prop · GA0358 · 1986-12-31 00:00:00 — Hundaroch katter skall hållas under sådan tillsyn som med hänsyn till deras natur ochövriga omständigheter behövs för att förebygga att de orsakar skador elleravsevärda olägenheler. Ijaktlagen (1987:00) finns särskilda beslämmelser om vad som skall iakltas föratl hindra hundar från all driva eller förfölja vill. Iförsia stycket anges att den allmänna tillsynsregeln också skaU gälla i frågaom katter. Allabestämmelser om hundlillsynen förs inle bort från jaktlagstiftningen. I dennya jaktlagen finns sålunda regler om kopplingstvång och vissa andrabestämmelser som rör hundar i marker där del finns vill. Den uppdelningenmotiveras av all de sistnämnda lagbestämmelserna liksom hitlills behöverkompletteras med tillämpningsföreskrifter som systematiskt hör hemma ijaktlagstiftningen. Det är framför allt fråga om undan-lagsföreskrifler förolika former av jakt och iräning av jakthundar. En erinran om jaktlagenslillsynsbestämmelser har tagits in i paragrafens andra siycke. Eftersattslillsynen över hund, får polismyndigheten meddela de beslut somomständigheterna kräver, såsom alt hunden skall vara försedd med munkorg ellerhållas bunden eller instängd. Beslulel skall delges hundens ägare eller den sommottagit hunden lill underhåll eller nyttjande. Ärdetfråga om en hund som avses i 2 §, får polismyndigheten besluta att hunden skallomhändertas genom myndighetens försorg. För sådant omhändertagande gäller 18och 19§§ lagen (1944:219) om djurskydd. Innan en hund avlivas skall dockpolismyndigheten inhämla yltrande från veterinär, om del ej är uppenbartobehövligt eller fara i dröjsmål. Anträffasen hund som avses i 2§ lös på område där hemdjur finns, får hunden, om den ejlåter sig las om hand, dödas av den som äger eller vårdar hemdjuren. Den somsålunda dödat en hund är skyldig all snarasl möjligt anmäla förhållandet tillpolismyndigheten. Beslut enliglförsia eller andra stycket gäller om inte någol annal förordnas. harföreslagil vissa ändringar i tillsynslagen. Jag har inte kunnal ansluta migtill samtliga förslag. När det gäller möjligheterna attmed stöd av tillsynslagen ta hand om hundar som av kriminella perso- Prop.1986/87:58 ner och drogmissbrukare används till bl.a. skydd molpolisingripanden vill jag hänvisa fill de uttalanden som gjordes när lagenändrades . Departementschefen uttalade då i propositionen (prop. 34) alt en hund måsle anses som "bitsk" enligt fillsynslagen, ävenom benägenheten att angripa t.ex. människor endast beror på ägarens dåligainflytande och sålunda inte föreligger när hund och ägare är skilda åt. Enliglmin mening behövs det inte någon lagändring för att polisen skall kunna ingripamot de ifrågavarande hundarna med slöd av fillsynslagen. Däremot bör, ienlighet med förslag, polismyndigheten ges möjlighel att, istället för att avliva en hund, försälja hunden eller lills vidare ta om handdjuret. Andra stycket i förevarande paragraf föresläs därför få en ändrad lydelsebl.a. genom en hänvisning till djurskyddslagens bestämmelser omomhändertagande av djur. Enligtrikspolisslyrelsen är det en brisl i lagstiftningen all polismyndighetensbeslul om l.ex. skyldighet för en hundägare alt hålla hunden bunden eller förseddmed munkorg inte blir gällande förrän del slutligt faslslällls efler ettöverklagande. En bestämmelse för alt undanröja den påtalade bristen föreslåssom ett fjärde stycke i paragrafen. Omen hund springer lös i ett område där det finns vilt, får jakträttshavareneller någon som företräder honom ta hand om hunden. När detla har sketl skallhundens ägare eller innehavare snarasl underrättas. Om dessa inte är kändaskall i stället polismyndigheten i orten underrättas. Kaninte hunden tas om hand får polismyndigheten låla döda hunden, om detta ärangelägel från viltvårdssynpunkl och försvarligt även med hänsyn tillomständigheterna i övrigt. Densom vill återfå en hund som har lagils om hand är skyldig an beiala ersättningför hundens föda och de övriga kostnader som omhändertagandet har medförl. Harinte ägaren eller innehavaren, mot ersättning enligt första stycket, återtagithunden inom efler del alt han underrättades om omhändertagandet ellerinom efter det atl polismyndigheten underrättades, fårjakträttshavaren behålla hunden. Paragraferna4 och 5 moisvarar i huvudsak innehållel i 22 § första och Iredje slyckenanuvarande jaktlag. Enkatt som med skäl kan antas vara övergiven eller förvildad, får dödas avjakträttshavaren eUer av någon som företräder denne. Inom tätbebyggt områdekrävs dock tillstånd av polismyndigheten. Enligl23 § nuvarande jaktlag får katt som anträffas ulanför gård eller irädgård där den hör hemma saklöst dödas av jakträttshavaren eller hans q folk.Inom tätbebyggt område krävs polisens fillstånd. Dennuvarande bestämmelsen har i olika sammanhang kritiserats och Prop. 1986/87:58ifrågasatts med hänvisning till alt den i vissa fall kommit all leda till atlvärdefulla katter avlivats ulan att det varil mofiverat av hänsyn fill viltvårdeneller andra godtagbara skäl. Även beredningens förslag att begränsabestämmelsen till atl gälla katter som uppenbarligen inle står under någonslillsyn har kriliserats. Jaghar utgått från det förhållandet alt det i första hand är övergivna ellerförvildade katter som innebär problem från bl.a. viltvårdsynpunkl. Jag hardärmed delvis kunnat ansluta mig till del förslag som hovrätten för nedreNorriand fört fram. Anträffas en katt på stort avstånd från bebyggelse kandetla i sig vara en omständighet som talar för att katten är övergiven ellerförvildad. När det gäller katter inom eller invid bebyggelse lorde del vanligenvara väl känl för innevånarna på orten om det i grannskapet finns katter somförvildats eller övergivits. Omständigheternaskall alltså vara sådana att del finns fog för antagandet atl kallen ärövergiven eller förvildad. Om så är fallel kan den som dödar katten freda sigfrån ansvar för skadegörelse med hänvisning till den nya bestämmelsen. Densom med uppsåt eller av oaklsamhel bryter mot 2 §, 3§ iredje stycket andrameningen eller 7§ andra meningen eller mol föreskrifl som har meddelats medslöd av 3§ första stycket, döms till böter. Densom försummar atl lämna underrättelse enligl 4§ första stycket döms fill böler,högst . Iparagrafen har del förts in beslämmelser om bötesstraff för den som underlåteralt skaffa sig polisens tillstånd när sädant krävs för all döda katt och förden som försummar att lämna underrättelse om omhändertagen hund. Polismyndighetensbeslut enligl denna lag får överklagas hos . Länsstyrelsensbeslut får överklagas hos kammarrätten genom besvär. Jaghar ansett det lämpligl att i en ny paragraf ta in bestämmelser omöverklagande. Någon ändring i förhållande till nuvarande ordning görs inle, jfrlagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol alt pröva vissamål. Ändringenav 14 § naturvårdslagen (1964:822), som, utöver en redaktio nell ändring i tredje stycket, innebär atl paragrafens sisla stycke upphävs, är en följd av del bemyndigande som har lagits in i 36§ jaktlagen. Ändringen av 29§ lagen (1980:894) föranledd 97 aven framslällning från . Verket har hänvisat till atl Prop. 1986/87:58 bör ha kännedom om beslutade uteslutningar föratl ha en akluell kunskap om jaktvårdsområdenas omfattning. Ifråga om ändringen i lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifterom in- eller utförsel av varor kan jag hänvisa till vad jag har anfört i denallmänna moliveringen (avsnitt 2.2.3). Ändringarnai lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder år en följd avbestämmelserna om räll till förlängning av upplätelseavtal i förslaget lilljaktlag. Del föreslås inte några särskilda regler för arrendenämndenssammansättning i ärenden som rör jaklrättsupplåtelser. Jag har förutsatt altnämnden, när del behövs, kompletterar prövningsunderlaget genom att inhämlayllrande från sakkunnigi håll eller på annat lämpligt säll. Jaghemställer all lagrådels yttrande inhämtas över förslagen lill 2. lag om ändring i lagen (1943:459) om lillsyn över hundar, 3. lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822), 4. lag om ändring i lagen (1980:894) om jaktvårdsomräden, 5. lag om ändring i lagen (1975:85) med bemyndigandealt meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor, 6. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnderoch hyresnämnder. Regeringenbeslular i enlighet med föredragandens hemställan. Uidragur protokoll vid sammaniräde juslilierådel , regeringsrådet , jusfifierädet . Enligtprotokoll vid regeringssammanlräde den 25 seplember 1986 har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådels yttrande överförslag till 1. jaktlag, 2. lagom ändring i lagen (1943:459) om tillsyn över hundar, 3. lagom ändring i naturvårdslagen (1964:822), 4. lagom ändring i lagen (1980:894) om jaktvårdsomräden, 5. lag om ändring i lagen (1975:85) med bemyndigandeatl meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor, 6. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnderoch hyresnämnder. Förslagenhar inför lagrådel föredragils av hovrättsassessom . Vidärendets behandling har förelegat en den 6 seplember 1983 till lagrådelinkommen skrift från . Förslagenföranleder följande yltrande av lagrådet: Enligtparagrafens försia mening är villel fredat och får jagas endasl om detla följerav den föreslagna lagen eller föreskrifier som har meddelats med stöd av den.Undantag från fredningen kan emellertid även göras genom beslut i särskildafall, exempelvis enligt 7 §. Med hänsyn härtill förordar lagrådet, att meningenges föjande lydelse: "Viltet är fredat och får jagas endasl om deltaföljer av denna lag eller av föreskrifier eUer beslut som har meddelats medstöd av lagen." Idet remitterade förslagel betecknas vid upplålelse av jakträtt de båda parterna i rättsförhållandet som fastighetsägare och nyttjanderättshavare. Termen fastighetsägare är någol oegenllig med hänsyn lill atl bestämmel serna i tillämpliga delar är avsedda all gälla även när den som upplåter jakträtt är arrendalor eller jakträitshavare eller innehar fasligheten med annan rätt än äganderätt. En liknande terminologisk ofullständighel har emellertid kunna godtas inom andra rättsområden, l.ex. arrende lagstiftningen, där beteckningen jordägare använts trots all arrendebe- slämmdserna äger lillämpning även när den som upplåter jord till nytt jande innehar fastigheten med arrenderätt eller annan rätl (se prop. 1970:20 del B2 s. 935).Den föreslagna termen fasfighelsägare bör därför Prop. 1986/87:58 här kunnagodtas. Enligtbestämmelsen i första styckets försia mening har på allmänt vatten, som gränsarlill en faslighets strand, fastighetsägaren jakträtt intiU etthundra meterfrån strandlinjen. Bestämmelsen överensslämmer i sak med 2 § 2 mom. förstastycket i den nuvarande jaktlagen. Denna innehåUer i fråga om vad som förståsmed allmänt vatten och hur strandlinjen skall bestämmas en hänvisning tilllagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. Någon molsvarandehänvisning har inte upptagits i förevarande paragraf och synes inte hellererfordras; del torde under alla förhållanden slå klart, all lag är atllillämpa i nämnda hänseenden. Påannat allmänt vatten än som avses i paragrafens första stycke liksom på sådanaholmar, klippor och skär, som inte hör tiU elt visst hemman, får enligl andraslycket jakt bedrivas endasl efler lillslånd av , om inleregeringen föreskriver någol annal. Sådana lillstånd av lorde välofta komma atl framslå som beslut i särskilda fall och kan med den föreslagnautformningen av lagtexten inle heller ges annan karaklär. Stundom lorde delemellertid vara ändamålsenligt all ge fillslånden en så vidsträckt omfattningoch sådan utformning, att de skulle innebära normgivning. För att della skallbli möjligt föreslår lagrådet, att andra stycket ges följande lydelse:".På annat allmänt vatten liksom på sådana , klippor och skär, sominle hör lill någol hemman, får jakt bedrivas endasl efter tillstånd avregeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av ." Enligt 9 § i den nuvarande jaktlagen får jakträtt inte,med visst undantag, överlåtas utan upplåtarens samlycke. Klart är atl bestämmelsen innefatlar etl förbud förjakträttshavaren atl ulan sådant samtycke sälla annan i silt ställe och därmedfrigöra sig från sina skyldigheler geniemot upplåiaren. Huruvidaöverlåtelseförbudel också innefattar etl förbud för jakträttshavaren all -utan all utträda ur rättsförhållandet - i sin lur upplåta jakträtten ål annan,hell eller delvis, under återstoden av avtalstiden eller del därav är meraosäkert. En viss oklarhet har präglat praxis i fråga om innebörden avöverlåldseförbud i vad gäller äldre lagsliftning om nyttjanderätt. I nutidalagstifining gör man däremot terminologiskt och i rätlsligt hänseende en klaråtskillnad mellan överlåtelse och upplåtelse i andra hand av en nyttjanderätt. Avsikten med bestämmelsen i del remitterade förslagetlorde vara atl jakträtt - med angivet undantag - inte heller får upplåtas iandra hand ulan fastighetsägarens samlycke. bör då uttryckligen anges iparagrafen. Del nuvarande överlåtelseförbudel kan inle anses innebäraalt sådan övergång av jakträtten som inle kan rubriceras som överlåtelse, t.ex. IOO genomarvskifte eller testamente, skulle vara tillålen. I nyttjanderätlsför- Prop. hållandentorde allmänt gälla atl en partsväxling på nyttjanderältshavarsi- danär förbjuden även i fall där inte utlryckligl undantag meddelals. medvad som gäller i arrende- och hyresförhållanden bör det föreslagna överlåtelseförbudeli 14 § gälla även familjerättsliga förvärv och förvärv genombolagsskifte och liknande. En bestämmelse härom bör tas in i elt andrastycke av 14 §. Pågrund av det anförda kan 14 § och rubriken till denna förslagsvis ges följandelydelse: "Överlåtelseav jakträtt m.m. Jakträttsom har upplåtits i andra fall än i samband med jordbmksartende får inteöverlåtas eller upplåtas ulan fastigheisägarens samlycke. Försiastycket gäller också i fråga om övergång genom bodelning, arv, testamente,bolagsskifte eller liknande förvärv." Förupplåtelse av jakträtt gäller de allmänna bestämmelserna om nyttjanderätt i 7kap. Den nuvarande jaktlagen innehåller med något enstaka undantaginga beslämmelser som reglerar rättsförhållandet meUan upplåtaren ochjakträttshavaren. I det remitterade förslaget har i 15-22 §§ tagils upp vissabeslämmelser om uppsägning och förlängning av avtal om jaklrätlsupplålelse ochom ändring av villkoren för fortsall sådan upplålelse. Dessa beslämmelsergäller emellertid endasl upplåtelser av viss längre varaktighet, och de gällerinle i fråga om upplåtelser som sketl före den föreslagna lagens ikraftträdande.Del kan mol denna bakgrund antas all bestämmelserna i prakliken kommer allgälla ell ganska begränsai anlal upplåtelser. Detla bör lämpligen framgå avmbriken fill 15-22 §§ och genom några mindre ändringar i den föreslagnalaglexlen komma till tydU-gare ultryck än som skelt i förslagel. Av15 § första stycket i det remitterade förslaget följer alt bestämmelserna i15-22 §§ skall lillämpas när jakträtt upplåfits mot ersättning för viss fid somöverstiger . Den åsyftade innebörden av förslagel, som lorde vara attbestämmelserna skall äga tillämpning på etl upplåtelseavtal när den löpandeavtalsfiden översfiger , bör komma till klarare ultryck i lagtexten. Mednågra andra jämkningar av redaktionell art föreslår lagrådel mol; bakgrund av vad som har anförts all rubriken lill 15-22 §§ i del remittera de förslagel och försia och andra styckena i 15 § ges följande lydelse: 101 '' Upplåtelse av jakträtti vissa faU Prop. Harjakträtt upplåtits mot ersättning och gäller avtalet somöversiiger , skall uppsägning alllid ske för att avtalel skall upphöraalt gälla vid avtalstidens utgång. Sådan uppsägning skall ske på del sätt somgäller för uppsägning enligl 8 kap. 8 § jordabalken. Vill fastighetsägareneller nyttjanderältshavaren all villkoren för avtalel ändras för en nyupplå-lelseperiod, skall han meddela motparten detta i den ordning som gällerför uppsägning av avtalet. Uppsägning och begäran om villkorsändring skall skesenasl före avtalstidens utgång. Omavtal som avses i första slyckel inle sägs upp inom rält tid, anses detföriängt som moisvarar upplåtelsetiden, dock längsl , eller, ombegäran om villkorsändring har gjorts, och de villkor i övrigl sombestäms enligt 19 §. Idenna paragraf anges bedömningsgrunderna för arrendenämndens prövning, närvillkoren för den fortsalla upplåtelsen skall fastställas i en förlängnings-eller villkorstvisl. De angivna bedömningsgmnderna skall enligt förslagel dockinle lillämpas, om parterna kommii överens om någol annat. Omparterna i en förlängnings- eller vUlkorstvisl kommer överens om villkoren förden fortsatta upplåtelsen bör givetvis överenskommelsen gälla, även om denavviker från de i första slycket angivna normerna. Nyttjanderältshavaren kandock inle bli bunden av villkor som strider mot en tvingande regel (jfr t. ex.9 kap. 9 § fjärde stycket och 12 kap. 55 § fjärde stycket jordabalken). Enbestämmelse av nu angivei innehåll bör tas upp som etl nytl iredje siycke i 19§. Endom eller ett beslul, varigenom elt jaklrältsavtal förlängts elleravtalsvillkor fastställts, bör ges samma rättsverkningar som ett mellanparterna ingånget avtal med samma innehåll som domen eller beslulel. Innebördenav en regel härom är alt olika på jaklrältsavtal tillämpliga bestämmelser,l.ex. uppsägnings- och förlängningsreglerna i 15 och 17 §§ i förslagel, deallmänna bestämmelserna i 7 kap. jordabalken om nyttjanderätt och 36 §avtalslagen, skall gäller också i fråga om dom eller beslut i förlängnings- ochvillkorslvisler. Tillde nu föreslagna bestämmelserna bör fogas en regel av innehåll alt mot nytljanderältsförhållandet inle får åberopas omsländighet som kunnat åberopas i det mål eller ärende i vilkel nyttjanderättshavarens förläng ningstalan bifallits. En liknande preklusionsregd finns inom arrende- och hyreslagstiftningen (9 kap. 12 § och 12 kap. 51 S jordabalken). En dylik regel utgör elt komplement lill rättskraftsregeln i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder (22 §) och besläm melser om tvistemålsdomens rättskraft (17kap. 11 §). Genom domen eller beslutet i den föriängningstvisl som avgjorts till fördel för nyttjanderältsha varen prekluderas således såväl omständigheter som åberopats och prö- 102 valssom sådana omständigheter som hade kunnat åberopas i tvisten. Del Prop.1986/87:58 är inte bara påståenden som hänför sig till upphörsgrunderna i 17 §i förslagel ulan också invändningar i s.k. preliminärfrågor, exempelvis atlnågol giltigt upplåtelseavtal inle föreligger, som prekluderas. Omständigheterav detta slag får inte åberopas vare sig i tvist vid allmän domstol rörandeexempelvis jämkning av avtalsvillkor enligt 36 § avtalslagen eller vidarrendenämnd i senare ärende om föriängning av upplåtelseavtalel. Bestämmelserav här angivet innehåll bör tas in i förevarande paragraf. Ienlighet med vad som har anförts och med ell par andra mindre jämkningar kan 19§ förslagsvis få följande lydelse: "Ogillasfastighetsägarens talan om att avtal som avses i 15 § skall upphöra all gälla,skall villkoren för den fortsatta upplåtelsen fastställas efter vad som kananses skäligt med hänsyn till de villkor som har gälll förupplåtelsen, till inträffade eller förutsebara förändringar saml till vad somkan anses vanligt vid jämförbara förhållanden. 1 den mån ändring av villkoreninte begärs, skall samma villkor som fömt gälla. Förstastycket gäller även vid avgörande av en villkorstvist som hänskjutits lillarrendenämnden. Omfastighetsägaren och nyttjanderätishavaren kommer överens om villkoren förfortsalt upplåtelse i tvist enligt försia eller andra slycket, gäller deöverenskomna villkoren, oavsett vad som föreskrivs i nämnda stycken, i den måninle annat följer av 16 § eller av beslämmelsema i jordabalken. Domeller beslul om förlängning anses som avtal om fortsall upplåtelse. Motnytljanderältsförhållandet får inte åberopas omständighet som kunnal åberopas imålet eller ärendet. Domeller beslut i villkorstvisl anses som avtal om villkoren för den fortsattaupplåtelsen." Idet remitterade förslaget innehåller 43 § straffbestämmelser avseendeallvarligare överträdelser av jaktlagen eller med slöd av denna meddeladeföreskrifter eller beslut. Enligt paragrafen döms för jaktbroll lill bölereller fängelse . Är jaktbrottel all anse som grovt dömsenligt 44 §lill fängelse högst . Förslraffbarhel enligl 43 § I krävs i subjektivt hänseende uppsåt eller grovoaktsamhet. Enligt denna punkl straffas bl.a. den som "underlåter attiaktta vad som föreskrivits i en för jakt meddelad licens" (jfr 29 § 2 och33 §). Motsvarande gärning som förövats av oaklsamhel som inte är grov ärenligt 45 § iredje slyckel straffbelagd med penningböter. Förstraffbarhet enligt 43 § 2 är det subjektiva rekvisitet vidare än enligtpunkten 1. Även icke-kvalificerade oaktsamhetsbrott innefattas sålunda understraffbestämmelsen i punkten 2. Till de enligl denna punkt straffbelagdagärningarna hör bl.a. broll mol 3 §, dvs. mol den allmänna bestämmelsen omfredande av viltet. Ispecialmotiveringen lill 3 § uttalas atl en meddelad licens innebär etl partiellt undantag från fredningen - och därmed från 3 § - "etl undantag 103 varsomfattning bestäms av vad som föreskrivs i licensen om djurslag, Prop.1986/87:58 djurantal och jakttid". uppsåtligt åsidosällande vid jaklav en licensbestämmelse av angivet slag innebär därför som regel ett brott mot3 §. En sådan gärning omfattas normalt av straffbestämmelsen i 43 § 2 och inteav 1. Jakten kan nämligen i ell sådanl fall endasl undanlagsvis anses äga mminom ramen för den meddelade licensen. Enjaktlicens kan innehålla bestämmelser av många olika slag och med i hög gradvarierande belydelse för jakten. De i lagrådsremissen föreslagna lydelserna av43 § I och 45 § tredje stycket, där alla brott mot en licensbestämmelse iprincip likställs i objekiivt hänseende, bör enligt lagrådets mening nyanserasytterligare. Den föreslagna lydelsen av 43 § 1 kan medföra att också i sakrelativt obetydliga förseelser blir alt hänföra fill brotlskategorin jaktbrott.Lagrådet föreslår därför, alt 43 § 1 i nu förevarande hänseende inskränks tillalt endast avse brott mol en för jakten väsenllig bestämmelse i licensen. 1anslulning härtill bör strafföreskriflen i 45 § tredje slyckel ulvidgas så atlden omfaltar alla andra uppsåtliga eller av oaktsamhet föranleddaåsidosäiianden av bestämmelser i jaktlicens än som avses i 43 § 1. I45 § första slyckel 7 kriminaliseras underlåtenhet att följa en jaktledares anvisningarför jakten. Den föreslagna lagen innehåller i övrigt inle några beslämmelser omjakfledare. Eflersom kriminaliseringen medför att utövandet av jaklledaresbefogenheter kommer alt innebära en form av myndighetsutövning, måste emeUertidöverförandel av sådana befogenheter till jaktledare ges stöd i lag (jfr 8 kap.3 § och 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen). Härvid bör befogenheternakonkretiseras ålminstone i sina huvuddrag. Även med en sådan konkretiseringkommer likväl den föreslagna kriminaliseringen i 45 § första stycket 7 att varamycket långtgående och svår alt överblicka till sina konsekvenser. Jaktledaretorde för övrigl liksom hillills komma alt ulses av jakträtlshavama eller avmedlemmarna i jaktlagen. Detta betyder, atl offenllig myndighet kommer atldelegera myndighetsutövning lill personer som är anonyma för myndigheten ochvars kvalifikationer är okända. Del kan ifrågasättas, om en sådan ordning ärlämplig och om den är förenlig med gmndlagsstadgan-del i 11 kap. 6 § tredje stycketregeringsformen atl förvaltningsuppgift kan överlämnas till "enskildindivid". Lagrådel vill för sin del förorda, all den nu ifrågavarandekriminaliseringen i punklen 7 ulgår ur förslagel. Deolika i 45 § föreslagna straffbestämmelserna omfattar ett bretl regisler avförseelser av oUka slag. Enligt lagrådets mening bör i samtliga fallbagatellförseelser inle straffbeläggas. Lagrådet föreslår därför atl lill paragrafenfogas ell nyll sista siycke, enligt vilket i ringa fall inte skall dömas tillansvar enligt paragrafen.