prop · GA03112 · 1986-12-31 00:00:00 — År det av synnerlig vikt att den häktade för utredningangående det brott, som föranlett häktningen, eller ett annat brott, förvilket han misstänks, förvaras på annan plats än som anges i första stycket,får rätten på yrkande av åklagaren förordna att överförandet tills vidareskall anstå. Rätten eller åklagaren far även besluta att den häktade, sedan hanöverförts till häkte, skall för förhör eller annan åtgärd inställas på enplats utom häktet. Om förvaring av häktad som undergår eller undergåtträttspsykiatrisk undersökning gälla särskilda bestämmelser. Den som är gripen, anhållen eller häktad skall tas iförvar. Den som häktas skall utan dröjsmål föras till häkte. Om det är av synnerlig vikt att den häktade, för utredningav det brott som föranlett häktningen eller något annat brott som han är misstänktför, förvaras på en annan plats än som anges i första stycket, får rätten pååklagarens begäran förordna att den häktade tills vidare inte skall/öras /i7/häkte. Rätten eller åklagaren får även besluta att den häktade, sedan hanförts till häkte, skall/öras //// en plats utom häktet för förhör eller annanåtgärd. Omförvaring av den som är häktad och undergår eller har undergåtträttspsykiatrisk undersökning finns särskilda bestämmelser. Ej måannorledes än i detta kapitel eller eljest är stadgat någon i anledning avmisstanke för brott hållas i förvar, även om han samtycker därtill. Omskyldighet för den som misstankes för brott att kvarstanna för förhör stadgasi 23 kap. Oavsettsamtycke får ingen som är misstänkt för brott hållas i förvar annat än enligtföreskrift i detta kapitel eller annars i lag. Om skyldighet för den som misstänks för brott att stannakvar för förhör finns bestämmelser i 23 kap. ' Senastelydelse 1986:649. Om behandling av anhållen eller häktad så ock om ersättning av allmänna medel åt oskyldigt häktad är särskilt stadgat. Föreslagen lydelse 24 §' Om behandlingen av den som är anhållen eller häktad sam/om ersättning av allmänna medel åt den som varit oskyldigt anhållen ellerhäktad finns särskilda bestämmel- Är någonskäligen misstänkt för brott, på vilket fängelse kan följa, och kan det medhänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktes förhållande eller annanomständighet skäligen befaras, att han avviker eller annorledes undandrar siglagföring eller straff, men finns det i övrigt inte anledning att anhållaeller häkta honom, får, om det är tillräckligt, i stället förbud meddelashonom att utan tillstånd lämna honom anvisad vistelseort (reseförbud) ellerföreskrivas att han på vissa tider skall anmäla sig hos anvisadpolismyndighet (anmälningsskyldighet). Oberoende av broUets beskaffenhet fårockså reseförbud eller anmälningsskyldighet beslutas, om det skäligen kanbefaras att den misstänkte genom att bege sig från riket undandrar siglagföring eller straff Är någonskäligen misstänkt för ett brott, på vilket fängelse kan följa, och finns detmed hänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktes förhållande eller någonannan omständighet risk för att han avviker eller på något annat sättundandrar sig lagföring eller straff, men finns det i övrigt inte anledning attanhålla eller häkta honom, får, om det är tillräckligt, i stället förbudmeddelas honom att utan tillstånd lämna honom anvisad vistelseort(reseförbud) eller föreskrivas att han på vissa tider skall anmäla sig hosanvisad polismyndighet (anmälningsskyldighet). Oberoende av brottetsbeskaffenhet får också reseförbud eller anmälningsskyldighet beslutas, om detfinns risk för att den misstänkte genom att bege sig från riket undandrar siglagföring eller straff. Föreligger mot någon skäl till häktning eller anhållandemen kan det antas att syftet därmed kan tillgodoses genom reseförbud elleranmälningsskyldighet, får beslut härom meddelas även i andra fall än som avsesi första stycket. För målets beredande skall vadeinlagan med därvid fogade handlingar delges vadesvaranden, som skall föreläggas att avge skriftligt genmäle. 51 kap 8§' För målets beredande skall vadeinlagan meddärvid fogade handlingar delgivas vadesvaranden och föreläggande meddelashonom att inkomma med skriftligt genmäle. Omdet är uppenbart att vadetalan är ogmndad, får hovrätten dock genast meddeladom i målet utan att någon åtgärd enligt första stycket vidtas. "Senaste lydelse 1966:302. '"Senaste lydelse 1981:1295. " Prop.1986/87: 112 Harunderrätten avslagit yrkande om åtgärd, som avses i 2628 kap., eller förordnatom hävande av sådan åtgärd, äge hovrätten bevilja åtgärden attgälla, till dess annorlunda förordnas. Har underrätten beviljat åtgärd, som nusagts, äge hovrätten förordna, att vidare åtgärd för verkställighetav beslutet ej må äga rum. År fråga om häktning eller reseförbud, må hovrättenock utan motpartens hörande göra ändring i underrättens beslut. Omtingsrätten har avslagit ett yrkande om åtgärd, som avses i 26-28 kap., ellerförordnat om att en sådan åtgärd skall hävas, får hovrätten beviljaåtgärden att gälla till dess något annat bestäms. Om tingsrätten har beviljatåtgärd som sagts,/år hovrätten förordna att vidare åtgärd förverkställighet av beslutet inte får äga mm. I frågor om häktning ellerreseförbud får hovrätten göra ändring i tingsrättens beslut även om motparteninte hörts. Om hovrätten beslutat häkta någon som inte år närvarandevid rätten, skall 24 kap. 17 § tredje och fiärde styckena tillämpas. Så snartmålets beredande avslutats, bestämme hovrätten tid för huvudförhandlingen. Förbehandling av rättegångsfråga eller del av saken, som må avgöras särskilt, måhuvudförhandling utsättas, ehuru målet i övrigt ej är berett tillhuvudförhandling. Är den tilltalade häktad, skall huvudförhandling hållasinom efter utgången av den i 2 § angivna tiden, om ej till följd avåtgärd, som avses i 11 §, eller annan omständighet längre uppskov ärnödvändigt. Har den tilltalade häktats efter utgången av den i 2 § angivnatiden, skall tiden räknas för hans häktande. Så snart målets beredande avslutats, skall hovrättenbestämma tid för huvudförhandlingen. För behandling av rättegångsfrågor ellersådana delar av saken som får avgöras särskilt/år huvudförhandling sättas ut,trots att målet i övrigt inte är färdigt för huvudförhandling. Är dentilltalade häktad, skall huvudförhandling hållas efterutgången av den tid som anges i 2 §, om det inte till följd av åtgärder somavses i 11 § eller andra omständigheter är nödvändigt med längre uppskov. tilltalade häktats efter utgången av den tid som anges i 2 §, skall tidenräknas frän den dag han häktades. Finnesför utredningen erforderligt, att part eller annan höres muntligen ihovrätten, förordne hovrätten därom på sätt den finner lämpligt. Om inställandeav tilltalad, som är anhållen eller häktad, förordne hovrätten. År detnödvändigt för utredningen I målet att en part eller någon annan hörsmuntligen i hovrätten, förordnar hovrätten om detta på lämpligt sätt. Hovrättenförordnar också om inställandet av en tilltalad som är anhållen eller häktad. Omhovrätten beslutat häkta någon som inte är närvarande vid rätten, skall 24kap. 17 § tredje och fiärde styckena tillämpas. Dä hovrätten ogillat yrkande om häktning eller reseförbud eller hävt ett beslut om häktning eller reseförbud, får talan mot beslutet föras endast i samband med talan mot hovrättens dom eller slutliga beslut. 54 kap 5§ Då hovrätt ogillat yrkande öift häktning eller reseförbud eller frigivit häktad eller hävt reseförbud, måtalan mot beslutet ej föras annorledes än i samband med talan mot hovrättensdom eller slutliga beslut. 55 kap. 15 § Beträffande rättegången i högsta domstolen skola i övrigt i tvistemål 50 kap. 11-20 §§, 22 §, 24 § och 25 § första och andra styckena samt i brottmål 51 kap. 11-20, 22, 24, 25 och 31 §§ äga motsvarande tillämpning. Vad i 50 kap. 26-29 §§ rörande tvistemål samt i 51 kap. 26-29 §§ rörande brottmål är för hovrätt stadgat om undanröjande av underrätts dom och om återförvisning skall beträffande högsta domstolen äga motsvarande tillämpning i fråga om lägre rätts dom. Beträffande rättegången i högsta domstolen skall i övrigti tvistemål 50 kap. 11-20 §§, 22 §, 24 § och 25 § första och andra styckenasamt i brottmål 51 kap. 8 § fiärde stycket, 11-20, 22, 24, 25 och 31 §§ti/lämpas. Vad somsägs i 50 kap. 26-29 §§ rörande tvistemål samt i 51 kap. 26-29 §§ rörandebrottmål om undanröjande av undertätts dom och om återförvisning gäller förhögsta domstolen i fråga om lägre rätts dom. Denna lagträder i kraft den dag regeringen bestämmer. Är någon vid lagens ikraftträdandeberövad friheten genom gripande, anhållande eller häktning, fårhäktningsframställning enligt 24 kap. 12 § göras samt häktningsförhandlingenligt 13 och 17 §§ samma kapitel hållas den dag lagen träder i kraft ellerföljande dag, om äldre rätt medger att så sker. Lag om ändring i lagen (1930:173) om beräkning avlagstadgad tid Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1930: 173) omberäkning av lagstadgad tid skall ha följande lydelse. Infaller tid, då enligt lag eller särskild författning åtgärd sist skall företagas, , annan allmän helgdag, lördag, , eller nyårsafton, må åtgärden/öre/agai' nästa söckendag. Infaller den tid, då enligt lag eller särskild författningen åtgärd senast skall vidtas, , annan allmän helgdag, lördag,, eller nyårsafton, får åtgärden vidtas nästa vardag. Första stycket gäller inte i fråga om de frister förhäktningsframställning och häktningsförhandling som anges i 24 kap. 12 och 13§§, 17 § fiärde stycket och 19 § . Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Senastelydelse 1974: 756. Lag om ändring i lagen (1952:98) med särskildabestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1952:98) med särskildabestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål skall ha följande lydelse. På begäran av åklagaren får jus-titiekanslern medgeförlängning av den tid, inom vilken enligt 24 kap. 12 § rättegångsbalkenhäktningsframställning senast skall avlåtas, med . Begäran däromskall med angivande av skälen göras inom den i nämnda lagrum föreskrivna tiden.Har anstånd medgivits och finnes fortsatt utredning oundgängligen erforderlig,får justitiekanslern på begäran, som görs före anståndstidens utgång, meddelaytterligare förlängning med . Görs inte häktningsframställning inom tid som för varjefall är föreskriven eller, om begäran om förlängning inte bifallits, senastdagen efter den dag då åklagaren mottog meddelande därom, skall den anhållneomedelbart friges. På begäran av åklagaren får rätten, om det är nödvändigt,även vid en sådan ny förhandling i häktningsfrågan som avses i 24 kap. 19 §första stycket förordna om fortsatt häktning med stöd av 3 §i samma kapitel. I så fall skall ny häktningsförhandling hållas med högst enveckas mellanrum. Vid den förhandling som äger rum under fiärde veckan efterdet att det första beslutet enligt nämnda 3 § meddelades får fortsatt häktningbeslutas endast om det finns sannolika skäl för att den misstänkte har begåttbrottet. Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. ' Senastelydelse 1981: 1296. 2 1986/87. Lag om ändring i lagen (1972: 260) om internationelltsamarbete rörande verkställighet av brottmålsdom Härigenomföreskrivs att 17 § lagen (1972: 260) om internationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom skall ha följande lydelse. Prop.1986/87: 112 Harfrämmande stat som tillträtt brottmålsdomskonventionen till utrikesdepartementetmeddelat, att den ämnar göra framställning om verkställighet av påföljd, ellerhar sådan framställning gjorts, kan riksåklagaren anhålla den dömde, om enligtsvensk lag kan följa fängelse i ett är eller däröver på brott motsvarande dengärning påföljden avser och det skäligen kan befaras, att den dömde skallavvika eller, då fråga är om utevarodom, att han undanröjer bevis. Pä ansökanav riksåklagaren kan rätten under motsvarande fömtsättningar besluta omhäktning av den dömde eller om reseförbud eller anmälningsskyldighet.Reseförbud eller anmälningsskyldighet får beslutas, även om det svårastestraff som enligt svensk lag kan följa på motsvarande brott är lindrigare änfängelse . Oberoende av brottets beskaffenhet får den dömde anhållas,häktas eller underkastas reseförbud eller anmälningsskyldighet, om han saknarhemvist i och det skäligen kan befaras att han genom att bege sig frånlandet undandrar sig påföljd. I fråga om anhållande,häktning, reseförbud och anmälningsskyldighet enligt denna paragraf tillämpasi övrigt 24 kap. J-24 §§ och 25 kap. 2-9 §§ . Den som anhållitseller häktats skall dock friges senast när den sammanlagda tid han i den främmandestaten och här i landet varit berövad friheten med anledning av ,det eller debrott framställningen Harfrämmande stat som tillträtt brottmålsdomskonventionen till utrikesdepartementetmeddelat, att den ämnar göra framställning om verkställighet av påföljd, ellerhar sådan framställning gjorts, kan riksåklagaren anhålla den dömde, om enligtsvensk lag kan följa fängelse eller däröver pä brott motsvarande dengärning påföljden avser och det finns risk för att den dömde skall avvikaeller, då fråga är om utevarodom, att han undanröjer bevis. Pä ansökan avriksåklagaren kan rätten under motsvarande förutsättningar besluta om häktningav den dömde eller om reseförbud eller anmälningsskyldighet. Reseförbud elleranmälningsskyldighet får beslutas, även om det svåraste straff som enligtsvensk lag kan följa på motsvarande brott är lindrigare än fängelse i ett år.Oberoende av brottets beskaffenhet får den dömde anhållas, häktas eller underkastasreseförbud eller anmälningsskyldighet, om han saknar hemvist i och detfinns risk för att han genom att bege sig från landet undandrar sig påföljd. Ifråga om anhållande, häktning, reseförbud och anmälningsskyldighet enligtdenna paragraf tillämpas i övrigt 24 kap. 4-24 §§ och 25 kap. 29 §§rättegångsbalken. Eff beslut om anhållande eller häktning skall hävas senastnär den sammanlagda tid den dömde varit berövad friheten i den främmande statenoch här i landet med anledning av det eller de brott framställ- Senaste lydelse 1981:1299. 1986/87: 112 om verkställighet avseruppgår till den tid som bestämts för frihetsberövande påföljd för brotteteller brotten i den utländska domen. I fall då den dömde anhållits ellerhäktats innan framställning om verkställighet gjorts, skall den dömde frigesinom arton dagar för frihetsberövandet, om inte framställning omverkställighet gjorts före utgången av . ningen om verkställighetavser uppgår till den tid som.bestämts för frihetsberövande påföljd förbrottet eller brotten i den utländska domen. I fall då den dömde anhållitseller häktats innan framställning om verkställighet gjorts, skall beslutet omanhållande eller häktning hävas för frihetsberövandet,om inte framställning om verkställighet gjorts före utgången av . Denna lag träder i kraftden dag regeringen bestämmer. 5 Förslagtill Prop. 1986/87: 112 Lag om ändring i lagen (1963:197) om allmäntkriminalregister Härigenomföreskrivs att 8 § lagen (1963: 197) om allmänt kriminalregister skall haföljande lydelse. 8§'Utdrag av registret skall meddelas, när framställning därom göres 1. av domstol eller allmänåklagare; 2. av justitiekanslem,justitieombudsman, eller datainspektionen; eller 3. av myndighet, som äger beslutaom frihetsberövande åtgärd enligt lagarna om utlämning för brott eller utlänningslagen,med anledning av ärende vari fråga uppkommit om sådan åtgärd. Tillannan myndighet och i annat fall än i första stycket sägs skall utdrag avregistret lämnas, om regeringen för visst slag av ärenden eller för särskiltfall lämnat tillstånd därtill. Regeringen kan förordna att en myndighet som avses i första stycketfår ha terminalåtkomst till registret. Dennalag träder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde den 12 febmari 1987 Närvarande:statsministern , ordförande, samt statsråden , ,, , , , , , , R. ,, , , , Hulterström, G. ochLönnqvist Lagrådsremiss om anhållande och häktning 1 Inledning Imars 1983 tillkallade dåvarande chefen för en särskildutredare (. Sakkunniga: ÖveråklagarenFolke Ljungwall, byrådirektören , numera ombudsmannen motetnisk diskriminering , polisöverinten-denten Hans Wranghult ochnumera rättschefen . Expert: Byrådirektören .) föratt se över bestämmelserna om de personella tvångsmedlen i straffprocessen.Utredaren, som antog namnet häktningsutredning, lämnade i juni 1985betänkandet (SOU 1985:27) Gripen Anhållen Häktad. Yttranden har avgetts av justitiekanslern (),riksåklagaren (), , hovrätten över och , Stockholmstingsrätt. Södra Roslags tingsrätt, , ,, (), ,brottsförebyggande rådet (BRÄ), statens invandrarverk, (), i , i ,åklagarkommittén (Ju 1984:04), ombudsmän (), juridiskafakultetsnämnden vid , , . Föreningen iStockholm, i (LO), (), Centralorganisationen /SR,Medborgarrättsrörelsen, Internationella juristkommissionens för hjälp åt läkemedelsmissbrukare, ,för kvinnojourer i , ochstatens kriminaltekniska laboratorium. RÅhar bifogat yttranden från åklagarmyndigheterna i , Gö teborgs och åklagardistrikt samt regionåklagarmyndighetema i , , och och statsåklagarmyndigheten för speciella mål. Vidare har RÅ såvitt gäller avsnitt 11 i betänkandet (Frister 21 -förfarandet) bifogat yttranden från regionåklagarmyndigheterna i Stock- Prop. holm, ,, , , , och Regionåklagarmyndigheteni har bifogat yttranden från åklagarmyndigheterna i ,, , , , , och Visbyåklagardistrikt. i har bifogat yttranden fränåklagarmyndigheterna i och i har bifogat yttranden från , ,, , och i har bifogat yttranden frånåklagarmyndigheterna i , och åklagardistrikt. Länsstyrelseni har bifogat yttranden frän polismyndigheterna i ,och . i har bifogat yttranden frånpolismyndigheterna i och . CentralorganisationenSACO/SR har som sitt yttrande hänvisat till ett yttrande från Förbundet förjurister, samhällsvetare och ekonomer (). Tillprotokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning av betänkandet sombilaga 1 , dels de lagförslag som läggs fram i betänkandet som bilaga 2 , delsen sammanställning av remissyttrandena som bilaga 3 . Beträffandegällande ordning samt utredningens närmare överväganden lämnar jag översiktligauppgifter i det följande. För en mer ingående redovisning får jag hänvisa tillbetänkandet. Ibrottmål måste man under polisutredningen och rättegången ibland tillgripafrihetsberövande åtgärder mot dem som är misstänkta för brott. Reglerna omsådana s. k. personella tvångsmedel - gripande, anhållande och häktning - har isina gmnddrag varit oförändrade alltsedan (RB) trädde i kraftår . Reglerna bygger i huvudsak på den ordning som utbildats redan föreRB:s tillkomst (jfr SOU 1938:44 s. 32). Undersenare år har reglerna om personella tvångsmedel varit föremål förlagstiftarens uppmärksamhet. En samlad översyn av bestämmelsema presenteradesav häktningsutredning i betänkandet (SOU 1977:50) Häktning ochanhållande. Utredningen föreslog där skärpningar av fömtsättningama föranhållande och häktning samt förkortningar av tidsfristerna för prövning avfrågor om frihetsberövande. Betänkandetfick under remissbehandlingen ett blandat mottagande. De flesta remissinstanser tillbakavisade den kritik som utredningen hade riktat 22 mot tillämpningen avbestämmelserna om personella tvångsmedel. 1986/87:112missinstanserna ställde sig i allmänhet också avvisande till huvudförslagen ibetänkandet som man ansåg i alltför hög grad tillgodose den misstänktesintressen på bekostnad av samhällsskyddet och effektiviteten i lagföringen. proposition (1980/81:201) som lades fram med anledning av betänkandet togsendast ett fåtal av utredningens förslag upp. I huvudsak innebar de ipropositionen föreslagna lagändringarna att det dåvarande reseförbudet deladesupp på två slag av tvångsmedel, reseförbud resp. anmälningsskyldighet, som ävenkan användas som alternativ till häktning i vissa fall. beslutade ienlighet med propositionens förslag (JuU 1981/82:13, rskr. De nyabestämmelserna trädde i kraft . 1983års häktningsutredning har enligt sina direktiv (dir. 1983:21) haft tilluppgift att på nytt se över bestämmelsema om anhållande och häktning. Debegränsade ändringar som trädde i kraft kunde enligt direktivenknappast sägas ha minskat behovet av att bringa bestämmelserna om häktning ochanhållande i bättre samklang med den nutida synen på brott ochbrottsbekämpning. Syftet med en översyn av reglerna borde enligt direktivenvara att så långt möjligt begränsa användningen av tvångsmedel utan attsamhällsskyddet försämras eller effektiviteten i brottsutredningen ochlagföringen minskar. Sverigeär anslutet till den europeiska konventionen angående skyddför de mänskliga rättigheterna och de gmndläggande friheterna(). Enligt art. 5 (1) i konventionen får ingen berövas sinfrihet utom i vissa särskilt angivna fall. Ett av dessa fall är då någon skallställas inför vederbörlig rättslig myndighet såsom skäligen misstänkt för attha förövat brott. Den som har berövats friheten på den grunden skall enligtart. 5 (3) "promptly" (ofördröjligen) ställas inför en domare ellerannan ämbetsman som enligt lag har beklätts med "judicial power"(domsmakt). Denu redovisade bestämmelserna i är ett uttryck för att det,särskilt mot bakgmnd av att straffprocessuella frihetsberövanden sker utan atten domstol på sedvanligt sätt har behandlat saken och funnit den misstänkteskyldig till det brott som han misstänkts för, ansetts viktigt att ettfrihetsberövande snabbt blir prövat av en i förhållande tillförundersökningsledaren fristående myndighet och aU frihetsberövandet intetillåts att fortgå längre än vad som är oundgängligen nödvändigt. Motsvaranderegler finns i princip även i den av antagnakonventionen om medborgerliga och politiska rättighetertill vilken också har anslutit sig. Frånsvensk sida har åklagaren ansetts vara en ämbetsman beklädd med 23 sådan"judicial power" som konventionstexten nämner. Frågan om fristerProp. 1986/87:112 för domstolsförhandlingen har med den tolkningen varitointressant eftersom de svenska fristerna för åklagarens anhållningsbeslututan tvekan i de flesta fall fyller konventionens krav på ofördröjlighet. Påsenare år har emellertid den europeiska kommissionen för de mänskligarättigheterna () och den europeiska domstolen för demänskliga rättigheterna (), vilka är de organ som övervakar attkonventionen efterlevs, gjort en del uttalanden om tolkningen av art. 5 (3) somvisar att den svenska hållningen står i strid med konventionen. Fråganom frister i samband med straffprocessuella frihetsberövanden aktualiseradesunder häktningsutredningens arbete genom två mål mot som togs upp tillprövning i och i ett av fallen också i . 1det ena av målen slog kommissionen fast dels att en svensk åklagare inteuppfyller konventionens krav på att vara en ämbetsman som har beklätts meddomsmakt, dels att en häktningsförhandling inför domstol först efterfrihetsberövandet inte uppfyller konventionens krav på inställelseofördröjligen. Kommissionen konstaterade att man i tidigare mål hade från det faktiska frihetsberövandet. En närmare redogörelse fördessa fall finns i betänkandet (s. 54 ff). Denuvarande svenska reglema lämnar utrymme för att ett straffprocessuelltfrihetsberövande prövas av domstol först förflutit frånfrihetsberövandet. I ytterlighetsfall kan ha förflutit. Ävenom häktningsutredningens direktiv inte direkt tar upp kopplingen mellanfristerna för prövning av straffprocessuella frihetsberövanden och Sverigesinternationella åtaganden, är det givet att de uttalanden av konventionsorganensom nu nämnts har spelat en avgörande roll för utredningens arbete.Utredningen konstaterar att anslutning till medföratt en avkortning måste ske av de tidsfrister som gäller i inledningsskedetav en fömndersökning där personella tvångsmedel används. Mot denna bakgmndföreslår utredningen att den frist, inom vilken en person som berövats frihetenpå gmnd av misstanke om brott skall ställas inför domstol, förkortas från det faktiska frihetsberövandet. Som regel bör dock enligtutredningen domstolsprövningen kunna äga rum . Endast iundantagsfall bör därför fyradagarsfristen få utnyttjas. Detnuvarande systemet med åklagaren som anhållningsmyndighet föreslås vara kvar.