prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — anser inle atl den efterlevandesomgifte är tillräckliga skäl för att ändra arvsordningen och ansluter sig helttill reservanternas skrivning (s. 485) beträffande reservation 5. Förslaget innebär alt om inte bröstarvinge vidbouppteckningen efter den först avlidne maken begär att få ut sitt arv, fårhan/hon inte något förrän den efterlevande är död. Detta ställer enligt länsstyrelsenorimligt stora krav på gode mannen/överförmyndaren om arvingen är omyndig.Enligt de sakkunniga skall huvudregeln vara oskiftat bo. Om gode mannenreservalionslöst går på den linjen har barnen ingen möjlighet atl få ut sittarv, förrän den andra föräldern dör. Vid omgifte bör därför barnen, liksom närde blir myndiga, fä la ställning till om arvet skall ulgå. ställer sig avvisande till den fullatestationsfrihet, som majoriteten av de sakkunniga föreslär, i stället för bibehållandet av laglol- 148 ten för bröstarvingarna. önskar i ställetmedverka lill att Prop. 1986/87: 1 familjebanden stärks och att inle vissa barnmissgynnas. Lagförslaget kan medföra splittring i syskonskaran och vadreservanterna anför beträffande adoptivbarn bör noteras. Den tidigarearvsrättsreformens länkar bör därför enligt beslå. Del är redannu möjligt att ge vissa barn mer genom att laglotten endast är halvaarvslotten. En viss testationsfrihet finns därmed om man vill gynna barn isenare äktenskap framför sädana som man kanske tappat kontakten med efter enskilsmässa. Det åligger attverkställa utredning i ärenden avseende ansökan om allmänna arvsfondens avståendeav rätt till arv. I de delar familjelagssakkunnigas förslag berör allmännaarvsfonden vill framföra följande synpunkter. Arvsfondens medel skall delas utsom understöd till barn-och ungdomsverksamhet samt till omsorg omhandikappade. Då samhällsinsatserna under senare är kraftigt ökat när detgäller dessa områden, anser del rimligt atl en viss minskning avfonden tillfallande medel accepteras. tillstyrker med anledninghärav förslagel att arvsfondens nuvarande rätt till arv bortfaller enligtförslaget till 3 kap. 11 §, dvs. alt om vid den efterlevande makensdöd någon arvsberättigad finns bara på den ena sidan, denne ärver hela boet (s.442 och 448). I direktiven anges alt de sakkunnigabör överväga om man inte kan ändra den nuvarande ordningen enhgt vilkenbröstarvingar ärver före en efterlevande make. Utredningen anser att arv numeragenerellt spelar en liten roll för bröstarvingars försörining. Om en förälderavlider när barnen är små, kan barnpension i viss män trygga derasgrundförsörining. Däremot kan del för den efterlevande maken betyda mycket allfå sitta kvar i orabbat bo, att få leva kvar under sina nuvarandelevnadsvillkor. kan stödja dettaresonemang när makaraa har endast gemensamma bam. Utredningen redovisar denerfarenheten att bam och barnbarn mänga gånger avstår frän skifte efter denförst avhdne föräldern. Men många barn bor ihop med endast en av sinaföräldrar, dels beroende på det stora antalet skilsmässor och dels pä grand avalt många föräldrar inle är gifta och sammanboende. För bara som bor ihop medsina båda föräldrar är det kanske mänga gånger lättare att uppskjuta elt skiftedä bamet har tillgång till "hela" hemmet. För särkullbarn kan ett arvbetyda mer dä det kan innebära ett tillskott lill deras försörining. Utredningen föreslår att omarvlåtaren var gift, den efterlevande maken äger att sitta i oskiftal bo med fri förfoganderätt över kvarlåtenskapen i sin livstid och med rätt till efterarv för bröstarvingar efter den först avlidne. En bröstarvinge skall dock ha rätt att genast få ut sitt arv om denne begär detta senast vid bodelningen och innan bodelningshandlingen underskrivs. Om ett skifte då äger ram, skall den efterlevande ha rätt till en tredjedel av kvarlåtenskapen. Detta förslag jämställer makamas gemensamma barn och eventuella särkullbam. föratsätter härvid atl om en 149 bröstarvingevill ha ut sitt arv, han/hon skall ha rätt lill detta även om Prop. 1986/87: 1annan arvinge motsätter sig arvskifte. Detta kan motiveras med att gemensammabarn i större utsträckning kanske är benägna att uppskjuta ett arvskifte, medandet för särkullbarn kan vara angeläget atl utfå sitt arv efter denavlidne. Makarnas gemensamma barn skall då inte kunna motsätta sig ettarvskifte. Styrelsen kan i övrigt - beträffande ovannämnda förslag - instämmai de synpunkter som utredningen anför för alt stärka efterlevande makes ställning. En i sammanhanget för barn väsentlig fråga gällerlaglottsinstitutet. Detta har två syften, dels att ål bröstarvingarna säkra endel av den avlidnes kvarlåtenskap, dels att skapa rättvisa mellanbröstarvingarna inbördes. Utredningen föreslår att laglotten skall avskaffas.Socialstyrelsen kan inle instämma i det resonemang utredningen för i dennafråga. Styrelsen ser inte laglotten främst som en begränsning i lestatorstestationsfrihet utan som en rätt för alla bröstarvingar att få del av denavhdnes kvarlåtenskap. Styrelsen anser att alla barn till den avlidne skall hasamma rätt. Avskaffas laglotten, innebär detta atl en person kan gynna vissabarn framför andra. Barn till föräldrar som inle är gifta med varandra kan ihögre grad än andra barn komma att missgynnas av detta. En förälder har i princip sammaunderhållsskyldighet gentemot alla sina barn, oberoende av om han eller honlever tillsammans med barnet. Även ett barn som inle lever ihop med denunderhällsskyldige har rätt att få del av dennes ekonomiska standard.Socialstyrelsen anser del inle vara rimligt atl denna rätt skall kunna avkhppasi och med förälderns dödsfall. De övriga nordiska länderna har liksom eltlagloltsinstilul. Detta är dock utformat på olika sätt. Att avskaffa laglotlenskulle innebära att ensamt skulle sakna detta institut. När det gällerskyddet för efterlevande make vill utredningen närma sig den västnordiskaordningen. Alt beträffande laglottsinstitutet avvika frän de övriga nordiskaländernas lagstiftning förefaller då inle konsekvent. Socialstyrelsenfår därför avstyrka förslaget i denna del. ställer sig vidare tveksam lill altden nuvarande inskränkningen av basbeloppsregeln i GB 13:12 tredje st. tillförmän för särkullbarn får utgå. Visserligen har de förbättradebarnpen-sioneraa medfört att saken nu är i ett annat läge än dåbasbeloppsregeln infördes. Förslagel kommer emellertid att innebära attsärkullbarn får en försämrad ekonomisk ställning. Bankinspektionen ställer sig generellt sett tveksamtill om efterlevande makes ställning är så dålig att alla de i förslagetangivna åtgärderna är motiverade. Inspektionens betänkligheter gäller i främstarammet förslaget att av skaffa reglema om laglott. Uppfattningen att barn skall ärva sina föräldrar torde allQämt äga stark förankring i vida kretsar oavsett politiskt hemvist. Laglottsinslilutionen harinneburit åtminstone någon motvikt, när föräld- Prop. 1986/87: 1 rar under intryck avkänslopåverkan - stundom med senilitet eller annan mental avvikelse sombidragande orsak - velat missgynna barnen till förmån för ny make ellerannan. Inspektionen kan inte tillstyrka detta Kollegiet delar utredningens uppfattning att manbör stärka efterlevande makens ställning vid dödsfall. Enligt kollegiets meningerbjuder den av utredningen förordade metoden dock inte etl tillräckligt starktskydd för efterlevande make eftersom bröstarvinge har rätt till skifte om hanbegär det. 1 materiellt hänseende innebär förslaget därför i realiteten inle såstora förändringar i förhällande till gällande rätt. I formellt hänseende innebär förslaget däremotstora förändringar i såväl civilrältsligt som skallerättsligt avseende.Utredningen har föreslagit atl bröstarvinge skall ha rätt att begära skiftefram till dess att bodelning äger rum men ej fastslagit någon tidsfrist inomvilken bodelning skall äga ram. Detta kan innebära att myndigheter ochborgenärer efter dödsfallet inte med säkerhet vet om boet är oskiftateller ej. Vidare innebär det stor osäkerhet för den efterlevande som inte vetom han eller hon disponerar kvarlåtenskapen eller ej. Skatterätlsligt kommerett genomförande av förslagel atl erbjuda stora tillämpnings- ochkontrollproblem (se vidare avsnitt 8). Med hänsyn till de storatillämpningsproblemen i såväl civilrältsligt som skallerättsligt avseendeavstyrker kollegiet förslagel om rätt för den efterlevande att behålla boetoskiftat. Om förslaget ändå genomförs är det enligt kollegiet nödvändigt att ilag föreskrivs att bodelning måste ha företagits inom bestämd tid, från dödsfallel. Dessutom bör en regel införas i atldenna bodelningshandling skall inges till tingsrätten (se vidare avsnitt 8)före skatteärendets avgörande. Med hänsyn till de överväganden en bodelningkräver kan det ej anses nödvändigt att bodelningshandlingen inges medbouppteckningen (senast efter dödsfallet enligl ÄB 20:8 jämfördmed ÄB 20:1). För att bättre stärka efterlevande makes ställningsåväl materiellt som formelh förordar kollegiet atl den s.k. basbeloppsregelnges en vidgad tillämpning genom atl antalet basbelopp som den efterlevande harrätt alt erhålla enligl nuvarande GB 13:12 höjs. Med hänsyn till att i beloppetbör inräknas vad den efterlevande disponerar i form av enskild egendom ochförsäkringsbelopp föreslär kollegiet att antalet basbelopp höjs till tio. Utredningen har föreslagit att efterlevande makeskall ha arvsrätt lill en tredjedel av kvarlåtenskapen i de fall då bröstarvinge begär sitt arv. Enligt kollegiets uppfattning saknas skäl all, just i de fall då efterlevande make och bröstarvingar ej är överens om att låta den efterlevande överta hela boel oskiftat, stärka den efterlevandes ställning genom att införa en arvs rätt pä bekostnad av barnens arvsrätt. förslag skulle bröstarvinge vara beskuren rätten till Prop.1986/87: 1 efterarv om vederbörande begär sitt arv. I verkligheten får manräkna med alt det i hög grad blir särkullbarn lill den först avlidne som kommeralt begära skifte vid dennes frånfälle. Förslaget innebär därför en begränsningav särkullbarnens arvsrätt i förhållande till gällande rätt. Med hänsyn till det anförda samt till kollegietsförslag om utökning av basbeloppsregeln avstyrker kollegiet förslaget omarvsrätt för efterlevande make till kvotdel av kvarlåtenskapen. 5.1.6 Rätt för den efterievande attbehålla sin egendom Kollegiet tillstyrker förslaget. Som framgår av avsnitt 5.1.5 föreslår kollegiet attgränsen för tillämpning av basbeloppsregeln skall höjas. Kollegiet har dockinget att erinra mot att den nuvarande inskränkningen av basbeloppsregeln tillförmån för särkullbarn under 16 är får utgå. Enligt gällande rätt är efterlevande make ibarnlösa äktenskap skyddad vid dödsfall genom sin rätt till arv enligl ÄB 3:1.Utredningens förslag innebär varken en förstärkning eller försvagning av dennaarvsrätt. Däremot innebär förslaget ett stärkande av den efterlevandesarvingars rätt på bekostnad av den tidigare avlidne makens arvingar. Förslagetär inte motiverat för att stärka den efterlevandes ställning och förefaller ejheller förankrat i det allmänna rättsmedvetandet. Kollegiet avstyrker därförförslaget såväl vad gäller testationsfrihet för efterlevande make som vadgäller arvsrätt för den sist avlidnes bröstarvinge och make i nytt äktenskaplill den först avlidnes kvarlåtenskap. Kollegiettillstyrker förslagel om förenkling av reglerna om efterarv. Familjelagssakkunniga kan inte finna det naturligtatt allmänna arvsfonden ärver något så länge det finns arvsberättigadesläktingar efter någon av makarna. De sakkunniga föreslår med anledning däravatt, om det vid den efterlevande makens död finns arvsberättigade släktingarefter endast en av makarna, hela kvariåtenskapen skall tillfalla dem. hade i sitt belänkandeÄklenskapsräll (SOU 1964:34 och 35) föreslagit en motsvarande regel. Dåvarande kammaradvokatfiskalsämbetet tillstyrkte isitt yttrande över betänkandet all en sådan regel infördes. Ämbetet an förde bl.a. atl enbart det förhållandet, att en av dödsbodelägarna är all männa arvsfonden med en statiig myndighet som ställföreträdare, väcker en viss irritation. Dethar nu gått snart Qugo år sedan förslaget framfördes. Enligt kolle- Prop.1986/87:1 giets erfarenhet har det förhållandet att efterarvingar ibland kan haatt dela arvet med allmänna arvsfonden alltmera gått in i allmänhetens medvetande.I de allra flesta fall föreligger inte någon irritation. De situationer somdäremot upplevs som mera svårförståeliga är de, där hela kvariåtenskapentillfallit efterlevande maken på grund av inbördes testamente ulan förordnandeom sekundosuccession eller på grund av basbeloppsregeln och där någon delningenligt gällande regler inte kan göras. Vad gäller dessa fall har kollegiet förarvsfondens del inte något att erinra mot de föreslagna ändringarna. Bakgrunden till familjerältskommitténs förslag varatt man ville undvika att, om den ena maken saknar arvsberättigade släktingar,andra makens släktingar skulle bli beroende av vilkendera av makarna somavlider först. Kollegiet vill mot detta invända följande. Den make som avlider först har haft som sinnärmaste sin maka. Den efterlevande makan har om det gått makendog kanske kommit att få förhållanden till andra som dä kan tillgodoses genomarvsfondens möjligheter att avstå. Arv som tillfallit arvsfonden kan nämligenenligt 5 § arvsfondslagen avstås till annan under vissa föratsättningar, bl.a.på grand av uttalanden av den avlidna eller atl någon har stått den avlidnanära. Om de sakkunnigas förslag genomföres skulle denna möjlighet upphöra fört.ex. en sambo eller annan som stått den avlidne nära under många är att få delav kvarlåtenskapen (vad gäller sambo större del av kvarlåtenskapen änföreslagna två basbelopp). Kollegiet anser inte att det finns någon anledningatt nu stärka efterarvingarnas rätt pä bekostnad av dessa andra. Uppfyllerefterarvingarna förutsättningama för elt avstående finns det alltid möjlighetatl avstå återstående hälft av kvarlåtenskapen till dem. Kollegiet avstyrker på grand av det ovan anförda desakkunnigas förslag. Kollegiet tillstyrker förslaget alt reglerna omefterarv bör gälla för de fall då den efterlevande med stöd av basbeloppsregelnövertagit hela kvarlåtenskapen. För det fall kollegiets förslag om en höjningav antalet basbelopp vinner bifall framstår förslaget som än mer motiverat. 5.1.11 Efterlevandesrätt efter samboende Kollegiet tillstyrker att efterievande sambo skallfå behålla egendom till etl värde av två basbelopp. Kollegiet delar helt de synpunkter på laglotlen somframförs i reservation nr 7 (s. 486) och avstyrker därför att laglottenavskaffas. RSV: Prop. 1986/87: 1 När man i betänkandet diskuterarkonfliktsituationen vid ett arvfall utgår man i alltför hög grad frän deförhållanden som gäller när unga människor bildar familj - med eller ulanvigsel - och får barn. För den unga generationen torde tanken pä alt göraskillnad mellan barn beroende på om föräldrarna varit gifta med varandra ellerinte vara främmande. Bland de äldre torde förhållandel vara ett annat. När arvsrätlsreform trädde i kraft vidtogsåtgärder för att utomäktenskapliga barn skulle kunna bevaka sin arvsrätt.Barnen eller deras vårdnadshavare kunde hos pastorsämbetet begära att få bliantecknade i faderns personakt. Barnavärdsnämndema ålades all se till altdetta blev gjort beträffande barn för vilka barnavårdsman då allQämt var förordnad.Sedan det inträffat all bouppteckning förrättats i omedelbar anslutning tilldödsfallet och utomäktenskapliga barn anmält sina anspråk för sent och därförgått miste om sin arvsrätt så begärde förslag liU sådan ändring avövergångsbestämmelsen till att den presumtive arvingen fick vissfrist inom vilken arvsanspråk kunde framställas. Sådan regel infördes . Idetta sammanhang uttalade departementschefen att del skulle vara önskvärt attalla fåders personakter kunde förses med anteckning om barn vars moder inte vargift med fadern. En skyldighet för pastorsämbetena all kompletterapersonakterna ansågs dock praktiskt ogenomförbar. Frågan om åtgärder till skydd för arvsrätten förbarn som är födda utanför äktenskapet har behandlats av lagutskottet medanledning av en motion av (motion 1981/82:1710 och lagutskottetsuttalande /82:23). Utskottet understryker i sill utlåtande angelägenhetenav alt arvsrättsreform får sådan genomslagskraft som är möjlig attuppnå med rimliga medel. Del finns fortfarande risk, anser utskottet, att äldrebarn till ogifta föräldrar kan gå förlustiga sin arvsrätt och anser all informationom betydelsen av att barn till ogifta föräldrar blir antecknade i fadernspersonakt på lämpligt sätt bör gå ut till allmänheten. De åtgärder som vidtagits av barn tillogifta föräldrar kan göras helt verkningslösa om laglotten avskaffas. En person som setl en möjlighet till arv efter sinfar genom en reform som antogs kan nu fä se dennamöjlighet borttagen genom en ny reform. Han torde nog inte bli tröstad avtanken på "jämställdheten som sådan" och atl även hansinomäktenskapliga halvsyskon kan råka ul för detsamma. Sådana fäder, som medovilja setl arvsrätten för utomäktenskapliga barn införas, kan också väntas altsnabbi ordna med etl testamente. För den äldre generationen beslår fortfarandeen skillnad mellan barn i och barn ulom äktenskap och etl intresse kan finnasall gynna de inomäklenskapliga barnen på de utomäktenskapliga barnensbekostnad. Någon jämställdhet "som sådan" blir det då inte ens frågaom. 3.2 Skatterättsligasynpunkter Prop. 1986/87: 1 gäller att regler äravfattade med tanke på dödsboets upplösning och egendomens fördelning mellandelägarna. Rätt att behålla boet oskiftat föreligger dock.Denna rätt utnytQas relativt ofta när det i boel ingår en jordbraksfastighet,rörelse eller annan egendom av större värde. I syfte att förhindra att dödsbon förblir oskiftadeendast av skattetekniska skäl infördes fr. o. m. särskildabeskattningsregler för större dödsbon i 53 § 3 mom. KL. Reglerna innebär atlbestämmelserna om handelsbolag tillämpas på dödsboet från det Qärde året efterdödsfallet, om den skattepliktiga förmögenheten överstiger . ellerden statligt taxerade inkomsten överstiger . hardet motionerats i om alt dessa beloppsgränser skall höjas (senastmot. 1980/81:508). Vid varie tillfälle har motionerna avslagits av . Ibetänkandet SkU 1981/82:5 uttalade skatteutskottet bl.a. följande. mening bör diskussionen om beskattningen av dödsbon inte i förstahand handla om en höjning av dessa gränsvärden utan i stället gälla frågan omdet finns sakliga skäl för att delägare i mindre dödsbon skall beskattaslindrigare än andra inkomsttagare för viss del av sin inkomst ellerförmögenhet. När det gäller dödsbon av normal storlek kan också hävdas att dennu gällande fyraårsgränsen för dödsbons beskattning som juridisk person måsteanses vara tillräcklig med hänsyn till de avvecklingsåtgärder som vanligenpåkallas. 1 mera komplicerade fall finns möjligheter till dispens. Samhällets strävan bör enligt utskottets meningvara atl påskynda avvecklingen av dödsbon. Del kan här erinras om alt det påriksdagens begäran i enlighet med lagutskottets hemställan (LU 1978/79:2) pågårutredning i syfte alt lösa de betydande problem som dödsboägandet av jordbraks-och skogsbraksfasligheter medfört i fråga om bl. a. ralionaliser-ingsverksamheten.Att under sådana förutsättningar vidta åtgärder som skulle motverkaavvecklingen av dödsbon synes inte utskottet motiverat. De för sin tidförhållandevis höga gränsvärden som bestämdes vid de nu gällande reglernastillkomst skall ses mot bakgrand av atl skattelagstiftningen dessförinnanstimulerat lill ett ökat dödsboägande. Den successiva nedtrappning av dessagränser som sker genom inflationen är enligt utskottets mening därför fulltförsvarbar. I lagutskottets betänkande LU 1978/79:2 harutskottet behandlat motion 1977/78:1000. I motionen anfördes bl. a. att syftetmed de speciella skattereglerna för större dödsbon är att åstadkomma ett frånsamhällets synpunkt angeläget skiftande av dödsbon . Motionärernaangav att principen borde vara all alla dödsbon skall skiftas inom rimlig tidoch i varie fall före nästa generationsskifte. 1 motionen hemställdes attriksdagen hos regeringen begär utredning och förslag om avveckling av dödsbo ienlighet med vad som anförts i motionen. Iyttrande över motionen anförde RSV bl. a. följande. Skattereglernainnebär att det inte längre finns några egentliga fördelar i frågaom inkomst- och förmögenhetsbeskattningen att vinna genom atl låta ' ett dödsbo stå kvar oskiftat . Genom attgränsbeloppen inte Prop. 1986/87: 1 höjts sedan lagstiftningens ikraftträdandehar reglerna på grand av penningvärdeförändringen kommit atl omfatta alltsmärre dödsbon och därmed kanske ett större antal av de dödsbon som efter dödsåret. De skatterällsliga reglerna bör därmed nu kunna bidratill att dödsbon i ökande grad upplöses snabbare. RSV yttrade vidare följande. RSV anser alt ytterligare åtgärder på skattelagstiftningensområde för att främja syftet med motionen inte är motiverade. I stället bör mannu enligt RSVs mening söka angripa problemet genom att revidera dencivilrättsliga lagstiftningen i skärpande riktning. Etl sådant utredningsarbeteskulle bli elt naturligt andra steg i det arbete som bedrivs av utredningen(Ju 1977:07) om ställföreträdare för dödsbo i vissa fall. RSV vill rent allmäntframhålla att en ändrad civillagstiftning med den av motionärerna avseddainriktningen även från skatteadministrativ synpunkt är angelägen. Utskottet framhöll atl flera av deolägenheter som dödsboägandet medför kan antas försvinna som ett resultat avde förslag som utredningen om ställföreträdare för dödsbon väntas komma att läggafram. Vissa nackdelar kan dock inle undanröjas genom förordnande avställföreträdare. Utskottet uppgav att chefen för hadeför avsikt alt lägga fram förslag om att frågan om dödsbons rätt atlunder obegränsad tid behålla jordbraksfastigheter blir föremål för utredning.Utskottet anförde att en sådan utredning även borde pröva möjligheterna attbegränsa samägande av jordbruksmark. Vad utskottet anfört ledde till atlregeringen beslutade att ge kommittén om ställföreträdare för dödsbontilläggsdirektiv (dir 1979:11). Kommittén har avgivit ettdelbetänkande. Ställföreträdare för fastighetsägare i vissa fall (SOU1981:91). Kommittén har i betänkandet lämnat förslag till en lag omställföreträdare för fastighetsägare i vissa fall, enligl vilkenställföreträdare skall utses om faslighet innehas av dödsbo eller medsamäganderätt och delägarna i dödsboet eller samäganderätlskretsen uppgår tilltre eller flera. Ställföreträdaren skall företräda delägarna gentemotmyndigheter. Lagförslaget innebär inle någon förändring av skatteförvaltningenshantering av dödsbon. Kommittén avser att senare i ett särskilt betänkanderedovisa övriga till kommittén överlämnade frågor. En sådan fråga som kommittén haratl behandla är frågan om det bör ställas upp en huvudregel om alt enjordbruksfastighet som innehas av ett dödsbo bör skiftas eller överlåtas när enviss bestämd avvecklingsfrist har gått ul. Av det nu sagda framgår atl dethittills har rätt stor enighet om att dödsbon bör avvecklas och inte uppmuntras att leva kvar. Familjelagssakkunnigas förslag innebär ett införande av arvsrätt för efterievande make även i de fall den avlidne efleriämnar bröstarvingar. Den efterlevande maken skall ha rätt att överta boet oskiftal om inte bröstarvingarna senast vid bodelningshandlingens undertecknande begär 156 attfä ut sitt arv. De sakkunniga framhåller att kapitlet (3 kap. ärvdabal- Prop.1986/87: 1 ken), även om den efterlevandes direkt på lägen grundade anspråk attfå överta boet oskiftat inte har gjorts ovillkorligt utan beroende på bröstarvingesinställning, likväl tillhandahåller en modell för den efterlevandes ochbröstarvingens inbördes turordning till arvet (s. 441). Vidare anför desakkunniga i specialmotiveringen till 14 kap. (s. 460) attutgångspunkten bör vara att den omyndige inte skall begära sitt arv. De sakkunnigas förslag strider således mol denhittills vedertagna inställningen till dödsbon och kan eventueUt föregripa detbetänkande som kommittén om ställföreträdare för dödsbo avser att lägga fram.