prop · GA03135 · 1986-12-31 00:00:00 — Erfarenheterna visar ocksä alt rena skyddsåtgärdervid utformningen av vägen måste övervägas på elt tidigt stadium om bästaresultat skall uppnås. Är redovisningen av miljöeffekterna bristfällig,försvårar det också för miljövårdsmyndigheterna atl tillvaratamiljöskyddsintressena. Molbakgmnd av vad jag nu har anfört anser jag atl del finns skäl atl komplettera beslämmelserna i väglagen med regler som innebär alt väghål- laren redovisar miljöeffekterna, och då avser jag också effekterna på naturmiljön, av akluella vågålgärder saml förslag lill skyddsåtgärder för att förebygga eller avhjälpa olägenheterna från trafiken. Redovisningen av miljöeffekterna bör självfallei innehålla uppgifter om vilka förbällringar i miljön kring befintliga vägar som kan uppnås genom atl den nya vägen byggs och las i anspråk för trafik. Ulredningen har föreslagil att en miljö konsekvensbeskrivning skulle krävas sä snart fråga om byggande av väg väckts. Väglagen år emellertid, som framgår av vad jag har anfört, så uppbyggd atl det formella planeringsskedet inleds med atl en arbetsplan upräitas. Jag anser all en ny bestämmelse om miljökonsekvensbeskrivning i väglagen bör anknyta till lagens systematiska upbyggnad och tas in bland de bestämmelser som reglerar innehållet i arbetsplanen. Även med den lösningen säkerställs atl arbetet med beskrivningen påbörjas på ett tidigt stadium. Det är nämligen svårt atl länka sig alt en arbetsplan över huvud lagel läggs fram som enligt miljökonsekvensbeskrivningen inte är accepta bel från miljösynpunkt. Väglagen bör vidare kompletteras med uttryckliga 19 krav påsamråd med de nalurvårdsmyndigheler som berörs vid upprällan- Prop. Den omständigheten all nalurvårdsinlresset slarkaremarkeras i lagtexten innebär naturligtvis inle alt andra vikligasekiorsiniressen, t.ex. kulturminnesvården, får eftersättas. Samråd medberörda myndigheter skall ske liksom . Innehållet i en miljökonsekvensbeskrivning bör närmareregleras genom verkslällighetsföreskrifter. Sådana föreskrifter bör beslutas avvägverket efter samråd med . För alt ytterligare förstärka miljöskydds- ochnalurvårdsinlressena i de tidigare planeringsskedena anser jag vidare atl ocksåupprättandet och fastställandet av de tioåriga vägbyggnadsplanerna iforlsällningen skall ske efler samråd med och med rätt för verketatt överklaga sädana planer. All införa ett samrådsföriarande mednaturvårdsverket fordrar emellertid inte medverkan. Chefen förkommunika-lionsdeparlementel har för avsikt att senare återkomma tillregeringen med ett sådanl förslag. Även om tar med miljöeffekterna isin sammanvägning vid planering och projektering av vägar, vill jag starktunderstryka betydelsen av all olika sektorsorgan i ökad utsträckning bevakaroch tillvaratar miljöintressena inom sin sektor. Genom atl miljösynpunkternaintegreras i vägplaneringen ökar möjligheterna atl finna lösningar som ärgodtagbara både för miljön och för väghållningen och trafikplaneringen iövrigl. De ändringar jag nu har föreslagil bör enligl min mening leda lill enförstärkning av miljöintressena i vägplaneringsprocessen, eftersom ökadekunskaper om miljöeffekterna av etl vägbyggnadsföretag kan förväntas medföraetl störte hänsynslagande till dessa effekter från vägmyndigheler-nas sida. Inom ramen för det trafikpolitiska utvecklingsarbetetägnas trafikmiljöfrågorna särskild uppmärksamhet. Arbetet syftar lill alttotalt sett minska störningar genom buller och luftföroreningar. Särskiltuppmärksammas tätorternas problem. Även trafikplaneringens roll imiljöpolitiken tas upp. Del trafikpolitiska utvecklingsarbetet kommer allredovisas i en proposition till . Utredningen har som en ytterligare förstärkning avmiljöskyddsinlres sena vid vägbyggande föreslagit att en möjlighet införs atl föreskriva förprövningsskyldighel enligt ML av vissa vägärenden som är särskilt kontroversiella eller som kräver principiella ställningstaganden. Förslaget har fåll ett blandal mottagande av remissinstanserna. Flera remissinstan ser ställer sig negativa till förslaget och anser atl den sammanhållna pröv ning av vägar som sker inom väglagstiftningen bör bibehållas. Andra åter anser inte atl förslaget är tillräckligt långtgående och vill att en betydligt mera omfattande förprövningsplikl belräffande vägar skall införas. För egen del vill jag peka på de praktiska svårigheter som föreligger all genom föra en obligatorisk förprövning enligl ML av delar av en verksamhet eller anläggning på del sätt som skulle bli följden om vissa vägsträckningar förprövades. Jag vill också framhålla all del normalt år en fördel om del går att begränsa den obligatoriska prövningen av etl företag så all den sker 20 inomramen för endasi en lagstiftning. Jag anser därför inle alt något syslem förobligatorisk prövning av vägar bör införas i ML. Möjligheten lill frivilligprövning kvarstår dock, liksom möjligheten för att begäraprövning enligl 41 §, Inte heller anser jag alt ML, som utredningen harföreslagil, bör ändras på det sättet atl bestämmelsen i 6§ tredje stycket sistameningen upphävs. Jag har hiUills uppehållitmig framför alll vid problem som angår de allmänna vägarna. När del gällergalor är situationen delvis densamma. Frågor om galor prövas enligtbyggnadslagstiftningen, vars miljöskyddsbestämmelser liksom våglagstiftningensär allmänl hållna. Allvariiga miljöstörningar förekommer ocksä ofta från gatorinom detaljplandagl område. Mot bakgrund av det mera koncentreradeplaneringsförfarandet och den mera omfattande samrådsskyldigheten ibyggnadslagstiftningen har utredningen ändå inte funnit del erforderiigt atltillföra byggnadslagstiftningen någon motsvarighet till de bestämmelser ommiljökonsekvensbeskrivning som föreslagils beträffande allmänna vägar.Flertalet remissinstanser har inle haft någon erinran mot detta. Någraremissinstanser anser dock atl även byggnadslagstiftningen bör kompletteras medett motsvarande krav. För egen del delar jag utredningens uppfattning.Byggnadslagstiftningens krav på samråd redan i de tidiga planeringsskedenainnebär siörre möjligheter atl påverka beslutsprocessen än vad som gällerenligt väglagstiftningen. Den nya innebär också enskärpning av kraven i del här hänseendet och ger en ökad möjlighet för berördaintressenter atl påverka beslutsprocessen. Vaddärefter angår frågan om förprövningsplikt för gator anser jag liksom i frågaom allmänna vågar att någon sådan möjlighet inte heller bör införas i ML. 2.5 Kontrollprogram m. m. Mitt förslag: Förmiljöfariig verksamhet skall kontrollprogram finnas om det behövs.Underlåtenhet atl följa föreskrifterna i etl kontrollprogram eller eljest iett föreläggande om undersökningsplikt enligt 43 § andra slycket MLstraffsanklioneras. Vitesmöjligheten i 43 § Qärde slycket ML utvidgas till attomfatta också upplysningsplikten enligt första stycket samma paragraf. förslag:Verket har föreslagit atl 43 § ML kompletteras med bestämmelser omkontrollprogram och att lagtexten preciseras vad gäller omfattningen avföretagarens skyldighet atl utföra och bekosta kontrollen. Vidare har verketföreslagit att underiåtenhel att följa föreskrifter i ett kontrollprogramskall vara strafTsanktionerad. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker naturvårdsverkels förslag lillförtydligade regler om kontrollprogram. Några är dock tveksamma till atlöverträdelser av kontrollprogrammen straffsanktioneras somvitesmöjligheten bibehålls. Ett par remissinstanser, däriblandkoncessionsnämnden, är negativa till verkets förslag och ifrågasälter behovetav ytterligare författningsbestämmelser. Skälen för mitt förslag: ochlänsstyrelserna skall enligt Prop. 38 § ML utöva tillsynen av miljöfarligverksamhet. har 1986/87: 135 den centrala tillsynen medanlänsstyrelsen utövar fortlöpande tillsyn inom länet. Efter åtagande av enkommun får enligt 44a§ ML överlåta ål miljö- ochhälsoskyddsnämnden alt utöva fortlöpande tillsyn. Tillsynen omfattar bl. a.kontroll av all villkoren i tillslåndsbeslut följs. Kontrollen av alt villkor och föreskrifter följs utövasemellertid i stor utsträckning av förelagen själva i enlighet med avlillsynsmyndighelerna fastställda kontrollprogram. I fråga om lillståndsprövadverksamhel gäller all bland villkoren för tillståndet som regel tas in enbestämmelse om skyldighet för förelaget atl till tillsynsmyndigheten förfastställelse ge in förslag lill kontrollprogram. Bestämmelser till slöd förfastställande av kontrollprogram finns i 43 § andra stycket ML, som medger atlen tillsynsmyndighet får förelägga den som utövar verksamhel som kan befarasvara miljöfarlig all ulföra för tillsynens fullgörande behövliga undersökningarav verksamhelen och dess verkningar. Överträdelser av lillståndsvillkor är enligt MLslraffsanktionerade. Atl inte följa elt föreläggande om undersökning enligt 43§ andra slyckel är däremot inte belagt med straff. I stället gäller all ettsådant föreläggande enligt 43 § fjärde slyckel kan förenas med vite. har anfört att del i de fall dåkontrollprogram fastställs i enlighet med ett tillståndsvillkor kanifrågasättas om inte tillsynsmyndighetens beslut kan anses vara ett beslut ien villkorsfråga som har delegerats till tillsynsmyndighet. I detta fall blirdet därför oklart om underiåtenhel att iaktta skyldigheterna enligtkontrollprogrammet omfattas av straffpåföljd på samma sätl som envillkorsöverlrädelse eller om vitessanktionen i 43 § fjärde styckel skalltillämpas. För alt undanröja denna oklarhet och för alt markerakontrollprogrammets vikl har verket i en första skrivelse lill regeringenföreslagit all underiåtenhel atl följa kontrollprogram straffbeläggs genom ettuttryckligt stadgande i ML. I anslutning härtill har verket också föreslagitatl ML kompletteras sä att det av lagtexten tydligt framgår vilka skyldighetersom kan föreskrivas i ett kontrollprogram. I en senare skrivelse med förslaglill ändring av reglerna om miljöskyddsavgift har verket bl.a. föreslagil altöverträdelser av kontrollprogram i stället för straff skall omfattas av sanktionsavgift. Kritiska synpunkter på verkets förslag har framförtsfrämst av koncessionsnämnden, som ifrågasätter om inte nuvarande reglering ärtillräcklig. Den oklarhet vad gäller kontrollprogrammen som enligtnaturvårdsverket föreligger torde delvis hänga samman med del faktum allkontrollfrågor kan avgöras dels i etl tillståndsbeslut och dels inom ramen förden löpande tillsynen. I vissa fall kan del vara en fördel alt konlrollfrågorregleras redan i tillslåndsbeslutel. Dessa frågor blir då rättskraftigtavgjorda och kan inte ändras annat än med stöd av gällande omprövningsregler iML. Underlåtenhet atl följa sådana villkor rörande kontrollen år straffbelagdenligl gällande påföljdsbestämmelser i 45 § ML. För all frågor rörande kontrollen skall anses utgöravillkor för tillståndet fordras emellertid att de konkret har reglerats redan i tillslåndsbeslutel 22 eller i ett omprövningsbeslul. Föreskrifter om kontroll ielt konlrollpro- Prop. gram som fastställs av en tillsynsmyndighet kan däremot,enligt min me- 1986/87: 135 ning, inte anses utgöra några villkor förlillståndel, även om tillslåndsbeslutel som en villkorspunkt innehållerbestämmelser om skyldighet för tillståndshavaren att ge in elt förslag lillkontrollprogram lill länsslyrelsen för läslslällelse. Skyldigheten alt utförakontroll enligl kontrollprogrammet måsle somjag antytt anses grundad pålillsynsbeslämmelsen i 43 § andra slyckel ML. Därmed är del ocksä klart att detvid underlåtenhet atl följa etl kontrollprogram finns möjlighel alt användavitessanklionen i 43 § fjärde styckel. Somjag har anfört bygger en slor del av tillsynenenligl ML på förelagarnas egenkontroll. En grundläggande förutsättning för enfungerande egenkontroll är atl del finns ett kontrollprogram som närmare regierarhur denna skall utföras. Enligl undersökningar som har utförts avnaturvårdsverket och har del emellertid visat sig atlkontrollprogram saknas för många anläggningar. 1 vissa fall där kontrollprogramfinns har del också visat sig alt dessa är bristfälliga och inte i tillräckliggrad reglerar hur kontrollen skall utföras. En sädan ordning kan naturligtvis inte accepteras. Ipraktiken kan del i sämsta fall innebära att ingen tillsyn eller kontroll allssker av atl för verksamheten uppställda villkor eller föreskrifter följs. Delär därför angeläget atl kontrollprogram i ökad utsträckning införs både förlillståndsprövad och icke lillståndsprövad verksamhel. Särskilt angeläget ärdelta i sädana fall där tillsynen i första hand är avsedd all bygga päegenkontroll. För vissa verksamheter kan del emellertid tills vidare varanödvändigt all av bl. a. resursskäl avslå från kravet på program för i vartfall en regelbundet fortlöpande kontroll. Sådana undantag bör i första handgälla verksamheter som inte medför någon kontinuerlig miljöstörning, eller dåstörningen har begränsade miljöeffekter. När del gäller nyetableringar anserjag vidare all elt kontrollprogram i princip bör finnas innan driften avverksamheten får påbörjas. För atl betona viklen och betydelsen avkontrollprogrammen anser jag atl ML bör kompletteras med ett stadgande alttillsynsmyndigheten skall förelägga en utövare av miljöfarlig verksamhet attfullgöra undersökningsskyldighelen enligl ett sårskilt kontrollprogram för verksamhetenom del behövs. Någon närmare precisering i lagtexten av vadkontrollprogrammen bör innehålla eller eljest av omfattningen avundersökningsplikten enligt 43 § andra slycket anser jag däremot inle behövlig.I den mån ytteriigare bestämmelser behövs fär de utfärdas genomverkslällighetsföreskrifter. Naturvårdsverkethar i sill förslag till ändrade sanktionsregler inle före slagil att möjligheten all sätta ul vite i ett föreläggande enligl 43 § andra slycket skall slopas. Del är också enligl min mening viktigt all lillsynsmyn dighelerna har denna möjlighet. Från miljösynpunkt är det väsentliga att förelagaren verkligen utför de undersökningar som har bedömts nödvän diga för kontrollen. Elt väl avvägt vile kan då utgöra ett effektivt påtryck ningsmedel. Genom möjligheten att förelägga löpande vite som har införts genom viteslagen (1985: 206) har viiesinsiitutets användbarhet i nu akluella sammanhang ytterligare ökal. Förde fall då vite inle har utsatts i föreläggandet kan emellertid möjlighetenatt i efterhand ingripa med straffpåföljd vara värdefull. Redan detförhållandel atl en underlåtenhet atl fullgöra undersökningsplikten träffas aven sanktion även om inte vite är utsatt är också ägnat att inskärpa viklen avall skyldigheten iakttas. Som ursprungligen föreslagil anserjag därför atl del i de fall då underiåienhelen inle innebär en överträdelseav etl vitesföreläggande bör vara möjligt all döma till straff för denna. Omstraffbestämmelsen utformas i enlighet härmed torde den inte heller komma atlstrida mol principen att det inle skall vara möjligt all ingripa med bådestraff och viiespåföljd för samma förfarande. Verkets förslag att i stället förstraff införa sanktionsavgift kommer jag all behandla senare (se avsnitt 2.6). Förutomatl förelägga utövaren av en befarat miljöfarlig verksamhet undersökningspliktenligt 43 § andra slycket kan tillsynsmyndigheten enligt första styckel sammaparagraf begära av innehavaren av en sådan anläggning all han lämnarupplysningar om denna. Upplysningsskyldigheten omfattar inte bara uppgifter sombehövs för den löpande tillsynen. Även uppgifter som tillsynsmyndigheternabehöver för inventering och kartläggning av olika föroreningar ochstörningskällor samt planeringen av det allmännas insatser omfattas avupplysningsplikten i 43 § första slycket. Underlåtenhet atl fullgöraupplysningsplikten är straffbelagd. Däremot kan tillsynsmyndigheten inte genomett vitesföreläggande kräva alt upplysningsskyldigheten fullgörs. Anledningenhärfill torde ha varit en strävan att inte kombinera vites- ochstraffpåföljder. Jag anser emellertid alt lillsynsmyndighelerna bör kunna geeftertryck också ål elt krav på upplysningar genom vitesföreläggande.Beslämmelserna om vite i 43 § fjärde slyckel bör därför utvidgas så att deomfattar också upplysningsskyldigheten i första stycket. börstraffbestämmelsen i 45 § ML ändras så atl straff inle kan utdömas omunderlåtenheten att lämna upplysningar utgör överträdelse av etlvitesföreläggande. Mitt förslag:Förutsättningarna för att miljöskyddsavgift skall utgå ändras. I fortsättningenskall det inle krävas att en överträdelse har medfört eller inneburit risk förstörning för omgivningen. I gengäld skall det inte vara tillräckligt altöverträdelsen har medfört ekonomisk fördel. För att avgift skall utgå skallfördelen vara betydande. förslag:Verket har föreslagit att flertalet överträdelser mol ML avkriminaliseras. Istället har föreslagits atl lillämpnings-områdel för miljöskyddsavgifien skallutvidgas i motsvarande män. Vidare har föreslagits att förulsällningarna förpåförande av miljöskyddsavgifl ändras så att det i fortsättningen varken skallkrävas atl överträdelsen har medfört ekonomisk fördel eller betydandestörningar för omgivningen eller risk för sådana störningar. Slutligen harföreslagils alt avgiften enligt huvudregeln skall motsvara två gånger denekonomiska fördelen med möjlighetlill jämkning uppåt och nedåt med hänsyn till omständigheterna i Prop. 1986/87: 135 Remissinstanserna: Flera remissinstanser framhåller attgällande påföljdssystem endasi varit i kraft och att erfarenheternadärför får anses vara begränsade. Bl.a. riksåklagaren, koncessionsnämnden, Sveahovrätt och ett par länsstyrelser är också negativa lill naturvårdsverketsförslag och anser inte atl det kan läggas till gmnd för en mera genomgripandeändring av ML. En sådan ändring skulle enligl dem fordra ytterligareöverväganden. Särskilt avstyrks förslaget lill avkriminalisering. Någraremissinstanser anser dock all förulsällningarna för all utdöma avgift, främstrekvisitel betydande störning för omgivningen, borde kunna revideras. En delifrågasälter också om inte skälet till all så få överuisläpp leder lillsanktion är otillräckliga lillsynsresurser och inte brister i päföljdssystemet. Flera remissinstanser, däribland flertalet av de länsstyrelser som har yttratsig, är dock positiva lill eller tillstyrker förslag samtframhåller viklen av elt enklare sanklionssyslem. Några av de som är positivalill förslaget anser dock att frågan om vilket merarbete som skulle uppkommagenom ändringarna och resurssidan i övrigt blivit för litet belyst. En delanser också atl del är önskvärt om pågående arbete i syfte alt effektiviseramiljöskyddsarbetet kan samordnas till etl enhetligt översynsarbele. Skälen för mitt förslag: I 45 § ML finns bestämmelser omstraff för vissa överträdelser mol lagen eller mol föreskrifter eller beslutsom har meddelats med stöd av lagen. Straffbart är enligt paragrafens förstastycke bl.a. all bryta mot förbud mot viss miljöfarlig verksamhet (punkl I), alt underlåta att iaktta förprövningsplikten,(punkt 2), att åsidosätta villkor eller föreskrifter som har meddelats i etttillståndsbeslut eller i etl beslut enligt 41 § ML (punkl 3) saml vidare attinle lämna tillsynsmyndigheten behövliga upplysningar om en verksamhet som kanbefaras vara miljöfarlig samt all lämna orikliga uppgifter i en ansökan. Förstraffansvar fordras atl överträdelsen har begåtts med uppsåt eller avoaklsamhet. Påföljden är böter eller fängelse i högst . 1 ringa fallskall inte dömas till ansvar. Även innehåller bestämmelser omstraff för vissa miljöbrott (13 kap 8 a § och 9 § andra styckel). Vid sidan om siraffbestämmdserna och som ett komplementlill dessa innehåller ML även regler om en sanktionsavgift, s. k. miljöskyddsavgifl. En sådan avgift infördes genom en lagändring som trädde i kraft . Förutsättningarna för atl miljöskyddsavgifl skall utgå är att en över trädelse av de objektiva rekvisiten enligt 45 § första stycket 1-3 har ägt rum saml all överträdelsen har medfört både ekonomiska fördelar för utövaren av den miljöfarliga verksamhelen och betydande störningar för omgivningen eller risk för sådana störningar. Miljöskyddsavgifien skall påföras den fysiska eller juridiska person som utövade den verksamhet i vilken överträdelsen skedde och skall bestämmas till ett belopp som svarar mol de ekonomiska fördelarna av överträdelsen. Kan full bevisning om storleken av de ekonomiska fördelarna inte alls eller endast med svårighet läggas fram, uppskattas fördelarna till ett skäligt belopp. Miljöskyddsavgif ten får nedsättas eller efterges, om särskilda omsländigheler föreligger. Frågor om miljöskyddsavgifl prövas av koncessionsnämndenpå lalan av Prop. 1986/87: 135 Förutom all miljöskyddsavgiften infördes innebar 1981 årsändringar i ML också bl.a. all straffpåföljden skärptes. Ändringarna skedde föralt avhjälpa vissa brister i den straffrättsliga delen av sanktionssystemel iML och syftade till att åstadkomma en strängare och mer effektiv tillämpning avstraffbestämmelserna och att eliminera den ekonomiska vinningen av miljöbrott.För atl ytterligare motverka miljöbrottslighel infördes också bestämmelser omskyldighet för tillsynsmyndigheterna atl verka för atl överträdelser av lagenbeivrades. Under den lid som har gäll sedan ändringarna genomfördeshar endasi fem ärenden rörande miljöskyddsavgifl prövats slutligt. Anledningenlill all så få ärenden har prövats är enligt vad har uppgivitsvårigheten att styrka all samtliga förutsättningar för utdömande av avgiftenföreligger. Framför allt är del kravet på betydande störning för omgivningeneller risk för sådan störning som har vållat problem i rättstillämpningen.Svårigheten beslår enligt verket främst i all visa all elt utsläpp harinneburit etl allvarligt hot mol miljön eller att koppla faktiskt noteradeeffekter till etl vissl utsläpp. Inte heller vad gäller straffansvaret så har, enligtverket, de genomförda skärpningarna hafl avsedd effekt. Antalet fällande domarär fortfarande litet och påföljderna i allmänhet låga. Skälen lill att så fåöverutsläpp anmäls och ännu färre leder till åtal och fällande dom är enligtverket att det helt enkelt är svårt all upptäcka alt ettmiljöbrott har begåtts. Del kan röra sig om utsläpp, där ökade mängder endasikan registreras genom mätinstrument. är mätmetoder och mätresultatosäkra. Del kan la innan effekterna upptäcks och kanske märks de inlepå elt sådanl sätl att de kan knytas lill en viss källa. Antalet tillsynsobjektär myckel slort och tillsynsresurserna räcker därför inte heller till för ensådan fortlöpande kontroll som skulle behövas om en betydligt störte del avöverträdelserna skulle upptäckas. Elt problem är också atl formuleringen avvillkor i tillslåndsbesluten ibland kan göra det svårt att utreda om envillkorsöverträdelse verkligen har ägt rum. Därtill kommer, enligt verket, bl.a. svårigheterna alt styrka uppsåt eller vårdslöshet. Verket har mot den nu angivna bakgrunden föreslagilgenomgripande ändringar av sanktionssystemel. Verket föreslår sålunda enavkriminalisering av störte delen av de överträdelser som f. n. träffas avstraffbestämmelserna i . I ställel föreslår verket en utbyggnad av systemetmed miljöskyddsavgift så att detta kommer att omfatta flertalet överträdelser,varvid ocksä reglerna för avgiften skulle ändras så atl avgift ulgår oavsettekonomisk fördel och påvisbar skada. Vid bestämmandet av avgiftens storlekskulle dock alltjämt den ekonomiska fördelen vara avgörande. Normalavgiftenskulle inte som f. n. inskränka sig till detta belopp ulan uppgå till deldubbla med möjlighet att sänka eller höja avgiftsbeloppet med hänsyn lillomständigheterna i det enskilda fallet. förslag har somjag redogjort förfåll etl blandat mottagande vid remissbehandlingen. För egen del vill jag anföra följande. För altupprätthålla efterievnaden Prop. av lagen och inskärpa vikten av atl gällandebestämmelser iakttas är del av 1986/87: 135 största vikt alt det finns ettfungerande påföljdssystem. Jag ser därför allvarligt på de brister i systemetsom har pålalals. Många av dessa brister är emellertid av den arten all de inlekan avhjälpas genom ändringar i sanktionssystemel.