helhet överlåtas påriksgäldskontoret. Detta bör enligt kommitténs mening ske genom atl det nyariksgäldskontoret ges en stående delegation i sin instmktion atl ta upp låntill staten i enlighet med de lånebemyndigande som ger regeringen. Fullmäktige, som tillstyrker kommitténs förslag, tolkardessa som att det ändrade huvudmannaskapet inte skall innebära någon ändringför jämfört med .