prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Liksom nu kan vid bodelning viss egendom varaundantagen, l.ex. genom äktenskapsförord, något som sålunda leder till att denmake som egendomen tillhör behåller denna vid sidan om delningen. En nyhet iförslagel är alt delta gäller värdet av makes pension även i det fallet dådenna grundas på pensionsförsäkring. En bodelning fullföljes liksom nu genomlottiäggning, vid vilken make har företräde till de delar av sin egendom somhan eller hon i första hand vill behälla. Nuvarande regler om rätt för make atlfå företräde lill bostad, när maken bäst behöver denna, har med en vissutvidgning inarbetats i . En normal bodelning sådan denna framträder iäktenskapsbalkens bestämmelser bygger på likadelning. Det finns anledning atträkna med att vid elt stort antal bodelningar av enklare beskaffenhet någotannat heller inte kommer i fråga. För mera komplicerade undantagsfall av olikaslag har regler om jämkning vid bodelning samlats i ett särskilt kapitel. Först behandlas där det fallet att äktenskapetupplöses genom skilsmässa efter tämligen . Vardera maken kan då begäraatt - i stället för att makens egendom skall ingå i likadelning - få behålladenna i skälig utsträckning. Lagen hänvisar makarna alt i första hand enas omberäkningen av andelarna. Lyckas delta inte, kan de använda en hjälpregel,enligl vilken endast sä stor del av makarnas tillgångar läggs samman och delassom svarar mot den del av som äktenskapet har varat. Även i annat hänseende kan del i undantagsfall vidäktenskapsskillnad vara oskäligt att en make skall utge egendom i denomfattning som följer av de beräknade andelarna i boet. Sålunda kan enlikadelning le sig föga motiverad av sitt normala syfte att uQämna makarnasekonomiska situation, t.ex. då makarna har levat åtskilda under lång lid ochden ene har förvärvat egendom av betydande värde . Etl annatexempel kan vara atl den ena maken har stora skulder eller avsevärd enskildegendom och en likadelning således ensidigt skulle gä ut över den andra maken.Möjlighet finns då att jämka så alt den ena maken får behålla mer av sinegendom. Delning kan helt underlåtas, t. ex. om den andra maken är försalt ikonkurs. För del fall då bodelning sker på grand av den enamakens död innehåller förslagel den nyheten att den efterlevande maken skallkunna begära att få behålla sin egendom ochsålunda utesluta delning. Detta kan få betydel- Prop. 1986/87: I se, t.ex.om den efterlevande äger mest och kvarlåtenskapen efter den först avlidne skalltillfalla bröstarvinge som icke är gemensam eller testamentstagare. Intethindrar dock den efterlevande att på detta sätt utesluta delning, också när haneller hon äger den mindre delen. Liksom nu uppställer förslaget en minimiregel förvad efterlevande make skall ha rätt att fä av tillgångarna, motsvarande fyrabasbelopp. En nyhet är att beloppet dock skall minskas med vad den efterlevandehar uppburit såsom förmånstagare till livförsäkring. Minimiregeln har å andrasidan byggts ul så all, i del fallet då makarna på grund av äktenskapsförordeller eljest inte har någon egendom som skall ingå i bodelning eller endastobetydligt sådan egendom men det likväl finns bostad eller bohag som tillhörmakarna tillsammans, den efterlevande har rätt atl få ett minimum av dennaegendom, i del fallet motsvarande två basbelopp. Efter mönster av 36 § avtalslagen har enjämkningsregel föreslagits för fall då ett äktenskapsförord eller en annanrättshandling, enligt vilken egendom icke skall ingå i bodelning, bedöms varaoskälig. Vid jämkningen kan egendom som annars skulle ha hållits utanförbodelningen komma att dras in i denna. Är makarna ense behöver de inte åberopajämkningsregeln utan kan, enligl vad vi föreslår, själva åstadkomma dettaresultat. Ett huvudsyfte med vad vi föreslär är atl förbättraden efterlevande makens ställning, då ett äktenskap upplöses genom den enamakens död. Detta kan åstadkommas endast genom att i stället bröstarvinges rättalt få del i kvariåtenskapen begränsas eller uppskjutes till dess bådaföräldrarna är döda. Förslagel inför en arvsrätt för efterlevande make.Med hänsyn lill alt den avlidne kan efterlämna bröstarvinge som inte ärgemensam, särkull-barn, har det dock inte ansetts möjligt atl göra denna arvsrättenhetlig för alla fall. Förslaget innehåller två alternativ. I första hand kanden efterlevande begära att - utöver sin andel vid bodelning - få behållaockså den avlidnes andel, kvarlåtenskapen, med fri förfoganderätt under sinlivstid. Vid den efterlevandes död tar den först avlidnes bröstarvingar istället hälften av den efterlevandes bo såsom efterarv. Om emellertid bröstarvingemotsätter sig att den efterlevande på delta sätt behäller boet oskiftat ochbegär alt genast få sitt arv, skall make i stället ha arvsrätt till entredjedel av kvarlåtenskapen, och i delta fall har bröstarvingen icke någonrätt till efterarv vid den efterlevandes död. Även den efterlevande maken kanföredra denna senare form av skifte. Efterlämnar den först avlidne maken icke någonbröstarvinge, gäller redan nu att den efterlevande behåller hela boet med friförfoganderätt under sin livslid. Den först avlidnes föräldrar och syskon hardå rätt att såsom efterarvingar ta halva boet, när den efterlevande dör. lertid ansett att också iden situation som föreligger, när den efterlevande Prop. 1986/87: 1 dör -kanske - de skäl som överhuvudtaget kan anföras för attefterlevande make skall få behålla ett bo oskiftat talar för att, om denefterlevande maken var omgift, den efterlevande maken i det nya äktenskapetskall ha samma rätt. Dennes anspråk på att få behålla boet oskiftat bör alltsågå före de arvsanspråk som den först avlidne makens föräldrar och syskon kanställa. De senare bör också träda tillbaka för bröstarvinge till denefterlevande maken, vare sig den efterlevandes barn var styvbarn till den förstavlidne eller har fötts efter dennes död. De nu beskrivna reglerna handlar om arvsrätt.Principen är emellertid att testamente går före arv. Har den avlidne itestamente förordnat på annat sätt gäller alltså detta i första hand. Den förstavlidne maken kan sålunda genom testamente ha bestämt att den efterlevandemaken skall behålla boet oskiftat, vilket får till följd att bröstarvingen ickekan motsätta sig detta genom att genast begära sitt arv. Å andra sidan kan denförst avlidne maken ha bestämt att kvarlåtenskapen helt eller delvis skalltillfalla bröstarvinge eller annan, någol som utesluter den efterlevande makenfrån alt behålla boet oskiftat i motsvarande omfattning. Testamenten kan vidareinnehålla föreskrift om efterarv eller bemyndigande för den efterlevande makenatt bestämma om detta. Testamentet gäller dä framför lagens regler. För detfall då den först avlidne icke efleriämnar bröstarvinge föreslär vi att denefterlevande även utan särskilt bemyndigande skall ha rätt att bestämma omefterarvel. På denna sistnämnda punkt har tre ledamöter reserverat sig för attett sådant testamente av den efterlevande skall kunna göras endast om den förstavlidne har lämnat ett bemyndigande därtill i testamentet. 1 den nuvarande finns också regler omlaglott. Dessa innebär att bröstarvinge, om arvlåtaren har gjort testamente,kan påkalla jämkning av testamentet för att fä ut hälften av den arvslott somtillkommer arvingen enligt lag. Den begränsning av lestationsfriheten somligger häri har tillkommit , när innehavet av egendom, särskiltfast egendom, hade långt större betydelse för människors trygghet och försörjningän vad del har . Denna inskränkning i rätten att göra testamente kannumera anses vara föråldrad. För efterlevande make, som inte själv har rättlill någon laglott, skulle avskaffandet av bröstarvinges laglott innebära enförstärkning av det skydd som kan åstadkommas genom testamente. Det haremellertid å andra sidan anförts att rätten till laglott har förankring i detallmänna rättsmedvetandet och att den även nu kan ha praktisk funktion för att mildradet orättvisa i testamentsförordnande till någon bland flera bröstarvingareller till någon utomstående. En majoritet av fyra ledamöter föreslår attreglerna om laglott skall avskaffas, medan tre ledamöter reserverar sig förderas bibehållande. En försäkringstagare till livförsäkring kan sättain annan såsom förmånstagare. Försäkringsbeloppet tillfaller då denne och, omdet utfaller efter försäkringstagarens död, skall det inte ingå ikvarlåtenskapen. Beloppet påverkar likväl fördelningen av egendomen i boel, omförsäkringstagaren efterlämnade make eller bröstarvinge. Den efterlevandemakens giftorättsandel och bröstarvingens laglott räknas ut som om försäkringsbeloppethade ingått i boet. Om tillgångarna då inte räcker, får förmånstagaren vika.Belopp som på grand av Qänstegrapplivförsäkring tillfaller make eller med makelikställd person eller bröstarvinge har dock icke nu angiven inverkan påfördelningen i boet. Saknas förmånstagare, ingår försäkringsbeloppet på vanligtsätt i kvarlåtenskapen. De nu återgivna bestämmelserna har länge ansetts varainvecklade och svårbegripliga. Försäkringsavtalslagen, där dessa bestämmelserstår, överses nu av försäkringsrältskommittén. Vi har efter överläggningar meddenna kommitté enats om atl vi i vårt betänkande skall föreslå ändringar ocksåi försäkringsavtalslagen i de delar som närmast rör bodelning vid upplösningenav etl äktenskap. Vårt förslag i denna del innebär alt försäkringsbeloppetalllid skall tillfalla förmånstagaren direkt och att fördelningen av boetstillgångar i övrigt inte påverkas därav. I samband därmed kompletteras lagenså att, om försäkringstagaren icke har utsett förmånstagare, försäkringsbeloppettillfaller dennes efterlevande make eller, om sådan ej finns, dennes arvingaroch universella testamentstagare. Vi har ansett att det pä detta sätt uppkommerelt system som är lättare att förstå och överblicka än det nuvarande.Resultatet av en försäkring blir då i regel vad denna ulvisar. Attförsäkringsbeloppet fördelas vid sidan om boulredningen i övrigt torde i regelinte välla några svårigheter. har den förändringenblivit märkbar atl den tidigare mycket höga äktenskapsfrekvensen har sjunkit,medan ett stigande antal par sammanbor ogifta under förhållanden som kanjämföras med äktenskap. Enligt de senaste tillgängliga siffrorna beräknas ca 80procent av alla sammanboende par vara gifta och återstående varaogifta. Man kan härav dra den slutsatsen att äktenskapet,trots nedgången i frekvens, allQämt har en dominerande stähning. Därför är enmodernisering av reglerna för makars ekonomiska förhållanden den viktigasteuppgiften. Man måste emellertid även för framtiden räkna med att en ickeobetydlig del av dem som lever samman i parförhållande är sambor. Dessa harockså anspråk på att lagen på ett förnuftigt sätt löser de problem som de kanråka ul för. Föratl behovet av lagregler skall kunna bedömas är det nödvändigt att Prop.1986/87: 1 skaffa sig en uppfattning om innebörden i del ökande samboendet. Vihar därför låtit utföra en sociologisk undersökning som har publicerats i ett särskiltbelänkande (SOU 1978:55). Det framgår där att det numera är allmänt brukligtatt bo tillsammans längre eller kortare lid, innan man gifter sig. I yngreåldersgrupper dominerar därför samboendet. Del är i flertalet fall alls intefråga om något reflekterat val mellan ohka altemativ. Endast en mindre grapp avsamboenden med lång varaktighet framstår som elt egentligt alternativ tilläktenskap. En del av dessa är sädana där något äldre personer bildar par, ejsällan efter det att ett tidigare äktenskap har upplösts. En lagstiftning som framställer samboendel som enaltemativ form av äktenskap finns det således inte något behov av. Vad sakengäller är endast atl i begränsad omfattning söka lösa praktiska problem ochsärskilt atl skydda den svagare parten vid upplösningen av elt samboende. Sammaskäl som när det gäller makar talar för att bostad och bohag som sambor harförvärvat för gemensamt begagnande skall anses tillhöra dem tillsammans,vanligen till lika andelar. Detta är alltså vad vi i första hand föreslär.Dessutom bör det öppnas en möjhghet för sambor alt få sitt hem upplöst genom enbodelning. Vi föreslår vidare att när samlevnaden upplöses genom den enasambons död den efterlevande, pä samma sätt som när makar har haft endastenskild egendom, skall ha rätt att av bostaden och bohaget utfå egendom tilletl värde, motsvarande två basbelopp. Vi anser däremot inte att man för sambor kan gålängre. Vi föreslår sålunda icke någon rätt till likadeling av all egendom ochinte heller några regler om underhållsskyldighet mellan sambor vare sig undersamlevnaden eller efter dess upplösning. När samlevnaden upplöses genom denenes död, finns del inte heller enligt vårt förslag någon arvsrätt för denefterlevande. För alt denne skall fä del i den avlidnes kvarlåtenskapfordras således en viljeförklaring i form av testamente. Syftet alt skydda denefterlevande sambon kan också tillgodoses genom ett förmånstagarförordnande vidlivförsäkring. Av stor betydelse är de avsevärda belopp som kan utgå på grundav grapplivförsäkring, när någon dör i arbetsför ålder, och som i vissa fah kantillkomma sambo. Med den begränsade omfattning som sålundalagstiftning om sambor föresläs få har vi ansett det vara mest praktiskt attlåta denna ingå som ett slutkapitel i , vilket anger vilka avbalkens bestämmelser som är tillämpliga pä sambor. gällande bestämmelser omrätt för sambo som bäst behöver bostaden att överta denna, när den innehas medhyres-eller bostadsrätt, har inarbetats i detta slutkapitel. Bilaga 2 Prop. De sakkunnigas lagförslag 1 och 3 1 Förslag till Äktenskapsbalk Härigenom föreskrivs att främst i rikeslag skall införas en ny balk, benämnd äktenskapsbalk, av följande lydelse. 1 § Äktenskap ingås mellan en manoch en kvinna. För dem gäller vad som föreskrivs om makar. 2 § Makar skall visa varandratrohet, lojalitet och hänsyn. De skall gemensamt värda hem och barn och isamråd verka för familjens bästa. 3 § Vardera maken råder över sin egendom och svararför sina skulder. 4 § Makar är skyldiga atl lämnavarandra de upplysningar som behövs för att bedöma familjens ekonomiskaförhåUanden. 5 § Äktenskap upplöses genom denena makens död eller genom rättens dom på äktenskapsskillnad. 6 § När etl äktenskap upplöses,delas makamas egendom enligl de grander och på det sätt som gäller förbodelning. 7 § I avdelningar av balken angeshur äktenskap ingås och upplöses, vad som gäller om makars ekonomiskaförhållanden och om rättegång. En avslutande avdelning av balken anger i vilkafall dessa bestämmelser om makars ekonomiska förhållanden och om rättegång kantillämpas pä dem som, utan atl ha ingått äktenskap, samlever under förhållandensom liknar äktenskap. Äktenskaps ingående och upplösning 2 kap. Äktenskapshinder 1 § Den som är fårej ingå äktenskap utan lillstånd av i del län där han eller honhar sitt hemvist. 2 § Den som är förklarad omyndigeller enligt rätlens beslut skall förbli omyndig även efter uppnåddmyndighetsålder får ej ingå äktenskap ulan förmyndarens samtycke. Vägrassamtycke, kan rätten på ansökan tillåta äktenskapet. 3 § Äktenskap får ej ingås mellandem som är släkt med varandra i rätt uppstigande och nedstigande led eller somär helsyskon. Halvsyskonfår ej ingå äktenskap med varandra utan tillstånd av rege- Prop. 1986/87: Iringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 4§ Den som är gift får ej ingå nytt äktenskap. 1 §Prövning om hinder möter mot äktenskap (hindersprövning) skall göras i den svenska församling där kvinnan är kyrkobokförd eller, om hon varken är eller bör vara kyrkobokförd i sådan församling, där hon vistas. Hindersprövning skall begäras av mannen och kvinnangemensamt hos pastorsämbetet i församlingen. 2 §Den som varken är eller skall vara kyrkobokförd i riket skall vid hindersprövningen förete det intyg av utländsk myndighet om sin behörig het att ingå äktenskapet som kan anskaffas. Fordras tillstånd eller samtycke till äktenskapet,skall bevis om tillståndet eller samtycket företes vid hindersprövningen. 3 §Mannen och kvinnan skall vid hindersprövningen skriftligen försäkra på heder och samvete atl de inle är släkt med varandra i rätt uppstigande och nedstigande led eller helsyskon samt, om inte tillstånd lill äktenskapet företes, att de inte heller är halvsyskon. Den som begär hindersprövning skall ävenskriftligen pä heder och samvete uppge om han eller hon har ingåttäktenskap. Den som har ingått äktenskap skall styrka att äktenskapet har blivitupplöst, om detta inle framgår av folkbokföringen eller av intyg som utiändskmyndighet har utfårdal. 4 §Finner pastorsämbetet att hinder inte föreligger mot äktenskapet, skall ämbetet på begäran av mannen och kvinnan utfärda intyg om detta. 1 § Ett äktenskap ingås, isläktingars eller andra vittnens närvaro, genom överenskommelse i form avvigsel. 2 § Vid vigsel skall mannen ochkvinnan närvara. De skall var för sig pä fråga av en vigselförrättaresamtycka till äktenskapet. Vigselförrättaren skall därefter förklara dem förmakar. Har det ej gått lill så som anges i första stycketeller var vigselförrättaren icke behörig, är förrättningen ogiltig som vigsel. 3 § Behörig att vara vigselförrättare är 1. prästi , 2. präst eller befattningshavare iannat trossamfund, om regeringen har medgivit samfundet vigselrätt ochlänsstyrelsen har meddelat prästen eller befattningshavaren intyg om dennesbehörighet, 3. lagfaren domare i allmänunderrätt, eller 4. den som harförordnat till vigselförrättare. 4 § Tillhör mannen eller kvinnanförsamling av , har de rätt till vigsel i församlingen. 5 § Innan vigsel företas, skallvigselförrättaren förvissa sig om alt hin- dersprövning har skett, ejmer än före den tillämnade vig- Prop. 1986/87:1 seln, och attinget hinder har framkommit. Utan intyg om hindersprövningen får någon annanej förrätta vigsel än en präst som Qänstgör i den församling där denna harskett. 6 § Vid vigsel gäller i övrigt, dä den förrättas av en präst i ,föreskrifterna i kyrkohandboken, då den förrättas av en präst ellerbefattningshavare i annat trossamfund, dess föreskrifter, och iannat fall bestämmelser som meddelas av regeringen. 7 § Makarna har rätt att genastfå bevis om vigsel. I de fall regeringen bestämmer förs särskilt protokoll övervigslar. 8 § En förrättning som enligt 2 §andra stycket är ogiltig som vigsel får likväl godkännas av regeringen, om detfinns synnerliga skäl. Ärendet får dock tas upp endast på ansökan av manneneller kvinnan eller, när någon av dem har avlidit, av en arvinge till denavlidne. 1 § Är makaraa ense om attäktenskapet skall upplösas, har de rätt till äktenskapsskillnad. Denna skallföregås av betänketid om makarna begär det eller om någon av dem varaktigt bortillsammans med ett eget bam under sexton är som står under hans eller hennesvårdnad. 2 § En make som ensam vill attäktenskapet skall upplösas har rätt till äktenskapsskillnad efter betänketid. 3 § Betänketiden inleds närmakarna gemensamt ansöker om äktenskapsskillnad eller när den ena makensyrkande om äktenskapsskillnad delges den andra maken. Har betänketiden löptunder , meddelas dom på äktenskapsskillnad, om makarna elleren av dem framställer särskih yrkande om detta. Har något sådant yrkande ejframställts från betänketidens börian, är frågan omäktenskapsskillnad förfallen. Avvisas talan om äktenskapsskillnad elleravskrivs målet, upphör betänketiden. 4 § Lever makarna åtskilda sedanminst , har vardera maken rätt till äktenskapsskillnad ulan föregåendebetänkelid. 5 § Har äktenskapet ingåtts istrid mot 2 kap. 3 § första stycket, har vardera maken rätt lilläktenskapsskillnad utan föregående betänkelid. Delsamma gäller om äktenskapethar ingåtts i strid mot 2 kap. 4 § och det tidigare äktenskapet inte har bhvitupplöst. Föreligger tvegifte, har vardera maken i deltidigare äktenskapet rätt att få detta upplöst genom äktenskapsskillnad utanföregående betänkelid. I fall som avses i första stycket kan talan omäktenskapsskillnad föras även av åklagaren. Tredje avd. Makarsekonomiska förhåUanden Prop. 1 §Makarna skall, var och en efter sin förmåga, bidra till det underhåll som behövs för att tillgodose deras gemensamma och personliga behov. De skall fördela utgifter och sysslor mellan sig. Omunderhåll till bam finns bestämmelser i . 2 § Om del som den ena makenskall bidra med inte räcker till för hans eller hennes personliga behov ellerför de betalningar som han eller hon annars ombesörjer för familjens underhäll,skall den andra maken skjuta till de pengar som behövs. 3 § Kan den ena maken på grand avsjukdom eller frånvaro inte själv sköta sina angelägenheter och fattas medelför familjens underhåll, får den andra maken i behövlig omfattning lyfta denförres inkomst och avkastningen av hans eller hennes egendom saml kvittera utbanktillgodohavanden och andra penningmedel. Detta gäller dock ej omsamlevnaden mellan makarna har upphört eller om det finns fullmäktig,förmyndare eller god man. 4 § Försummar den ena maken sinunderhållsskyldighet, kan rätten ålägga den försumlige all betalaunderhållsbidrag till den andra maken. 5 § Om makarna inte varaktigt bortillsammans, kan rätlen ålägga den ena maken att betala underhållsbidrag lillden andra maken enligl de grunder som anges i 1 §. 6 § Efter äktenskapsskillnad svarar vardera makenför sin försörining. . Behöver en make bidrag lill sitt underhäU under en övergångslid, har makenrätt all få underhållsbidrag av den andra maken efter vad som är skäligt medhänsyn till den makens förmåga och övriga omständigheter. Har en make svårigheter alt försöka sig själv efterupplösning av ett långvarigt äktenskap eller finns det andra synnerliga skäl,har maken rätt till underhållsbidrag än som anges i andrastycket. 7 § Underhållsbidrag efteräktenskapsskillnad lämnas fortlöpande. Om del finns särskilda skäl kan rättendock bestämma att bidraget skall erläggas med ett engångsbelopp. 8 § Talan om alt underhållsbidragskall fastställas får inte bifallas tillbaka än före dendag då talan väcktes, om inte den bidragsskyldige medger det. 9 § Rätten att kräva ul eltfastställt underhållsbidrag går förlorad efter den urspmngligen gällandeförfallodagen, om inte annat följer av andra eller tredje stycket. Har utmätning för underhållsbidraget skett före dentidpunkten eller har den bidragsskyldige blivit försatt i konkurs på grand aven tidigare ansökan, får betalning för fordringen även därefter tas ut ur denutmätta egendomen eller erhållas i konkursen. Har före samma tidpunkt ansökan gjorts omförordnande av god man enligt ackordslagen (1970:847), får underhållsbidraget krävas ut från det atl verkan av godmansförordnandet förföll eller, när förhandling om offentligt ackord har följt, ackordsfrågan avgjordes. mer ackord till stånd, fårfordringen krävas ut från det Prop. 1986/87: 1 attackordet skulle ha fullgjorts. Har utmätning för underhållsbidraget ellerkonkursansökan gjorts inom den tid som har angetts, gäller andra stycket.Avtal i strid mol denna paragraf är ogiltiga. 10§ En dom eller etl avtal om underhåll kan jämkas av rätten, om ändring iförhållandena föranleder det. För tiden innan talan har väckts får jämkningdock mot en parts bestridande göras endast pä sä sätt alt obetalda bidragsätts ned eller tas bort. Underhållsbidrag efter äktenskapsskillnad får endastom det finns synnerliga skäl höjas utöver det högsta belopp till vilketbidraget har varit bestämt. Underhållsbidrag i form av engångsbeloppfår inte jämkas mot en parts bestridande. Ett avtal om underhåll får ocksä jämkas av rätten,om avtalet är oskäligt med hänsyn till omständighelema vid dess tillkomst ochförhållandena i övrigt. Beslut om att erhållna bidrag skall betalas tillbakafår dock meddelas endast om det finns särskilda skäl. Makars bostad och bohag 1 § Med bostad avses i denna balk äganderätt till fast egendom, tomträtt och rätttill byggnad på annans mark, om egendomen eller byggnaden huvudsakligen Qänarsom makarnas gemensamma hem, saml hyresrätt, bostadsrätt och annan rätt till huseller del av hus för sådant ändamål. Till bohag räknas möbler, hushållsmaskiner ochannat inre lösöre, som är avsett för familjens bruk.