prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Enbestämmelse om delta har tagits upp i 2 6 i förevarande kapitel. Beträffandede förhandlingar som skall hållas inom ramen för ett kon kursärende bör, i principiell överensstämmelse med KLförslagel, reglerna i RB om huvudförhandling i tvistemål gälla i tillämplig utsträckning. mensamlför de förhandlingar som sker med stöd av konkurslagen är dock Prop.1986/87:90 all parts eller annans ulevaro inte ulgör hinder mol att prövningenav den 16 kap. aktuella frågan slutförs vid förhandlingen. En särskildregel bör ocksä gälla om rällens sammansättning. Detligger utan tvekan ett visst värde i att handläggningsreglerna förförhandlingarna finns i nära anslutning till de regler som anger att förhandlingenskall eller får hällas. Kommittén har också vall denna lösning såvitt gällerförhandlingar inom ramen för konkursärendet. Å andra sidan finns del ocksä skälsom talar för att regler som är i stort sett lika för sädana förhandlingarsammanförs. Regleringen blir på del sättet betydligt enklare. Som redanframgått av de beslämmelser om förhandlingar som har lagils upp i de särskildakapifien, har jag i huvudsak stannat för denna lösning. Närmare regler om deförhandlingar som hålls inom konkursärendels ram har lagils upp 12 6- Regler omkallelser och om delgivning har dock tagils upp i sitt sakliga sammanhang. I16 kap. 9 6 och 16 kap. 15 6 första stycket KLförslagel finns i sak samstämmigaregler om rättens sammansättning. En enhetlig regel om rättens sammansättningvid handläggningen av konkursärenden har i mitt förslag tagils upp som 3 6 iförevarande kapitel. 116 kap. 16 6 KLförslagel återfinns bestämmelsen i 113 8 KL som föreskriver alttalan mot dom varigenom anmärkning mot bevakning har ogillats får föras inlebara av förvaltaren ulan ocksä av en borgenär och gäldenären. Varken i RB elleri KL ges i övrigt några regler om vem som får föra talan mot beslut sommeddelas under konkursen. Vem som är berättigad att föra talan mot olika beslutfär i stället avgöras från fall lill fall med stöd av allmänna processrätlsligaprinciper om talerätl. Del framstår mot denna bakgrund som inkonsekvenl alt ilagen särskilt ange vem som fär föra talan mot just detta beslut. Bestämmelsenkan också, som en remissinstans påpekar, föranleda felaktiga slutsatser om rätttill fullföljd i andra fall än de i paragrafen åsyftade. Jag föreslär därföralt bestämmelsen i fråga slopas. Mål om ålervinning lill konkursbo och om av slutredovisninghandläggs som vanliga tvistemål. är direkt tillämpliga. Desärskilda regler som finns i KL och som huvudsakligen rör lalerällen ochden lid inom vilken talan mäste väckas har behållits och tagits upp i sinasakliga sammanhang. Atl talan mol förvaltaren om skadestånd förs genom klanderav slutredovisningen följer av 17 kap. 2 8. De speciella regler som tidigarefanns i KL om handläggningen av mål om näringsförbud har numera sinmotsvarighet i lagen (1986:436) om näringsförbud. Mål om överträdelse av detautomatiska näringsförbudet under konkurs (17 kap. 4 8) och om straffansvar förborgenär som betingat sig särskild förmån av gäldenären (17 kap. 5 8) handläggssom vanliga brottmål. De processuella regler som tar sikte pä de beslut som borgenärerna fattarmed slöd av KL har tagits upp i sina sakliga sammanhang (9 kap. 14 6 och 12kap. 16 6). De regler som anger i vilken utsträckning tillsynsmyndighetens beslut fär överklagas har tagils upp i 7 kap. 29 6 i omedelbar anslutning lill 399 deövriga regler som rör tillsynen och tillsynsmyndighetens verksamhet. De närmarereglerna om förfarandet vid prövning av säkerhets- Prop. 1986/87:90åtgärder och tvångsmedel har också förts in i sina sakliga sammanhang 16kap. (2 kap. 11 13 66 och 6 kap. 6-12 66). 1 övrigt tillämpas reglerna idetta kapitel. Tillföljd av den reglering som jag nu redogjort för kommer förevarande kapitel allinnehålla endast regler som hänför sig fill rättens handläggning av etlkonkursärende och beslut i sädana ärenden. Kapitlet inleds med en bestämmelseom handläggningen vid lingsräii av konkursärenden (1 6). Som redan nämnts harregler om tillämpligheten av i konkurssammanhang och om rätlenssammansättning lagils upp i 2 och 3 66. Bestämmelserna i 1-3 66 har iförhällande till det remitterade förslaget disponerats om i enlighet med vadlagrådei har föreslagit. 14 8 anges när ett beslut går i verkställighet. En bestämmelse om att varjebeslut av tingsrätten i ett konkursärende fär överklagas till hovrätt hartagits upp i 5 6, som också innehåller en föreskrift om underrättelser omrättens beslut. 1 6 och 7 66 anges vissa begränsningar i fullföljdsrälten.Tillsynsmyndighetens rätt att föra talan mot rättens beslut i konkursärendenframgår av 8 8. 1 9 8 anges slutligen inom vilken tid besvärslalan skall föras. Handläggningav konkursärenden I 6 Prövningenav en konkursansökan och handläggningen av konkursen sker som etl konkursärendehos tingsrällen. Som konkursärende handläggs inte sådan talan enligt denna lagsom skall väckas genom stämning. Paragrafensaknar motsvarighet i såväl KLförslagel som KL. Desammanhållande och övervakande uppgifter som enligt KL ankommer påkonkursdomaren överläs i den nya lagen av rätten. Den tingsrätt som avses iförsta meningen är den tingsrätt som först prövat konkursansökningen. Dettagäller även om konkursbeslutet meddelats av högre instans. Enligt 2 kap. 26 6kan handläggningen av en konkurs undantagsvis överflyttas till en annantingsrätt och då övertar naturligtvis den tingsrätten den första tingsrättensuppgifter. Defrågor som rätten skall pröva med anledning av konkursen skall -bortsett frånmål om straffansvar - handläggas i konkursärendel vid den tingsrätt som avses iförsta meningen med tvä undantag. Som fristående mål handläggs dels en genomstämning väckt talan om återvinning, dels av slutredovisning. I dessafall skall talan - lill skillnad mot vad som gäller i övriga fall - väckasgenom stämning. I fräga om återvinning gäller därvid vanliga forumregler. 1konkursärenden gäller beslämmelser om tvistemål i tillämpliga delar, om inte någol annat sägs i denna lag. Sker handläggning en vid förhandling, tillämpas bestämmelserna om huvudförhandling i tvis temål, om inte sakens beskaffenhet motiverar avsteg därifrån. Omden som har kallals lill en förhandling uteblir, hindrar det inle all Prop.1986/87:90 den fråga som förhandlingen gäller prövas och avgörs. Rätlensavgörande sker genom beslut. Delförsta stycket saknar motsvarighet i såväl KLförslagel som KL. Paragrafensandra stycke motsvarar delvis 16 kap. 14 6 KLförslagel samt 2118 Qärde stycketKL. Det iredje slyckel överensstämmer i huvudsak med 16 kap. 15 8 andra slyckelKLförslagel men saknar motsvarighet i KL. Enligtförsta styckel gäller bestämmelser om handläggning avtvistemål i lillämpliga delar vid handläggningen av konkursärenden, om inleannat sägs i denna lag. Beslämmelserom all förhandlingar skall eller fär hållas finns pä åtskilliga ställen ilagen. Som anförts i anslutning lill kapitelrubriken skall i princip RB:sregler om huvudförhandling i tvistemål tillämpas i fråga om dessaförhandlingar. Genomgående gäller dock vissa undanlag. Elt undantag regleras13 6, nämligen frågan om rättens sammansättning. Vidare gäller att utevaro avden som är part eller som annars har kallats till förhandlingen inte hindraratl den fråga som skall prövas vid förhandlingen avgörs. Delta framgår avparagrafens andra stycke. Om avvikande beslämmelser har meddelats i anslutningtill de beslämmelser som reglerar möjligheten att hälla förhandling, skallgivetvis de bestämmelserna gälla. Hänvisningentill reglerna om huvudförhandling i tvistemål avser endast självaförhandlingen. Reglerna i RB om stämning och kallelser till huvudförhandlingskall alltså inte tillämpas. Det innebär bl.a. alt tredskodoms-föreläggandeinte kan komma i fråga. I vilken utsträckning i övrigl skalltillämpas beror pä vad saken rör. Möjlighet finns atl förebringa muntligbevisning, om det skulle behövas. I fråga om kallelser till förhandlingargäller konkurslagens regler. Fråganom rättegångskostnader vid prövningen av en konkursansökan är reglerad i 2 kap.23 6. Vid övriga förhandlingar inför rätten gäller att ersättning i vissa fallkan utgå av konkursboet för inställelse, se 6 kap. 14 6. Frågan i vad mändärutöver är lillämpliga kan inle besvaras generellt ulanberor pä vad saken rör. Huvudprincipen bör emellertid vara att 18 kap. RB skalltillämpas om partsslällningen är jämförbar med den som föreligger i vanligadispositiva tvistemål Gfr NJA 1985 s. 299). Lagrådeihar i anslutning lill detta lagrum anfört bl.a. följande om RB:s tillämpning ikonkursärenden. När det i 2 8 hänvisas till "itillämpliga delar" resp., för förhandlingsfallen, omhuvudförhandling i tvistemål "om inle sakens beskaffenhet motiverar avstegdärifrån", ligger det i reservationerna alt det i konkursärenden färförutsättas kunna förekomma ganska många avsteg från eller modifikationer avRB:s beslämmelser. Delta framgår enligt lagrådet direkt eller indirekt av deföreslagna bestämmelserna eller ocksä följer det av konkurs-förfarandets natur. "Ellelementärt formellt särdrag är atl stämningsansökan inte behövs för attanhängiggöra talan i delfrågor (frånsett vissa fall som dock formellt 4Q] fallerutanför ramen för konkursärende-begreppet). Som etl annat, merprincipiellt exempel kan nämnas atl utrymmet för Prop. 1986/87:90 skriftlighandläggning och för utnyttjande av skriftligt material i förhand- j jplingsfall mäste bli slörre än vad RB tillåter. Gängen i en förhandling kanvidare behöva gestaltas annorlunda än vad RB anger för huvudförhandling itvistemål, i synnerhet när del gäller frågor om häktning och andra tvångsmedel,däri inbegripet utdömande av vite. Spörsmåletom vad som är indispositivt och dispositivt i konkursärenden är inle utanvissa problem, men torde i stor utsträckning ha vunnit en lösning i praxis. Avförarbetena till nu föreliggande förslag kan beträffande vissa frågor utläsasatt en hel del inslag av officialprövning är förutsatta. Visst utrymme förtillämpning av principerna för dispositiva mäl förefinnes dock, exempelvis ijävsprocessen. Avde områden där RB:s regelsystem bhr gällande har redan nämnts förhållandena päpartssidan. Annat som kan nämnas är exempelvis reglerna om domarjäv, omomröstning, om bevisning (i stort) och om särskilda rättsmedel. En merdetaljbelonad fräga gäller om vitesföreläggande kan ges enligt 9 kap. 7 6 RB.Frågan synes böra besvaras jakande. såväl remissförslag som lagrädsförslag förekommande hänvisningen fill RB:sbestämmelser kan såvitt angår rättegångskostnader medföra vissafillämpningsproblem, eftersom hänvisningen inte ger någon särskild vägledning iden delen. För ett specialfall ges en bestämmelse i 2 kap. 23 6. När det gällerkostnadsfrågor i övrigl blir del en bedömningsfråga hur RB:s koslnadsreglerskall tillämpas i konkurssammanhang. Lagrådei finner sig i denna del inle böragå längre än atl konstalera alt del inom ramen för det nya begreppet'konkursärendet' kan förekomma delprocesser som har avsevärd likhet medordinära tvistemål och vari koslnadsspörsmålen bör lösas enligt i ämnet; delta gäller särskilt i jävstvisier, utdelningslvister Oämförvad lagrådet anfört under 11 kap. 8 8) och arvodestvister. Del fär överlämnasfill rättstillämpningen, hur kostnadsfrågan är att bedöma i olika situationer.Remissförslaget fär antas bygga på alt förekommen praxis ikostnadsfrågor väsentligen blir orubbad. - särskilt kostnadsspörsmäl harlagrådet behandlat under 6 kap. 11 6." Hänvisningentill tvistemälsreglerna för huvudförhandling hindrar inle att muntligförberedelse anordnas när sä undantagsvis är behövligt. Enligt 42 kap. 20 8andra stycket RB krävs för att förberedelse skall få övergå tillhuvudförhandling i förenklad form all parterna samtycker eller all saken ansesuppenbar. Föreskriften i 211 6 andra stycket KL innebär den uppmjukningen iförhällande till RB all det räcker med atl samtliga närvarande lämnar sittsamtycke. Nägon sädan uppmjukning finns inle i förslaget. omskriftlig förberedelse torde vid behov kunna appliceras i olika skeden av ettkonkursärende. 1andra slyckel utsägs atl, om den som har kallats fill en förhandling uteblir,detta inle hindrar all den fråga som förhandlingen gäller prövas och avgörs.Denna allmänna regel för förhandlingar i konkursärenden har etl undantag i 2kap. 19 6 första stycket i milt förslag. Förhållandet synes inte behöva uttryckligenanges i nu förevarande paragraf Atträttens avgörande sker i form av beslut framgår av tredje stycket. Entingsrätt skall vid handläggningen av ett konkursärende bestå av en Vid en förhandling fär dock rätten bestå av tre lagfarna Paragrafensförsta mening överensstämmer i huvudsak med 16 kap. 9 8 Prop. 1986/87:90första stycket och 15 6 första stycket KLförslagel. Den motsvaras i viss 16kap. mån av 211 8 iredje styckel KL. Andra meningen saknar motsvarighet i såvälKLförslagel som KL. 1 och med all konkursdomarinstitulionen nu föresläsavskaffad finns del etl behov av en regel som generellt anger hur rälien skallvara sammansatt vid handläggningen av konkursärenden. I enlighet med vad somenligt KL gäller för de flesta fall dä en fråga i samband med konkurs skallprövas av rätlen, bör rätten bestå av en lagfaren domare. rätlen kunna bestå av tre lagfarna domare när delta bedömsändamålsenligt. Sä kan vara fallet exempelvis vid förhandling för prövning avtvistefrågor enligt 9 kap. 15 6, om vidlyftig utredning förekommer eller mälelannars är av komplicerad beskaffenhet. Del får förutsättas atl möjlighetenfill flerdomarsammansällning utnyttjas endast undanlagsvis. Som framgått av vad som anförts i anslutning lill 1 8 ärförevarande paragraf inte tillämplig vid handläggningen av frislående mål omålervinning eller av mäl om av förvaltarens slutredovisning. Verkslällighel av beslut i konkursärenden Ett beslut om konkurs och om upphävande av ellkonkursbeslui går i verkslällighel . Delsamma gäller andra beslut avrätten under handläggningen av etl konkursärende i en fråga som enligt dennalag skall prövas av rätlen, om inte nägot annal förordnas eller följer av andrastyckel. Beslut under handläggningen av etl konkursärende går iverkslällighel först sedan det har vunnit laga kraft, om beslutet avser 1. arvode ellerkostnadsersättning till förvaltare, 2. arvode lill ensådan rådgivare eller förlikningsman som har utsetts enligt 7 kap. 7 6, 3. arvode ellerkostnadsersättning lill en sådan tillsynsman som har utsetts enligt 12 kap. 268, 4. utdömande avförelagt vite. Angående verkslällighel av beslut all fastställa utdelningfinns det bestämmelser i 11 kap. 9 och 10 68. Första och andra styckena överensstämmer i huvudsak med 16kap. 1 8 KLförslagel samt motsvaras til! viss del av 25 8 första stycket och210 8 tredje slyckel KL. Det iredje stycket saknar direkt motsvarighet i såvälKLförslagel som KL. Paragrafen behandlar frågan när rätlens beslut om konkurseller beslut under handläggningen av en konkurs går i verkställighet, dvs. frän vilken tidpunkt beslutet får börja tillämpas. Uttrycket syftar inle pä verkslällighel i den mening som avses i ulsökningsbalken. Vissa beslut i ell konkurs ärende kan bli föremål för verkslällighetsåtgärder enligt ulsökningsbalken, om beslutet innebär åläggande av betalningsskyldighet eller annan förplik telse eller avser kvarstad. Andra beslut kräver ingen verkslällighelsåtgärd men skall ändå beaklas av myndigheter och andra. Det kan l.ex. aktuellt medföljdätgärder, såsom kungörande av beslutet. Den valda ter- Prop.1986/87:90 minologin ansluter lill den som används i KL och i allmänhetocksä i 16 kap. RB,i.ex. i 17 kap. 14 8. Förnärvarande gäller enligt 25 6 första stycket KL att ett beslut om konkurs, varesig det har meddelats av konkursdomaren eller rätlen, går i verkställighet ulanhinder av all beslutet överklagas. I övrigl gäller alt beslut somkonkursdomaren meddelat under handläggningen av en konkurs går iverkställighet , om inte annat förordnas. Undanlag gäller dock förbeslut om utdömande av vite. Andra beslut av konkursdomaren, dvs. sådana somhar slutlig karaktär, går i verkställighet först sedan beslutet har vunnit lagakraft. Som exempel på sådana beslut kan nämnas avskrivning av en ordinärkonkurs pä grund av bristande tillgångar (186 8 KL) och faststäilelse avutdelning i mindre konkurs (185 f 8 KL). Denna ordning följer av 210 6 tredjestyckel KL. Ifräga om beslut av konkursdomaren är huvudregeln i 210 6 KL att beslutet går iverkställighet . När del däremot gäller beslut enligt KL av rättengäller - frånsett beslut om konkurs - vanliga regler i RB. Beslutet går alltsåi verkställighet först när det har vunnit laga kraft, om inte annat förordnasmed stöd av 17 kap. 14 8 RB eller följer av den paragrafen. bör den nya konkurslagen i sak inta samma ståndpunkt som gällanderätt. Den omständigheten all konkursdomaren ersätts med rätten föranleder intenågon annan bedömning. Vissa smärre ändringar föresläs dock. Föregen del ansluter jag mig i huvudsak till KLförslagel, med vissa jämkningar somjag strax återkommer till. Iförsta styckel anges till en början att ett beslut om konkurs går iverkställighet . En remissinstans riksskatteverkel har efterlysten regel som klart uttalar att ocksä etl beslut om all upphäva ellkonkursbeslui går i verkställighet . Även jag anser atl detta bör,för atl förebygga tvekan om vad som gäller, framgå direkt av lagtexten. Ävennär del gäller övriga beslut under handläggningen av en konkurs börutgångspunkten liksom vara all besluten går i verkställighettrots atl de inle har vunnit laga kraft. En bestämmelse om detta har tagits uppsom andra mening i första slyckel. Eftersom bestämmelsen avser endast beslutunder handläggningen av konkursen omfattar den inte beslut varigenom en konkursavslutas. Som beslut av sistnämnda slag är att anse t.ex. beslut om avskrivningav en konkurs enligt 10 kap. 1 6, beslut om all lägga ned en konkurs enligt 12kap. 1 8 efler frivillig uppgörelse, beslut alt fastställa ackord i konkursoch beslut att fastställa utdelningsförslag enligt 11 kap. 7 8. Bestämmelsengäller, liksom den i första meningen, oavsett om beslutet har fattats avtingsrätt eller hovrätt. Vidareavses endast beslut enligt konkurslagen. Beslut om t.ex. rällshjälp omfattasalltså inle av den föreslagna bestämmelsen. 1andra slyckel anges vissa undanlag frän reglerna i första slyckel. Dessa bör liksom omfatta bl.a. beslut om arvode och kostnadser sättning till förvaltare eller till tillsynsman som har utsetts enligt 12 kap. 26 6. Enligt kommittén bör även ell beslut om förskott pä förvallararvode, 404 imotsats till vad som gäller, gä i verkställighet först sedan del har Prop. 1986/87:90 vunnit laga kraft. Kommittén har därvid åberopat främst alltillsynsmyn- 16 kap. digheten, såväl enligt KL som KLförslagel, harfullföljdsrätl mol beslut om förskott. Föregen del anser jag inte atl det finns tillräckliga skäl all ändra pä vad som nugäller i fräga om förskoll. KLförslagel på denna punkt strider i viss män moltanken bakom de vidgade möjligheter lill förskott som mitt förslag innebär.Beslut om förskott bör därför enligt min mening följa huvudregeln om omedelbarverkslällighel. Undantageni punkterna 1 och 3 i andra styckel frän regeln om omedelbar verkställighethar utformats i enlighet med vad som har sagts. 1 överensstämmelse medKLförslagel bör ytterligare undanlag göras för beslut om arvode lill en sädanrådgivare eller förlikningsman som har utsetts enligt 7 kap. 7 8. Deltaundantag har tagits upp i punkt 2.1 överensstämmelse med gällande rättundanlas i punkl 4 också beslut om att döma ut ell vite. Däremot omfattas intebeslut om häktning och andra tvångsmedel. Sädana beslut går alltså iverkställighet . Regleringen i andra slyckel avser även beslut avhovrätt. 1och med att den prövning av ett ackordsförslag som efler hänskju-tandesker hos rätlen nu föresläs ske inom ramen för konkursärendet, blir beslutetenligt huvudregeln verkslällbart ulan hinder av atl del inle har vunnit lagakraft. Om emellertid beslutet i fräga innebär att ackordsförslaget fastställs,medför det atl konkursen avslutas. Eftersom del då inte är fräga om ell beslutunder handläggningen, omfattas det inle av bestämmelsen i första styckel andrameningen. Ombeslutet innebär atl ackordet inle fastställs, omfattas det således av bestämmelseni första slyckel. Verkställigheten av etl sådant beslut består uteslutande däriall konkursen handläggs vidare. Etl överklagande av beslutet bör alltså inteuppehålla den fortsatta handläggningen av konkursen. Om del skulle finnasanledning att avvakta utgången av etl överklagande finns del möjlighet attförordna om det. Detta kan vara fallet om exempelvis en försäljning av en förgäldenären betydelsefull fillgång skall ske som beslutet prövas ihögre rätt. Iiredje slyckel erinras om de speciella regler rörande verkställigheten avbeslutet att fastställa utdelningen i konkursen som finns i 11 kap. 9 och 1068. Etlbeslut att fastställa utdelning verkställs på det sättet atl de uldelningsberälligadeborgenärerna tillställs sina utdelningsmedel (11 kap. 9 8 första styckel).Delta skall ske när beslutet har vunnit laga kraft. får medlenbetalas ut fill en utdelningsberälligad borgenär endast om han ställer säkerhet(11 kap. 10 8 första stycket). Om fastslällelsebeslulet eller beslutet omförvaltarens arvodesersättning överklagas gäller delsamma i fråga om deborgenärer vars uldelningsrätt berörs av talan. Övriga borgenärer får alltså dätrots överklagandet lyfta sina utdelningsmedel utan säkerhet. Ellbeslut om en tvistig fordran i konkurs har verkan bara i konkursför farandel. Den omständigheten atl en fordran alltjämt är föremål för tvist utgör inte hinder mot atl fordringen las upp i utdelningsförslaget. 11 kap. 10 8 andra stycketframgår emellertid all utdelning för fordringen Prop. 1986/87:90 inte fårbetalas ul innan fordringen har fastställts av domstolen. Har 16 kap.fordringen faslslällls av domstolen fär emellertid utbetalning ske mot säkerhetäven om avgörandet överklagas. Överklagandeav rällens beslul i konkursärenden m.m. Varjetingsrättens beslul i ett konkursärende i en fråga som enligt denna lag skallprövas av rätten får överklagas för sig, om inte något annat följer av 6 eller7 8. Haretl beslul meddelats utan all förhandling har hållits, skall de som beslutethar gått emot genast underrättas om liden för beslutet, i den mån del medhänsyn lill omständigheterna är mofiverat. När det är lämpligt, bör iundertältelsen ges besked om utgången av den prövade frågan. Paragrafensförsta stycke motsvarar 16 kap. 2 8 första styckel KLförslagel och i huvudsak210 8 första styckel KL. Det andra styckel är nytt och har tillkommit efterförslag av lagrådei. KLutgår från atl varje beslut som konkursdomaren meddelar under handläggningen avett konkursärende fär överklagas för sig. Detsamma gäller enligtulsökningsbalken i fräga om kronofogdemyndighetens beslul i ulsökningsmäl.Enligt RB däremot är principen den motsatta, nämligen atl beslut underrättegången inte får överklagas särskilt annal än när det är uttryckligenmedgivet. Ominte något annat sägs blir RB:s beslämmelser om fullföljd lillämpliga i frågaom talan mot rätlens beslut i etl konkursärende. Det skulle bl.a. innebära atlrällens beslul i olika frågor som uppkommer under handläggningen av eltkonkursärende inle skulle få överklagas särskilt. Förevarande paragrafs förstastycke ger uttryck för principen atl varje beslul under ell konkursärende färöverklagas för sig. Vissa undanlag föreskrivs i 6 och 7 86. 1fråga om det pä förslag av lagrådet upptagna andra styckel. har lagrådei anförtbl.a. "Enligt9 8 i delta kapitel gäller för flertalet beslut i konkursärenden att tiden förbesvär över beslutet räknas frän den dag dä beslutet meddelades. Dennabestämmelse väcker frågan hur det är sörjt för att parterna får kännedom om närelt beslul har meddelats. Enligtflera bestämmelser i den föreslagna lagen skall eller kan ett avgörande av rätten föregås av en förhandling. Tvistefrågor som rör beva kade fordringar och som inte har förlikts skall t.ex. alllid prövas vid en förhandling (9 kap. 15 8).