prop · GA0384 · 1986-12-31 00:00:00 — Genom den av mig föreslagna ordningen blir istället handläggning enligt arbetstvistlagen huvudregel vid sådana tvister.Något behov av särskilda övergångsregler för den nya ordningen kan jag intefinna. En följd av att presumtionen ändras till förmån för en prövning enligtarbetstvistlagen är att föreskrifter om överklagande bör behållas eller införasi de enskilda författningarna bara när det finns särskilda skäl för det. Dettakan vara fallet när en sådan prövning bedöms som den mest ändamålsenliga medhänsyn lill exempelvis utformningen av de materiella föreskrifterna i författningen.De kan t. ex. vara alltför knapphändiga för att rimligen ligga till grund fören domstolsprövning. Det krävs sålunda ett ingående följdarbele medgenomgång av samtliga lagar och andra författningar på personalområdet för överväganden av frågan i vilken utsträckning som rätt till överklagande skall föreligga också 12 Vilkaförfattningar som bör ha föreskrifter om överklagande fär avgöras från falltill fall. I den mån del gäller förordningar, kan frågan givetvis prövas utanriksdagens medverkan. En preliminär genomgång av personalförfattningarna gersåvitt nu kan bedömas vid handen alt det blir bara en mycket liten ökning avantalet mål som kan komma atl prövas enligt arbetstvistlagen pä grund av miltändringsförslag (jfr även avsnitt 2.3). Åtskilligaav personalförfattningarna innehåller - lill följd av 1976 årsövergångsbestämmelser till ändringar i arbetstvistlagen föreskrifter om attöverprövning skall ske enligt arbetstvistlagen, beroende på atl detta bedömtsvara den lämpligaste överprövningsordningen. Dessa föreskrifter bör iföljdarbelet mönstras ut, eftersom de med mitt förslag inle blir lagenliga ochinte heller längre behövs för alt uppnå det resultatet att handläggningen skerenligt arbetstvistlagen. 1986/87: 84 2.2 Upphävande av generella bestämmelser om överklagande Mitt förslag: Jagföreslår ett upphävande av bl. a. vissa missvisande bestämmelser omöverklagande i lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstolatl pröva vissa mål (behörighelslagen, ändrad senast 1976:643). Där föreskrivsatt överklagande av beslut om t. ex. disciplinär bestraffning, avstängning fråntjänstgöring och avlöningsförmåner sker hos kammarrätten, trots att tvister isådana frågor numera huvudsakligen handläggs enligt arbetstvistlagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med miltförslag (betänkandet s. 114,127-130,136). Remissinstanserna: Förslaget godtas genomgående.Arbetsdomstolen, exempelvis, framhåller sålunda att det självfallet är eltvärde i sig med en ganska omfattande utrensning av sådana bestämmelser omöverklagande som representerar ett övergivet rättstillstånd. Skälenför mitt förslag: Det finns som framgår av förslaget vissa före skrifter somger intryck av att beslut i ärenden om disciplinär bestraffning, avstängning,avlöningsförmåner, resekostnadsersättning och traktamenten m.m. skallöverprövas förvallningsvägen hos kammarrätt, fastän de i själva verket numerapå det hela taget faller under arbetstvistlagen och därmed är undantagna frånöverprövning efter överklagande till följd av den förut nämndainskränkningslagen. Jag syftar pä 1 § 2 och 10 behörighetslagen. Frågor ömdisciplinansvar och avstängning regleras i huvudsak i , medan de flestaförmånsfrågor regleras i kollektivavtal. Och i 1 § 3 behörighelslagenföreskrivs att kammarrätt prövar mål om ersättning till tjänsteman vid polis-,åklagar- eller exekutionsväsendet för utgift som är föranledd av hansverksamhet. Behörighelslagensnu nämnda generella bestämmelser om överklagande av vilka en del ter sigmissvisande för den praktiska tillämpningen kommer med den föreslagna nyalydelsen av I kap. 2§ tredje stycket arbetstvistlagen (avsnitt 2.1) att saknaverkan och bör därför upphävas. Ändringen iarbetstvistlagen innebär ju som framgått alt de enskilda författningarna måsteinnehålla bestämmelser om överklagande för att den överprövningsordningen skallersätta prövning enligt arbetstvistlagen. Föreskrifterav samma innehåll söm,i behörighetslagen finns i flera regeringsförfattningar.Upphävandet av dessa kan i vanlig ordning beslutas utan medverkan. Mitt förslag:Eventuella tvister om förfatlningsreglerade pensionsförmåner börfortsättningsvis prövas enligt arbetstvistlagen. Utredningens förslag: Utredningen föreslår för sindel att det i 1 kap. 2§ tredje stycket arbetstvistlagen tas in elt undantagfrån lagens tillämpningsområde för tvister om förfatlningsregleradepensionsförmåner. Vidare föreslås atl det i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar (omtryckt 1981:1323, ändrad senast 1986:1286) tas in enallmän bestämmelse om överprövning hos kammarrätt av mäl enligtpensionsförfatiningar (betänkandet s. 91-92, 129, 132-134). ' Remissinstanserna: Flertalet instanser har ingeninvändning mol utredningens förslag. Andra godtar förslaget, men bara som enprovisorisk lösning. Statens löne- och pensionsverk däremot menar att förslagetkan fungera som en permanent lösning, särskilt som det kommer alt få enbegränsad betydelse med hänsyn till alt de nu gällande pensionsavtalen omfattarså gott som hela pensionsområdet. /SRavvisar utredningens förslag. Huvuddelen av pensionsbestämmelserna är numeraavtalsreglerade och sådana pensionsivisler handläggs enligt arbetstvistlagen,påpekas det. Enligt /SR:s uppfattning talar då de tyngre argumenten för attockså tvister om pensionsförfattningarna handläggs i samma ordning, dvs.enligt arbetstvistlagen. TCO-S utgär från att denna typ av mål skallhandläggas enligt arbetstvistlagen. Skälen för mitt förslag: 1 samband med 1976 årsarbetsrättsreform uttalades atl det tidigare gjorda undantaget för bl. a.tvister om tillämpningen av pensionsförfatiningar (jfr prop. 131,InU 16, rskr. 273) från arbetstvistlagens område borde beslå som enövergångsordning för liden intill dess alt frågorna hade blivit reglerade genomkollektivavtal (prop. 1975/76:105 bil. 1 s. 542). Detta undantag togs in i detidigare, nämnda Övergångsbestämmelserna till ändringar i arbetstvistlagen. träffades elt allmäntpensionsavtal för statliga och vissa andra tjänstemän. Avtalet konstruerades pådet sättet att föreskrifterna i statens allmänna ijänslepensionsreglemente(1959:287, SPR, ändrat : 515) och vissa andra pensionsförfatiningarskulle gälla som kollektivavtal. gäller fr. o. m. för dethelt övervägande antalet anställda inom det statligt reglerade området. Beslutenligt avtalet, dys. SPR m. m., kan redan enligt nuvarande ordning överprövaspå det sätt som arbetstvistlagen föreskriver. Men för det mindre antal arbetstagare söm inteomfattas av pensionsavtalet regleras pensionsförmånerna främst direkt genomSPR. Beslut enligt SPR m. m. i de fallen överklagas hos kammarrätt. Föratt överprövningssystemet skall bli sä enkelt som möjligt och inte i-onödankompliceras med undanlag frän den föreslagna nya huvudregeln i 1 kap. 2 §tredje stycket arbetstvistlagen (avsnitt 2.1), bör enligt min mening ävensådana tvister om pensionsförfattningar i' fortsättningen handläggas enligtarbetstvistlagen. Pensionsförfattningarna utgörs av ett tjugotalpensionsreglementen med anslutande författningar. Antalet sådana tvister somför närvarande prövas av kammarrätt enligt dessa författningar understigernumera i genomsnitt 10 . Man kan utgå från att tvisterna blir ännu färrei framtiden. 2.4 Inskränkningar i rätten att överklaga 2.4.1Fortsatt principiellt förbud mot överklagande i arbetstvister Mitt förslag:Beslut i personalärenden bör lika litet som kunna överklagas, närtvister i saken skall handläggas enligt arbetstvistlagen. Detta bör ävenfortsättningsvis regleras i en fristående lag. Utredningensförslag: Utredningen förordar att förbudet mot överklagande utformas som en ny1 kap. 1 a § i arbetstvistlagen och att inskränkningslagen upphävs(betänkandet s. 113, 137). Remissinstanserna:Förslaget godtas i sak av alla remissinstanser. Ettpar instanser menar dock att den föreslagna bestämmelsens innehåll saknar ettsådant samband med arbetstvistprocessen alt den hör hemma i arbetstvistlagen.De sätter därför i fråga, om inle inskränkningslagen bör vara kvar som enfristående lag. Skälenför mitt förslag: Inskränkningslagen innebär att överklagande med ettundantag - inte får ske, om talan i saken skall handläggas enligtarbetstvistlagen. Föratl uppnå en lagtekniskt enkel reglering hade det i och för sig varit önskvärtatl inskränkningslagens föreskrifter placerades i någon mer övergripande lag.Men jag har förståelse för synpunkten att deras innehåll skiljer sig från vadsom regleras i arbetstvistlagen. Del kan således anses i viss mån ologiskt atträtten till överklagande skulle för vissa-speciella fall regleras iarbetstvistlagen, som annars innehåller föreskrifter om rättegången i civilatvister. Jagvill därför inle förorda att inskränkningslagens regler förs över tillarbetstvistlagen. Det finns inte heller någon annan central lag, där de kananses passa in. Bestämmelsernai den nuvarande inskränkningslagen behöver emellertid i bl. a. formellthänseende arbetas om, vilket bäst sker i form av en ny lag. Vidtillämpningen av den föreslagna nya inskränkningslagen kan givetvis på vanligtsätt ledning sökas i förarbetena till gällande lag, i den mån någon ändringi sak inte har ägt rum (prop. 1965:60, KL2U 1, rskr. 267; prop. 1974:77, InU16, rskr. 273; prop. 1974:174, InU 33, rskr. Jag vill också ta upp frågan om en smärre redaktionelländring i den lagtext som lagrådet har granskat. Dennuvarande inskränkningslagen avser beslut av "offentlig arbetsgivare".Detta uttryck innefattar varje arbetsgivare, vars beslut får överklagas iadministrativ ordning eller genom kommunalbesvär (jfr prop. 1965:60 s. 226).Uttrycket har med andra ord i praktiken samma innebörd här som i nuvarande 1kap. 2 § tredje stycket arbetstvistlagen. Avsamma skäl som jag har anfört i fråga om arbetstvistlagen (avsnitt 2.1) ärenligt min mening också i den föreslagna nya inskränkningslagen uttrycket"arbetsgivare med offentlig ställning" atl föredra framför "offentligarbetsgivare". Slutligenvill jag för tydlighetens skull anmärka att den nya lagen lika litet som dennuvarande bör innebära något förbud mot kommunalbesvär för del fall att sådanabesvär anförs av någon annan än arbetstagaren (jfr prop. 1965:60 s. 129). Jagbehandlar för övrigt frågan om överklagande hos kommunala besvärsnämnder i ettsenare avsnitt (2.5). Minbedömning: Den nuvarande möjligheten att överklaga skälighetsavgöranden enligtavtal bör behällas. Det bör ske genom ett undantag i den föreslagna nyainskränkningslagen. Medskälighetsavgöranden avses här beslut i frågor som enligt s. k.arbetsgivarventiler i avtal har lämnats över för arbetsgivarens diskretionäraprövning. Utredningensförslag: Överensstämmer med min bedömning utom såtillvida att denna möjlighettill överklagande enligt utredningens mening på. sikt bör las bort (betänkandets. 105-107, 113, 144-147). Remissinstanserna: Några instanser anser att rättentill överklagande av skälighetsavgöranden tills vidare bör finnas kvaroförändrad och alt frågan om en eventuell inskränkning av denna rätt bör tasupp av avtalsparterna, vilket utredningen också har fört fram. har härvid pekat på att verket har regeringens uppdrag attundersöka möjligheterna tiil en ökad myndighelsanpassning av kollektivavtalenoch en ökad delegering av avtalsförhandlingarna. 1 samband med detta arbetefinns det också anledning att se över inte bara arbelsgivarventilerna i avtalenutan ocksä rätten atl överklaga skälighelsbeslul enligt avtal, framhåller arbetsgivarverket. De fackliga organisationerna menar all rätten tillöverklagande i detta sammanhang bör lämnas ograverad; dess slopande är en frågasom del bör ankomma på parterna atl ta ställning till. Andrainstanser vil) slopa rätten till överklagande . Skälenför min bedömning: Som sägs i förarbetena till arbetstvistlagen (prop.1974:77 s. 132) är tvister om skälighetsfrägor i och för sig att anse somarbetstvister i lagens mening. Arbetsgivarens bedömning i en sådan fråga kandock inte överprövas av domstol i sak, så länge arbetsgivaren håller sig inomramen för sin fria prövningsrätt. Denna prövningsrätt är i princip inskränkt sätill vida att den inle får utnyttjas pä elt sätt som står i strid mot god sedpå arbetsmarknaden eller annars är otillböriigt (AD 1985 nr 69). Kollektivavtalsparlernapå det statliga området, där rätten alt överklaga är av reell betydelse, harfunnit del lämpligt alt i stor utsträckning begagna sig av möjligheten attanvända arbetsgivarventiler i förening med möjligheten till överprövningförvallningsvägen. Parterna har som jag ser det helt enkelt anpassatavtalsregleringen till denna typ av öyerprövning. Ett slopande av rätten tillöverklagande skulle därför inte vara förenligt med parternas intresse avändamålsenliga metoder för atl bestämma avtalsvillkoren. Men frågan kan givetvis vid lämpligt tillfälle tasupp av avtalsparterna, exempelvis i det sammanhang som arbetsgivarverket harpekat pä. Prop.1986/87: 84 Minbedömning: Frågan om ordningen för överprövning av skälighetsavgöranden enligtförfattningar bör avgöras enligt de principer som jag har föreslagit i det föregående.Något undantag i den föreslagna nya inskränkningslagen för överklagande avskälighetsavgöranden enligt författningar bör med andra ord inte göras. Medskälighetsavgöranden avses här beslut i frågor som enligt en författning harlämnats över för arbetsgivarens diskretionära prövning. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med minbedömning (betänkandet s. 114, 145-148). Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna godtar utredningens förslag. Juridiska fakultetsnämndenvid hyser emellertid viss tveksamhet till förslaget ochmenar att det först bör göras klart vad som avses med"skälighetsavgöranden" enligt författning, innan del blir möjligt attta ställning fill frågan huruvida etl avskaffande av rätten till överklagandeframstår som rimligt. Defackliga organisationerna ställer sig avvisande till utredningsförslaget. Skälenför min bedömning: Del kan enligt min mening vara svårt att avgöra vad somskall avses med skälighetsavgöranden enligt författning. Denna svårighetföreligger inte på avtalsområdet, eftersom arbelsgivarventilerna där alllid ärkonstruerade på det sättet att avtalet föreskriver att"arbetsgivaren" får eller skall göra något. Den konstruktionenanvänds inte genomgående i författningarna. Detgrundläggande synsättet all överprövningssystemet skall vara lätt att tillämpaleder till att jag inte är beredd alt lägga fram något förslag som medför ettgenerellt undantag från förbudet mot överklagande i arbetstvis- ter (avsnitt 2.4), när detgäller beslut som kan betecknas som skälighetsavgöranden enligt författning. Möjlighetenalt överklaga sädana beslut får därmed avgöras med ledning av de förslag jagtidigare har redogjort för. Detta innebär att, i den mån det är en arbetstvistoch den berörda författningen innehåller föreskrifter om överklagande, dessagäller i stället för arbetstvistlagen. I andra fall prövas tvisten enligtarbetstvistlagen och då är möjligheten till överklagande avskuren till följdav den föreslagna nya inskränkningslagen. 2.5 Överklagande hos en besvärsnämnd Mittförslag: Möjligheten enligt kommunallagen (1977:179, ändrad senast 1986:1134)att hos en besvärsnämnd överklaga beslut om anställning i kommunaleller landstingskommunal tjänst bör tills vidare behållas, även när en tvist isaken kan handläggas enligt arbetstvistlagen. Detta bör framgå av denföreslagna nya inskränkningslagen. Samtidigtbör kommunallagen ändras så, att det inte längre framstår som möjligt att hoskommunala besvärsnämnder överklaga beslut om entlediganden eller disciplinäraåtgärder. Sådana mål handläggs nämligen numera uteslutande enligtarbetstvistlagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med mittförslag (betänkandet s. 141-144). Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks genomgående. Skälen för mitt förslag: Enligt 7 kap. 3 §kommunallagen kan en kommun eller ett landsting utse en besvärsnämnd meduppgift att pröva överklaganden av dels beslut i tjänsteliilsäitningsärenden,dels beslut om entlediganden eller om disciplinära åtgärder. Kommunallageninnehåller inga materiella föreskrifter i de här frågorna. Med den av migföreslagna ordningen för överprövning skulle därför dessa ärenden inle kunnaöverklagas tili en besvärsnämnd, i den mån de som arbetstvister också kanhandläggas enligt arbetstvistlagen. Enligträttpraxis Ofr 1981 Ab 436) gäller i de tvister omkommunala tjänstetillsättningar som helt eller delvis kan anses somarbetstvister - t.ex. tvister om företrädesrätt till återanställning - attöverklagande kan ske hos en besvärsnämnd. Men arbetstagarens rätt atti sakfrågan fullfölja sina kommunalbesvär anses avskuren till följd avinskränkningslagen. Föratt tills vidare behålla den nuvarande ordningen med delvis dubblaöverprövningsmöjligheter i detta hänseende bör den nya inskränkningslagenenligt min mening förses med ett uttryckligt undantag som möjliggöröverklagande hos en besvärsnämnd av beslut om tjänstetillsättning därdel råder tvist om t. ex. återanställning. Jagvill här hänvisa till att dessa frågor behandlas i kommunalbesvärs-kommitténsbetänkande (SOU 1982:41) Överklagande av kommunala beslut (s. 247), som harremissbehandlats. Förslagen i betänkandet är för närvarandeföremål för närmare överväganden inom arbetsgrupp (C 1986:A) för en ny kommunallag. Vad som sägs om entlediganden och disciplinäraåtgärder i 7 kap. 3 § första stycket kommunallagen har blivit missvisande tillföljd av rättsutvecklingen på arbetsrättens område under senare är. 1 rent kommunala anställningar gäller nämligen ifråga om anställnings upphörande numera ansiällningsskyddslagens regler jämtevissa kollektivavtalsbestämmelser. Och frågan om disciplinära åtgärderregleras i kollektivavtal. Därmed är liksom i statligt regleradeanställningar enligt - arbetstvistlagen tillämplig på tvister omanställnings upphörande eller om disciplinära åtgärder och kommunalbesvärsvägensålunda enligt både den nuvarande och den föreslagna inskränkningslagen stängd förarbetstagaren. Tvister mellan kommuner och deras anställda i hithörande frågorär därför redan nu undantagna frän besvärsnämndernas kompetensområde. Någonändring i denna ordning föreslås inte. Kommunallagenbör på denna punkt anpassas till gällande rätt. Slutligen vill jag nämna atl lagrådsremissenbeträffande kommunallagen innehöll det förslaget att uttrycket"tillsättning av eller förordnande pä -- tjänst"i 7 kap. 3 § första stycket borde bytas ut mot "anställning".. Dethar emellertid visat sig att en sådan ändring skulle kunna leda till vissatolkningsproblem. Den bör därför inte genomföras. Mittförslag: I 1 kap. 2 § andra stycket arbetstvistlagen stryks orden "allmänförsäkringskassa". Utredningens förslag: Överensstämmer med mittförslag (betänkandet s. 139). Remissinstanserna:Förslaget godtas genomgående. Skälenför mitt förslag: I I kap. 2 § andra stycket arbetstvistlagen sägs atl lageninte skall tillämpas pä mäl som rör arbetstagare med en statligt regleradanställning eller en anställning hos eller allmän försäkringskassa,när tvisten gäller bl.a. tjänstetillsättning utan att enbart avse tvist omkollektivavtal. Numerahar samtliga arbetstagare hos försäkringskassorna statligt regleradeanställningar. Preciseringen i lagen vad gäller försäkringskassean-ställdabehövs därför inte längre. 2.7 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Mittförslag: Ändringarna bör träda i kraft den . I fråga om talan mot beslut som har meddelats föreikraftträdandet bör äldre föreskrifter dock fortfarande tillämpas. Utredningens förslag; Överensstämmer med mittförslag vad gäller över- Prop. 1986/87: 84 gängsbestämmelserna (betänkandets. 138, 139). Remissinstanserna:Förslaget godtas genomgående. Skälen för mitt förslag: Ett genomförande av mittförslag till förenkling av öveiprövningssysteinet kräver som redan nämnts etträtt omfattande följdarbele med genomgäng av olika personaiförfattningar.Ändringarna bör därför träda i kraft först . Milt förslag kan i enstaka fall medföra att vissatvistefrågor, som skall behandlas efter överklagande, iframliden kommer alt handläggas enligt arbetstvistlagen. Äldre föreskrifter bördock tillämpas i fråga om talan mol sådana beslut som har meddelats föreikraftträdandet. Detta bör gälla även när tiden för överklagande löper ut förstdärefter. Övergångsbestämmelser med det innehållet bör las in i ändringarna iarbetstvistlagen och behörighetslagen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. en lag om ändring i lagen(1974:371) om rättegången i arbetstvister, 2. en lag om inskränkning i rättenatt överklaga, 3. en lag om ändring i lagen(1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mäl, 4. en lag om ändring ikommunallagen (1977:179). Det under 1 angivna förslaget har upprättats isamråd med arbetsmarknadsministern och det under 3 i samråd medjustitieministern. Som jag nämnde i inledningen är förslagen utomvad gäller ett par smärre redaktionella förtydliganden - likalydande med demsom av lagrådet har lämnats utan erinran. Jag hemställer att regeringen föreslår riksdagenatt anta lagförslagen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och .beslutar atl genom propositionföreslå all anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Bakgrund, nuvarande ordning, olägenheter med (Utdrag ur utredningsdirektiven Dir 1985: 33) Systemetför överprövning av beslut i personalfrågor inom det statligt reglerade områdethar satts i fråga. Del gäller inte bara vad slags beslut i sådana frågor somöver huvud tagel bör kunna överprövas. Det gäller ocksä om besluten skallöverklagas genom besvär hos högre myndighet eller om de skall prövas i etttvisteförfarande inför domstol, m. m. Det har sålunda hävdats att reglerna isistnämnda hänseende är allmänt svårförståeliga saml alltför omfattande ochkränghga. Detta anses leda till onödigt merarbete för myndigheterna och tillrisk för rättsförluster för den enskilde. Frågorna bör ses i ljuset av den genomgripandeomvandling som arbetsrätten har underkastats , främst genomtillkomsten av lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL, ändradsenast 1980:238), lagen (1976:600) om offentlig anställning (, omtryckt1982:100, ändrad senast 1983:1074), lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS,ändrad senast 1984:510) och dess föregångare samt de s.k. ledig-helslagarna.Regeringen har också utfärdat en rad förordningar i personalfrågor på detstatligt reglerade området. Dessutom har kollektivavtalen ökat i antal ochomfattning. har i sitt slutbetänkande(SOU 1982:41) "Överklagande av kommunala beslut" behandlat problemkring prövningen av kommunalbesvär och rättegången i arbetstvister infördomstol. Betänkandet har remissbehandlats och är f. n. föremål föröverväganden i . Jag vill också erinra om att riksdagennyligen har antagit vissa riktlinjer för en systematisk översyn avmöjligheterna att överklaga myndighetsbeslut till regeringen (prop. 1983/84:120, KU 23, rskr 250). Nugällande regler om överprövning av beslut i personalfrågor återfinns i en radskilda författningar, främst arbetstvistlagen, inskränkningslagen,behörighetslagen, förvaltningslagen, allmänna verksstadgan och anställningsförordningen. Enarbetstvist skall upptas och avgöras av tingsrätt eller av arbetsdomsto len. Det föreskrivs i lagen (1974: 371) om rättegången i arbetstvister (om tryckt 1977:530, ändrad senast 1982:88). Sådana arbetstvister på det stat ligt reglerade området som rör t. ex. kollektivavtal, uppsägning, avske- - 21 dande,avstängning, läkarundersökning och tidsbegränsning av förord- Prop.1986/87:84 nande på tjänst handläggs enligt arbetstvistlagen. Men arbetstvisUagens tillämpningsområde ärbegränsat i olika hänseenden (I kap. 2 §). När det gäller arbetstagare med statligt regleradeanställningar faller för det första t. ex. tvister om tjänstetillsättningar iregel utanför arbetstvistlagen (I kap. 2 § andra stycket 1). Sådana tvisterhandläggs i stället som förvaltningsbesvärsärenden.