prop · GA0361 · 1986-12-31 00:00:00 — Kretsen av skattskyldiga bör dock begränsas iförhållande till kommittéförslaget, främst beroende på den av mig föreslagnaskattens tillfälliga karaktär. Kontoavsättningarnainom företagen avviker från andra typer av pensionskapital. De medel somsvarar mol pensionsskulden reserveras inle i en separat fond utan ingår blandföretagens övriga fillgångar. Mol pensionsskulden svarar realtillgångar av skildaslag, men ingenting hindrar att medlen i stället placeras i finansiellatillgångar. Kommitténs förslag innebär att förelag med kontoavsäitningar skaUerlägga skatt för den förmögenhet som motsvarar den avdragsgillapensionsavsältningen. Förslaget har på denna punkl mött kritik från mångaremissinslanser. Det har bl. a. anförts att de avsatta pensionsmedlen användsför investeringar i reala tUlgångar, som inte uppvisar samma avkaslning som definansiella lillgångar som innehas av t. ex. försäkringsbolag. Detkan enligt min mening ifrågasättas om inte de medel som avsätts fill pensionerinom företagen åtminstone på lång sikt ger en lika god avkastning som andraformer av pensionssparande. Det är dock inte givet att den höga räntenivånunder 1980-lalet och uppgången i aktiekurserna under samma fid har gynnatpensionssparandet inom förelagen i lika hög grad som det insfituliondlaförsäkringssparandet och sparandel inom pensionsstiftelser. talar föralt kontoavsättningarna inte skall omfattas av den tillfälliga skatten. Någonrisk för en överströmning från tryggande av pensioner genom försäkring eUerstiftelse lill tryggande genom kontoavsättningar är inte heUer sannolik om desenare undanlas med hänsyn tiU att skatten endast tas ut vid elt lillfälle. Jagföreslår därför alt företag med pensionsavsättningar inte medtas i krelsen avskallskyldiga fill fillfällig förmögenhetsskatt. Antalel skattskyldiga lilltillfäUig förmögenhetsskatt uppgår med den av mig föreslagna avgränsningen till drygl 2 000, varav de flesla är pensions- sfiftelser. Många stiftelser har relativt små förmögenheter, uppskattnings vis i storleksordningen 12 milj. kr. Del finns också ell anlal understöds föreningar med små förmögenheter. Dessa små stiftelser och understöds föreningar har ofta inle en professionell förmögenhetsförvallning, vilkel medför all avkastningen på deras lillgångar genomsnittligt kan antas vara lägre än avkastningen i de slora institutionerna. Därtill kommer all del bland de små institutionerna kan antas ingå sådana som påbörjat sin verksamhet och som därför har ett särskilt behov av konsoUdering under uppbyggnadsskedet. Detta lalar enligl min mening för att tillfällig förmögenhetsskatt inte tas ut från de minsta insfitutionerna. Fören sådan begränsning talar också administrativa skäl. För alt undvikatröskeleffekter bör de minsta institutionerna undantas genom ett gmndavdragsom tillgodoförs samtliga skattskyldiga vid taxeringen. Jag anser attgrundavdraget bör bestämmas fill etl relativt högl belopp och föreslår atl ettsådant avdrag medges med 10 milj. kr. för varje skattskyldig. Även om det föreslagnagrundavdraget kan väntas medföra atl flertalet av de skattskyldiga som påbörjatsin verksamhet inte kommer all behöva erlägga lillfälligförmögenhetsskatt kan det ändå förekomma någol fall då fonduppbyggnaden sketlså snabbt all skatl kommer all las ut. För att undanta dessa institutionerföreslår jag en särskUd regel om all skattskyldighet inte föreligger när verksamhelenhar påbörjals efter ulgången av kalenderårel 1984. Av de medel som förvallasav livförsäkringsbolag och understödsföreningar hänför sig tUllivförsäkringar. Resterande del avser främsl sjukförsäkringar av olika slag.Sjukförsäkring innefattar inle något egentligt sparande ulan har mer karaklärenav riskförsäkring. Den fondering som sker, och som i vissa faU kan uppgå tillbelydande belopp, avser endasl beräknade framtida kostnader för redaninträffade försäkringsfall. Sjukförsäkringar påminner därför om de försäkringarsom meddelas av skadeförsäkringsbolag. TiU saken hör också atl sjuk- och ävenolycksfaUs-försäkring kan meddelas av såväl livförsäkringsbolag som skadeförsäkringsbolag.Sisinämnda slag av bolag bör inle omfattas av den tillfälligaförmögenhetsskatten. En olikformig behandling av sjukförsäkring skulle såledesbli följden om den tillfälliga skatten träffar sjukförsäkringar som meddelas avlivförsäkringsbolag. Av nu angivna skäl börenligl min mening fonder som är hänföriiga fill sjukförsäkringsverksamhelundantas från den tillfälliga förmögenhetsskatten. Även förmögenhet som ärhänförlig fill olycksfallsförsäkringar bör undantas. En speciellförsäkringsform är vidare avgångsbidragsförsäkring om meddelas enligl grunder somfastställts i kollektivavtal. De nämnda skälen för atl undantasjukförsäkring från den lillfälliga skallen gäller även i fråga omavgångsbidragsförsäkring. Jagföreslår därför sammanfattningsvis att den förmögenhel som är hänförlig tillsjuk- och olycksfallsförsäkring samt avgångsbidragsförsäkring undantas frånden tillfäUiga förmögenhetsskatten. Genom dessa undanlag kommer enbartförmögenhet som är hänförlig till livförsäkringar att beskattas. Mittförslag: Skattesatsen bestäms till . På den förmögenhet i livförsäkringsbolagoch understödsföreningar som är hänförlig till K-försäkringar utgår skallen med5 %. Skälen för mitt förslag:När man bestämmer skallesatsen måste en Prop. 1986/87:61 sammanvägninggöras utifrån flera synpunkier, vilka delvis lalar i olika riklning. Deskattskyldiga åtnjuter en exceptionellt hög real avkastning påsina lillgångar. Denna höga värdetillväxt kan vänlas bestå under de närmasteåren. En tillfällig skatt skulle, även med en hög nivå för skatteuttaget,endast drabba en del av värdeliUväxten. Detta talar enligt min mening för allskattesatsen sätts relativt högt. Å andra sidan bör den tillfäUiga skallengivelvis inle förhindra att pensions- och försäkringsspa-rama erhåller enrimlig real avkastning på sitl sparade kapital. Till saken hör också atlsparandels långsiktiga karaklär medför all en relativt hög realavkastning undervissa år kan vara nödvändig för all kompensera för en sämre avkastning under andraår. Denna synpunkt har underslmkits av flertalet av remissinstansema. Slutligenbör skatteuttaget inte bestämmas liU en så hög nivå atl de skattskyldigaregelmässigt nödgas realisera tUlgångar för att betala skatten, vilket skullekunna leda till störningar på kapitalmarknaden. Ulifrån dessa utgångspunkterinnefaltar ett skatteuttag på en lämplig avvägning. Jagskall här också något beröra vilka effekter ell sådanl skalleutlag skulle fåför Uvförsäkringsbolagen. Återbäringsräntan uppgår för liU i genomsnitt14%. Återbäringsräntan för kan beräknas ligga på lägsl denna nivå. Förinnevarande år blir den reala återbäringsräntan . Det finns allanledning att anta att den reala återbäringsräntan för kommer att liggapå samma nivå. Förmögenhetsskatten skulle således med del av mig förordadeskatteuttaget motsvara omkring halva återbäringsräntan för bolagen . Vadjag hillills sagl tar i försia hand sikle på kapital hänförligt tUlP-försäkringar. När del gäller K-försäkringar är ytterligare övervägandenpåkallade. Den avkastning i försäkringsbolagen som är hänförlig tillK-för-säkringarna belastas nämligen med inkomstskatt, den s.k. ränteskatten.Skatteuttaget är (10a § andra stycket lagen (1947: 576) omstatlig inkomstskatt, SIL). Några av remissinstanserna har ifrågasatt om defonder som avser K-försäkringar bör omfattas av en realränteskait, eftersomdessa fonders avkastning redan beskattas. Enligtmin mening är den krafiiga uppgången i tecknandet av K-försäk ringar under de senasle åren etl tydligt tecken på all sådana försäkringar uppfattas som ett mycket förmånligt placeringsalternafiv, trots den be skattning som sker genom ränleskatten. Jag kommer senare atl föreslå vissa skärpningar i skatteullaget på K-försäkringar. Även när man beaktar dessa skärpningar, kommer sparandet i dessa försäkringar att vara ytterst förmånligt på gmnd av den höga avkastningsnivån i försäkringsbolagen. Atl hell undanta de fonder som är hänförliga fiU K-för säkringar från den fillfäUiga förmögenhelsskallen bör därför inle komma i fråga. Vid utformningen av den tillfälliga skatten bör dock hänsyn tas till ränteskatten genom en reducering av skattesatsen för förmögenhet som är hänförlig lill denna lyp av försäkringar. Om skattesatsen bestäms fill åstadkoms etl rimligt hänsynstagande fiU ränteskatten. Av tekniska skäl bör nedsätlningen i skatteuttaget åstadkommas genom atl endasl en del av 25 den förmögenhet som ärhänförlig till K-försäkringar ingår i beskattningsunderiaget. Om denbeskattade andelen av denna förmögenhel besläms lill kommer skattesatsenför denna lyp av försäkringar att bli (närmare bestämt 5,). Mitt förslag: De isammanhangei mest väsentliga tillgångarna tas upp fill marknadsvärden. Övrigalillgångar las upp till bokförda värden. Realränteskattekomniitténsförslag: I huvudsak samma som mitl. Kommittén har dock föreslagil attbestämmelserna i lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, , skalltUlämpas beträffande vissa tUlgångar. Remissinstanserna:Principerna för förmögenhelsvärderingen godtas överlag. Flera remissinstanserhar ifrågasatt den av kommiitén föreslagna metoden för beräkning av värdet påicke marknadsmässigl omsatta for-dringsrätter. Skälenför mitt förslag: Vid bestämningen av de skattskyldigas förmögenhel måste tvåhuvudfrågor besvaras. För det första måsle man ta ställning fill vilkatiUgångar och skulder som skall ingå i förmögenhelsbe-räkningen och för delandra hur värdel av dessa tUlgångar och skulder skall beslämmas. Såvittgäller den första frågan vill jag anföra följande. I likhei medrealränleskatlekommiltén anserjag en naturlig ulgångspunkl vara atl samtligatillgångar skall ingå vid förmögenhetsberäkningen. Detta synsält har ocksågodtagits av remissinstanserna. För sådana skattskyldiga som ärbokföringsskyldiga innebär detta exempelvis att såväl omsättningsfillgång-arsom anläggningstillgångar skall ingå i beskattningsunderlaget. Ett särskiltundanlag som rör återförsäkring behandlas i specialmofiveringen. Beträffandeskuldema har kommillén föreslagit atl avdrag allmänl skall medges ulom i någrasärskilt angivna fall. Således skall avdrag inle medges för försäkringstekniskaskulder eller för skuld som redovisas under rubriken . RSV har i silt remissvar påpekat all begreppet"skuld" inte är entydigt och atl det av kommittéförslaget inteframgår om t. ex. reserveringar på balansräkningens passivsida skall vara avdragsgilla. Ävenjag anser att en precisering är nödvändig på denna punkt. Det bör isammanhanget nämnas atl pensionsstiftelserna, som inle är bokföringsskyldiga,i aUmänhet inte upprättar särskilda balansräkningar utan liUäm-par en form avförenklad redovisning som inle innehåller reserveringar och liknandebalansposter. Livförsäkringsbolagen och understödsföreningama är däremotbokföringsskyldiga. Utformningen av deras balansräkningar regleras närmare iföreskrifier som meddelals av försäkringsinspektionen. Förlivförsäkringsbolagen gäUer att balansräkningens skuldsida indelas ifinansiella skulder, försäkringstekniska skulder och ålerbäringsmedel,obeskattade reserver samt garanfikapilal eller egel kapital. En i principlikartad indelning tillämpas för understödsföreningarna. skulderbör enligt min mening begränsas till de skiilder som för livförsäk- Prop.1986/87:61 ringsbolagens del betecknas som finansieUa, t. ex. skulder i form avinleckningslän i egna fastigheter. TiU de finansiella skulderna hör också redovisningsleknisktbefingade periodiseringar av inkomsler och ulgifter. I den mån avsättningar liUpensioner förekommer bör också dessa vara avdragsgilla. Däremoi bör avdraginte medges för beräknade skulder liU försäkringstagare eller molsvarande, förobeskaltade reserver eller för egel kapital. Vadhärefter gäller förmögenhetsvärderingen bör enligl min mening utgångspunktenvara att marknadsvärden skall användas där så är möjligt. Härigenom uppnås attskattskyldiga som innehar olika typer av lillgångar behandlas likformigt,vilket inle torde bli följden om bokförda värden används. Beroende påfillgångsslag avviker nämligen de bokförda värdena från marknadsvärdena i olikahög grad. Aktier tas exempelvis ofta upp till mycket låga värden, medan detbokförda värdet av obligationer i allmänhet ligger närmare marknadsvärdet.Därtill kommer atl oiika redovisningsprinciper lillämpas av å ena sidanlivförsäkringsbolag och understödsföreningar och å andra sidanpensionsstiftelser. Ikommittéförslagel föreslås särskUda värderingsregler för värdepapper,fasligheler och fordringar. I övrigl bör enligl kommittén bestämmelserna i . Jag anser all de värderingsregler som anvisas av kommittén i principbör användas vid beräkningen av skatteunderlaget för fillfäUigförmögenhetsskatt. På några punkter är dock förenklingar möjliga. Beiräffandevärdepapper och fasligheler överensstämmer mitt förslag med kommitiéförslaget.Reglerna för värdering av dessa tillgångar behandlas närmare ispecialmotiveringen. Den schablonregel som föreslås beträffande fastigheteroch som innebär atl värderingen skall ske liU det högsia av anskaffningsvärdetoch ett belopp motsvarande av taxeringsvärdet torde ibland medföra attfastigheterna åsätis värden som väsentligt understiger marknadsvärdet. Vidremissbehandlingen har invänts alt de skallskyldiga ofta har tillgång tiUberäknade marknadsvärden för sina fastigheter. Trols delta anser jag det intemöjligl att införa en regel om en särskild marknadsvärdering av fastigheter medhänsyn till de fillämp-ningssvårigheler som en sådan regel skulle medföra. Fordringar som inte kanbetecknas som värdepapper, t. ex. intecknings lån och reverslån, bör enligt kommittén upptas till anskaffningsvärdet om delta är detsamma som det nominella värdet. I annal fall föreslås alt del förra värdet justeras enligt en speciell metod, s. k. matemafisk kursberäk ning. Därmed beaklas den orealiserade värdeförändring under fordringens löptid som beror på att denna förvärvats fill ett pris som avviker från det nominella. I praktiken torde, som kommittén också påpekar, del senare fallet sällan förekomma eftersom fordringar av det aktuella slaget oftast inte utges fill över- eUer underkurs och sällan omsätts på kapitalmarkna den. Metoden med matematisk kursberäkning kan enligt min mening vara motiverad vid en permaneni beskattning av det slag som kommittén före slår men är inte nödvändig för den tillfälliga förmögenhetsskattens del. I slället bör samma princip som lillämpas i SFL gälla, nämligen att fordring ar av detta slag tas upp till sUl kapitalbelopp. De lillgångar som jaghittills har behandlat - fasligheter, värdepapper och övriga fordringsrätler ulgör den helt dominerande delen av de skattskyldigas förmögenhetsinnehav.Bland övriga fillgångar kan först nämnas akiier och andelar som inte är föremålför marknadsmässig omsättning. Del är här exempelvis fråga om akiier ifåmansförelag eller, för hvförsäkringsbolagens del, i koncernbolag. Hit hörockså livförsäkringsbolagens anläggningstillgångar, av vilka dockfastigheterna kommer all värderas särskilt enligt den tidigare nämnda särskUdabestämmelsen. Beträffande dessa lillgångar har realränteskattekommitténföreslagit att värderingen skall ske i enlighet med reglerna i SFL.Kommitiéförslaget innebär i praktiken bl.a. att en särskild substansvärderingofta måste göras för sådana aktier som inte omsätts marknadsmässigl. Deaktievärderingslistor som upprättas av länsstyrelserna införförmögenhelslaxeringen torde nämligen endast liU en del innehålla värden för denu aktuella aktierna. Även andra svårbemästrade tillämpningsproblem kanuppkomma med den av kommillén föreslagna meloden. Av främsl förenklingsskälhar jag slannal för alt de skallskyldigas bokförda värden skall få användasför de lillgångar som inle omfattas av de speciella värderingsreglerna. Jag harfrån försäkringsinspektionen inhämtat att det för livförsäkringsbolagen förnärvarande inte föreligger några belydande avvikelser mellan beräknademarknadsvärden och bokförda värden för dessa tillgångar. Beträffandepensionsstiftelserna, som ej är bokföringsskyldiga, skulle det dock kunnatänkas leda till felaktiga resultat om värden hämtade ur räkenskaperna läggstill grund för beskattningsunderiaget. Pensionsstiftelser torde dock endast imyckel begränsad omfattning inneha lillgångar av det nu aktuella slaget. Detkan i sammanhanget nämnas att enligt normalplaceringsregler som lillämpas avlänsstyrelsen i får en pensionsstiftelses medel inte i någotfall placeras i tillgångar som inte omfallas av de av mig föreslagna särskildavärderingsreglerna. Mitt förslag:Förfarandereglerna i lagen (1984: 151) om punktskatter och prisregleringsavgifterskall lillämpas. Deklarafion skall ha inkommit senast efter denlidpunkl som ligger lill grund för förmögenhelsvärderingen. Mindre skallebeloppskall ha inkommit vid deklaralionstidpunklen, medan inbetalningen av störte beloppdelas upp på tre belalningstillfällen. Realränteskattekommitténsförslag: Taxering och uppbörd skall ske i samma ordning som lillämpas vid denordinarie inkomsttaxeringen. Skälen för mitt förslag:Innan jag behandlar de administrativa bestämmelserna är del nödvändigt att gåin på frågan om vilken tidpunkt som skall Ugga till gmnd förförmögenhelsvärderingen. Som angetls i avsnitt 2.2 bör den lillfälligaförmögenhetsskatten beräknas med ulgångspunkl i de skallskyldigasförmögenhetsinnehav vid utgången av . lidpunklenkan dock medföra problem när de skattskyldiga tillämpar rä- Prop. 1986/87:61kenskapsår som inte sammanfaller med kalenderår, vilket är fallet beträffandevissa pensionssltftelser men inte förekommer bland livförsäkringsbolagen ochunderstödsföreningama. I de fall då bmtna räkenskapsår tillämpas börförhållandena vid utgången av det räkenskapsår som avslutas närmast efterutgången av ligga till gmnd för förmögenhelsberäk-ningen. Anlaletskattskyldiga till tillfällig förmögenhetsskatt enligt mitt förslag uppgår lilldrygl 2000, av vilka dock flertalet inle kommer all behöva erlägga någon skatlberoende på del gmndavdrag som medges vid beräkningen avbeskattningsunderlaget. Det begränsade antalet skattskyldiga och skallenstillfälliga karaktär motiverar atl beskaliningsförfärandet handhas i särskUdordning av en central myndighet i stället för alt spridas ut på lokalataxeringsnämnder och skattemyndigheter. Jag föreslår alt de förfarandereglersom finns i lagen om punktskatter och prisregleringsavgifier (LPP) lillämpas.RSV blir då beskatiningsmyndighet. AvLPP följer atl skatten skaU betalas vid deklarationstidpunkten. För att deskattskyldiga skall ges rådmm för upprättande av deklaration föreslår jag lidpunkl då deklaration senasl skall ha kommii in bestäms till fem månaderefler den dag som ligger fill grund för förmögenhelsvärderingen.Skatteinbetalningen skaU ske vid samma lillfälle. I de fall då skallen uppgårliU slörre belopp bör dock betalningarna kunna delas upp på flerainbetalningsfillfällen. Jag föreslår att skattebelopp . fårbetalas med hälften vid deklaralionstidpunklen och med lika stora belopp vidtvå senare betalningstiUfällen. En lämplig periodisering av betalningarna uppnåsom de två senare betalningstidpunktema infaller åtta resp. eflervärderingslidpunklen. För försäkringsbolag, understödsföreningar samlpensionsstiftelser vUkas räkenskapsår sammanfaller med kalenderår innebär mittförslag atl skatten - om skallebeloppet översiiger . - skaU betalassenast , den 31 augusfi och . Dennärmare ulformningen av reglerna för taxering och uppbörd behandlas ispecialmotiveringen. För alt inordna den tillfäUiga förmögenhetsskallen i delgenom LPP tillämpade beskattningssystemei bör även lagen (1971: 1072) omförmånsberättigade skatlefordringar m. m., saml bevissäkringslagen (1975:1027)för skatte- och avgiftsprocessen göras tUlämpliga. Även reglerna iskattebrottslagen (1971:69) bör tiUämpas vid den lUlfälUgaförmögenhetsbeskattningen. Beträffande lagen om förmånsberättigadeskatlefordringar m.m. och skaltebrollslagen föreslår jag dämiöver någraändringar av rent redaktionell natur. 2.4 Beskattningen av avkastning på K-försäkringar 2.4.1 Bakgrund Påavkastningen av den förmögenhet i försäkringsbolagen som är hänförlig fill andra försäkringar än P-försäkringar ulgår inkomstskatt, den s.k. rän leskatten. Ränleskatten är avsedd atl ersälta den avkastningsbeskatlning _ sombeträffande andra sparformer, exempelvis banksparande, sker hos den enskildespararen. Ränteskatten är proportionell och utgår vidden slatliga taxeringen, medan beskattningen av andra former av avkastning ärprogressiv med ett skatteuttag som varierar mellan och . Orsaken tillatt ränleskatten utformats som en proportionell skatt är främst de svårighelersom skulle uppstå vid en löpande individuell beskattning av varje försäkringsavkastning med hänsyn lagen till försäkringstagarens övrigainkomstförhållanden. Ränteskattenfick sin nuvarande utformning i samband med att nya regler förlivförsäkringsanstalters och livförsäkringsiagares beskattning infördes.Skattesatsen vid den stafiiga taxeringen bestämdes urspmngligen lill . Närden kommunala laxeringen avjuridiska personer slopades årslaxering höjdes skattesatsen vid den stafiiga laxeringen till för attskatieuttaget skulle ligga kvar på en oförändrad nivå. Mitt förslag:Skallesatsen vid laxeringen lill staflig inkomstskatt för livförsäkringsbolagoch understödsföreningar höjs från till fr. o. m. Skälenför mitt förslag: Skatteullaget på avkastningen i försäkringsbolaget har sedan1950 års lagstiftning bestämts från utgångspunkten att skatten inte skall varahögre än vad som skuUe ha varit faUel om avkastningen inkomstbeskaltades hosförsäkringstagaren. Den urspmngligen tUlämpade skallesatsen vid den statligalaxeringen, , molsvarade således den lägsta då gällande skattesatsen förfysiska personer. För att inte missgynna personer med sä låg inkomst attstafiig inkomstskatt över huvud taget inte utgick infördes även del s. k.antalsavdraget vid beräkningen av livförsäkringsbolagens skatteunderlag iavsikl atl gynna de bolag som hade ell slort anlal försäkringar med relativtsmå försäkringsbelopp. Det antogs nämligen att dessa små försäkringar ihuvudsak tecknades av personer med låga inkomsler. Deöverväganden som urspmngligen låg till gmnd för nivån på skatteuttaget varsåledes atl livförsäkringar i stor utsträckning tecknades av personer medmycket låga inkomster. Enligl min mening är situationen så annorlunda atlenbari sådana synpunkter inte bör hgga fiU grund för bedömningen av nivån förskatteuttaget. Ulbyggnaden av den sociala grundtryggheten genom förstärktgmndpension och allmän filläggspension saml del system av Irygghetsförsäkringarsom tiUkommit genom koUeklivavlal mellan arbelsmarknadens parter gör allbehovet av att teckna livförsäkringar har minskat för personer med lågainkomsler. I slället har K-för-säkringama i slor utsträckning kommit att sessom en förmånlig sparform, som ofta används av höginkomsttagare. Dettaunderslryks av den utveckling av ny tecknandet av försäkringar som kanobserveras. Medan rena riskförsäkringar har minskat har försäkringar medsparmoment, som sam- mansallakapilalförsäkringar och särskilt kapitallivräntor, ökat myckel Prop.1986/87: 61 kraftigl. Deändrade förhållandena gör att jag anser det motiverat att föreslä en visshöjning av skatteuttaget. Jag föreslår alt skattesatsen för livförsäkringsbolagoch understödsföreningar enligt 10 a § SIL höjs till . Denna skattesatstorde vara lägre än den marginalskatlesats som gäller för majoriteten avförsäkringstagarna. Jag vill i sammanhanget påpeka att de undersökningar somgjorts ger vid handen alt det effekfiva skatteuttaget undersfiger den formellaskattesatsen med på gmnd av ränleskatlens lekniskakonstruktion. 2.5 Förmögenhetsbeskattning av K-försäkringar Vidberäkningen av skattepliktig förmögenhel enligt SFL skall värdet avK-försäkringar inte medräknas (3§ 2 mom. a) SFL).