prop · GA0334 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87: 34 om vissa delegeringsfrågor och p regelförenklingar på vägtrafikens område 1986/87:34 Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet för de åtgärder och det ändamål somframgår av föredragandens hemställan. Propositionenär ett led i arbetet med delegering och regelförenkling på vägtrafikens område. Ipropositionen föreslås all trafiksäkerhelsverket i stället för regeringen blirsista jnstans i ärenden angående lokala trafikföreskrifter, Propositionenupptar vidare en ändring i irfikbrpttslagen så att smitning från trafikolycksplalsskall kunna beivras på ett enklare sätt. Någon andrad praxis är dock inteavsedd. syfte föreslås också alt straffet för vissa trafikförseelser,som kan betecknas som ordningsförseelser, ändras från dagsböter tillpenningböter. Slutligenanmäler regeringen sin avsikt att upphäva det särskild? Straffet för all gå motrött ljus. Denna förseelse skall i fortsättningen vara straffbar endast om denutgör vårdslöshet i trafik. 1 1986/87. Lag om ändring i lagen (1978: 234) om trafiknämnd Härigenom föreskrivs all 4§ lagen (1978:234) om Iraflknämndskall ha följande lydelse. Prop.1986/87: 34 , trafiksäkerhelsverket och polismyndigheterna får överklaga eller beslut enligt 1 §. Regeringen får föreskriva om inskränkningar i rätten att överklaga beslul enligl 1 §. En Irafiknämnds beslut enligl 1 § får överklagas hoslänsstyrelsen genom besvär. Länsstyrelsensbeslul får överklagas hos regeringen genom besvär. En Irafiknämnds beslut enligt 1 § får överklagas hoslänsstyrelsen. beslul fär överklagas hos trafiksäkerhelsverket.Verkets beslut i ärendet får inle överklagas. Vägverkeloch polismyndigheterna får överklaga eller beslulenligl 1 §. Denna lag Iräder i kraft . I fråga omöverklagande av beslul som har meddelals före ikraftlrädandet gäller äldre beslämmelser. ' Senaste lydelse 1984:880. Lag om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott Härigenomföreskrivs all 5§ lagen (1951:649) om siraff för vissa trafikbrott skall haföljande lydelse. Om väglrafikanl, som med eller utan skuld haft del iuppkomsten av trafikolycka, genom alt avlägsna sig från olycksplatsenundandrager sig atl i män av förmåga medverka till de åtgärder, vartill olyckanskäligen bör föranleda, eller om han undandrager sig att uppgiva namn ochhemvist eller lämna upplysningar om händelsen, dömes UU fängelse i högsl ell åreller böter. Om en väglrafikanl, som med eller utan skuld haft del iuppkomsten av en trafikolycka, genom atl avlägsna sig från olycksplatsen undandrarsig att i män av förmåga medverka till de älgärder, vartill olyckan skäligenbör föranleda, eller om han undandrar sig atl uppge namn och hemvist eller attlämna upplysningar om händelsen, döms till böter eller fängelse i högsl sexmånader. År broiteimed hänsyn lill omständigheterna alt anse som grovt, döms till fängelse ihögst eii år. Bestämmelsernai försia j/yce/ Bestämmelserna i försia oc/; a«J- Prop.1986/87:34 gälleräven den som för spårvagn ra styckena gäller även den som för ochden som annorstädes än på väg spårvagn och den som annorstädes än på väg för motordrivet fordon. Dennalag träder i kraft . Lag om ändring i terrängkörningslagen (1975:1313) Härigenomföreskrivs alt 4§ terrängkörningslagen (1975:1313) skall ha följande lydelse. 4§ Den som uppsåtligen eller av Den som med uppsåt eller av oaklsamhelbryler mot 1 § första oaktsamhet bryler mot 1 § försia slyckel 1 eller 2 eller mol förbud slycket 1 eller 2 eller mot förbud eller föreskrift som har meddelals eller föreskrifl som har meddelals med stöd av lagen dömes lill böter, med slöd av lagen döms fill böter, om ej gärningen är ringa. högsi , om ej gär- Dennalag Iräder i kraft . Lag om ändring i vägtrafikskattelagen (1973:601) Härigenomföreskrivs all 34 § vägtrafikskallelagen (1973:601)' skall ha följande lydelse. Brukasetl fordon i slrid mol 16 § eller 21 § första stycket 2 sedan fordonetsregistreringsskyltar har lagils om hand enligl 33 a §, döms ägaren lill bölereller fängelse i högsl . Tillsamma siraff döms ägaren till ell avslällt fordon som brukas, om fordonelsregistreringsskyltar har tagils om hand enligt 33 a § och bmkan-deförbud skulleha gällt för fordonel enligl 16 § eller 21 § första stycket 2 om fordonet hade varilskalleplikligl. Brukasi annal fall ell fordon i Brukas i annal fall ell fordon i slrid mol 16 eller 21 §, döms ägaren slrid mol 16 eller 21 §, döms ägaren lill böler. till böter, högst . Visarägaren atl han iakttagit vad som ankommit på honom för all hindra alt fordonetbrukades är han fri från ansvar. Dennalag träder i krafl . Lagen omtryckt 1984:256. Senaste lydelseav lagens rubrik 1974:869. 5 Förslagtill Prop. Lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenomföreskrivs att 33 § trafikskadelagen (1975:1410)' skall ha följande lydelse. 33§ Saknas föreskriven trafikförsäk- Saknas föreskriven trafikförsäk ring när motordrivet fordon som ej ring när motordrivet fordon som ej är registrerat i bilregistret eller som ärregistrerat i bilregistret eller som är avställt bmkas i Irafik här i lan- är avställt bmkas i Irafikhär i lan det av den försäkringspliktige eller det av den försäkringsplikligeeller av annan med dennes tillstånd, av annan med dennes lillslånd, dömes den försäkringspliktige till döms den försäkringspliktige till böter. böter, högst . Fortsätterden försäkringsplikfige under tid då han står under ålal för förseelse somavses i försia stycket ätt begå sådan förseelse, skall vad han har gjort sigskyldig till före varje åtal anses som särskilt broll. Dennalag iräder i kraft . ' Lagen omtryckt 1977:949. Senaste lydelse 1983: 309. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Feldl, ordförande, och statsråden , , ,, S. , , , , , ,, , , G. , Lönnqvist Proposition om vissa delegeringsfrågor och regelförenklingarpå vägtrafikens område våren1984 antog rikllinjer för en systematisk översyn av möjligheternaalt överklaga myndighetsbeslul till regeringen (prop. 1983/84: 120, KU 23, rskr.250). Syftet med översynen är bl.a. att begränsa anlalet besvärsärenden hosregeringen. Enutgångspunkt för översynen är alt varje departement inom sitl område skallsvara för beredningsarbetet för att få reglerna om överklagande i olika förfallningaranpassade till de rikllinjer som har beslulat om. Inomkommunikationsdepartementet har gjorts en genomgäng av de besvärsärenden hosregeringen som det enligt gällande förfallningar ankommer på departementet altbereda. Anlalet ärendetyper inom har därvidberäknats till 125. Ärendena avser vitt skilda författningsområden. Anlaletbesvärs- och dispensärenden överstiger 1 000 . Ungefär en fjärdedel avalla besvärsärenden gäller trafiktillstånd av olika slag och en femledel besväröver beslut om lokala trafikföreskrifter. 1985/86: 100 bil. 2 finns ennärmare redogörelse för hur arbelet med regeringens delegeringsarbete bedrivsinom . Genomgångenhar vidare getl vid handen att frågan om ändrade regler för vissa ärendegrupperlämpligen bör prövas i samband med annat utrednings- och översynsarbete sompågår och planeras inom och ulom departementet. Beiräffande en delärendegrupper har förslag redan genomförts eller lagls fram; se t.ex. prop.1985/86:118 om ändringar i väglagen (1971:948) och lagen (1939:608) om enskildavägar (avsnitt 2.1.4), prop. 1985/86: 115 om ändring i körkorlslagen (1977:477)(avsnitt 2.9) saml svävarfartsförordningen (1986: 305) och luftfarlsförordningen(1986: 171). Fråganom ändrade regler i ärenden om trafiktillstånd hänger samman med ulformningenav yrkestrafiklagstiftningen i storl. På den punklen pågår inomdepartementet en omfattande översyn. Under detta arbete kommer ävenbestämmelserna om överklagande all ses över. En departementspromemoria kanberäknas föreligga . ti /87. När del gäller ärenden omlokala trafikföreskrifter finns emellertid redan Prop. 1986/87: 34 nuunderlag för beslut om en ändrad ordning för överklagande. 1juni 1983 fick riksåklagaren () regeringens uppdrag alt lämna förslag till begränsningari straffrättens tillämpningsområde i syfte att göra det möjligt att i störreutsträckning använda de rältsvårdande organens resurser för lagföring avallvarligare brottslighet. Inom ramen för detta uppdrag överlämnade RÅ i mars1984 rapporten "Överträdelser i trafiken. Förslag till avkriminaliseringoch andra förändringar i trafiklagstiftningen". Ianslutning till RÅ: s uppdrag har också inom kommunikationsdepartementel gjorlsen översyn av sanktionssystemel enligt väglrafikförfaltning-arna. Översynen harresulterat i departementspromemorian (Ds K 1985:8) Sanktioner i väglrafiklagstiftningen.Förslagen i promemorian går ut på bl. a. att avkriminalisera vissa förfarandensom nu är straffbara. Jagavser nu atl la upp vissa frågor med anledning av delegeringsarbetet ochförslagen om avkriminalisering och regelförenkling. En del av förslagen kräverför sitt genomförande ändrad lagsliflning medan andra är av den beskaffenheten atlregeringen själv kan besluta om dem. Åven beträffande sistnämnda grupp kommerjagatl kortfattat redogöra för innebörden av förslagen. 2.1 Ändrad ordning för överklagande av beslut om lokala trafikföreskrifter 1december 1984 överlämnade en sakkunnig i statsrådsberedningen (departementsrådetErik ) till statsministern betänkandet (Ds SB 1984:3) Det fortsatta delegeringsarbeteti regeringskansliel IImed underrubrikenTrafiktillstånd och lokala . Beiänkandei innehåller bl. a.förslag till ändringar av reglerna om överklagande av beslut om lokalatrafikföreskrifter. Förslagen är upprättade med beaktande av de av riksdagenantagna riktlinjerna. Den sakkunniges förslag för nu aktuella ärendegrupper börbifogas protokollet i della ärende som bilaga I. Remissyttranden över nu aktuella delar av betänkandet haravgetts av , , trafiksäkerhelsverket,länsstyrelsernas organisationsnämnd, länsstyrelserna i , ,och , och . Ensammanslällning av remissyttrandena har upprättats inom kommunikationsdepartementeloch finns lillgänglig i ärendet (dnr RS 1360/85). 2.2 RÅ: s förslag RÅföreslår ändringar i bl.a. lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, terrängkörningslagen(1975:1313), vägtrafikskallelagen (1973:601) ochtrafikskadelagen (1975: 1410). Såvitt gäller trafikbrotlslagen föreslås enändring av 5 § som innebär att brottet smitning gradindelas i ell normalbrottoch etl grovt brott. På normalbrottet skall följa böler eller fängelse . Därmed kan normalbroltet beivras genom strafföreläggande. RÅ föreslår vidare beiräffandebl.a. terrängkörningslagen, vägtrafikskallelagen och trafikskadelagen atlstraffet för de förseelser som kan anses som ordningsförseelser ändras fråndagsböter till penningböter. Härigenom kan förseelserna beivras genomordningsbot. RÅ: s rapport har remissbehandlats.Remissyttranden har avgelts av , hovrätten för , kammarrätieni , , brottsförebyggande rådet, ,trafiksäkerhets-verket, transportforskningsberedningen, , länsslyrelsernasorganisalionsnämnd, länsstyrelserna i , och Väslernorrlandslän. Centralorganisationen /SR, Cykelfrämjandel, . iSverige genom och ,. för trafiksäkerhetens främjande (NTF), , . 2.3 Avkriminalisering i trafikförfattningarna Vissaav de förslag som läggs fram i den lidigare nämnda departementspromemorianSanktioner i väglrafiklagstiftningen syftar lill atl ta bort straffbestämmelsersom sällan eller aldrig tillämpas i prakliken. Del är här fräga om ändringar i förfallningarsom regeringen har beslutat. En sammanfattning av promemorians förslag bifogasprotokollet i detta ärende som bilaga 2. Promemorianhar remissbehandlats tillsammans med RÅ: s rapport. Remissyttrande har, förutomav de under avsnitt 2.2 nämnda remissinstanserna, avgetts av RÅ. 3.1 Överklagande av beslut om lokala trafikföreskrifter Mittförslag: Regeringens uppgift som slutinstans i ärenden om lokalatrafikföreskrifter överias av trafiksäkerhelsverket. Densakkunniges förslag: Beslut av en kommuns trafiknämnd skall få överklagas tilllänsstyrelsen men inle vidare. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller lämnal Prop. 1986/87: 34 utanerinran den sakkunniges förslag atl regeringen befrias från de aktuella besvärsärendena.Även förslagel atl länsslyrelserna skall vara slutinstans har i huvudsakgodtagils av remissinstanserna. När det gäller en viss ärendegrupp -rörelsehindrades rält atl slanna och parkera - har slatens handikapprådförordat en besvärsordning som innebär atl regeringen också i fortsättningenblir sista insians i sådana ärenden. ochlänsstyrelsen i har samma uppfallning. regeringen är bäsl skickad att bedöma om personer med funktionsnedsältningarhar behov av parkeringstillstånd. Skälenför mitt förslag: Enligt de av anlagna riktlinjerna för regeringensbefallning med besvärsärenden (prop. 1983/84:120, KU 23, rskr. 250) är ulgångspunktenatl överklagande normall inle skall kunna ske lill regeringen annal än när delbehövs en polilisk slyrning av praxis. I fall där prövningens huvudsakligafunktion är alt tillgodose elt rällsskyddsbe-hov bör regeringen vara besvärsinslansendasl om det inle går all ordna en tillräckligt kvalificerad överprövning påen lägre nivå. Regeringen bör alltså enligt riktlinjerna helsl inte pröva överklagandenav beslut om en politisk styrning inte behövs eller är önskvärd. Närjag här och i det följande lalar om politisk slyrning, länker jag inte i förstahand på ärenden som är eller kan vänlas bli partipolitiskt kontroversiella.Vad jag syflar på är över huvud laget sådan styrning som ingär som ettnaturligt led i utövningen av den styrande makt som enligl regeringsformentillkommer regeringen. Beslulav en kommuns trafiknämnd gäller alllid en lokal eller regional trafikreglering.Genom lokala trafikföreskrifter meddelas särskilda trafikregler för en vissväg eller vägslräcka eller för samtliga vägar inom etl visst område. som meddelas av en kommuns trafiknämnd är: - hastighetsbegränsningar förvägar som inte är avsedda för genomfartstrafik, - förbud att parkera eller stannafordon, - villkor för parkering, - förbud mol genomfart, - förbud mol trafik med fordon avvisst slag eller fordon med last av viss beskaffenhet, - undanlag i enskilda fall frånlokala trafikföreskrifter eller vissa bestämmelser i väglrafikkungörelsen. Ivissa fall beslutas lokala irafikföreskrifter av eller polismyndigheten. Ärendenom lokala trafikföreskrifter innehåller yllersl sällan sädana politiska frågor som enligt det sagda skulle kräva regeringens medver kan. Avgörande för hur man skall se pä en viss fråga är i prakliken de lokala och regionala förhållandena. Till skillnad frän regeringen kan alltid trafiknämnder och länsslyrelser samt () genom sin dislriktsorganisalion genom besök på plalsen skaffa sig ett riktigl bedömningsunderlag. Dessa myndigheter måsle därför sägas vara de som 8 har de bäslaförutsättningarna att fatta riktiga och välavvägda beslul. Jaganser mol denna bakgrund - i likhet med den sakkunnige - att Prop.1986/87: 34 ärenden om en lokal trafikreglering tillhör den grupp avbesvärsärenden i som kan och bör delegeras. Jag konstaterar ocksäatl det slora flertalet av remissinstanserna har samma uppfattning i dennafråga. Någraremissinstanser har förordat att regeringen forlfarande skall pröva ärendensom gäller handikappades rätt att stanna och parkera. För egen del anserjagemellertid inle all regeringen är bäitre skickad än någon lägre myndighet atlbedöma om en person med funklionsnedsättningar har behov av ettparkeringstillstånd. Med hänsyn härUll är jag inte beredd att föreslå någonsärbehandling av ärenden som gäller handikappades parkeringstillstånd. Fråganär då lill vilken myndighel prövningen skall delegeras. Den sakkunniges förslaginnebär atl 24 olika länsslyrelser blir slutinstanser. Med en sådan ordningfinns det enligt min mening risk för att någon för hela landel enhetlig praxis inlekommer till slånd. För att trafikanterna skall få den nödvändiga förståelsenför trafikreglerande älgärder är det viktigt att dessa används pä elt likformigtsätt över hela landet. Detta är också angelägel med hänsyn till atl lokalatrafikföreskrifter oflasl är straffsanklionerade. Detsagda lalar för alt nägon av de Ivä cenirala myndigheter som närmast berörs,nämligen TSV och vägverkel, i stället blir slutinstans. Båda dessa myndighelerär väl förtrogna med ärenden om lokala trafikföreskrifter, bl.a. genom alt dehar rält all föra talan mot irafiknämndernas och länsstyrelsernas beslul omsådana föreskrifier. De får som regel också yllra sig i de besvärsärenden somgår upp till regeringen. TSVär den myndighelen som har den högsia kompetensen på irafiksäkerhelsområdel.Eftersom lokala trafikföreskrifter har övervägande trafik-säkerhetsmässiga aspeklerler del sig naturligt atl välja TSV som slutinstans. Jag vill vidare erinra omatl lokala trafikföreskrifter ofta rör hastighetsbegränsningar och alt del är TSVsom inom den ram som anges i 64 § väglrafikkungörelsen bestämmer dehastighetsgränser som inte beslutas genom lokala trafikföreskrifter. Dessutomankommer det enligt 83 § vägmärkesförordningen pä TSV atl utfärda ytterligareföreskrifter om vägmärken och andra anordningar enligt förordningen. Redan nuverkar TSV för atl lokala trafikföreskrifter utformas och uimärks på ellenhetligt och lämpligt sätt. Sammanlagetanserjag övervägande skäl tala för att TSV övertar regeringens uppgifl som sluiinstansi ärenden om lokala trafikförskrifter. TSV bör givelvis på samma sätt somregeringen gör vid behov inhämta synpunkter från och andraberörda myndigheter innan etl ärende avgörs. Enligl de lidigare nämndaav fastställda riktlinjerna för dele geringsarbetet bör så långt möjligl en prövning som sker i tre inslanser ersättas med en prövning i två inslanser. Etl tvåinstanssystern skulle innebära alt länsstyrelserna inte längre skulle överpröva beslut av den kommunala trafiknämnden om lokala trafikföreskrifter. För egen del anser jag emellertid att länsstyrelserna, som ju har etl ansvar för samordningen av samhällsplaneringen på regional nivå, bör genom prövning av de kom- 9 munalatrafiknämndernas beslut ha ell fortsatt inflylande på de trafikfrågor somaklualiseras i kommunerna. Vidare lorde de raiionaliseringsvinsier som skulleuppstå om länsstyrelserna kopplades borl från den prövningen vara såmarginella, alt de inte uppväger de olägenheler som uppslår genom altlänsstyrelsernas kunskaper på området inte tas lill vara. Dessulom skulle ensådan ändrad ordning kräva en betydande resursförstärkning hos TSV utan att molsvaranderesurser kan frigöras hos länsstyrelserna. Jaghar alltså, efter samråd med chefen för , stannat för altföreslå alt länsstyrelsernas nuvarande befallning med de akluella ärendenabehälls. Under förutsättning atlriksdagen godtar det förslag som jag nu har redogjort för avser jag att senare äierkommalill regeringen med förslag till ändringar i väglrafikkungörelsen (1972:603), terrängtrafikkungörelsen(1972:594) och vägmärkesförordningen (1978:1001). Ändringsförslagen kommer allgå ul pä att överföra regeringens uppgifter i ärenden enligt dessa förordningarlill TSV. Förslagetinnebär atl omkring 200 ärenden per är filiförs TSV. I flerlalel av de akluellaärendena avger TSV yllrande lill regeringen. Den uppgiflenfaller nalurliglvis bort. Ändringen lorde dock ändå komma atl medföra etl behovav resursförstärkning hos TSV. Behovet härav kan dock antas molsvara deresurser som kan frigöras inom regeringskansliel. 1986/87: 34 3.2 Ändringen i trafikbrottslagen Mitt förslag: Delbrott som brukar betecknas som smitning delas in i två svårhelsgrader, den enamed straffskalan böter eller fängelse och den andra medstraffskalan fängelse i högsl etl år. RÄ:s förslag överensslämmer med mitl förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinslanser har tillstyrkt eller lämnal RÅ: s förslag ulanerinran. Skälen för mitt förslag:Del har frän åklagarhåll framhållits som angelägel all smilningsbrollkan beivras genom strafföreläggande. En sädan möjlighet skulle innebärabetydande arbelsbesparingar för säväl åklagare som domslolar. Den nuvarandestraffskalan lägger emellertid hinder i vägen för della. Enligl 48 kap. 4 §rättegångsbalken får strafföreläggande inte användas för brott för vilka kanfölja fängelse . Den nuvarande straffskalan för s. k. smitningomfattar böter eller fängelse i högsl . RÅ framhåller i sin rapport altdel av statistiken kan utläsas all del alldeles övervägande anlalet smitningsfall,, medför bötespåföljd. Genom att tyngdpunkten vid påföljdsbeslämningenså markant ligger pä bötesnivån kan straffskalan sägas vara alltför vid. Av samfligadömda för smitning har ådömts mindre än 50 dagsböter. Utrymmetför att använda strafföreläggande bör därför enligl RÅ vara betydande. Smitningär en typ av brott som i sina lindrigare former väl lämpar sig för beivrandegenom strafföreläggande. påpekar RÅ atldet inom ramen för smitningsbestämmelsen ryms beteenden som kan vara mycketallvarliga och ha elt belydande straffvärde. Påföljdspraxis visar också attfängelsestraff inle är alldeles ovanligt. Skäl att föreslååtgärder med syfte alt få till slånd en ändrad påföljdsbedömning eller sänkningav slraffmaximum föreligger därför inle enligl RÅ: s uppfattning. För attanpassa straffskalan efter rättstillämpningen och samlidigt möjliggörabeivrande genom strafföreläggande för lindrigare fall med de regler som i daggäller lorde därför erfordras en gradindelning av brottet. RÅ föreslår mot denbakgrunden atl stadgandet skall delas upp i ett "normalt" och eltgrovt brott. För normalgraden bör stadgas böter eller fängelse i högsl sexmånader. År brottet med hänsyn till omständigheterna atl anse som grovt skalldömas till fängelse i högsl . RÅ anser vidare atl det stora flerlalel smilningsbroll,med utgångspunkt i dagens påföljdspraxis, bör vara atl hänföra till denenklare graden. Vid bedömning av om grovt brott föreligger lorde ledning kunna hämiasur praxis för ådömande av fängelsestraff enligl del nuvarande stadgandet.Sålunda bör enligl RÅ smitning från dödsolycka eller olycka med allvariigaperson- eller egendomsskador kunna föranleda alt brottet bedöms som grovt. Jag är för min del bereddall anslula mig lill vad RÅ har anfört i dessa delar och föreslår atlstraffbestämmelsen ändras i enlighel härmed. 3.3 Ändringarna i terrängkörningslagen, vägtrafikskattelagenoch trafikskadelagen Mitt förslag:Straffet för vissa trafikförseelser vilka är alt anse som ordningsförseelserändras från dagsböter till penningböter. RÅ:s förslag överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller lämnat RÅ: s förslag utanerinran. Skälen för mitt förslag: Ålskilligabestämmelser i vägtrafikförfaltningar-na där straffet nu är dagsböter avser förseelsersom till sin natur närmasl är av ordningskarakiär. Beiräffande dessa förseelserlalar slarka prakliska skäl för alt straffet i stället skall vara penningböter.Man vinner härigenom atl förseelserna kan beivras genom ordningsbot. Lagföringenblir dä enklare och resurser frigörs för bekämpandet av allvarligarebrottslighet. Sädana bestämmelser finns både i lagar som stiftas av riksdagenoch regeringsförfatlningar. Jag föreslår nu ändringar i tre av riksdagenbeslutade lagar. De akluella bestämmelserna gäller förbud i vissa fall mol körningi terräng med lerrängfordon och motorfordon enligt terrängkörningslagen och molbrukande av oskatlal eller oförsäkrat fordon enligl vägtrafikskallelagen och trafikskadelagen.Godtar de framlagda förslagen är det min avsikl atl åierkomma tillregeringen med förslag lill motsvarande ändringar i bestämmelser av ordningskarakiäri regeringsförfatlningar pä vägtrafikens område. 3.4 Viss avkriminaliseringi vägtrafikkungörelsen (1972:603) °- ''- 34 Min bedömning:Straffet för alt gå mot rött ljus bör upphävas. Promemoriansbedömning överensslämmer med min. Remissinstanserna:Flertalel remissinstanser anser att straffet för att gå mot rött ljus nu böravskaffas. Således tillstyrker RÅ, , hovrätten för ,kammarrällen i , rikspolisslyrelsen, brottsförebyggande rådel,, länsstyrelserna i och Väslernorrlands län.Centralorganisationen /SR, , .