prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — Ulredningen har avstått från att reglera frågan ombeviQande av kredii tillledamot av eller befattningshavare vid bankinspeklionen och föreslagit (del 2 sid. 395) att del iövergångsbestämmelserna flll skall anges alt bestämmelsen i 160 6 andra stycket BL forlfarande skall gälla. Författningsförslageninnefatlar emellerlid inle några övergångsbestämmelser till . Frågan måsle uppmärksammas när sådanabeslämmelser utarbetas. SBmf hälsar med tillfredsställelse att reglerna omkrediQäv nu föreslås ändrade. Förbundet har alltsedan lagen omstyrelserepresentation för de anställda i banker och försäkringsbolag flllkom kunnatnotera de svårigheler som uppstår för anslällda i bankerna som ulses tUlarbetstagarledamöter och som har lån i den egna banken. Förbundet förutsätteratt den nu föreslagna utformningen av krediQävsbestämmelserna gör det möjligt för arbetstagarledamöteri bankernas styrelser alt få- och behålla- lån som meddelats på villkorsom är normala för krediter av ifrågavarande slag för andra anställda i bankerna. 7 kap. 14 6 bankaktiebolagslagen innehållerkrediQävsbestämmdsen för banker. Den har givits en ny utformning och innebäratt bankema till viss angiven personkrets ej får beviQa krediter på andraviUkor än sådana som bankerna normall uppställer. Reglerna om låneförbud iakliebolagslagen gäller således ej för bankaktiebolagen. Utredningen anför påsid 182 "De skäl som motiverar låneförbudet i aktiebolagslagen gäller inle förbankerna vars huvudsakligaverksamhet består i att lämna krediter". Riksförbundel delarutredningens uppfattning men vill peka på alt för försäkringsbolagen gälleraktiebolagslagens låneförbud till personer i ansvarig ställning. Enligt riksförbundetsmening borde möjlighet att ge krediter till sådana personer på normala villkor ges även försäkringsbolagen.Utlåning är en del av försäkringsbolagens verksamhet varför motsvarande motivför undantag från låneförbudet enligt akliebolagslagen som anförts för bankerna bör kunna gälla. 16 och 17 §§ Utredningens förslag i 16 8 avser atl medge ökadflexibilitet i den bundna kredilgivningen inom ramenför den grundläggande fömtsättningen att totalt sett erforderlig balans råder mellan inlåning och utlåning. För att kunna föQa bestämmelsens tillämpning börenligt specialmotiveringen in spektionen utfärda de föreskriftersom kan behövas. Bemyndigande för inspektionen att utfärda föreskrifter av detta slag saknas emellertid såväl i 204 själva lagen somi bankrörelseförordningen. Jfr 52 8 bankrörelseförord- Prop. 1986/87: 12ningen. har under utredningsarbetet framförtönskemål angående ändring av tidsgränsen för återbetalning av bundna krediter, avamorte-ringsbeslämmdsen för krediter ulan pantsäkerhet, av bestämmelsen omuppsägningsförbehäll ävensom av vissa formuleringar i paragrafen, vilka alla har blivittillgodosedda. Förslaget innebär en väsentlig förenkling av regelsystemet vilkelavsevärt kommer att underlätta bankernas kreditgivning, inte minstden som sker i samverkan med eller i konkurrens med utländska banker.Bankföreningen anser angeläget att förslaget genomförs. De ändringsförslag som framställts av bankföreningentillgodoses genom den föreslagna utformningen. Det böremellertid framhållas att paragrafeni ochför sig är onödig. De begränsningar som anges däri har närmast kreditpolitisk karaktär och bör kunna tasom hand i annan ordning än genom föreskrift i bankaktiebolagslagen. har ingen erinran mot den anpassning avbestämmelserna som skett till aktiebolagslagen. Ingen invändning kan riktas motbehandlingen av de specifikl bankmässiga motiveringarna i förslagel och därmedsammanhängande bestämmelser. Ändring föreslås inte i fråga om styrelsens ochverkställande direktörens roll. Styrdsen behåller sitt totala förvaltningsansvar.Verkställande direktören blir inte samma självständiga bolagsorgan som iaktiebolag i allmänhet. Dennes liksom andra befattningshavaresbeslutsbefogenheter under själva styrelsen måste grundas på delegering frånstyrelsen som behåller ett ansvar för även delegerade beslut. Inspeklionen delarulredningens uppfattninghärvidlag. Bestämmelsen om högsta anlal ledamöter i bankaktiebolagsstyrelse slopas.Utredningens förslag innebär likformighet i detta avseende beträf fandebankaktiebolag, sparbanker och centrala föreningsbanker. Inspek tionengör inga invändningar häremot. Liksom utredningen utgår inspek tionen från att bankerna medhänsyn till intresset av effektivitet söker 205 begränsa antalet ledamöter. 1-2 §§ Prop.1986/87:12 1 förslaget till 8 kap. 1 8, ges beslämmelser om slyrelse ochstyrelseval. I andra stycket anges uppdragsliden för styrelseledamot.Den får inte omfatta mer än 4 räkenskapsåroch skall bestämmas så att uppdraget upphörvid sluiet av den ordinarie bolagsstämman på vilken styrelseval förrättas. Utredningen påstår (SOU 1984; 27 s 224)att denna bestämning är oklar ochmenar att "räkenskapsår" i lagtexten bör utbytas mot "år". Utredningen föreslår dock ingen förändring avlagtexten med tanke på att molsvarande ändring bör göras i ABL iförsäkringsrördsdagen. Hovrätten kan för sin del inte finna alt denangivna regeln är särskilt oklar och biträderinte utredningens uppfattning sådan den kommii lill ultryck i motivtexten. I 8 kap. 2 6 tredjeslycket aktiebolagslagen (ABL) föreskrivs att rätten skall förordnaersättare för styrelseledamot som enligt bolagsordningen tillsatts i annanordning än genom val av bolagsslämman, om sådan ledamot inte blivit utsedd. Avsikten är attförhindra att bolaget försätts i likvidationflll föQd av en utomståendes underlåtenhet atl ule styrelseledamot. Utredningen har iförslaget till bankaktiebolagslag (), 8 kap. 2 8, tagit inbestämmelserna från ABL:s motsvarande paragraf utan att ta med den nu angivna regeln i tredje stycket. Som skälanför utredningen att bankatiebolaghar så stora styrelser att några komplelleringsval inle skulle blinödvändiga. Hovrätten finner attbestämmelsen om kompletteringval av rätten måste komma att tillämpas ytterst sällan.Det är nämligen ovanligt att en affärsbank har bestämmelser i bolagsordningen om attstyrelseledamot skall utses på annat sätt än genom val. Det kan emellertid äveni banker tänkas konflikter i styrelser som medför avgång av medlemmar som utsetts på annat sätt än genomval av bolagsstämman. Är bankstyrelsen, som t. ex. i en nybildadaffärsbank, ännu liten, kan den situation inträffa som regeln i ABL söker förebygga. Enligt hovrättensmening bör man därför i liksom i ABL införa bestämmelser omkompletteringsval genom rättens försorg. Detta kan f. ö. sägas vara en naturligföQd av att man tillåter bestämmelser i bolagsordningen om attstyrelseledamot kan utses på annat sätt än genom val på stämma. Den i försia stycket upptagna bestämmelsen om styrelseledamotsmed borgarskap och bosättning bör genomföras. anser således att detav diskrimineringsutredningen tiU framlagda förslaget om möjlighet till generell dispens också från medbor- 206 garskapetinte bör genomföras. Anledning kan finnas alt ta upp dennafråga Prop. 1986/87: 12 närställning ev. kan las tillfrågan om utländskt ägande i svenskägda banker. noterar alt i fråga om dens. k. femlalsregdn i paragrafens andrastycke motivskrivningen, sid 228, är något knapphändig. Till uttalande om att vid utseende av suppleanterhänsyn också skall tas till 'Temtalsregdn",har i kommentaren till sparbanksregeln, sid 95, fogats uttalandet att regelndärvid skall tillämpas på det sammanlagda anlalel ordinariestyrelseledamöter och styrelsesuppleanter. Denna beskrivning bör vara gällandeockså i bankaktiebolagen. I 8 kap. 4 8 ABL anges kvalifikaflonerna för att varastyrelseledamot i akliebolag. Bl.a. krävs att styrelseledamoten är svensk medborgareoch bosatt här i landet. Från dessa krav kan dispens meddelas avregeringen eller myndighet som regeringenbestämmer. Motsvarande regel finns i försäkringsrörelselagen 8 kap. 48. I gäUande banklagar flnns inte möjlighettill dispens från kraven på svensktmedborgarskap och svensk bosättning. Utredningen föreslår att bosåttningskravet i särskilda fall skulle kunnaefterges. Däremot har utredningen - utan närmare motivering inte ansett sigkunna göra avkaU på kravet på svenskt medborgarskap. Hovrätten, som seren ökad internationalisering av svenskl bankväsende som ofrånkomlig iframtiden, har för sin del svårt att inse att del skulle flnnas störreanledning att hålla på medborgarskapskravel i banker än i försäkringsbolag. På grund härav villhovrätten ifrågasätta om inte 8 kap. 3 8BAL bör utformas så att paragrafen liksom 8 kap. 4 8 i ABL resp. försäkringsrörelselagengör det möjligl att dispensera frän kravel på svenskt medborgarskap. I fråga om sparbanker och föreningsbankerförestår hovrätten ingen ändring iförhållande till utredningsförslaget, eftersom dessa bankers verksamhet har enlokal inriktning och bankerna sällan agerar på en internationell nivå. I förslaget till 8 kap. 4 6 - liksom i förslagettill sparbankslag (SpL), 4 kap. 4 8, och förslaget lill föreningsbankslag (FBL),6 kap. 4 8, - anges i överenstämmelse med gällande rält atl fleraverkställande direktörer får utses bland styrelseledamöterna ellerslyrdsesuppleanterna. 1 motsvarande regel i försäkringsrörelselagen föreskrivsatl en verkslällande direkiör kanutses, men däremot flera vice verkslällande direktörer. Enligt 8 kap. 3 6 ABL ges blott utrymme för en verkställandedirektör och en vice verkställande direktör. Enligt hovrättens mening flnns inga rationella skäl fördessa skillnader 207 mellande olika lagarna. Banker och försäkringsföretag är inte så artskilda Prop.1986/87: 12 frän andra företag atl någon speciell utformning av organisationenär behövlig. De angivna reglerna gårtillbaka på traditioner inom de olika företagsformerna som kommit upp mera aven tillfällighet. Hovrätten vill framhåUaatt det från ansvarsfördelningssynpunkt synes i hög grad olämpligt medflera än en verkställande direktör. De fördelar som kan uppnås med flera verkställande direktörer torde vägamindre tungt än de nackdelar som är förbundna med svårigheterna atl fä enrimlig och klar ansvarsfördelningdem emellan. Den avvikande organisationen kan också medföra svårigheter för utomstående som kommer i kontaktmed en bank eller ett försäkringsbolag. Anser man att nuvarande ordning med möjlighet allförordna flera verkslällandedirektörer bör behåUas, bör del som motivtexten synes förutsätta vara möjligt att förordna flera vice verkställandedireklörer. Den i moiiven angivna ordningen att de verkställandedirektörerna förordnas atl varaställföreträdare för varandra synes dock mindre lämplig. Möjligheten att förordna flera vice verkställandedirektörer bör komma till tydligt uttrycki lagtexten. Enligt4 8 andra stycket skall styrelsen förordna styrelseledamot ellerstyrelsesuppleant att vara ställföreträdare för verkslällande direktören (vice verkslällande direkiör). För undvikande avmissförstånd i anledning av den i lagtexten sålunda intagna parantesen böranmärkas att det i stor utsträckning förekommer att även andra änverkställande direktören ställföreträdare är vice verkställande direktör.Parantesen synes kunna utgå ur lagtexten. Begreppel anställd införes i stället förbefattningshavare. Ulredningen har enligt inspektionens mening på eltklargörande säll utvecklat skillnadenmellan å ena sidan personer, som är knulna till banken på grund av Qänsteavtal,och å andra sidan styrelseledamöter, arbetande styrelseordförande och delegal.Den senare termen införes i lagen. Både anställd och annan, t.ex. arbetande styrelseordförande medbeslutsbefogenheter eller styrelseledamot som ingår i beslutande organunder slyrelsen, är att anse som delegat.Såsom delegater i icke ledande ställning är att anse ledamöter i lokala och regional styrelser. Inspektionen harej någol att erinra mot vad utredningen anför i dessa avseenden. Enligt inspektionens uppfattning bör intestyrelseledamot genom uppdrag såsom delegatbli alltför starkt engagerad i verkställande och löpande uppgifter. Ensådan ordning skulle inte vara förenligt med styrelsen övervakande ochkontrollerande funktion. 6 och 8 §§ Förslageti 6 6 att styrelsen inte längre skall behöva avgöra alla kredil- ärenden avseende delegater i banken välkomnas. med viss beslutanderättvid t. ex. elt lokalkontor behöver inle föras ända Prop. 1986/87: 12 upp till den centrala bankstyrelsen för beslul.Däremoi är del enligt inspektionens mening helt klart attbeslutanderätten betr. personer i jävskrelsen bör förbehållas styrdsen och intedelegeras. En riktpunkt för deföreskrtfter som inspektionen kommer att utfärda enligt 6 8 bör vara attfunktionärskrediter i allmänhet skall beslutas på nivå över den därvederbörande är placerad. I bank flnns merendels lokala och regionalabeslutsnivåer och centralt något beslutsorgan närmast under styrelsen. Vad utredningen iövrigt föreslår om befogenhetsavvägningen möter ej erinran av inspektionen. I 8 kap. 8 8bibehåller utredningen bestämmelserna om vilka möjligheter verkställande direktöreUer annan delegat har att ingå i styrelsen för emissionsbolag och andra bolag.Inspektionen har ej något att erinra mot den ändring som föreslås betr. formen för styrelsensbeslut om tillstånd för sådanauppdrag. Fortsattaöverväganden i dessa frågor förutsätts skola göras av kreditmarknadskommittén.Utredningen föreslår därför inte , att motsvarande bestämmelse skall införasbetr. sparbanker och föreningsbanker. Inspektionen anser att utvecklingen gördet nödvändigt att redan i detta sammanhanginföra samma restriktioner såvitt gäller dessa institut. Det har nämligen börjat förekomma i dessa banker atlledande befattningshavare åtar sig styrelseuppdrag av det slag som avses ibanklagen. Inspektionen föreslår attför sparbanker och föreningsbanker införes samma regler som förbankaktiebolagen. Hovrätten vUl slutligen peka på en detaQ i utformningenav 8 kap. 6 6 förslaget till , där den äldre texten tycks ha fått stå kvarav misstag. I andra stycket i den angivna paragrafen slår nämligen kredit till"person eller sammanslutning" som omfattas av bestämmelserna i 7 kap. 148. Rätteligen bör det med hänsyn till texten i sistnämnda paragraf stå"sådan fysisk eller juridisk person". Sakligt sett är termen juridiskperson också överlägsen begreppet sammanslulning. Motsvarande påpekande är påsin plats beiräffande 4 kap.6 8 SpL och 6 kap. 6 8 FBL. Paragrafen innehåller bestämmelser om ordförande istyrelsen. Sedan ut redningens förslag, vilket överensstämmer med motsvarande bestämmelse i aktiebolagslagen, lades fram, har regeringen genom proposition 1984/ 85:35 föreslagil att ordföranden i en affärsbanks styrelse skall väQas av styrelsen och att detta val skall underställas regeringen för godkännande. Fördet fall att sistnämnda förslag, vilket avser ändring i 77 8 bankrörel- 209 14 1986/87. selagen,upphöjs lill lag fr. o. m. den och sedermera kommer Prop.1986/87: 12 atl överföras till nu förevarande paragraf anser sig bankföreningenockså i detta sammanhang böra göra föQande påpekande. Enligl gällande bankrörelselag- liksom också enligt aktiebolagslagen - ankommer del på styrelsen alt utse ordförande, under föruisättning attbolagsstämman inte utsett ordförandeeller annan ordning föreksrivs i bolagsordningen. De skäl som i nämnda proposiiion anförts för att frångå dennauttalade grundprincip att bolagsslämman har del yttersta ansvaret förutseende av styrelsen och dess ordförandesynes inte bärkraftiga. Det faktum att bankema i sina bolagsordningar infört bestämmelse om attstyrelsen utser sin ordförande samt de i propositionen framhävdaförhållandet alt bolagsstämman kan sägasutöva sitt inflytande över ordförandevalet genom valet av styrelseledamöter utgör enligt bankföreningens mening inteskäl atl i lagtext skriva bort bolagsstämmans övergripande kompetens inu berörda hänseende. I 8 kap. 11 8 anges att styrelsens ordförande skall selill att sammanträden hålles när det behövs. Paragrafen är inte avsedd attändra 78 6 banklagen. Där föreskrivs att ordföranden skaU tillse attsammanträden hålles så ofta bolagsordningen föreskriver och eQest då så erfordras. Ibankernas bolagsordningar finns också bestämmelser införda om hur ofta styrelsen skallsammanträda. Den föreslagna bestämmelsen torde inte hindra alt bankerna genom föreskrifti bolagsordningarna även fortsättningsvis anger vissa periodicilel för sammanträdena. Inspektionen harverkal för att styrelsesammanträden fördelas över årets månader.Inte minst med hänsyn till behovet av en regelbunden rapportering till slyrelsen iviktigare frågor rapporteringen är betydelsefull med tanke på styrelsens ansvar fördelegerade beslul - är del enligl inspeklionens uppfattning viktigt atl inteför förflyter meUan sammanträdena. Ispecialmotiveringen lill 8 kap. 14 6 behandlar utredningen frågan om befattningshavaresi bankbolag egenskap av flrmatecknare och legal stäU-företrädare. Enliknande ställning har enligt ulredningen de som företräder banken enligt s.k.ställningsfullmakt som skulle ge högre bankQänstemän behörighet ingå avtal för bankbolaget. Utredningenåberopar 2 kap. 10 6 2 st. avtalslagen. Vad utredningensålunda anför förtjänar att kommenteras. Det står i viss motsatstill vad som enligl banklagstiftningen gäller om befogenheien för verkställande direktören och andrabankQänstemän att fatta beslut å ban kens vägnar, dvs. Firmaieckningsrätt eller s. k. ställnings fullmakt kan inte ta över dessaregler. Vad utredningen anför om behörig hel för bankQänstemän att till föQd av Qänsteåiigganden (ställningsfull makt) ingå avtal för bankbolaget är därför diskutabelt. I varje fall kan inte enligt inspektionens mening med avtal här avses kreditavtal eller Uknande förbindelser i utövandet av själva bankrörelsen. Utifrån åberopad bestäm melse i avtalslagen torde däremotkunna föQa rätt för Qänsteman i bank atl på grund av sina allmännaQänsteåliganden träffa t.ex. Qänsteavtal med 210 anställd eUer hyresavtal. 3.8.11 Hovrätten för Prop. 1986/87: 12 I 8 kap. 9 8 ABL föreskrivs bl.a.att det skall flnnas lillfredsställande underlag för styrelsens beslut. Utredningen har emellertid inte ansettsig böra införa motsvarande regel i 8 kap. 12 8 , 4 kap. 10 8 SpL eller 6kap. 10 6 FBL. Som skäl anförs främst att möjligheterna att lämna informationtill slyrelseledamöterna i förväg är begränsade på grund av banksekretessen. Risk finns att skriftlig informationsom sänds ut före styrelsesammanträde kommer i orätta händer. Hovrätten kan intese att de angivna skälen är tillräckliga. ABL:s motsvarande regel är inteinriktad bara på utsändandet av handlingar före sammanträde. Avsikten är attstyrelseledamöterna före eller vid sammanträdet skall få tillräckligt material, skriftligt ellermuntligt, för att kunna fatta genomtänkta beslut. Regeln, som har tillkommit föratt styrelserepresentanterna för de anställda skall få tUlräcklig informaflon,är ett viktigt led i demokratiseringen av beslutsprocessen i styrelsen. Denhar också särskild betydelse för den offenfliga styrelserepresentationen. Det kanenligt hovrättensmening inle komma i fråga att undanta bankerna från kravet på att styrelseledamöterna skall få detmaterial som behövs för att fatta beslut.En motsatt ståndpunkt kan leda till att den egenfliga beslutsmakten övergår från styrelsen till direktionen. Tendenserflll en sådan utveckling bör motverkas av lagstiftaren. På nu angivna skälföreslår hovrätten att regeln om tillfredsställande underlag för avgörande avstyrelseärenden skall ingå även i banklagstiftningen. I motiven lill regeln böranges att banksekretessen måste iakttas och att handlingar inte i samma mån som i andra företagkan skickas ut före sammanträde. Förslagen flll 8kap. 13 8 , 4 kap. 11 8 SpL och 6 kap. 11 6 FBL innehåller jävsregler förstyrelseledamöter och delegater. De är utformade i överensstämmelse med 8 kap.10 8 ABL. Utredningen har inte upptagit den regel i nu gällande lag om bankrörelse 80 8 andrameningen, som lyder; "Ej heller må han deltaga i beslut angående avtalmellan bolaget och tredje man, som han ensam eller jämte annan ägerföreträda". Denna bestämmelsenhar motiverats med att det är lämpligt att den som företräder ett bolaginte deltar i slyrelsebeslul om kredit till della bolag. I den föreslagna lydelsenomfattas den situalionen endast i undantagsfall. Utredningen har intetagit upp den speciella jävsregeln i bankrörelselagen på grund avrisken för praktiska olägenheter i koncernförhållanden. Utredningen fallerdärvid tillbaka på förarbetena till 1944 års ABL. Den bestämmelse som därdiskuteras avser emellertid jäv för styrelseledamot. Några motsvarandesvårigheler lorde inte uppkomma när det galler förelrädare. Hovrätten anser delväsentligt att företrädare för ett aktiebolag i en bankstyrelse i varjefall inte deltar i beslut om kredit till företaget i fråga. En sådan jävsregeltillämpas för övrigt i det praktiska styrelsearbetet i bankema. Det ärangeläget att underbygga den sedvanan med en lagregel. Hovrätten finnerföQaktligen alt de föreslagna jävsreglerna för styrelseledamöter börkompletteras med en bestämmelse som hindrar företrädare 211 atl delta i beslut om avtal med detföretag som han företräder. 9 kap. Prop. 1986/87: 12 Förslaget rörande bankaktiebolags bolagsstämma anslutertill bestämmelserna akflebolagslag. Detta är naturiigt också medtanke på att gällande banklag i förevarande avseende motsvarar 1944 årsaktiebolagslag. Den skillnaden i förhållande till nuläget föreligger dock atl den föreslagnabankaktiebolagslagen inte hänvisar till den allmänna aktiebolagslagen, även ombestämmelserna i slora delar är identiska. Mot denna uppläggningen gör inspektionen inte någrainvändningar. Anpassningen flUgällande aktiebolagslag innebär bl.a. viss uppmjukning i nuvarande krav på röstpluralitetoch beslut av två på varandra föQandestämmor. Det senare kravet slopas helt. En generalklausul mot diskriminerande bolagsstämmobeslut införs. Dennaär ägnad att kompensera de uppmjukade pluraliletskraven samt avskaffandet avde jävsregler som gäller betr.aktieägares dellagande i behandlingen av frågor i vilka han kan ha ett personligt inlresse. Beträffandebeslut om bolagsordningsändring innebär förslaget att pluralilelsregleranpassade till ändringens betydelsefortfarande skall gälla. Inspektionen har ej funnit anledning tUl invändningarmot vad sålunda föreslås. I anslutning tillaklieägares i 9 kap. 7 8 lagfästa rätt att få ärende behandlat vidbolagsstämman kan anmärkas att denna rätt i vissa fall systemafiskt missbmkats. För att ge styrelsenmöjlighet att hindra upplagandet av uppenbart ovidkommande frägor föreslårinspektionen att rätten att få frågaupptagen skall avse ärende rörande bankaktiebolagets angelägenheter. Till skillnad från nuvarande bankrörelselag föreslåsbankaktiebolagslagen innehålla fullständiga bestämmelser om bolagsstämman istället för såsom en hänvisning i vissa delar till aktiebolagslagen. Denna förändring synesväl motiverad. De föreslagna bestämmelserna föranleder bankföreningen lill kommentar endast ielt hänseende och det gäller, såsom nämnsvid 3 kap., sambandet mellan den i 3 kap. 1 8 tredje stycket upplagna röstvärdesregeln och bestämmelserna omutövande av rösträtt i enbolagsslämma enligt 3 8 förevarande kapitel. Kommentaren riktar sig i sammamån mot utformningen av aktiebolagslagen. Det problem somuppmärksammats är om den reduktion som föQer av bestämmelsen i 3 8 att ingen får röstaför sammanlagt mer än en femtedel avde på stämman förelrädda aktierna skall träffa de röststarka eller de röstsvaga som till föQd av bestämmelsen i 3 kap. 18 tredje stycket kan finnas, och som en viss aktieägare anmält sig ha. Problemetkan knappast lösas utan en presumlionsregel. Enligt bankföreningens mening börpresumlionen vara att den envenlueUa reduktionen skall drabba i första hand de röstsvaga aktierna, om annat inte föreskrivs ibolagsordningen. 3.9.3 FAR Prop. 1986/87: 12 Enligt 8 6 Qärde stycket skall på där angivei sätt"redovisningshandlingarnaoch revisionsberättelsen" göras lillgängliga före ordinarie bolagsstämma. Här har förbisetts att, om bolaget ärmoderbolag, det finns två revisionsberättelser enligt 10 kap 10 8.