prop · GA03157 · 1986-12-31 00:00:00 — och kommer att i samarbetemed att arbeta för en samordning av dentekniska utvecklingen och utbyggnaden av miljöskyddet vid anläggningarna.Målet bör vara att samtliga anläggningar skall vara åtgärdade inom enfemårsperiod och att de större anläggningarna åtgärdas först. Inom ett par årbör därmed av den avfallsmängd som förbränns i behandlas ianläggningar som uppfyller ovan redovisade miljöskyddskrav. I samband medgenomgången av anläggningarna och omprövning av villkoren avsernaturvårdsverket att tillsammans med länsstyrelserna gå igenomkontrollprogrammen för anläggningarna. De åtgärder vid förbränningsanläggningar som måste genomförasför att de angivna kraven skall kunna uppfyllas innebår naturligtvis kostnaderför anläggningsägaren. Kostnaderna för sådana åtgärder, när det gäller såvälförbränningsdelen som installation av förbättrad rökgasrening, är svåra attprecisera. Investeringar och kostnader för drift varierar, bl a beroende påbehov av kringutrustning och nya byggnader, drifttid och avtal om värme-ochavfallsleveranser. Utbyggnad av system för rökgaskondensering är mer kapitalkrävandeän torra system. Men eftersom den våta metoden höjer verkningsgraden föranläggningen torde intäkterna härav uppväga kostnaderna för den högreinvesteringen. Investeringskostnaden för en rökgasreningsanläggning beräknasvid en nybyggnad av en förbränningsanläggning för ca avfall per åruppgå till ca . Driftkostnaden kan beräknas till 1,, eller15-30 kr per ton avfall. Den totala investeringskostnaden för installation avmotsva rande reningsutrustning vid samfliga befintliga anläggningar i lan det kan med dessa utgångspunkter uppskattas till ca . Man bör emellertid räkna med att det vid de befintliga anlägg ningarna i vissa fall kan erfordras relativt omfattande om- och till byggnader i samband med installationen av reningsutrustningen. Utöver dessa kompletteringar av rökgasreningen måste om byggnader av ugnar och andra förbränningsenheter genomföras vid många anläggningar för att miljökraven skall kunna uppnås. Kostnaderna för sådana åtgärder är beroende av de lokala förut sättningarna varför det är svårt beräkna totalkostnaderna. En mycket grov uppskattning, baserad på genomförda för bättringsåtgärder, tyder på ett investeringsbehov av . Genomförandetav ett sådant åfgärdsprogram för att reducera Skr. 1986/87: 157 utsläppen från avfallsförbränningsanläggningar skulle således medföra investeringar avca . I underlag till 19S6 årslångtidsutredning -Investeringar i miljövård 1980-1990 (Ds Jo 1984:4) - beräknadesinvesteringarna i miljöskyddande åtgärder för behandling av hushållsavfalltill priser. Denna ytterligare förbättring avanläggningarna som här förutsätts bli genomförd skulle medföra en fördubblingav investeringarna . Som jämförelse kan nämnas attårligen investeras ca i fordon och utrustning för insamling ochtransport av hushållsavfall. Nya avfallsförbränningsanläggningar karakteriseras å enasidan av relativt höga investerings- samt drift- och underhållskostnader.Bränslekostnaderna är å andra sidan låga och dessutom minskar kostnaderna fördeponering om avfallet förbränns. Om hänsyn tas till samtliga dessa faktorerkan värmeproduktion med avfall hävda sig väl mot annan fastbränsleeldning. Rökgaskondensering,som minskar de förorenande utsläppen, kan troligen förbättra kostnadsbildenytterligare. Ombyggnad av äldre anläggningar för att fillgodose hårdaremiljökrav kan kräva omfattande åtgärder. Beroende på förhållanden vid de enskildaanläggningarna kan kostnaderna variera inom vida gränser. Några generellaekonomiska kalkyler kan därför inte göras för ombyggnad. Den nu genomförda utredningen har kunnat baseras på ett omfattandeunderlag från forskning och utveckHngsverksamhet, när det gäller både tekniskafrågor och hälso- och miljöfrågor. Ett antal utredningar och undersökningarhar också genomförts för att komplettera detta underlag. De genomgångar ochanalyser som gjorts har dock visat att det finns brister i kunskapsunderlaget,även om de inte varit så allvarhga att de begränsat möjligheterna att taställning i aktuella frågor. Dessa brister i underlaget gäller såväl teknikerför att reducera utsläpp och andra störningar som effekter på hälsa och miljö. och anser med hänvisningtill betydelsen av den framtida avfallsförbränningen och miljöfrågornas viktatt det är angeläget att dessa luckor i kunskapsunderlaget fylls ut. Det börske genom forsknings- och utvecklingsinsatser som kombineras medfullskaleförsök och prototyp- och demonstrationsinsatser. Inriktning ochuppläggning av sådana insatser redovisas i kapitel 9, där även den nuvarandeforsknings- och utvecklingsverksamheten beskrivs. I det följande görs ensammanfattning av detta. Utvecklingsarbeten genomförs syftande till att klarlägga even- 4 1986/87. tuellafördelar med behandling av avfall före förbränning till ett Skr. 1986/87: 157avfallsbränsle med högre kvalitet och att belysa konsekvenserna av sådanaåtgärder. Det gäller frågor både om teknik/ekonomi och system/organisation.Möjligheterna att åstadkomma ett "renare" avfall genomproduktkontroll och utsortering av farliga produkter bör särskilt beaktas. Inomramen för forsknings- och utvecklingsprogram avseendeträdbränslen kommer ca att kunna användas för insatser inom denna del avavfallsområdet. Det är angeläget att de försök i fullskala som genomförtsvid ett antal anläggningar för att utveckla metoder för optimering avförbränningsprocessen kompletteras med forskningsinsatser av mer fördjupadkaraktär. Ett ökat forskningsintresse för avfallsförbränning och en godvetenskaplig kompetens vid högskolorna är därför en viktig fråga. Energiverketräknar med att inom ramen för sitt forskningsanslag anslå under entreårsperiod för grundläggande forskning direkt inriktad på avfallsförbränningsprocesser.Viktiga frågor i denna forskning är det kemiska och fysikaliska förloppet vidantändning och förbränning, bildandet av olika förbränningsprodukter samtolika bränslens inverkan på förbränningen. Till dessa insatser, inriktadedirekt på avfallsförbränning, kommer den grundläggande forskningen om förbränningsteknik. Frågan om hur kloraromater bildas vidförbränningsprocesser är av central betydelse för utvecklingen avavfallsförbränningen och även för andra avfallsbehandlingsmetoder. Engrundläggande uppgift i sådan forskning är klarläggandet av frågan om förekomstenav kloraromater i avfallet. Det är f n inte klarlagt hur olika steg iförbränningsprocessen skall värderas och graderas med hänsyn till bildningen avdioxiner och andra kloraromater. Inte heller är det möjligt att avgöravilka klorföreningar som är av störst betydelse i detta sammahang. Det ärangeläget att bildningen av klorerade aromater vid förbränningen undviks, menom detta inte är möjligt måste spridningen förhindras genom rökgasrening.Härvid är det viktigt att bindningsförhållandena är klarlagda, t ex om det ärfråga om kondensering, absorption eller adsorption. För forskning om organiskaföreningar erfordras för en treårsperiod. Forskningsaktiviteten när det gäller kvicksilver är f nbegränsad både i och utomlands. De insatser som görs behöverframförallt kompletteras med grundläggande studier av vilkakvicksilverföreningar som bildas vid förbränning och vilka faktorer som äravgörande vid bildningen. Vidare bör klarläggas i vilka former som kvicksilvretavskiljs vid olika reningsmetoder och hur stabilt det binds. Den deponeringstekniksom utvecklades i det s k KHM-pro- Skr. 1986/87: 157 jektet bör enligt debedömningar som gjorts kunna användas även vid deponering av restprodukter frånavfallsförbränning. Det är viktigt att fördjupade studier kring deponeringsfrågornakan genomföras när det gäller bl a utlakning av metaller och dioxiner,effekter av samdeponering av olika avfall, bildning och avgång av gas.långtidsbeständighet hos flygaska och slagg, nyttiggörande av olikarestprodukter. Ett intensivt utvecklingsarbete pågår såväl när det gällerkonventionell avfallsförbränning och förgasningsprocesser som olika former förrökgasrening. Det finns i detta sammanhang ett behov av prototyp- ochdemonstrationsinsatser. Medelsbehovet är svårt att precisera, men energiverketbedömer att de erforderhga insatserna kan inrymmas inom bränslemiljöfonden ochdet beslutade stödsystemet för att främja utveckling och introduktionav ny energiteknik. Utredningsarbetet har visat att utsläppen av föroreningaroch andra störningar från avfallsförbränning kraftigt kan reduceras genomtekniska åtgärder. Vissa begränsade utsläpp kvarstår dock och det är därförangeläget med en fortsatt forskning om hälso-o£.h ir]iljöeffekterna av främstmetaller och dioxiner och dioxinlika ämnen. I dagens läge är möjligheterna attgöra riskvärderingar betydligt sämre än möjligheterna att bedöma vilka tekniskaåtgärder som kan genomföras föi' att minska utsläppen. För att undanröjaosäkerheter och undvika framtida felsatningar behöver här genomföras en allmänökning av basinsatserna inom den toxikologiska forskningen. För uppföljningen av effekterna av åtgärder för attbegränsa utsläppen behöver framförallt frågan om sambanden mellan utsläpp ocheffekter på miljön undersökas och klarläggas. För detta behövs underlag omspridningsbetingelser, nedbrytningsförlopp och bioackumulationsprocesser.Naturvårdsverket har bedömt att behov föreligger av forskningsmedel på nivån5-10 Mkr . Härutöver behöver miljöskyddsmyndigheternabygga upp en kvalificerad mätresurs för övervakning av miljön, trender,livsmedel, belastning av befolkningsgrupper m m. Uppbyggnaden avlaboratorieresurser m m beräknas kosta ca och den fortlöpandeverksamheten ca . avser att aktualisera dessafrågor i särskild ordning. Sammanställning av remissyttranden över statensenergiverks och utredning Energi ur avfall 1 Avlämnande av remissvar Remissvarhar avlämnats av följande instanser: , ,(), lantbruksstyrelsen, ,, statens planverk, statens industriverk,energiforskningsnämnden (Efn), styrelsen för teknisk utveckling (STU),naturvetenskapliga forskningsrådet (NFR), länsstyrelserna i ,, , , och , Lundsuniversitet, , , , , , , (),() i , , , Stiftelsen , Sydvästra ,(), , , AktionSkåne-miljö samt . 2 Ställningstaganden och handlingsprogram Utredningensallmänna ställningstaganden och förslagen till åtgärder accepteras avflertalet remissinstanser. Många instanser understryker behovet av ökadåtervinning och ett "renare" avfall. Ett par remissinstanser ställersig dock tveksamma till fortsatt avfallsförbränning och ytterligare ett parvill avveckla avfallsförbränningen. Socialstyrelsenanser att utredningen både beaktat de hälsorisker som kan uppstå på grund av deföroreningar som släpps ut från sopförbränningsanläggningar och tagit fasta påde hälsobedömningar som gjorts. För att minimera utsläppen av organiska ämnen, mutagena,cancerogena och starkt toxiska ämnen är det viktigt att strikta krav påförbränningseffektivitet sätts. anser att det är nödvändigtmed skärpta utsläppskrav och tillstyrker de föreslagna utsläppskraven. : 1 likhet med utredarna anser statens livsme delsverk att den styrande faktorn vid bedömning av avfallsförbränning skall vara möjligheten att begränsa utsläpp av kända och potentiella miljö- och hälsoskadliga föroreningar. Kontaminering av livsmedel (fisk, mjölk m. med kemiska föroreningar från utsläppen utgör den viktigaste expo neringsvägen för befolkningen. Bland dessa livsmedelskontaminanter före faller kvicksiler (i fisk) jämte dioxiner och andra halogenerade organiska 52 föreningar (i fisk och andra animaliska produkter) vara avspeciellt intres- Skr. 1986/87:157 se. delar utredarnas uppfattning au utsläppenav miljö-och hälsofarliga ämnen vid avfallsförbränning bör kunna hällas på enacceptabel nivå med hjälp av bl. a. effektiv rökgasrening. Sådana åtgärder börvidtagas på såväl nya som gamla anläggningar. måste enligtlivsmedelsverket en kontinuerlig uppföljning ske av eventuell fortsatt livsmedels-och miljökontaminering med skadliga ämnen. saknarkompelens att bedöma effekten av det föreslagna åtgärdsprogrammet förutsläppsdata. Det är viktigt att miljövårdande myndigheter ges möjlighet att iframtiden följa upp de inhemska åtgärderna på ex. dioxin- ochkvicksilverområdet. Instrument bör skapas för att kunna särskilja utländskabidrag och övriga utsläpp inom från de som härstammar frånavfallsförbränningen. Lantbruksstyrelsen: Styrelsen motsätter sig inte en ökadavfallsförbränning men förutsätter att föreslagen reningsteknik blir tillämpadoch följs upp av en tillräcklig utsläppskontroll. : Det framgår ej klarthur utredningen har tänkt sig den framtida miljöskyddsprövningen av debefintliga förbränningsanläggningarna. A ena sidan räknar medatt "målen" skall kunna nås utan att bestämmelserna i 24 §miljöskyddslagen skall behöva tillgripas för att ompröva villkoren förbefintliga anläggningar. Å andra sidan avser verket att "vidomprövningen" ställa krav på god förbränning m. m. och granska gällandekontrollprogram. För den händelse omprövning enligt 24 § miljöskyddslagen -eller kanske ännu hellre enligt 25 § samma lag - ej påkallas avnaturvårdsverket kan utförande av nya eller kompletterande reningsanläggningarjämte eventuella ombyggnader av ugnar och andra anordningar ej ske utan förprövningenligt miljöskyddslagen. Enligt 2§ andra punkten miljöskyddsförordningen ärdet förbjudet att utan tillstånd enligt miljöskyddslagen "ändra eninrättning som avses i I eller den miljöfarliga verksamhet som bedrivs där, omändringen innebär att störningarna från inrättningen ändrar omfattning ellerkaraktär eller att utsläppen av föroreningar sker på annat sätt än tidigareeller om ändringen i annat avseende är av betydelse frånstörningssynpunkt". Enligt koncessionsnämndens mening är undantagsregelni lagrummets andra stycke ej tillämplig på ifrågavarande ändringsåtgärder. Isammanhanget bör även anmärkas atl nämndens tillståndsbeslut som regelinnehåller villkor med skyldighet för sökanden att bedriva lovgiven verksamhet m.m.i huvudsaklig överensstämmelse med vad sökanden angett i tillståndsärendet, attsådant godkännande ej får ges om ändringen medför ökning av förorening ellerannan störning samt atl vidtagande av ovan berörda reningsanläggningar,ombyggnader etc. ej kan anses utgöra sådan mindre ändring. Om påkallar omprövning av villkoren förberörda an läggningar kan verket i viss utsträckning medverka till den angivna mål sättningen "att samtliga anläggningar skall vara åtgärdade inom en femårs period och att de större anläggningarna åtgärdas först". Med hänsyn bl. a. till det utvecklingsarbete rörande avfallsförbränning, förgasningsproces- 53 ser, rökgasrening etc. som utredningen talarom, kan detvara motiverat att Skr. 1986/87:157 naturvärdsverket agerar enligt 26 §miljöskyddslagen eller i varje fall följer utvecklingen även iprövningshänseende. Påkallas ej omprövning av verket bör kanske övervägas -för atl målsättningen skall kunna uppfyllas -om inte miljöskyddsförordningenbör kompletteras med någon tidsgräns för ingivande av ändringsansökningarrörande här berörda anläggningar. (Jfr bl. a. övergångsbestämmelser till MK(1969:388) rörande utsläpp av avloppsvatten). Nämnden ifrågasätter för sin delom angivet åtgärdsprogram hinner genomföras . förutsätter slutligen att föreslagnariktlinjer rörande begränsningsvärden - i likhet med andra "riktlinjerför luftvård" inte skall ha bindande karaktär. naturvårdsverketspublikation 1973:8 (s. 7); jfr också prop. 1984/85:127 Program motluftföroreningar och försurning, s 33 f.) har inga invändningar mot attutsläppskraven skärps och att moratoriet som en följd därav tas bort. Energin iavfallet bör utnyttjas om det är möjligt med hänsyn till miljöeffekterna.Adekvata mätmetoder förutsätts, för att kunna kontrollera att utsläppskravenblir uppfyllda. bör ansträngningar göras för att pä sikt få nerstorleken på de totala avfallsmängderna. Därför behövs mera forskning kringteknik och metoder om hur man kan återvinna produkter och material ur avfalloch åstadkomma en bättre resurshushållning. Om nyetablering avavfallsanläggningar skulle aktualiseras måste dessutom stor uppmärksamhetägnas åt lokaliseringsfrågan, så att miljöstörningar och olägenheter för dennärmaste omgivningen undviks. Se vidare planverkets rapport 60, del 5, som bl.a. behandlar skyddsavstånd till avfallsanläggningar. : Utredningens förslag till riktlinjerför utsläpp vid avfallsförbränning betyder att befintliga anläggningar måsteförbättras. Utredningen har endast grovt kunnat beräkna investeringsbehovet.Kostnaderna härför kan eventuellt kompenseras genom att anläggningarna samtidigtblir effektivare men kan också, enligt industriverket, medföra att högre priserpå värme måste tas ut av kunderna. Enligt industriverket indikerar dockutredningens beräkningar att återverkningarna för kunderna, bl. a. industrier,inte kan blir så stora. delar utredningens syn att godavfallsförbrän ning är en acceptabel behandlingsmetod för hushålls- och industriavfall under förutsättning av att stränga renhetskrav ställs på utsläpp. Som utredningen visat är avfallet en betydande resurs för bl. a. värmeförsörj ning, som traditionell deponering medför stora miljöproblem. Ett viktigt förbehåll är dock att avfallsförbränning kräver effektiv insamling av batterier. En viktig fråga är därför vad som händer om den planerade batteriinsamlingskampanjen inte fungerar planenligt. Efn, som har att be vaka långsiktiga och övergripande energiforskningsfrågor, tar i yttrandet upp frågan om avfallet som en bränsleresurs i energisystemet. Efn anser liksom utredningen att förbränning bör vara en acceptabel form för avfalls hantering, om stränga krav på utsläppsbegränsning ställs. Ytterligare en förutsättning för accepterande av avfall som bränsle är en effektiv avskilj ning av vissa föremål, f. n. vissa typer av batterier, ur avfallet. i : Utvecklingen när detgäller utsläppen Skr. 1986/87:157 lill luften av främst kvicksilver och dioxinerfrån bl. a. avfallsförbränningsanläggningarna är oroande. Kraftfulla insatserför begränsning av dessa utsläpp måste därför ske. Föreslagna utsläppskrav fårenligt uppfattning betraktas som långtgående, men är med hänsyn tillmiljöfariig-heten i utsläppen nödvändiga. i : Sammanfattningsvis serlänsstyrelsen i mycket positivt pä att riskerna medavfallsförbränning utretts så grundligt. förutsätter att detföreslagna handlingsprogrammet för åtgärder vid nya och befintligaanläggningar genomförs snabbt och att erforderliga resurser ställs tillförfogande för ytterligare forskning och utveckling. I det långa perspektivetmåste dock ökade insatser göras inom produktutvecklingens område sä att manredan från början gör klart för sig vilken återvinnings- eller avfallsbehandlingsmetodsom skall tillämpas när produkten är förbrukad. i : Avfallsförbränning är såsomden f. n. bedrivs en från miljösynpunkt ej acceptabel behandlingsmetod. De betydandeutsläppen av exempelvis kvicksilver och klorerade ämnen (bl. a. dioxiner) harstarkt bidragit til olägenheter i miljön. ser därför mycketpositivt på utredningens arbete och dess program till åtgärder även omrapportens förslag till nya riktlinjer kommer sent. har alltförmänga ämnen med långsiktiga miljöeffekter släppts ut från avfallsförbränning.Problemen med avfallsförbränning har dock varit kända . Avfallsförbränningens utsläpp av olika ämnen måste kommaned i de nivåer som olja, ved m. fl. bedömer i likhetmed utredningen att en radikal minskning måste ske av försurande ämnen,kvicksilver, kadmium, dioxiner och andra främst klorerade organiska föreningar.Eftersom ingående avfall endast snabbt kan påverkas i begränsadomfattning bedöms längre gående rökgasrening enligt utredningen som mycketväsentliga. Krav måste ställas på en ur miljösynpunkt betryggandelångtidsuppläggning av olika rökgasreningsprodukter med höga halter avkvicksilver, dioxin m. m. anser att sädant avfall bör klassas sommiljöfarligt avfall sä att hantering och uppläggning motsvarar de krav som kanställas på en svårhanterlig avfallsfraktion. att samhället bör utnyttja olika styrmedel för att minskamaterialflödet över huvudtaget och därigenom minska avfallsmängderna; att regeringen bör överväga en omfördelning avskatteuttaget, sä att skatten på arbetskraft minskas som energiskattenökar. Denna omfördelning skulle gynna återvinningen, minska slöseriet mednaturresurser och öka sysselsättningen; att åtgärder måste vidtas för att radikalt minska och pålängre sikt helt eliminera användningen av kvicksilver och kadmium; att en avfallsavgift bör införas pä allt avfall, som måstedeponeras eller brännas. Denna avgift skall användas för att bekosta forskning och för att på olika sätt stimulera återvinningen; 55 atlåtervinning av avfall är den från ekologisk synpunkt bästa metoden Skr.1986/87:157 och måste utnyttjas i så stor utsträckning som möjligt; atl källsortering av avfallet för materialåtervinningskall stimuleras och att metangas bör utvinnas; atl inga nya anläggningar för förbränning av avfall böruppföras; att befintliga förbränningsanläggningar möjligtförses med rök-gasrening enligt utredningens förslag; att befintliga förbränningsanläggningar successivtavvecklas under förutsättning att mer miljövänliga metoder utvecklas för attta hand om det avfall som inte kan återvinnas. : Ur miljösynpunkt alstraravfallsförbränning främst tre typer av föroreningar, nämligen kloreradeorganiska föroreningar, sura ämnen och tungmetaller såsom kvicksilver ochkadmium. Styrelsen konstaterar att det i större kommuner inte finns någotreellt behandlingsalternativ till förbrännning av avfall. 1 så fall är detnödvändigt att avsevärt reducera utsläppen av tungmetallerna genom att med t.ex. ökad källsortering och val av andra varor, avlägsna produkter som innehållerdessa miljöfarliga ämnen. Redan pågår inom flertalet kommuner med avfallsförbränningen insamling av miljöfarliga batterier, och intensifierasinsamlingsverksamheten genom en rikskampanj. Genom att befria hushållssopornafrån batterier som innehåller kadmium och kvicksilver i kombination med attintroducera mindre miljöfarliga batterier på marknaden förväntas denna typ avallvarliga utsläpp till miljön att starkt reduceras . Ovannämnda åtgärd i kombination med utredningens förslagatt införa höggradig rökgasrening vid förbränningsanläggningarna () med avseendepå kvicksilver, torde kunna ge acceptabla värden ur miljösynpunkt. Svenska kommunförbundets styrelse anser det väl motiveratatt med utgångspunkt i föreliggande mätresultat avseende dioxin och klorerandekolväten upphäva det moratorium som av miljöskäl infördes förutbyggnad av avfallsförbränningsanläggningar. Genom drifttekniska åtgärder ochgenom rökgasrening kan det beräknas att mängden dioxin från avfallsförbränningsänks från /år till under lOg/år. Förutom de i utredningen föreslagna åtgärderna önskarstyrelsen fästa uppmärksamhet på det ansvar som bör ligga på produktionsledet. Det borde åligga den som vill tillverka eller importera enny produkt att redovisa hur produkten som avfall kommer att påverka miljön, ochvilka alternativ som kunde erbjudas, dvs. en form av förebyggande åtgärd. I de fall där det är ekonomiskt möjligt att utvinna energifrån avfallsbehandling anser styrelsen att detta är positivt.Förutsättningarna för värmeåtervinning torde främst finnas i Stockholmsområdetoch i några medelstora orter i södra och . Energiproduktionenfår emellertid inte bli ett huvudsyfte och miljöaspekterna komma i bakgrunden. : Avfallsförbränning är enväl etablerad teknik i . Den tjänar det dubbla syftet att minska avfallsvolymen och att nyttiggöra avfallets energiinnehåll. De 25 avfallsförbränningsan läggningarna som var i drift i levererade ca 3 56 TWh värme fillfjärrvärmenäten. Samfidigt ledde detta avfallsomhänderta- Skr. 1986/87:157gande genom förbränning till att omhändertagande genom deponering - en frånmiljösynpunkt föga attraktiv metod - kunde minskas med ca 1 Mton. Industriförbundetfinner det därför mycket lovvärt, att utredningen kommit till slutsatsen attavfallsförbränning är en miljömässigt acceptabel behandlingsmetod för hushålls-och industriavfall.