prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Fortsättningen av detta remissyttrande anknyter istort sett till kapitelindelningen i betänkandet. Delta betyder attfakultetsnämnden efter en behandling av de olika huvudfrågorna återkommer medvissa enskilda anmärkningar i anslutning till specialmotiveringarna ibetänkandet. I fråga om beteckningen pä det nya lagverket kanman ha delade meningar huravida det föreligger tillräckliga skäl att byta beteckningengiftermålsbalk till äktenskapsbalk. Även om ordet giftermål går tillbaka pånumera övergivna föreställningar om bortgivande av en dotter (menantagligen också gåvor mellan ätter vid fästningen) och även om ordet i förstahand för tankarna till äktenskaps ingående, behöver detta inte varatillräckliga skäl för att överge det egenvärde som ligger i ett bibehållande avden traditionella benämningen på lagverket. Eftersom fakulletsnämnden, vilketskall framgå av det följande, inte heller anser att regler församboförhållanden bör las in i en balk om äktenskap, föreligger heller inte detskälet för termen äktenskapsbalk, att denna bättre än termen giftermålsbalkkan täcka även fall av äktenskapsliknande samlevnad. Det får dock medges atttermen äktenskapsbalk enligt allmänt spräkbrak bättre än beteckningengiftermålsbalk anger atl lagen gäller äktenskap och dettas rättsverkan i olikahänseenden. 1 fråga om egendomsreglema för makar har desakkunniga å ena sidan drivits av en principiell önskan att uppnå lösningar, som är så fria från skönmässiga inslag som möjligt, någol som kan underlätta privata bodel ningar. Å andra sidan har slulreslulatet av denna strävan blivit ett synner ligt komplicerat regelsystem, vars totala verkningar i enskilda fall kan vara mycket svårt att överblicka. Trots sin allmänna strävan efter lättillämp- lighet har de sakkunniga genom den metod som använts i själva verket enligt nämndens mening hamnat ur askan i elden. Särskilt bodelning efter äktenskapsskillnad kan innebära tillämpning av en rad olika bodelnings regler efter varandra, där skönsmässiga moment kan förekomma i flera steg. Detta kommer att i mera komplicerade fall medföra alt bodelningen blir besvärlig att genomföra. Det kommer dessutom bli svårt att sprida kännedom bland folk i allmänhet om vilka regler som gäller. Just denna synpunkt förstärks om man dessutom beaktar de föreslagna nyheterna om 49 4 1986/87. bodelning efter dödsfallliksom om rätt för make att sitta i orabbat bo eller Prop. 1986/87: 1 att alternativt laga arväven när det finns bröstarvingar. reglerna om makarsegendom, om bodelning vid äktenskapsskillnad och om bodelning och arv vidmakes död, kommer att bli klart mera invecklad änför närvarande till förfång för de enskilda människornas möjligheter att i förväg skaffa sigkunskaper om reglerna och att överblicka vad som i olika situationerkommer atl gälla för dem personligen. En överarbetning av de sakkunnigasförslag bör bl.a. inriktas på en förenkling av det föreslagna Vid en överarbetning bör man f.ö. uppmärksamma intebara det sakliga sammanhanget mellan olika regler ulan ocksä den formellautformningen av lagverket. En läsare av nuvarande giftermålsbalk bör kunna fåen ganska klar uppfattning om regelsystemet genom 6 kap. om makars egendom, 7kap. om makars gäld och 13 kap. om bodelning. Det nu framlagda förslagel tilläktenskapsbalk har en i det stora hela väl avvägd disposition ochkapitelindelning. Dock saknas särskilda kapitel om makars egendom (bortsettfrån det helt nya kapitlet om makars bostad och bohag) och om makars gäld.Huvudprinciperna i egendomssystemet får i stället utläsas ur de fåtaliga riktlinjernai 1 kap om äktenskap och i ett flertal kapitel om bodelning (särskilt 1012kap.). På vissa punkter innebär de sakkunnigas förslag en pedagogiskförbättring, så t ex när man i 11 kap. skilt mellan utläggning av makarnasandelar i boet vid bodelning och egendomens fördelning på lotter. Inle destomindre är del möjligt, alt vissa principerom egendomssyslemet uttrycks på etlpedagogiskt mera lätlillgängligl sätt i än i förslaget tilläktenskapsbalk. Nämnden viU tillägga all det sannolikt har störrenackdelar än fördelar att utmönstra termen giftorätt ur lagspråket. Visserligeninnebär de sakkunnigas förslag, att makes anspråk på del i andra makensegendom inte pä samma sätt som skall anses gälla latent frånäktenskapets ingående (bl.a. föreslås ju vederlagsreglerna vid bodelning bliavskaffade). Inte desto mindre torde del vara en praktisk fördel att ha enenkel term på del anspråk på del i andre makens egendom som skall förverkligasvid bodelning. Invändningen att folk i allmänhet kan förväxla giftorätt ochäganderätt tycks knappast bärande. En liknande risk för förväxling kan uppkomma genomden föreslagna terminologin, atl man skall tala enbart om egendom som skallingå i bodelning och då delas lika. Risken för missförstånd torde undanröjasbättre genom information till allmänheten om rättsreglernas innebörd än genomen terminologisk ändring, som nödvändiggör ett mera tungrott språkbruk (tal omegendom som skall ingå i bodelning i stället för giftorältsgods) och som ledertill alt den bibehållna termen enskild egendom kommer att sakna en enkelmotsvarighet för annan typ av egendom. vill inledningsvis ävenunderstryka angelägenheten av att man i det försatta lagstiftningsarbetet eftersträvar alt åtminstone bibehålla hitillsvarande nordiska rättslikhet. Familjelagssakkunnigas hän synstagande lill förhållandena i de andra nordiska länderna varierar mellan 50 Betr. samboende utan äktenskap-.väjer intede sakkunniga för Prop. 1986/87: 1 en separat svensk hnje; se härom mera i detföljande. Betr. bodelning efter äktenskapsskillnad föreslår man likaledeslösningar som avviker från vad som kan väntas bli föreslaget i ochNorge. Genom förslagen om makes rätt till arv eller att sitta i orabbat boföreslås visserligen ett närmande till och , och värdet av nordiskrättslikhet framhålls av de sakkunniga, men i sak utformas förslagen på delvisannorlunda sätt än vad som gäller i de västnordiska länderna. Totalt settinnebär de framlagda förslagen att skillnaderna mellan de nordiska länderna kanväntas öka något. Nämnden kan inte väQa sig för intrycket alt de sakkunnigaåberopat värdet av nordisk rättslikhet enbart i sädana fall då de lösningar,som de sakkunniga funnit tilltalande, stämmer med rättsläget på annat håll iNorden, men att man ansträngt sig för atl bagatellisera skillnaderna i andrafall. har slutligenytterligare en terminologisk anmärkning. Trots de sakkunnigas åberopande avSvenska språknämnden till stöd för användningen av ordet sambo som lämpligbeteckning på den som sammanbor under äktenskapsliknande förhållanden (bel. s.141 f), känner sig nämnden inte riktigt övertygad om ordets lämplighet i lagspråket;särskilt gäller detta pluralformen "sambor". , samhällsvetenskapliga fakuhetsnämnden: Nämnden har efter granskning avbelänkandet, som dock inte kunnat göras omfattande eller djupgående och änmindre avsett tekniska detaljer, intrycket att förslaget i huvudsak är välavvägt och ägnat att läggas till grund för lagstiftning, dock med ändringar påvissa punkter. Enligt mening kommeren lagstiftning i huvudsak i enlighet med förslaget att fylla ett länge käntbehov. Försäkringsrättskommitlén (Ju 1974:09): Som omtalas i betänkandet, harfamiljelagssakkunniga samrått med försäkringsrättskommittén vid utarbetandetav förslaget. Rörande sådana frågor, som beror av de sakkunnigasfamiljerättsliga grundsyn och det regelsystem förslaget i stort bygger på, harkommittén lämnat ät de sakkunniga att ta ställning och huvudsakligen framförtvissa tekniska synpunkter. Kommittén har dock härvid kunnat konstatera, att deregler som de sakkunniga övervägt har varit förenliga med den lagstiftning påperson-försäkringsområdet som kommittén arbetat med. Det bör emellertid framhållasatt kommittén i flera viktiga frågor - bl. a. av hänsyn till det nordiskasamarbete kommittén deltar i - ännu inte har kunnat ta slutiig ställning. Kommittén inskränker sig ifortsättningen till att la upp sådana frågor som direkt sammanhänger med de försäkringsrättsliga reglerna. I övrigt skall bara anmärkas, att de sakkunniga på ett tekniskt skickligt sätt har löst 51 åtskilligavanskliga frågor som man haft alt behandla; särskilt bör nämnas Prop. 1986/87:1 det svåra och kontroversiella spörsmålet om hur reglerna om samboendesförmögenhetsförhållanden skall inordnas i systemet. kan framhållas,att vissa regler, bl. a. om egendomsfördelningen efter makes död, är ganskainvecklade. Som förslaget nu är upplagt, saknar detta visserligen störrebetydelse för de försäkringsrättsliga delarna av förslaget; den anpassningtill försäkringsreglerna som behövs har inte vållat svårigheter (se särskiltden föreslagna bestämmelsen i 105 § sista stycket FAL). Men om exempelvis, istrid med de sakkunnigas ståndpunkt, man skulle behålla regeln i 104 § andrastycket FAL i den blivande lagstiftningen, skulle det bli tekniskt kompliceratatl anpassa regleringen till det familjerättsliga systemet i övrigt. Rätlegångsulredningen (Ju 1977:06): Vår granskning av förevarandebetänkande har begränsats till att avse de i förslaget ingående processuellareglerna. Betänkandet innehåller i dessa hänseenden få nyheter som kräver någonkommentar ur processuell synvinkel. Vi kan därför lill största delen lämnaförslaget utan erinran. Beträffande några frågor vill vi dock - på sätt somframgår av det följande -framföra synpunkter. Vi vill ocksä något utveckla hurvårt förslag till ändringar i (RB) i en del fall kan komma attpåverka de av familjelagssakkunniga föreslagna rättegängsbestämmelserna. Enligt vår mening är det av fleraskäl ett önskemål att all handläggning vid domstol - såvitt möjligt - följersamma regler. Bl.a. blir processordningen härigenom enklare och meröverblickbar. Pä vissa rättsområden är dock denmateriella regleringen så särpräglad atl det även erfordras vissa speciellaprocessrältsliga regler för respektive område. Familjerättsliga mål är en av dekategorier mål där utan tvivel en del särskilda rältegångsbestämmelser behövs. Det skulle naturligtvis kunnahävdas atl de speciella processregler som behövs på familjerättens område bordetas in i RB. Etl skäl som skulle kunna anföras för en sådan ståndpunkt är attfamiljemålen utgör en mycket stor andel av de allmänna domstolarnas totalamålanlal på ivistemålssidan. Det kan förefalla rimligt att denna stora målgruppregleras processrättsligt i RB. I själva verket är det också sä alt reglernaför indispositiva mål i RB till den helt övervägande delen tar sikte på justfamiljemälen. Enligt vår mening passar emellertid bestämmelser som enbartsyftar till att reglera processen i familjemål inte in i RB:s systematik. Vihar därför i våra förslag inte arbetat in några sådana bestämmelser i ochkommer inte heller -såvitt vi nu kan bedöma - alt göra delta under någon senareetapp av vårl arbete. Fråganom man borde reglera handläggningen aV s. k. blandade mål i lag Prop.1986/87: 1 Enligt RB finns det bara två sorters tvistemål,nämligen dispositiva och indispositiva. Frågan i vad mån ett mål är dispositivteller indispositivt föratsätts vara reglerad i den materiella lagstiftningen.Gränsen mellan dispositiva och indispositiva mål är emellertid i mänga fallflytande. Förutom sådana mål som befinner sig någonstans på skalan mellan derent dispositiva och de rent indispositiva, finns det också mål som innehållerbåde dispositiva och indispositiva frågor, s. k. blandade mål. I sådana mål ärgrunden för det dispositiva anspråket helt beroende av utgången i denindispositiva delen. Blandade mål är vanliga inom familjerättens område, t.ex.mål om äktenskapsskillnad och underhållsbidrag. F. n. finns det inga lagregler om hur de blandademålen skall handläggas. Några sådana regler har inte heller föreslagits avfamiljelagssakkunniga. I praktiken har det ansetts bli alltför komplicerat atttillämpa olika regler rörande t. ex. kallelse, parts utevaro och målelsavgörande för målets olika delar. Hela målet handläggs därför enligt reglernaför indisposiliva mål. Så snart de båda frågorna skiljs åt, efter t.ex. endeldom i äktenskapsskillnadsfrågan, börjar man i den dispositiva frågan följareglerna för dispositiva mål. Det kan ifrågasättas om inle handläggningen av deblandade målen borde regleras i lag. Vi har - såsom framgår av avsnitt 13.7.1 ivårt belänkande -övervägt på vilket sätt en sådan reglering skulle kunna skeoch vilka konsekvenser de olika möjligheterna skulle medföra. Vi har härvid funnit att det skulle medföraåtskilliga praktiska komplikationer atl dela upp målen så alt man låter dedisposiliva frågorna följa reglerna för disposiliva mål även om de handläggs isamma rättegång som indisposiliva frågor. Det har däremot inle visat sig innebära någrastörre praktiska nackdelar alt handlägga de blandade målen, i enlighet med deförfaranderegler, som gäller för indisposiliva mål. Vi anser därför atl det kanvara lämpligt all låta denna praxis komma lill uttryck i lag. Nästa fråga som inställer sig är i vilkenförfattning en sådan reglering hör hemma. En reglering av de blandade målen larju närmast sikte på familje-Huälen. Det kan vidare inte uteslutas att enbestämmelse av innebörd alt i blandade mål alltid skall tillämpas indispositivaregler såvitt avser förfarandet skulle kunna vara olämplig i vissa andra typerav blandade mål. Enligt vår mening bör därför en sådan reglering som berörtsske genom atl bestämmelser härom tas in i den familjerältsliga lagstiftningen.Vi föreslår dock inte någon konkret lagregel i vårt belänkande. Utredningenom barnens rätt (Ju 1977:08): Belänkandet behandlar främst rättsförhållandetmellan makar (sambor) resp. mellan efterlevande make (sambo) och den avlidnesarvingar. Vårt intresseområde gäUer de underåriga barnen, och vi har granskatbelänkandet huvudsakligen från den utgångspunkten. Rent allmänt vill vi om betänkandet framhålla attde underåriga barnens Prop. 1986/87: I intressen i mycket ringa grad har vägtsin när det gäller att bygga upp lämpliga regelsystem för att lösa de konflikteroch intressemotsättningar med ekonomisk färgning som äktenskap och samboendekan ge upphov till. Därmed är emellertid inte sagt att vi allmänt sett ärkritiska lill förslaget i betänkandet. Familjelagssakkunniga använder ullrycket"särkullbarn" som beteckning på sådana barn lill en avliden personsom inte också är den efterlevande makens. Särskiljande ord somutomäktenskapliga barn, fosterbarn m. m. får lätt en negativ klang. Iofficiella sammanhang strävar man numera att uttrycksmässigl jämställa allabarn oavsett om de är födda i elt äktenskap eller inte, om de bor i ettfamiljehem osv. Vi vill därför förorda att termen "särkullbarn" intekommer till användning. Kommittén(Ju 1977:07) om ställföreträdare för dödsbo i vissa fall m. m.: Vi har inriktatgranskningen av betänkandet på sådana ändringsförslag som kan komma i konfliktmed de strävanden som ligger bakom vårt eget utredningsuppdrag. Det har därvidfallit sig naturligt att i första hand studera de regler som syftar till altytterligare förbättra situationen för den efterlevande maken. Såsom kommer allframgå intar vi en avvisande hållning lill de sakkunnigas förslag i denna del.Kritiken baseras på atl vissa delar av efterlevandeskyddet kan leda till enförsämring av ägarstrak-turen inom jord- och skogsbruket. För att underlätta värderingen av de synpunkter viavger, lämnas här vissa upplysningar om värt utredningsarbete. Bakgrunden tillvårt uppdrag är all del från skilda håll gjorts gällande all dödsboägande såvälsom samägande inverkar menligt på etl faslighelsinnehav ur flera aspekter. Dethar sålunda hävdats att skog och jord, bl.a på grund av den tungroddaförvaltningen, utnyttjas sämre pä dödsboägda fastigheter än pä andra privatägdafastigheter. Vidare har del påpekats atl de dödsboägda fastigheterna verkarhämmande pä rationaliseringsverksamheten. I direktiven för vårt arbete (Dir1977:13 och 1979:11) har dessa och andra näraliggande synpunkter närmarebehandlats. Där sägs också att det kan vara lämpligt alt ställa upp enhuvudregel som innebär att ett dödsbo som innehar en jordbruksfastighet börskiftas när en viss bestämd avveckUngsfrist gått ut, dock med möjligheter attlåta innehavet bestå för när det finns särskilda skäl till det.Vidare uttalas i direktiven bl. a. all vi bör pröva i vad mån lestamentsförvärvav jordbraksfastigheter i jordförvärvslagstiflningen skall jämställas med andrafång. Vi vill understryka alt vi i detta yttrande utgåttfrån den syn på ägarva-riabelns betydelse, när det gäller skötseln avjordbraksfastigheter, som anlagts i våra direktiv. Familjelagsakkunnigahar uppenbart strävat efter att finna regler för 54 makarsekonomiska förhållanden under äktenskapet och vid dess upplös- ning som i alla lägenskall ge största möjliga materiella rättvisa och skydda Prop. 1986/87: 1 ensvag och okunnig part. De har i sitt förslag tagit bort giftorätten menbehållit principen om likadelning vid äktenskapets upplösning av all egendomoch förstärkt den ända därhän att den skall kunna ta över även förordnande igåvobrev och testamente. Enligtsamfundets mening ligger inte detta förslag rätt i liden. För unga människor som ingår äktenskap - oftamed ett eller flera samboförhållanden bakom sig - är det inte naturligt attdela tillgångar som härrör från tiden före äktenskapet eller arv och gåva somden ena maken får av utomstående. De räknar inte heller på samma sätt somtidigare generationer med livsvariga äktenskap. För dem är del naturligt delar vad man skaffat sig gemensamt under äktenskapet och går vidare medsina övriga tillgångar och skulder - kanske till ett nytt äktenskap ellersamboförhällande. Samfundet skulle därför vilja förorda en enklareoch rakare lösning mer i linje med nyare fransk och västtysk lagstiftning, sominnebär att endast sådan egendom delas som är ett resultat av samlevnaden. Man har i det nordiska samarbetet hävdat att det ärviktigt att likadelningen behålles som en gemensam princip. har mani de ohka länderna gått så skilda vägar i fråga om möjligheterna att göraavsteg från denna princip att en bodelning aldrig kan få samma resultat i olikanordiska länder. - Det svenska förslaget att man vid bodelning skall kunnafrångå förordnanden av tredje man tycks exempelvis te sig heh främmande inom deövriga nordiska länderna. Det har också från danskt håll framhållits attkommande dansk och norsk lagstiftning kan tänkas gå mer i den riktning somsamfundet nu förordar. En sociologisk undersökning som man låtit förelaga harvisat ett betydande intresse för en sådan ordning. Man har också från samma håll omtalat alt dåarbetet började med en ändring av de danska äktenskapslagarna förelåg enomfattande sympati för en legal "saerejeordning". Vad som hölllagsliftarna tillbaka var uppenbarligen inte hänsyn till övrig nordisklagstiftning utan en undersökning som visade alt många danska gifta kvinnorfortfarande hade mindre genomsnittsinkomst än männen och därför kundeförväntas bli sämre ställda om egendom som anskaffades under äktenskapet blevenskild. - Del är enligl vår uppfattning inte orealistiskt alt antaga atl denspärren mol en lagstiftning i riktning mot utökad "saereje" kommeratt bh allt svagare. Man kan alltså vänta att nordisk lagstiftningkommer att gå i den riktning samfundet förordar, och vi kan inte finnatillräckliga skäl varför svensk lagstiftning skulle invänta den. Den ändring avden svenska som efter långt lagstiftningsarbete genomförsbör förhoppningsvis kännas riktig och naturlig . -Samfundets förslag tar dessutom hänsyn lill del problem som stoppade den danskalagstiftningen, när vi föreslår atl den egendom som är ett resultat avsamlevnaden skall delas. Föreningenjurister vid allmänna advokatbyråer: Prop. 1986/87: 1 Föreningen vill inledningsvisbetona vikten av att ny lagstiftning inom det vittomfattande område somäktenskapsrätten utgör sker med förankring i det allmänna rättsmedvetandet.Lagstiftningen berör för den enskilde utomordentligt närliggande personliga ochekonomiska frågor. Det är därför mycket angeläget att lagstiftningen för denenskilde framstår som en lämplig och rimlig lösning på de skilda frågor ettparförhållande i eller utanför äktenskapet innefattar. Tillhandahållandet av lösningar påolika uppkommande problem bör i första hand ske inom ramen för äktenskapet.Även för samlevnadsfrågor utanför äktenskapet bör emellertid för särskildakonfliktsituationer ges en lagreglering som underlättar lösandet av de skildafrågor en sådan samlevnad kan föranleda. Vid en översyn av nu gällanderegelkomplex är det angeläget att betona att sådan bör ske inom ramen förnordiskt samarbete. Det är angeläget att sträva efter en enhetligfamiljerättslig lagstiftning i de nordiska länderna. Föreningen är emellertidväl medveten om de svårigheter som härvid kan föreligga bl.a. med hänsyn tillredan förefintliga olikheter mellan de nordiska ländernas lagregler ochrättspraxis på detta område. Föreningen delar de sakkunnigasuppfattning att lagstiftningens normbildande effekt inle får överdrivas såvittavser valet av samlevnadsform. Lagstiftningen bör heller inle användas som ettstyrmedel i detta avseende. Däremot bör naturiigtvis lagstiftaren i vissomfattning tillhandahålla lämpliga problemlösningar för den som väljersamlevnad utanför äktenskapet. Det är därvid emellertid angeläget att nogaöverväga i vilken omfattning en specialreglering skall ske för dennasamlevnadsform utöver redan föreliggande civilrättsliga regelkomplex. Medhänsyn till valfriheten mellan samlevnadsformerna bör specialreglering förogifta göras endast i den mån särskilda skäl talar härför. I likhet med familjelagssakkunnigaanser domareförbundet att de nuvarande grundprinciperna för egendomsordningenmellan makar bör bevaras. Ocksä i fortsättningen skall således vardera makenbetraktas som ägare av den egendom som han har fört med sig eller förvärvatunder äktenskapet och själv vill förvalta denna egendom. Vardera maken skallsvara för de skulder han ikläder sig. Vid äktenskapels upplösning skall såsomhuvudregel makarnas sammanlagda tillgångar delas lika mellan dem eller, om enamaken är död, mellan dennes arvingar och den efterlevande maken. Äktenskaps- och arvslagsliftningenkan inte sägas lida av några egentliga tekniska brister. Huvudsyftet med utredningsarbetet har snarare varil atl modernisera regelsystemet sä att det bättre återspeglar en rådande sam hällssyn på familjerättens område. Denna uppgift kräver med nödvändig- " hetställningstagande till mänga värderingsfrågor av principiell natur. 1986/87: 1 tänkandetpräglas av en strävan hos de sakkunniga att allsidigt belysa dessaprincipfrågor och slutsatserna är i regel väl motiverade med rimliga hänsyntill olika intressen. Enligl mening får merparten av förslagen- såväl i principer som i tekniska detaljer - betraktas som väl ägnade atlläggas lill grund för lagstiftning. anser att denföreslagna lagstiftningen i flera fall ger för stort utrymme för jämkningar pågrund av skälighetsbedömningar. Vi anser vidare att onödiga ändringar inuvarande lagstiftning bör undvikas. Familjerätten är ett område som berör allamänniskor. Det tar läng tid för allmänheten atl vänja sig vid ett nytt syslem.Ingel är vunnet med atl försöka rätta lill brister i nuvarande lagstiftning omman skapar nya problem som är minst lika invecklade ochsvårbemästrade. Utredningen berör ett mycket storträttsområde och föreslår en helt ny balk. Utredningens förslag innefattarviktiga avvägningar och ställningstaganden både vad avser familjepolitiskaförhållanden och rent lagtekniska frågor. avstår attnärmare granska de mycket komplicerade lagtekniska frågor som utredningensförslag ger upphov lill. Föreningen har dock konstaterat att, med den teknik somutredningen använt på flera ställen i den nya föreslagna balken -jämkningsregler och skälighetsbedömningar - skapas osäkerhet och minskademöjligheter för makar och blivande makar att föratse och planera sinaekonomiska mellanhavanden.