prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Skerförsäljning i exekutiv ordning finns naturligtvis inte utrymme för alt pägrundval av 7 kap. 8 6 andra slyckel lämna högsta budet ål sidan. Enligt5 6 har en inteckningshavare och annan borgenär som för sin fordran harförmänsrätt i viss egendom under vissa förutsättningar rält till försäljning avegendomen utan uppskov. Denna bestämmelse kan föranleda förvaltaren atl avslåfrån ett anstånd med försäljningen som han annars ansett lämpligt och kan pä såsätt sägas innefatta en modifikation av den allmänna regeln i I 6. Lagrådetföreslär därför alt i denna görs ett förbehåll också för bestämmelserna 15 6. Lagrådethar under I 6 i detta kapitel berört förhållandet mellan 5 6 och 1 6. Avsiktentorde inte vara atl 5 5 skall aktualiseras i fråga om egendom som behövs för gäldenärensrörelse sä länge denna drivs vidare med stöd av 2 6. Det synes vara en fördelom delta förhållande kommer lill uttryck i lagtexten. En annan sak är atlförvaltaren vid sin bedömning enligt 2 8 av vad som är ändamålsenligt har atlbeakta risken för atl fortsalt drift medför försvagning av en förmänsberätligadborgenärs ställning. Han har dä anledning att samråda med en sådan borgenär (7kap. 10 8: jfr prop 1978/79:105 s. 288). Förevarandelagrum bör, med hänsyn till del sagda och efler viss ytterligare jämkning, fåföljande lydelse: "Omen inteckningshavare eller nägon annan borgenär som för sin fordran har förmånsrätt i viss egendom yrkar atl den egendomen skall säljas genom förvaltarens försorg och om hans rätt till betalning ur egendo men har lämnats obestridd eller fastställts genom ell lagakraftvunnet avgö rande, fär försäljning av egendomen inte uppskjutas. Detta gäller dock inle i fräga om egendom som behövs för en rörelse under tid dä denna fortsätts med stöd av 2 8 och inte heller om förvaltaren anser mot borgenä ren." Bestämmelsernaom försäljning av lös egendom i 71 8 KL har i remissför slaget delals upp så att reglerna beträffande fartyg, luftfartyg etc. behand- 198 lasi en särskild paragraf (8 6). Lagrådei anser delta vara en klar fördel. Prop.1986/87:90 Emellertid innehåller den paragrafens sista stycke bestämmelser som,även om de väsentligen har betydelse vid försäljning av luftfartyg och inlecknadereservdelar till luftfartyg, kan tänkas bli aktuella också vid försäljning avannan lös egendom. Lagrådet anser därför att dessa bestämmelser bör fä enannan placering än i 8 8. En lämplig redigering kan vara att de flyttas till 96 och atl remissförslagets bestämmelser under den paragrafen tas in som ellsista stycke 18 6, där de synes höra naturligen hemma. Enligtremissförslaget skall bevakning förekomma i färre konkurser än f. n.;departementschefens uttalanden ger närmast intryck av att bevakning knappastblir aktuell mer än i de relativt sett fä fall dä utdelning till opriorileradeborgenärer kan väntas. En konsekvens av detta, som inte har berörts i remissen,är alt inte heller det ivistlösningsförfarande som i form avanmärkningsproceduren och jävsprocessen är kopplat fill bevakningsförfarandetblir tillämpligt. Tanken är att tvister om belalningsrätl och förmånsrätt - somuppenbarligen kan uppstå ocksä när endast prioriterade borgenärer kan fäutdelning - i stället skall lösas inom ramen för utdelningsförfarandet, i denmån de inte har kunnat biläggas genom föriikning. Detta kanemellertid medföra olägenheter, främst sä all konkursen drar ul pä tiden ochberörda borgenärer hälls i längre ovisshet om vilken rätt som tillkommer dem.Olägenheterna blir mer uttalade ju fler och ju större fordringar som är tvisliga.Fräga är, om det behövs något kortekliv härtill. början kan framhållas alt de konkursrätlsliga procedurreglerna i principtorde utesluta särskild rättegång mellan en borgenär och konkursboet om denrätt som i konkursen skall tillkomma en fordran. Dock stär den utvägen öppenatt en borgenär väcker talan mot gäldenären angående en fordran som kan görasgällande i konkursen och atl konkursboet med slöd av 3 kap. 9 6 andra stycketträder in i rättegången på gäldenärens sida. Åtminstone i detta fall borde mankunna räkna med att domen i målet i allmänhet blir relevant för rätlen tillutdelning i konkursen (jfr Welamson, Konkursrätl, s. 294). Det är emellertidatt märka alt frågan om förmänsrätt inte lär kunna prövas i en dylik tvist. Med hänsyn till del som nusagts skulle kunna övervägas atl öppna tillgäng till en anmärkningsprocedur även i de bevakningsfria konkurserna. Nägot förslag om detta framläggs emellertid inle från lagrådels sida. 1 stället vill lagrådet förorda att förvaltaren och rätten vid sin bedömning av om bevakning bör äga rum beaktar också behovet av att kunna ta i anspråk anmärkningsförfarandet och jävsprocessen. Den föreslagna lagtexten medger i och för sig etl sådant hänsynslagande. 1 syfte atl ge en någol bättre antydan om all bevakningsförfarandet - med åtföljande tvisllös- 199 ningsprocedur - kan varatill fördel ocksä i konkurser där oprioriterade Prop. 1986/87:90 fordringarav allt alt döma inte får nägon utdelning föreslär dock lagrådet all förstameningen ges denna lydelse: "Rätten får efler framställning frånförvaltaren besluta att bevakningsförfarande skall äga rum i konkursen, om detär motiverat av fordringsförhällandena." Närförvaltaren är övertygad om alt boet inte räcker till utdelning till opriorileradeborgenärer, kan en lämplig åtgärd vara atl lämna upplysning om förhällandet iden kungörelse där bevakningsförfarandel tillkännages. På så sätt kan både deoprioriterade borgenärerna och förvaltaren besparas onödigt arbeie. Enbestämmelse i frågan kan placeras i förordning. Remissförslagetinnebär i förhållande till KL och KLförslagel den principiella nyheten attbevakningsförfarandet inte längre skall vara obligatoriskt i någon konkurs. Delär i första hand förvaltaren som skall bedöma om bevakningsförfarande bör ägarum. Av specialmoliveringen till förevarande paragraf framgår all borgenäremassynpunkter kommer att spela en obetydlig roll vid den bedömningen. Om förvaltarenvill ha bevakningsförfarande, skall han enligt förslaget göra framställning fillrälien. I specialmoliveringen sägs att rätten inte behöver höratillsynsmyndigheten före sitt beslut. Borgenärernas och tillsynsmyndighetensringa möjligheter till inflytande pä förvaltarens och rättens beslut hindrardock inte att de anses böra ha besvärsrätt, om rätlen avslagit en framställningom bevakningsförfarande; tillsynsmyndighetens besvärsrätt är i förslagetdirekt angiven i 16 kap. 8 5 första styckel 5. IKLförslagel, som alltså behöll uppdelningen i ordinär och mindre konkurs,framhölls (bet. s. 204) all det skulle vara av värde om man kunde mildrakonsekvenserna av att bevakningskravet upprätthölls, när del gäller ordinärakonkurser där det på ett tidigt stadium slår klart att tillgångarna inteförslår till utdelning till oprioriterade fordringar. Kommittén stannadeemellertid på anförda skäl - bl.a. att nya tillgångar kan komma elleratt förvaltaren i inledningsskedet misstar sig beträffande värderingen av vissatillgångar - för atl inle föreslå atl bevakningsskyldighelen slopades i dessafall. Iett enhetligt förfarande kan det onekligen synas motiverat att göra bevakningsförfarandelfakultativt. Det bör emellertid beaktas, som framhölls i KLförslagel (bet. s.188), atl bevaknings- och anmärkningsförfarandet ger garantier för att maninom konkursens ram förhållandevis snabbi och säkert kan avgöra vilkafordringar som är berättigade till utdelning och i vilken inbördes ordning deskall ges rätt lill betalning. Härtill kommer lagrådets påpekande att ellslopande av bevakningskravel innebär att en anmärkning mot en fordran som kangöras gällande i konkursen inte kan prövas i konkursen föreutdelningsförfarandet, vilket kan leda fill alt konkursen drar ul pä liden. Delhade varit av värde all få remissinstansernas synpunkter pä lagräds remissens förslag om fakultativt bevakningsförfarande. Utan sådana syn punkter är det svårt atl med bestämdhet uttala sig om vilka tillämpnings problem som förslaget kan komma atl medföra. Enligt min mening hade 200 del varit av särskiltintresse all fä belyst om Borgenärernas och tillsyns- Prop. 1986/87:90myndighetens underordnade roll i sammanhanget möter några invändningar. Detmåste givelvis vara av intresse för både borgenärerna och tillsynsmyndigheten atlförvaltaren väljer det förfarande som är snabbast och säkrast och som medförlägsta kostnader för konkursboet. I vissa fall kan bevakningsförfarandel ledatill del resultatet, därför atl förvaltaren slipper lägga ned etl omfattandeutredningsarbete för att efterforska borgenärerna. Att förvaltaren i en sädanfråga normall inle skall behöva fästa avgörande vikt vid borgenärernassynpunkter anser jag vara atl gå alltför långt i strävandena alt slå vakt omförvaltarens självständiga ställning. Inte heller anser jag del rimligt atlrätten inte skulle behöva höra tillsynsmyndigheten, när den har all bedöma omett begärt bevakningsförfarande kan ådraga konkursboet onödiga kostnader. Enligtden föreslagna lagtexten bör bevakningsförfarande äga rum om fordringar ulanförmånsrätt kan antas erhålla utdelning i konkursen. Av specialmotiveringen kanutläsas atl bevakning i dessa fall bör vara del normala. Detta bör enligt minmening framgå av lagtexten, t. ex. genom atl ordet "normall"tillfogas eller genom atl andra meningen ges följande lydelse: "Bevakningskall äga rum, om fordringar utan förmånsrätt kan antas erhålla utdelning ikonkursen och bevakningsförfarande inle kan anses onödigt." Denförslagna lagtextens lydelse ger vid en jämförelse med 1 och 2 88 vid handenatt endast beslul om atl anordna bevakningsförfarande skall kungöras.Bestämmelsen har också kommenterats med den innebörden i specialmotiveringen,där del sägs att kungörelse "naturligtvis" inle skall ske, om enframställning om bevakningsförfarande har avslagits. Omborgenärernas och tillsynsmyndighetens möjligheter till inflytande vidavgörandet om bevakningsförfarande skall anordnas eller ej blir så ringa somanges i specialmoliveringen lill 1 8, är del i vart fall angeläget atl de färveta om rätlen har avslagit en framställning från förvaltaren så atl de harmöjlighet att utnyttja sin besvärsräll. Paragrafen bör därför i sådant fall enligtmin mening fä förslagsvis följande lydelse: "Rätten skall genast kungöradet beslul varigenom en framställning som avses i 1 6 har avgjorts saml vad somhar beslutals enligt 2 8." Närbevakningsförfarande har anordnats gäller som huvudregel alt en borgenär inle är berättigad lill utdelning för belopp som inle har bevakats och att han inte heller kan få förmånsrätt för elt bevakat belopp, om inle sädan har yrkats i bevakningen. Atl en bevakning gäller båda dessa mo- 201 menl,belalningsrätlen och förmånsrätten, bör enligt lagrådets mening Prop.1986/87:90 framgåredan av 4 8. Atl förmånsrätten såsom det föresläs i remissen nämnsförst 16 6, tillsammans med krav på bevakningsinlagans närmare utformning,kan inbjuda lill missförståndet all bevakningen i efterhand och utanefterbevakning kan fritt kompletteras med anspråk på förmånsrätt. Enannan sak är alt kravel pä förmånsrätt kanske kan utläsas endast indirektur bevakningsinlagan; i sä fall kan det bli aktuellt att senare låta borgenärenprecisera sin inställning. Tillfälle kan ocksä behöva beredas honomall närmare ange grunden för förmänsrättsyrkandel. Delanförda leder lill ändring av 4 6 första stycket. Detta bör dessutom jämkasspråkligt såvitt gäller hänvisningen till undantagen från bevak-ningspliklen.Lagrådet har också beaktat den ändring i paragrafnumreringen i 4 kap. som harförordals under 4 kap. 19 och 20 86. Följande lydelse föreslås: "Enborgenär skall inom den tid som har bestämts för bevakning av fordringarskriftligen hos rälien anmäla sin fordran och den förmänsrätt han vill göragällande. Undanlag frän denna skyldighet följer dock av 4 kap. 21 8, 5 kap. 8 8och 17 8 andra stycket saml 5 8 i detta kapitel." Denföreslagna ändringen bör leda fill en justering av texten i 6 8. Somföljd av den föreslagna ändringen av 4 6 bör tredje meningen i föreliggandeparagrafs första stycke justeras så att den fär följande lydelse: "Omförmånsrätt yrkas, skall borgenären också tydligt ange grunden för den." 1de inledande synpunkterna har lagrådet som sin mening uttalat atl sädanaföreskrifter om tillkännagivanden för konkursförfarandels parter som ärmotiverade för alt dessa skall kunna ta lill vara sin rätt i olika skeden ikonkursen bör framgå av lag. Förall borgenärerna skall kunna utnyttja sin befogenhet enligt 9 8 atl framställaanmärkning mot bevakningar - ell principiellt viktigt inslag i prövningen avframställda anspråk pä utdelning i konkursen är det väsentligt att de i eneller annan form tillställs information om vad rätten har beslutat enligt 8 6.Detsamma gäller gäldenären. Konkurslagen bör inte sakna en bestämmelse omdetta. Tillkännagivandel bör normall göras i form av underrättelser som sändstill samtliga bevakande borgenärer och fill gäldenären. Också förvaltaren ochtillsynsmyndigheten bör givelvis underrättas. Något krav pä delgivning bör inteställas upp. Föreskrifter om tidpunkten för utsändandet och andra detaljbeslämmelserkan meddelas i förordning; inget hindrar atl informationen ombevakningsproceduren lill de borgenärer som redan är kända när beslul ombevakning meddelas tar upp uppgifter ocksä angående anmärkningsförfarandet. Dennya bestämmelsen, som bör bilda ett Qärde stycke i 8 6. kan förslagsvis utformasenligt följande: "Undertättelserom vad rätten har bestämt enligt denna paragraf skall 202 fillställasförvaltaren, tillsynsmyndigheten, gäldenären samt de borgenärer Prop.1986/87:90 som har bevakat fordringar i konkursen." Attunderrättelserna bör kunna utbytas mot kungörelse framgår av lagrådels förslagfill 15 kap. 3 8 (se yttrandet under 15 kap. 2 8). Medhänvisning till vad lagrådei anför i anslutning till 15 kap. 2 8 föresläs atlandra styckel ersätts av ett stycke med följande lydelse (jämför lagrådetsförslag till nytt, Qärde stycke i 9 kap. 8 6): "Underrätlelserom alt en fordran har efierbevakats och vad rätten har bestämt enligt första slyckelskall fillställas förvaltaren, tillsynsmyndigheten, gäldenären samt deborgenärer som har bevakat fordringar i konkursen." Detnya stycket bör placeras sist i paragrafen. Ispecialmoliveringen anges alt institutet avvisning inte används i samband medatt rätlen tar emot bevakningar. Uttalandet torde gå väl långt. Har en bevakningsinlagakommit in till rätlen efter bevakningstidens utgång och påfordrar borgenärenall handlingen behandlas som inkommen i rält fid, torde sålunda rälien ha atlbesluta om avvisning. Enborgenär som har gjort gällande en fordran kan sedermera återkalla sitt krav päutdelning, varvid fordringen alltså inte längre görs gällande. Den i lagtextensförsta mening använda participformen skulle kunna föranleda tvekan huruvida ien sädan situation konkursen kan avskrivas. En fordran har ju en gäng gjorisgällande. En sådan tvekan bör undvikas. bör i lagtexten ges uttryckför vad som sägs i specialmoliveringen om alt förvaltaren måste vara aktiv föratt ta reda pä om nägon fordran kan länkas bli gjord gällande. Enligtlagrådels mening kan del sagda motivera en omformulering av paragrafens förstamening pä förslagsvis följande sätt: "Om nägon fordran inte görs gällandeoch inle heller kan antas komma att göras gällande, skall rätten efler anmälanav förvaltaren genast besluta om avskrivning av konkursen." Tankenbakom paragrafens punkl I är all, när konkurs avskrivs på grund av ofillräckliga tillgångar, den situationen kan föreligga all tillgångarna räcker till för alt beiala dittills upplupna konkurskostnader men inle lill kostnaderna för ell uldelningsförfarande och all i den situationen förelig gande "överskott" under närmare angivna förutsällningar skalltillställas "berättigad borgenär" i anslutning till konkursens avskrivning. cialmoiiveringenframgår alt därvid företrädesvis beräknas komma i fräga Prop. 1986/87:90 atlförvaltaren - ulan realisering - överlämnar lillgängarna som sädana lill bästberättigad borgenär (ev. lill flera likaberättigade borgenärer), om sädanborgenär har intresse därav. Konsekvensen synes fordra all, om bäst berättigadborgenär avböjer att överta de överskjutande lillgängarna, erbjudandet omövertagande fär gä vidare lill näst bäst berättigade borgenär och så vidare iturordning. Kostnadsaspekten sätter dock naturligen en gräns för hur långt manbör gä pä denna linje. Lagtexten lägger inte hinder i vägen för en tillämpningav nu angiven innebörd. Senarei specialmotiveringen framgår att en borgenär, som anser atl överskollstillgångarnabort tillkomma honom i eller ulan konkurtens med annan borgenär men att hanoriktigt förmenats detta, såsom enda remedium skall ha möjlighet all föra lalanmol rättens avskrivningsbeslul. Detta remedium är emellertid inte effektivt avskrivningsbesluteikan ju i sig vara helt korteki utifrån de förutsättningar som kapitlets 1 och 268 anger för rätlens prövning. Tänkbara remedier synes i stället vara all denförorättade borgenären väcker talan mol sin konkurrent om bättre rätt tillegendomen eller skadeståndstalan mol förvaltaren. Problemet torde få ringapraktisk betydelse. Förfallen av avskrivning enligt 1 8 är, utöver det fall som åsyftas i förevarandeparagraf, att uppmärksamma den situationen atl efter avskrivningsbeslutetinträffar den händelsen som är förutsatt i II kap.19-21 66, nämligen atl del framkommer alt tillgångar i själva verket funnitsvid liden för avskrivningsbeslutei men dä varit okända för förvaltaren.Lämpligen kan för del fallet föreskrivas följande: "Omny tillgång blir känd efler del att konkursen har avskrivils enligt 1 6, skall II kap.19-21 66 gälla i fillämphga delar." Bestämmelsensynes med fördel kunna upptas som en ny 5 6 i förevarande kapitel. I145 a 8 (jfr 6 första stycket) KL finns f.n. bestämmelser som bl.a.ålägger förvaltaren att göra anmälan till inskrivningsmyndigheten, närbetalning har utfallit pä ett föreiagshypoteksbrevs belopp. Remissförslagetinnehåller ingen motsvarighet till dessa beslämmelser. Tanken har varit alt regleringenskulle göras i förordning. Föreskrifterna innebär emellertid ett åläggande fören enskild person, och de kan knappast hänföras fill kategorin verkställighelsföreskriflerenligt 8 kap. 13 6 första styckel 1 regeringsformen. Det torde därför varanödvändigt atl ge dem lagform. Lagrådet föreslär att bestämmelser av i saksamma innebörd som regleringen i 145 a 6 KL placeras i en avslutande paragraf idetta kapitel, 22 6, föregången av underrubriken . Lagrummet kan få följande lydelse: "225 Prop. Omutdelning eller efterutdelning har utfallit pä etl föreiagshypoteksbrevsbelopp, skall förvaltaren anmäla delta till inskrivningsmyndigheten. Anmälanskall göras sedan beslutet atl fastställa utdelningen eller efterutdelningenhar vunnit laga kraft eller, i fall som avses 1218, när utbetalningen har ägtrum. Tillsammmans med anmälningen skall förvaltaren sända inutdelningsförslaget eller någon annan handling som visar fördelningen. Närinteckningsborgenären lyfter betalning, skall detta antecknas på hypoteksbrevet." Imotiven uttalas bl.a. att paragrafen inle hindrar att förvaltaren avvaktar medförsäljningen av viss egendom till efter konkursens slut, om del finnsanledning anla all betydligt bättre pris då kan uppnås; utdelning skulletydligen äga rum av övriga tillgångar . Uttalandet är mindre välförenligt med den utformning som lagtexten har erhållit - i nära anslutningtill gällande föreskrifter om tidpunkten för slulutdelning i 126 8 KL. Mot vaddepartementschefen har uttalat om möjligheterna alt tilldela en utdelningsberälligadborgenär annal än pengar har lagrådet däremot inte nägot atl erinra i sak. Detfår här anses vara fräga om en försäljning av egendomen mol en köpeskilling somhelt eller delvis erläggs genom avräkning på vad som tillkommer borgenären somutdelning. Av detta följer att en överlåtelse lill borgenären är underkastad deregler om försäljning av konkursboets egendom som uppställs i 8 kap. Iparagrafens andra mening sägs atl förvaltaren, när han upprättar etlutdelningsförslag, skall beakta alla de fordringar som dittills har gjortsgällande i konkursen. Den valda formuleringen är knappast tillräckligtupplysande. Vad som främst bör klargöras är när efterbevakning senast måstegöras för att en fordran eller en förmänsrätt för denna skall kunna beaklas vidutdelningen (jfr f n. 132 6 KL). I denna del kompletteras bestämmelsen av denföreskrift som i lagrädsremissen har upptagits i 6 8 Qärde stycket (enligtlagrådels förslag 7 8 andra stycket). Vidare är det av värde atl slå fast atl,när bevakningsförfarande inle är anordnat, förvaltaren skall beakta för honomkända fordringar och förmänsrätter, oberoende av yrkande härom fränborgenärens sida. Det får anses självklart att förvaltaren bortser från enfordran som borgenären uttryckligen har avstått från att göra gällande ikonkursen. Medbeaktande av del sagda föreslär lagrådei all första stycket får följandelydelse: "Närutdelning skall ske, skall förvaltaren upprätta etl förslag till utdel ning. Förvaltaren skall dä beakta alla de fordringar och förmånsrätter som ditfills har bevakats eller efierbevakats i konkursen eller, när bevakning 205 inte har behövts, defordringar och förmånsrätter som dittills har gjorts Prop. 1986/87:90gällande eller annars är kända för förvaltaren." Kungörandetenligt första stycket bör endast gå ut pä att etl utdelningsförslag harupprättats. Lagrådet föreslår även i övrigt en viss jämkning av styckelslydelse. Detföreslagna iredje stycket innebär att rätten skall fatta beslut om alt utdelningsförslageloch förvaliningsredogörelsen skall hållas tillgängliga för granskning hos rälienoch tillsynsmyndigheten fr.o.m. en viss dag, som i tiden infaller efter del atlkungörelsen har publicerats. Denna dag skall bilda utgångspunkt för beräkningenav den frist som står lill buds för alt framställa invändning mot utdelningsförslagel.Del är emellerfid att märka att utdelningsförslagel och förvaliningsredogörelsenenligt remissen skall sändas till domstolen och fillsynsmyndighelen genastefter del att de har upprättats, ofta åtskillig lid innan kungörelsen kanpubliceras. Skäl saknas alt inle handlingarna redan från början skall varatillgängliga för dem som vill granska dem. Inte heller behövs en förstagranskningsdag som utgångspunkt för beräkning av invändningsfristen. I ställetbör direkt i kungörelsen anges slutdatum för invändningsrätlen, beräknad så attborgenärerna kan antas ha minst till sitt förfogande från det attkungörelsen har bekantgjorts. Fjärdestycket i lagrummet synes ha närmare samband med de regler som är upptagna i 78 och placeras lämpligen där som ett andra stycke. Angående utformningen avdelta hänvisas till yttrandet under 7 8. Underhänvisning till ovanstående föreslår lagrådei all ål 6 6 ges följande lydelse: "Rättenskall kungöra att ett utdelningsförslag har upprättats, sä snart det utlåtandesom tillsynsmyndigheten enligt 13 kap. 5 6 skall avge över förvaltarensslutredovisning har kommit in lill rälien. Utdelningsförslageloch i kungörelsen. Densom vill framställa invändning mol utdelningsförslaget skall göra det hosrätten senast den dag som rätten bestämmer och anger i kungörelsen. Denna dagskall bestämmas sä alt förflyter från den tidpunkt då kungörelsenkan antas bli införd i Post- och ." Förde fall dä kungörelsen byts ut mot underrättelser till borgenärerna föresläs enföljdändring i 15 kap. 2 8. Somangavs under 6 8 bör det föreslagna sista styckel i den paragrafen placeras som etl andra stycke 17 8. Lydelsen bör dock justeras pä ell par punkter. Sålunda bör beaktas det fallet att en viss fordran inte är underkas tad bevakningsskyldighet faslän bevakningsförfarande är anordnat. Vidare bör framgå all preklusionen av invändningsrätlen gäller även en förmåns- 206 rältsom inte i lid har bevakats eller efierbevakats när bevakningsskyl- Prop.1986/87:90 dighel har gällt. Det nya andra stycket kan lämpligen lyda somföljer: