prop · GA03143 · 1986-12-31 00:00:00 — Lagtextenhar utformats med tanke på att regeringen och eventuellt annan myndighet ocksåkan verka i den angivna funktionen. Riksbankenfår med eller utan räntegottgörelse ta emot insättningar i valuta eller guldfrån andra stater, mellanstatliga organ och bankinrättningar. fårgöra sådana insättningar hos bankinrättningar. Riksbankenfår även ingå avtal om skyldigheter och rättigheter som anknyter till deinsättningar som anges i första styckel. Deuppgifter som här är aktuella är i huvudsak sådana som hänger samman medriksbankens medverkan i de inlernafionella betalningssystemen och förvaltningenav valutareserven. Exempel på de mellanstafiiga organ som avses ärInlemationella valutafonden (IMF) och (). Viss anknytningfinns också lill de betalningar som behandlas i 23§. Insättningarna kan avsesåväl guld som valuta, svensk eller utländsk. Det blir således möjligt all vidförvaltningen av guldbehållningen i valutareserven göra s. k. gulddepositioneri utlandet för att erhålla en rimlig avkastning på innehavet. Medbankinrältningar avses såväl utländska som svenska banker. Kommittén harföreslagit alt endast utländska banker skall omfattas av bestämmelsen.Riksbanken och bankföreningen har anfört att detta är en olämplig begränsningeftersom den t. ex. skulle hindra från att låna utländsk valuta aven svensk valutabank. En sådan begränsning skulle också innebära alt riksbankenhindrades från att utnyttja svenska banker som kanal för placeringar i utländskvaluta. Jag ansluter mig fill och bankföreningens uppfattning.Paragrafen har utformats i enlighet med detta. Påförslag av har vidare ett andra stycke fogals lill paragrafen.Härigenom ges möjligheter att t. ex. ingå avtal om framfidaräntevillkor eller ränteregleringsvillkor, vilka kan utgöra ett led i en rationellförvaltning av valutareserven. Riksbankenhar vidare anfört att det finns depositaverkamhet som är avcentralbankskaraktär och därför även fortsättningsvis bör få förekomma, t. ex.deponeringar från andra centralbanker och inlemationella organisationer.Enligt min mening faller sådan depositaverksamhet inom den föreslagna lydelsenav första stycket. Bestämmelserom ytterligare uppgifter och befogenheter inom detvalutapolitiska området finns i valutalagen (1939; 350). För att den föreslagnalagen i huvudsak skall avspegla hela vidden av Prop. 1986/87: 143riksbankens verksamhet görs en hänvisning till valutalagen (1939: 350). Riksbankenfår på penningpolitiskt motiverade villkor bevilja kredit till och ta emotinlåning från samt medverka i betalningsutjämning.Räntevillkoren för denna ut- och inlåning skall offentliggöras. Om det finnssynnerliga skäl, får även på andra villkor än som avses i förstastycket bevilja kredit till och till andra företag somstår under tillsyn av bank- eller försäkringsinspektionen. Enligtgällande ordning får bevilja kredit till och motta inlåning frånsvenska bankaktiebolag. Som framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3,anser jag all bör kunna bedriva låneverksamhet även med enskildasparbanker och föreningsbanker och på gmnd härav har ordet bankinstilut använtsi stället för ordet bankaktiebolag. Paragrafens/ör5/astycke ger uttryck för uppgift som bankernas bank. Kreditgivninginom denna ram sker på de allmänna villkor som fullmäktige beslutar. För attaktörerna på kreditmarknaden skall få kunskap om de räntevillkor som gäller förriksbankens ut- och inlåning skall dessa villkor offentliggöras. Riksbankensmedverkan i betalningsutjämning syftar på den s. k. riks-banksclearingen somavser en daglig reglering av fordringar och skulder mellan bankerna, postgirotoch staten. Riksbanksclearingen innebär att dessa presenterar de fordringar somde har på varandra. Fordringarna regleras därefter genom att föröver akluella belopp mellan de medverkandes checkräkningskonton i . Denbegränsning av läneverksamhelen till bankinsfitut som gäller enligt förstastycket kan innebära att handlingsmöjligheter blir förhårt beskurna. På gmnd härav lämnas i paragrafens andra stycke en extraordinärmöjlighet till utlåning. Exempel på då sådan utlåning enligt min mening kan bhaktuell är om t.ex. konkurs hotar ett bankinstilut eller etl annat finansielltförelag och om en sådan utveckling enligt bedömning medför attförtroendet för landels kredit-och betalningssystem riskerar alt allvarligtundergrävas. I41 § andra styckel punkten 6 anges att fullmäktige beslutar i fråga omräntevillkoren för den ut- och inlåning som sker enhgt första stycket och omsamtliga villkor för den utlåning som sker enligt andra slycket. Attriksbanken även i andra fall än som avses i denna paragraf kan få la emotinsättningar från kredifinsfilut framgår av 20 §. Isyfte att påverka kreditmarknaden får 1. köpa,sälja och förmedla svenska statspapper, andra lätt omsättnings- bara skuldebrev samt rälfigheler och skyldigheter som anknyter till sådana fillgångar, 2. omsärskilda skäl finns ge ul egna skuldebrev med kort löptid. I detta lagmm angesriksbankens befogenhet att påverka kreditmarknaden Prop. 1986/87: 143 genommarknadsoperationer. Åtgärderna under den första punkten avser den normalaformen för marknadsoperationer, som har till syfte att påverka likviditet ochränteläge på den inhemska kreditmarknaden, samt köp av nyemitterade statspappersom av främst penningpolitiska skäl gör hos riksgäldskonlorei. Definansiella instrumenten utvecklas ständigt. Bestämmelsen täcker därför ävenrättigheter och skyldigheter som anknyter till de tillgångar som särskiltanges. Härigenom öppnas en möjlighet för att inom ramen för bankensmarknadsoperationer utföra finansiella transaktioner som t. ex. ränleswapar,s. k. repor samt termins- och optionsaffärer. I vissa fall kan transaktionerlänkas bli genomförda som förmedlingsaftarer i stället för som köp ochförsäljning. Försäljning av premie- och sparobligationer sker på sådant säll.Formuleringen i denna punkt gör detta möjligt även i fortsättningen. Syftetmed den befogenhet som i punkten 2 ges till är att göra det möjligtför banken att ge ut egna, kortfristiga skuldebrev för att på så sätt minskalikviditeten på marknaden exempelvis i en situalion där lämpliga statspapperinte finns i tillräcklig omfattning för nödvändiga operalio- Ikreditpolitiskt syfte får genom beslut i enskilda fall uppställakassakrav gentemot kreditinstitut. Medkassakrav avses all viss andel, högst femton procent, av kreditin-stiliiietsplaceringar eller förbindelser, beräknade på det sätt i detsärskilda fallet bestämmer, skall motsvaras av medel som medeller utan räntegottgörelse skall innestå på räkning för institutet iriksbanken. I den utsträckning i det särskilda fallet bestämmerHkställs med sådana medel kredifinstitulets inneliggande kassa. Paragrafeninnebär en nyhet i förhållande till den nu gällande ordningen dels genom attbestämmelserna om kassakrav fåll den innebörden att fattar dessabeslut i enskilda fall, dels genom att bestämmelserna tagils in iriksbankslagen. Därigenom särskiljs kassakrav från de övriga kredhpolitiskamedel som regleras enligt lagen (1974:922) om kreditpolifiska medel. Kassakravjämställs därvid med de traditionella centralbanksinstrumenten som utgörs avmarknadsoperationer och diskontopolitik. Genomatt getts möjlighet att besluta om kassakrav i form avförvaltningsbeslut i ställel för att utfärda normföreskrifter behövs intelängre något bemyndigande av regeringen. Somframgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3, och specialmotiveringen,avsnitt 4.7, föreslår jag att den kreditpolitiska lagen ändras på sådant sätlatt tillämpningsområdet för kassakrav utvidgas att gälla alla kreditinstitut,se vidare specialmotiveringen. kommande proposifionen kommer jag alt föreslå en följdlagsänd-ring i denkreditpolitiska lagen. 2) § Prop. 1986/87: 143 Bestämmelserom möjlighet för att använda vissa andra kreditpolitiska medelfinns i lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Påmotsvarande sätt som när det gäller hänvisningen till valutalagen i 17 § görshär en hänvisning fill lagen om kredilpolitiska medel. Efteranmodan av skall ett kreditinstitut till lämna deuppgifter som anser nödvändiga för att bedöma om en penningpolitiskåtgärd behöver vidtas eller för att utforma ett beslut om en sädan åtgärd. Efterförebild av vad som gäller enligt lagen om kredilpolitiska medel gesriksbanken här elt allmänt bemyndigande att infordra uppgifter för att pä säsätt bl. a. fä eU underiag för en bedömning om kassakrav eller någon annankreditpolitisk åtgärd bör vidtas eller hur denna åtgärd i sådant fall skallutformas. Riksbankenskall ta emot betalningar lill och göra utbetalningar för staten. För all täckastatens kortfristiga medelsbehov får bevilja staten konlokredh. Tillriksbankens uppgift som statens bank hör att ombesörja betalningar till ochfrän staten. Staten innefattar myndigheter och affärsverk. Dessa betalningarkan avse såväl betalningar inom landet som betalningar fill eller frånutlandet. Paragrafen motsvarar den nuvarande 20 § RBL. Enligtden gällande ordningen mäste riksgäldskonlorei sälja statspapper tillriksbanken för att finansiera kortfristiga likvidiletssvängningar i statensverksamhet. I detta lagrum ges en annan mer praktisk möjlighet genom att statenfär täcka kortfristiga behov av betalningsmedel med en konlokredil iriksbanken. Det skall ocksä vara möjligt all placera tillfälligalikviditets-överskott på del aktuella kontot. Denkredit som det här är fråga om bör löpa med penningmarknadsränta för att detinte skall finnas något ekonomiskt mofiv för staten att utnyttja denna kredit.Enhgt 41 § första stycket punkten 9 åligger det fullmäkfige att besluta om devillkor som skall gälla för skuld eller tillgång på kontot. Inomramen för uppgifter som centralbank får förvärva akfier,andelar i ekonomiska föreningar och liknande rättigheter och ta på sig deförpliktelser som är förenade med dessa rättigheter. Dennaparagraf har sin motsvarighet i 16 § RBL och innebär en rält för alt förvärva ägarandelar i företag som bedriver verksamhet av främst servicekaraktär med anknytning till bankens verksamhet. 25 § Prop.1986/87: 143 Riksbankenfår själv eller genom bolag som ägs av banken bedriva tryckerirörelse,papperstillverkning och tillverkning av sedlar samt tillverkning av mynt,medaljer och liknande föremål. Idenna paragraf, som i huvudsak har sin motsvarighet i 2 § RBL, ges riksbankenrätt att bedriva olika slag av främst industriell verksamhet som hänger sammanmed den direkta centralbanksverksamheten. Att denna verksamhet även fårbedrivas genom bolag som ägs av banken har direkt angetts i lagtexten. Riksbankenfår förvärva fastigheter och inventarier som är avsedda för den verksamhet sombanken bedriver eller har del i. Föratt skydda en fordran får förvärva varje slag av egendom. Sådanegendom skall avyttras så snart det är lämpligt och senast när det kan ske ulanförlust. Dennaparagraf, som anger den egendom som har rätt att förvärva samt devillkor som gäller för dessa förvärv, motsvarar i huvudsak bestämmelserna i 25§ RBL. Riksbankenfår mot betalning utföra tjänster som har anknytning fill bankens verksamhelsom centralbank. Deltalagmm, som saknar motsvarighet i gällande lagstiftning, ger riksbankenmöjlighet atl få utföra och la ut avgifter för vissa tjänster avservice-karaktär. Dessa tjänster sträcker sig utöver de uppgifter som detåligger banken att utföra inom ramen för dess funktion som centralbank. Det ärhär främst fråga om sådana tjänster som har samband med uppgift attsvara för sedetförsörjningen. Vidare avses här vissa andra tjänster som t. ex.uthyrning av ledig datakapacitet. Sådana tjänster syftar till att bringa nerkostnaderna för den anskaffade utmstningen och leder således till att denna kananvändas mer effektivt. Riksbankenfår efter prövning i varje särskilt fall medge ackord samt besluta omavskrivning, nedsättning eller eftergift av fordran som banken har. Dennaparagraf motsvarar i huvudsak 19 § BRG. Bestämmelser med lik nande innehåll återfinns i regel i de inslmklioner som gäller för de affärs drivande verken. Till skillnad från dessa förfogar över en egen förmögenhetsmassa, etl förhållande som i och för sig skulle kunna innebä ra att banken utan uttryckligt stöd i lagen fritt fick förfoga över sin förmö genhet i de avseenden som här berörs. Emellertid är det som förfogar över vinst och därmed anser jag att det är befogat att 72 även i fortsättningen ilagen ange de befogenheter som det här gäller. 1986/87: 143Medgivande eller beslut i de här berörda frågorna skall när det gäller ärendenav större vikt ankomma på fullmäktige, vilket anges i 41 § första stycketpunkten 11. Uppkommeri verksamhet anledning att väcka en fråga om författningsändringeller annan åtgärd från statens sida, får fullmäktige göra framställning iämnet till eller regeringen. Dennaparagraf behandlar förslagsrätt och har sin motsvarighet i 15 §BRG. Bakgmnden fill bestämmelsen, såvitt avser förslag fill , utgörsav RO 3: 8 första stycket, där del sägs att organ som helt eller delvis utsesav får väcka förslag hos i fråga som rör organetskompetens, organisafion, personal eller verksamhetsformer. Vidare anges, vilketär del som här åsyftas, att kan föreskriva att sådant organ även iannat fall får väcka förslag hos . Vidplaneringen och genomförandet av verksamhet i fred skall de kravbeaktas som totalförsvaret ställer. Detåligger att ansvara för beredskapsplanläggningen på bank- ochbetalningsväsendets område. Härvid skall i erforderlig utsträckningsamråda med berörda myndigheter, kreditinstitut och andra företag.Överstyrelsen för civil beredskap skall hållas underrättad omberedskapsplanläggningen. Paragrafenhar utformats efter förebild av vad som gäller för vissa affärsverk som harplaneringsansvar inom totalförsvarets ram. Demyndigheter som närmast avses är bankinspektionen, postverket ochriksrevisionsverket. Bestämmelsema ansluter sig till den roll inom de civiladelarna av totalförsvaret som fått genom beslut (prop.1984/85:160, FöU: 11, rskr. Enligt9 kap. 12 § regeringsformen förvaltas av åtta fullmäktige av vilkasju väljs av och en, som är chef, väljs av de övrigafullmäktige. De sistnämnda väljer även inom sig ordförande. Fullmäktigeväljer inom sig en eller flera vice ordförande. Riksbankschefen får inteväljas till vice ordförande. 1första stycket erinras om innehållet i den föreslagna lydelsen av RF 9:12 som är den konstitutiva bestämmelsen om högsta ledning. Dessa frågor behandlas utförligt i avsnitt 2.4. Att också väljer suppleanter framgår av RO 7:8. I andra stycket har en bestämmelse intagits om val av vice ordförande. Bestämmelsen motsvarar vadsom gäller enligt RO 7:13 Prop. 1986/87: 143 med undantag av attriksbankschefen inte får väljas fill uppdraget som vice Enligt8 kap. 6 § riksdagsordningen väljer fullmäktige utom sig högst två viceriksbankschefer och bestämmer i vilken inbördes ordning dessa, vid förhinderför riksbankschefen, skall vara suppleant för denne i fullmäktige. Viceriksbankschef utövar i den inbördes ordning som sagts även i övrigtriksbankschefens tjänst när denne har förhinder. Efter beslut avriksbankschefen inträder vice riksbankschef också i andra fall i riksbankschefensställe vid behandlingen av vissa ärenden eller gmpper av ärenden. Iparagrafens första stycke erinras om innehållet i den föreslagna lydelsen av RO8:6. Idet andra stycket anges hur tjänstgöringen för vice riksbankschef skallbestämmas i de delar som inte rör uppgiften atl vara suppleant i fullmäktigeför riksbankschefen. Fullmäktigfår inte vara omyndig eller försatt i konkurs. Delsamma gäller viceriksbankschef. Dessafår inte heller vara statsråd eller ledamöter eller suppleanter ikreditinstituts styrelser. Dennaparagraf innehåller valbarhets- och behörighetsvillkoren för ledamot ifullmäktige och för vice riksbankschef. Dessavillkor har enligl förslaget vidgats i förhållande till vad som gäller på såsätt att fullmäktig och vice riksbankschef inte får vara ledamöter ellersuppleanter i styrelsen för kreditinstitut, dvs. företag som i hög grad berörsav åtgärder för att påverka kreditmarknaden. Ienlighet med kommitténs förslag i delbetänkandel Stalsskuldspolifiken -samordningsfrågor, (SOU 1984; 89) skall det vara möjligt med gemensammaledamöter i de ledande organen för och . Riksbankensverksamhet bedrivs vid etl huvudkontor i , där också fullmäktige harsitt säte. Riksbankenbedriver dessuiom verksamhet vid regionkontor, kassakontor och sedeldepäertill det antal och på de orter som bestämmer. Idenna paragraf anges ramen för yttre organisation. Till skillnadmot vad som gäller anges inte något bestämt antal region- ochkassakontor. Därmed kan fullmäktige besluta om en ändring avantalet kontor och sedeldepåer om detta visar sig vara sakligt mofiveralutan alt en lagändring behöver göras. använder sig av sedeldepåer somär inrymda Prop. 1986/87: 143 i vissa postkontor och betjänas av personal fråndessa kontor. Denna verksamhet är på så sätt till sin natur skild från riksbankensövriga verksamhet avseende sedel- och myntförsöijningen och den ges därför ettuttryck i lagen. Inrättandet av sedeldepåer är pä samma sätt som när det en fräga om organisation som fullmäktigeskall besluta om enligl 41 § första stycket punkten 2. revisorerhar föreslagit en redaktionell ändring av lagtexten för att sedeldepåemasspeciella karaktär som komplement till egen kontorsorganisationskall framgå av lagtexten. Jag anser dock att det är till fyllest med denbeskrivning som görs i motivtexten. En annan nyhet i den föreslagna lagen är bestämmelsen omvar fullmäktige har sitt säte. När det gäller allmänt fomm för , iden mening som avses i 10 kap. 1 § , skall fullmäktigejämställas med en styrelse. Vid huvudkontoret finns en revisionsenhet samt de övrigaenheter som fullmäktige beslutat. Under fullmäktige leds verksamhet avriksbankschefen. Verksamheten vid revisionsenheten leds dock av fullmäkfige, omannat inte följer av lagen (RFS 1968; 8) om revision av riksdagsförvaltningen. Ärendenas fördelning mellan enheterna skall framgå av enarbetsordning för . Revisionsenheten vid utför också revision avriksdagens förvaltningskontor, ombudsmän, revisorer ochNordiska rådets svenska delegation enligt revisionsplaner som fastställs avrespektive myndighet. Lagmmmet behandlar inre organisation.Bakgmnden fill bedömningen av vilket utrymme som skall ha atlbesluta om sin egen organisation framgär av den allmänna motiveringen, avsnitt2.6. Paragrafens fiärde stycke har jag tillfogat efter förslagav och revisorer. Enligt kommitténsförslag skall ifrågavarande revisionsuppgifter, vid ändrat huvudmannaskap förriksgäldskontoret, handhas av . Förvaltningskontoretoch revisorer har pekat på att ett inordnande av den internariksdagsrevisionen i revisionsenhet skulle innebära administrativafördelar i form av ökad effektivitet och minskad sårbarhet. Jag delar dennauppfattning. Vid får finnas personal enligt upprättadpersonalförteckning samt annan personal i mån av behov och tillgäng på medelenligt gällande budget. fär dessutom anlita utomstående för särskildauppdrag i mån av behov och tillgång på medel enligt gällande budget. Utöver vad som följer av 9 § anslällningsstadgan (RFS1976:7) för riks dagen och dess organ far tjänster som fillsälts av fullmäktige tillsättas utan att de kungörs lediga till ansökan. Ordinarie tjänster vidriksbanken inrättas av . De ordinarie Prop. 1986/87: 143tjänsterna som riksbankschef och vice riksbankschefer filisätts . Övriga ordinarie tjänster tillsätls med förordnande för högst treär. Avriksbankens ställning som en myndighet under följer att frågor avpersonaladminislraliv karaktär regleras av de bestämmelser som direkt gällerpersonalen vid och dess myndigheter, eller de andra bestämmelser somgenom särskilt beslut av eller , ägertillämpning för bl. Därutöver handhar förvaltningskontoretvissa uppgifter som rör förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare ifräga om och dess myndigheter. Kontoret meddelar bl. a. förskrifterpå området. Avförsta och andra styckena framgår att vid får finnas personal enligtpersonalförteckning samt annan personal i män av behov och tillgång på medelenligl gällande budget. Detjänster som enligt tredje stycket tillsätls av fullmäkfige och som enligtförslaget får tillsättas utan alt kungöras lediga till ansökan är riksbanksdirektörer,avdelningschef eller direktör för regionkontor, jfr 41 § 12. Riksbankenhar dels pekat på att nuvarande lönevillkor i försvagar möjlighetemaatt verka och att de kan leda till svårigheter, dels uttalat attmöjligheten att tillsälta tjänster utan kungörelseförfarande borde utvidgasutöver vad som föreslagits av kommittén. Jag avstår dock från att i dettasammanhang föreslå någon ändring. Densärskilda bestämmelsen för riksbankschefstjänsten följer av den i RF 9; 12föreslagna ordningen för förordnande av riksbankschef och bestämmelsen förvice riksbankschef följer av RO 8:6. Detankommer på atl i särskilda fall och enligt de fömtsättningar somanges i 4 kap. 2 § punkterna 2 och 3 lagen (1976:600) om offentlig anställningbesluta att endast svensk medborgare får inneha eller utöva tjänst inomriksbanken. Idenna paragraf ges ett bemyndigande att i särskilda fall besluta altendast svensk medborgare får inneha eller utöva tjänst inom . Medhänsyn till bestämmelserna i regeringsformen om delegeringen avnormgivningskompetens har bemyndigandet fill , i förhållande till vadsom f.n. gäller enligt 25 § BRG, inskränkts fill att endast avse beslut isärskilda fall. Riksbankenskall besluta arbetsordning och de föreskrifter i övrigl som behövs för arbetetinom banken. Riksbankenbeslutar ocksä i enskilda fall i frågor som rör personal och uppdragstagare hosbanken, i den mån inte annat följer av lag eller beslut av eller avriksdagens förvaltningskontor. Enligt första styckelskall besluta om arbetsordning och de Prop. 1986/87: 143 andraföreskrifter som behövs för arbetet inom banken. Iandra stycket anges att beslutar för särskilda fall i frågor som rörpersonal och uppdragstagare hos banken, i den mån inte annat följer av lageller beslut av eller av . Dettainnebär att bestämmer bl. a. om semester och annan ledighet.Samtidigt finns det ocksä områden där eller förvaltningskontoret harbeslutanderätten, t.ex. vid inrättandet av ordinarie tjänster och när detgäller förvaltningskontorets beslutanderätt enligt handläggningscirkuläret(RFS 1984: 7) beträffande vissa frågor om anställningsvillkor för ochdess myndigheter. befogenhet att besluta kan ocksä vara begränsadgenom stadgan (RFS 1978:7) om vissa medbestämmandeformer inom ochdess myndigheter. Ytterligare bestämmelser finns i lagen (1976; 600) omoffenfiig anställning. Beträffandearvoden till fullmäktige och suppleanter finns föreskrifter i lagen (1984:665)om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Enfullmäktig eller suppleant som gör resor för räkning har rält lillresekostnadsersättning, traktamente och annan ersättning enligt de bestämmelserom sädana förmåner som enligt kollektivavtal gäller för statstjänstemän iallmänhet eller, vid utrikes resa, enligl utlandsreseregle-menlet (1953:666).Fullmäkfig och suppleant hänförs fill reseklass A. Enfullmäktig eller suppleant som är ledamot av har inte rätt tilltraktamente för att delta i en sammankomst i med fullmäktige ellerför annan förrättning eller annal uppdrag där för räkning under tiddå pågår. Vid förrättning pä annan ort än under pågåenderiksmöte skall dagtraktamentet för en fullmäktig eller suppleant som ärledamot av minskas med del belopp per dag som utgår enligtersältningsstadgan (1979: 1197) för ledamöler. Dettalagmm, som behandlar arvoden och kostnadsersättningar till fullmäktige ochsuppleanter, motsvarar i huvudsak de nu gällande bestämmelserna i 10 § 5 mom.och 6mom. Iförslaget finns dock även särskilda bestämmelser vid förrättning på annan ortän för fullmäktig och suppleant som är ledamot avriksdagen. Dessa motsvarar bl.a. vad som gäller förriksgäldsfullmäktig och suppleant enligt 25 § andra stycket lagen (1982:1158)om .