prop · GA0397 · 1986-12-31 00:00:00 — Mot den bakgrunden avvisar TCO denföreslagna paraplyorganisationen. Ett flertal av länsmuseerna tar upp frågan om de centralamuseernas roll som lokala museer inom Storstockholmsområdel. Länsmuseernas samar betsråd anser alt de statliga museerna i första hand bör ses som nationella institutioner. För att frigöra basmuseernas resurser för en landsomfattande verksamhet vill rådet föreslå att man inleder förhandlingar med Stock holms kommun och om övertagande av kost nadsansvaret för den del av verksamheten som är av lokal natur. Stiftelsen anser alt del enliglbelänkandet ingår Prop. 1986/87:97 i de centrala museernas uppgifter att varalokalmuseer i sin region. Svårigheten för de centrala museerna att förverkligasin nationella roll beror i hög grad pä att de är fastlåsta i rollen som lokalamuseiinstitutioner för . Stiftelsen anser därför att del ärviktigt att staten principiellt deklarerar att sådan verksamhet händanefter skabedrivas enbart i den utsträckning den finansieras av ochStockholms läns landsting. Stiftelsen länsmuseer, och anseratt och statens historiska museum lämpligen bör föras sammantill ett historiskt riksmuseum (basmuseum). Stiftelsen framhåller, alt till skillnadmot t.ex. länsmuseerna bör basmuseer och statliga specialmuseer ha klartavgränsad verksamhetsinriktning. Funktionen som landets specialistcentrum inomsitt område kan annars lätt gä föriorad. finner det därföranmärkningsvärt att förordar att dessa museers direktiv för samlingsomrädenbör vara allmänt formulerade. Föreningen , som tillstyrkerförslagen beträffande basmuseer och statliga specialmuseer, anser dessaförslag som en viktig museipolitisk reform. Föreningen vill emellertidframhålla att i konsekvens med mäisättningen för basmuseernas verksamhet börman eftersträva bättre samordning, dels mellan och statenshistoriska museum, dels mellan och moderna museet. Framför alltmåste moderna museets hittillsvarande fixering vid sin roll som Stockholmsmuseumbrytas, om basmuseitanken ska kunna förverkligas. och statens historiska museer anseratt de museer som i förslaget har betecknats som statliga specialmuseer harstörre betydelse för museiväsendet i dess helhet än vad som framgår av förslagen.Deras i allmänhet mycket starka internationella kontakter är en tillgång försvenskt kulturliv som inte har uppmärksammats tillräckligt. Ofta har de ocksåen unik expertroll som ensamt sakkunniga i landet inom sitt specialområde.Denna expertroll har betydelse såväl i samarbetet mellan de centrala museernainbördes och med de regionala och lokala museerna som i kontakten med universiteten. När det gäller frågan om statliga specialmuseer framhållerStiftelsen alt det är viktigt att specialmuseernasarbetsuppgifter formuleras sä att de utgör etl stöd för museiväsendet i övrigalandet. anser att hela frågan om de s. k. specialmuseernas uppgifterär dåligt belyst i utredningen. Mänga av remissinstanserna har tagit upp frågor kringsamverkan och samverkansgrupper. Statskontoret framhåller att inte ger nä gon egentlig vägledning för hur samverkan mellan basmuseerna praktiskt skall utformas. Förslagen om att till det redan stora antalet permanenta eller tillfälliga samarbetsgrupper foga ytterligare ett antal gmpper för sam ordning och samverkan visar enligt statskontorets mening pä behovet av samlade insatser för landets museiväsende å ena sidan och avsaknaden av lämpliga organisatoriska former för detta ä den andra. föreslår att en rad nya samarbetsgrupper skall knytas lill rådet. Dessa skall arbeta 40 Statskontoret bedömer dock attdessa grupper, Prop. 1986/87:97 liksom andra satsningar pä att utvecklasamarbetet - om de är framgångsrika - kommer atl ställa krav på mer permanentasamarbetsformer förenade med ett driftsansvar för olika frågor. Statskontoretanser all inte tillräckligt har uppmärksammat denna fråga. Det äremellertid svårt atl finna något lämpligt organ för uppgifter av driftkaraktärinom ramen för existerande museistruktur. En lösning kan vara att fördelaansvaret för permanenta samverkansfunktioner på de olika basmuseerna. En annanär alt samla sådana uppgifter hos något av basmuseerna. Ytterligare en lösningkan vara att administrativt knyta någon form av samverkanskansli tillkulturrådet, men då med en egen ledningsfunktion åtskiljd från rådet och dessstyrelse. och statens historiska museer tarupp frågan om förslagel om en samarbetsgrupp bestående av cheferna förbasmuseerna som föreslås skall tillsättas av regeringen. En viktig uppgift förgruppen skall enligt förslaget vara att närmare precisera basmuseiuppgifterna.Ämbetet framhåller atl basmuseernas speciella ansvar är riklat mol landetsmuseer. De uppgifter som läggs pä basmuseigruppen är därmed av vitalt intresseför museerna ute i landet och speciellt för länsmuseerna som på det regionalaplanet i sin tur har en sorts basmuseiansvar. Många länsmuseer har dessutomspecialiserat sig inom vissa ämnesområden och svarar därmed för en form av centralmuseifunktion.För länsmuseerna bör det därför vara angeläget att delta i den utvecklings- ochsamordningsdiskussion som skall äga rum i den föreslagna basmuseigruppen. 1 ensådan samverkan borde ocksä ingå eftersom kulturminnesvårdengriper in i alla länsmuseernas och ett fiertal basmuseers verksamhet. Ämbetetanser för övrigt att mängden av samarbetsgrupper inger tvekan. Inle minst förlänsmuseerna som deltar i olika former av samarbete inom kulturminnesvården ochmuseiväsendet kan det vara betungande med alltför många engagemang. Statens konstmuseer anser att förslag tillframtida samarbete gäller enbarl samarbete mellan basmuseerna. Det intressantasamspelet mellan museerna centralt-regionalt- lokalt, som tidigare framställtssom en fruktbar utvecklingsväg inom svenskt museiväsende lyser helt med sinfrånvaro. Ett stärkande av det sektorsvisa samarbetet skulle enligt konstmuseernasuppfattning ge ett bättre resultat än de många förslagen tiU samarbete översektorsgränserna. En betoning av värdet av regionalt verksamma samrådsgrupperoch betydelsen av samarbetsgrupper och projekt inom sektorerna skulle ha varitvärdefull. Slutligen betvivlar konstmuseerna värdet av utrednings- ochsammanträdesarbete i den omfattning och till de kostnader som förslagen innebäroch menar att de resurser som reserveras skulle kunna genereras och utnyttjasmed betydligt påtagligare resultat om de fördelades direkt på institufioner medlivskraftiga idéer och program. och Hallwylskamuseet före slär utredningen en rad nya arbelsgmpper som elt medel att föra viktiga frågor vidare. Myndigheten ifrågasätter om denna arbetsform vid alla tilU"ällen är de ideala och mest ändamålsenliga. I flera fall skulle istället 41 ökade anslag t.ex. vadgäller informationsteknologi kunna tillföras mu- Prop. 1986/87:97 seernadirekt över engångsanslag. Angeläget är alt om man väljerarbetsgruppen som arbetsform de praktiska resultaten redovisas kontinueriigtoch helst i en annan form än den traditionella redovisningen av statligautredningar. Statenssjöhistoriska museum framför synpunkter på förslagen om nya samverkansgrupper.Många av förslagen är angelägna men museet vill ändock ifrågasätta mängden av samarbetsgmppermed alltför generellt hållna direktiv och anser att utarbetade förslag saknas.I flera av grupperna ingår även , vilken dessutom åläggsen rad utredningar. Museet föreslår atl förutsättningarna härför, ekonomisktoch organisatoriskt, noga beaktas. Det är ocksä vikligt att man vid val avrepresentation i dessa arbetsgrupper noga ser till var inom museiväriden detfinns speciella kunskaper och idéer att ta fasta pä. UHÄanser att det finns skäl att universitelsmuseerna uppmärksammas som samarbetspartnersi de föreslagna samarbetsgrupperna och utvecklingsprojekten. Detär museers erfarenhet att man inte bör lägga för många uppgifter avkonsultativ eller utredande natur på museerna. är bättre ägnat attsvara för sädana uppgifter. Därför föreslår museer att i principexpertfunktioner, som berör mer än en sektor av museiverksamheten, bör vila påkulturrådet. Riksförbundetför hembygdsvård uppskattar den strävan till ökat samarbete centralmuseernaemellan som utredningen visar. Huruvida detta åstadkoms genom att inrätta enrad nya samarbelsgrupper och förstärka de redan existerande, ställerriksförbundet sig tveksam till. Att pä detta sätt formalisera umgängesformernapå toppnivå under hägn medför risk för byråkratisering. Landstingsförbundettar upp förslaget att en arbetsgrupp bestående av basmuseichefer skallprecisera basmuseirollen. Förbundet betonar att en sådan arbetsgrupp börkompletteras med företrädare för de regionala museerna. Det måste framför alltvara de lokala och regionala museernas behov av stöd som skall vara vägledandenär det gäller att konkretisera basmuseernas serviceuppgifter. ÄvenLänsmuseernas samarbetsråd liksom etl antal regionala museer anser att isamarbetsgruppen för precisering av basmuseirollen bör ingå representanter förlandets övriga museer. Kulturrådelsförslag att museer och museer förs upp som särskilda anslagsposter under anslaget Bidrag till regionala museer och erhåller en resursförstärkning tas upp av framför allt de regionala museerna. Dessa museer avstyrker en höjning av anslagen till museer och museer. och statens historiska museer tUlstyrker förslaget att museer och museer ges en särbehandling. Inte minst viktigt är detta genom att de i vissa avseenden har samlingar som är av "rikskaraktär". Del kan samti digt ifrågasättas om inle dessa museer bör behandlas heU fristående från länsmuseerna och under etl särskilt anslag. Länsmuseernas samarbetsråd beklagar atl inte behandlat frågan om statsbidragen till länsmu seerna. Den ensidiga höjningen av bidragssumman till museer 42 och museer vill samarbetsrådetkraftigt ifrågasätta eftersom flera Prop. länsmuseer befinner sig isämre ekonomiskt läge. att förslagatt redovisa bidragen till och under särskildaanslagsposter är en stor fördel. Det innebär alt frågan om bidrag fill Göteborgsmuseer kan uppmärksammas särskilt och utifrån dessa museers egnaförutsättningar. museer har även hemställt attregeringen tar initiativ till en särskild utredning rörande samverkan Museerna som informations- och kunskapskälla (4.1) Förall uppnå en utveckling på det informationsleknologiska områdei krävs enligtkulturrådet dels samarbete mellan museerna, dels kompetensstöd, utbildning ochekonomiska resurser för utvecklingsarbete och anskaffning av utrustning. Ettsamarbete mellan museerna ger möjligheter att nä resultat till lägre kostnaderän om varje museum agerar enskilt. Arbetetbör ledas av en samarbetsgrupp under i första hand en femårsperiod och strävaefter att skapa etl nationellt, integrerat system. avser alt laadministrativt och ekonomiskt ansvar för gruppens arbete. Kulturrådetsproblemanalys och förslag välkomnas av remissorganen. Flertaletremissinstanser understryker behovet av ett samordnat utvecklingsarbete närdet gäller användningen av informationsteknologi i museiarbetet och stödjerförslaget om en samarbelsgrupp. museer betonar att det är en fåtaligkrets inom museerna som har egna erfarenheter av den moderna informationsteknologinoch att det därför är en uppgift för att sammanställa och sökasprida erfarenhet och att ta initiativ till att pröva och sätta denna teknik iverket. Ommålet skall vara ett integrerat nationellt museisystem råder delade meningar.Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer ifrågasätter om intesambandet mellan museer och andra samhällsområden kan vara viktigare änheltäckande samband inom museiområdet. anser att kontaktenmellan basmuseerna och regionala museer är viktigare än samordning mellanbasmuseerna. Statens musiksamlingar pekar på konflikten mellan ett nationelltenhetligt system med utgångspunkt i minsta gemensamma nämnare för olika föremålskalegorieroch internationella system med hög precision inom resp. specialområde. Landstingsförbundetframhäver fördelarna med regionalt samordnade system över verksamhetsgränseroch statens konstmuseer varnar för stor-skaliga system och förordar i ställetflera smäskaliga. Statskontorethar i ett längre yttrande pekat på sådana faktorer som utgjort hinderför museernas utnyttjande av informationsteknologi. Man delar kulturrådetsuppfattning att etl samarbete mellan museerna är nödvändigt men finnersamtidigt att inte tillräckligt klarlagt förutsättningarna ochvillkoren för det fortsatta arbetet. Statskontoret anser all det behövs enytterligare utredningsinsats varvid problem och krav bör konkretiseras ocholika ambitionsnivåer och alternativ värderas. 4.Verksamhetsfrågor (4.2) Prop. Snmlingsområden (4.2.1) föreslår att regeringsbeslut avseendemuseernas samlingsområden upphävs. anser det inte angeläget atluppnå enhetlighet och överensstämmelse vad gäller museernas samlingsomrädengenom förändringar i instruktioner och stadgar utan anser att dessa bör varaallmänt formulerade. Man förespråkar frivillig samordning av insamlingsverksamhetent.ex. Dessa förslag stöds av flertalet remissinstanser,däribland och statens historiska museer, statenskonstmuseer, statens musiksamlingar, livrustkammaren. och Hallwylskamuseet, , statens , Göteborgsmuseer och KommunJÖrbundet. museer och Länsmuseernas samarbetsråd efterlyser idetta sammanhang principer för gallring av föremålsbestånden. och länsmuseumönskar att cen-Iralmuseernas insamlingsansvar formuleras i insamlingsprogramför resp. museum. Länsmuseerna i , och länavvisar förslag all museernas direktiv bör vara allmäntformulerade. Dessa bör i stället ange en klart avgränsad verksamhetsinriktning. Registrering och dokumentation (4.2.2) ser SAMOREG-systemet (system för dokumentationav museernas föremålssamlingar) som en grundslen i arbetet med en nationelltsamordnad registrering och dokumentation. En vidareutveckling av systemetförespråkas, bl.a. genom utformandet av ett ADB-system för SAMOREG. Det ansesangeläget att arkivalier och litteratur behandlas likartat med föremål ochbilder. Vidare betonar behovet av utbildning och vidareutbildninginom området registrering och dokumentation. Synsätt och förslag med relevansför kap. 4.2.2 redovisas även i avsnitt 4.1 bl. a. om samarbelsgrupper. Förslagen biträds av flertalet instanser bl.a. statenskonstmuseer, livrustkammaren, och ,museet, statens , museer och Malmömuseer, och Länsmuseernas samarbetsråd. Riksarkivetframhåller vikten av samordning mellan museernas och bibliotekensinformationssystem. och slatens historiska museer och Länsantikvarieföreningenefterlyser motsvarande samordning avseende museer- kulturminnesvård. Statensmusiksamlingar uppmärksammar svårigheterna för resurssvaga specialmuseer attparallellt arbeta med ett nationeUt och ett internationellt dokumentafionssyslem.Statskontoret förespråkar ytterligare utredning kring en nationell ADB-strategipå museiområdet. påpekar att museerna bör ta ett visstansvar för arki vering av icke-materiella data t. ex. mätdata om miljön. häUsveienskapligaforskningsrådet poängterar att museernas dokumenta- Prop. 1986/87:97 tion mästevara forskningsrelevant och efterlyser tätare kontakter mellan dokumentatöreroch forskare. Vård och konservering (4.2.3) ser positivt på utvecklingen inom vård ochkonservering. Man anser atl basmuseerna liksom konservatorslinjen i iökande utsträckning bör tillhandahålla rådgivning inom området. Vad avser en museiservice- gemensam upphandling för museerna - ser stora fördelar med dettaoch är beredda att stödja en utredning i frågan. föreslår också attvård och konservering skall ingå i ett planerat utbildningsprogram förmuseipersonal. Flertalet remissinstanser biträder förslagsåsom och statens historiska museer, statenskonstmuseer, slatens musiksamlingar, livrustkammaren. och Hallwylskamuseet, elnograjiska museet, museer, TCO, /SR, och Länsmuseernas samarbetsråd. Livrustkammaren, och Hallwylska museetoch museet menar i anslutning härtill alt basmuseernasrådgivningsverksamhet kommer att kräva stora resurstillskott både vad avserkompetens och ekonomiska resurser. UHÄ samt TCO anför att de synsätt och riktlinjer somformulerats i Vårda! uppmärksammats i för liten utsträckning avkulturrådet. förespråkar ytterligare utredningkring såväl värd och konservering som museiservice. Forskning (4.2.4) anser att basmuseerna, naturhistoriskariksmuseet undantaget, har ett likartat forskningsansvar och föreslär atldetta kommer lill uttryck i deras instruktioner och stadgar. Man ser ett behovav särskilda forskartjänster vid basmuseerna men ser detta långsiktigt ochlägger inte något förslag i frågan. anser vidare att museerna kanfrämja forskningen genom att hålla material fillgängligt för forskare samtinitiera forskning genom att redovisa sina kunskapsbehov. Behovet av enämnes-baserad kunskapsutveckling anser kan behandlas inom ramen fördet forum för idédiskussioner kring museernas framtida samhällsroll somkulturrådet avser att ta initiativ till. föreslår också samarbetsgruppervid basmuseerna med representanter för bl. a. forskningsinstitutioner ochregionala museer. Kunskapsuppbyggnaden avseende museernas metodarbete villkulturrådet främja genom ett permanentande av hu-manistisk-samhällsvetenskapligaforskningsrådets professur i museologi, som föreslås knytas till ett museum.Kulturrådet vill också prioritera arbete inom museisociologi och museipedagogik.Undersökningar av stort allmänt kulturpolitiskt intresse kan påräkna visstfinansiellt stöd. förslag tillstyrkes av flertalet instanserbl. a. riksantikvarie ämbetet och statens historiska museer, statens musiksamlingar, livrusl- 45 kammaren.Skoklosters slott och , museet, Prop.1986/87:97 UHÄ. humanistisk- samhäUsvelenskapliga forskningsrådet, Nordiska museet.Göteborgs museer, museer, , , /SRoch . Livrustkammaren, och Hallwylska museetanför i anslutning till sitt tillstyrkande atl möjligheter för personal attperiodvis friställas för forskning vore en lämpligare lösning än nya forskartjänster.Viss skepsis mot nya forskartjänster redovisas även av bl. a. statens konstmuseeroch UHÄ. Statskontoret ifrågasätter om museerna skall bedriva egenforskning medan statens påpekar att universiteten bedrivermycket lite forskning pä deras speciella område. Länsmuseernas samarbetsrådföreslår att museerna skall kunna få forskningsmedel pä samma villkor somuniversitetsinstitutioner. och flertalet länsmuseer påpekar attforskartjänster vid basmuseerna bör ses som en förutsättning för att dessaskall kunna ge service till museerna ute i landet. vid universitetönskar i detta sammanhang och mot bakgrund av licentiatsexamens återinförande,att de vetenskapliga behörighetskraven preciseras vad avser tillsättandet av mu-seiljänster. Säkerhet (4.2.5) förslag är att arbetsgruppen för museisäkerhet(MUSÄK) även i fortsättningen skall svara för central rådgivning inomsäkerhetsområdet. Ansvaret för säkerheten vid det enskilda museet ligger dockalltid på museichefen. MUSÄK:s erfarenheter förmedlas till museerna viakulturrådet och museernas representanter i gruppen. förslag biträds av dem som yttrar sig överförslaget, däribland , och statens historiskamuseer, statens konstmuseer, statens musiksamlingar, livrustkammaren. Skoklostersslott och , museet, statens sjöhistoriskamuseum, humanistisk-samhäUsveienskapliga forskningsrådet, museer,museer. och Länsmuseernas samarbetsråd.Riksantikvarieämbetet och statens historiska museer tillägger i sitt yttrandeatt MUSÄK bör domineras av museisakkunniga samt, liksom ,att dåliga magasin och underhållsmöjligheter är ett större problem än stölder.Svenska museiföreningen påpekar också atl det stöldsäkra museet måste övervägasäven ur estetiska och kulturpolitiska synpunkter. UtstäUningar och depositioner (4.2.6) föreslår att vandringsulställningsverksamhelenförbättras yt teriigare genom ett utökat samarbete mellan basmuseerna, de statliga specialmuseerna och Riksutställningar. I detta sammanhang ställs ett extra resurstillskott om högst . ur engångsmedel för bud /88 i utsikt, avsett för produktion av vandringsutställningar. Vidare förespråkar att ett gemensamt synsättvad gäller Prop. 1986/87:97 hyressättning och liknande eftersträvas i sambandmed vandringsutställningar. Riksutställningar bör genom kontakter ochkunskapsspridning, ytteriigare bidra till utvecklingen av samarbetet kringuppbyggnaden av basutställningar. Vad avser museernas försäkringsfrägorhänvisar till pågående utredning inom . Förslagen tillstyrkes av flertalet instanser som yttrarsig i ämnet, däribland och statens historiska museer, livrustkammaren.Skoklosters slott och , , statenssjöhistoriska museum. Riksutställningar, museer och museer samtSvenska museiföreningen. och slatens historiska museerförutsätter här väsentligt större resurser än föreslagna . Statenskonstmuseer, RRV och museet anser att museerna själva i störreutsträckning bör producera vandringsutställningar, varvid statens konstmuseertillägger att de föreslagna extramedlen bör fördelas direkt till basmuseerna.RRV anser att Riksutställningar bör specialisera sig på utställningsteknik ochdistribution. Slatens musiksamlingar och Länsmuseernas samarbetsråd, blandandra, påpekar att vandringsutställningsproduktion bör ses som en del av denordinarie verksamheten och att medel därför ärligen måste avsättas i budgeten. Undervisning och folkbildning (4.2.7) Förutom att poängtera museernas och Riksutställningarsansvar för sina resp. områden vad avser undervisning och folkbildning anserkulturrådet det angeläget med etl sammanhållet utvecklingsarbete kring museipedagogiskafrågor. föreslår därför bildandet av en museipedagogisk samarbetsgmppmed representanter för museer. Riksutställningar, föreningen för undervisningoch information vid svenska museer (FUISM), SÖ och . Gruppenförutsätts samarbeta med folkbildningsförbundets kommitté för folkbildning ochmuseer. hänvisar i övrigt till förslag i avsnitten 1.3, 5.2.4 och5.4 i Museiförslag. Förslagen tillstyrks av bl.a. ochstatens historis ka museer, statens musiksamlingar, museet, mu seer och museer. , Länsmuseernas samarbets råd, information vid svenska museer (FUISM) och samt föreningen hu manister, som betonar vikten av kontinuerlig information till skolorna om museernas utbud. museer ser förslagel om en museipedagogisk samarbetsgrupp som ett av utredningens viktigaste och pekar på brister avseende litteratur och dokumentation av erfarenheter på området. /SR understryker vikten av samarbete på alla nivåer med skola och hembygdsarbete i dessa frågor. Vikten av en klar rollfördelning mellan Riksutställningar och den nya museipedagogiska gruppen påtalas av . Tveksamhet inför inrättandet av en sädan grupp redovisas av Länsmuseerna i och , som menar alt utvecklingsarbetet bör ske inom museerna. Förlagsservice(4.2.8) Prop. noterar att museernas publikationer liksomdiabilder, videofilmer och föremålsreproduktioner är vikliga komponenter ideras kultur-utbud och kunskapsförmedling. Med anledning härav uttryckerkulturrådet önskvärdheten av en periodisk katalog, kanske med karaktär av "postorderkatalog",från museerna i landet över deras utbud enligt ovan. Man förklarar sig bereddaall ge engångsmedel för en studie och ekonomisk analys avförutsättningarna för en museiförlagsservice. Dessa förslag tillstyrks av en majoritet avremissinstanserna t.ex. och statens historiska museer,statens musiksamlingar, museet. , liksom Länsmuseernas samarbetsråd och flertalet länsmuseer.Etnografiska museet erinrar här om en tidigare idé om lånemöjligheter förfinansiering av en trycksaks grundproduktionskostnader. efterlyser centrala bidrag tillmuseer som har låg eller obefintlig produktion av publikationer ochvaror. Livrustkammaren, och Hallwylska museetredovisar dåliga erfarenheter av flera sammanslagningar i förlagssammanhang ochvarnar för byråkratisering. Slalistik (4.2.9) Statistik om museernas verksamheter är ett viktigtunderlag för planering och utvärdering. Uppgifter om museibesökare ochmuseibesöksvanor är därtill av betydande allmänt kulturpolitiskt intresse.