prop · GA0330 · 1986-12-31 00:00:00 — Reglernaom fast driftställe i nuvarande 61 § KL lorde i prakfiken vara vägledande förbedömningen av om en rörelse skall anses ha bedrivits här i rikel även omlagrummet formellt endast reglerar frågan om rätt beskattningsort. Den svenskabeskattningsrätten beslämd pä detta sätl har visat sig vara mera begränsad änden som regelmässigt tillkommer oss enligt ingångna dubbelbeskattningsavtal. EnliglOECD:s modellavtal, som ligger till grund för flertalet svenska dubbelbeskattningsavtal,beskaltas inkomsi av rörelse i den stal där den som bedriver rörelsen har hemvisl(hemvistslaten). Om rörelsen bedrivs från fast driftställe i den andra siaten (källstaten),får dock källstaten beskatta så slor del av inkomsien som är hänförlig lill delfasta driftstället. De krav som uppställs i modellavtalet för atl elt fastdriftställe skall anses föreligga är i vissa avseenden lägre än de som gällerenligt 61 § KL. Delta har somjag redan nämnt medförl alt vi på grund av våra inlernaregler inte kunnal ulnyllja den beskattningsrätt som lillkommil oss enligldubbelbeskattningsavtal. Elt exempel på della är beskallningen av entreprenadverksamhet. Enligl61 § KL skall med fast driftställe i rörelse likställas bl.a. "plats, där enlreprenadarbeleav större omfattning driviis under lokal ledning". Av praxis framgår atl ellenlreprenadarbele mäste drivas med slor självständighet i förhållande lillhuvudkontoret för all kunna anses drivet under lokal ledning. I praktiken har dellainneburit atl ulländska entreprenadföretag med verksamhel i ibland ansellssakna fast driftställe även om de arbeten som ulförls pågått under längre lidmed etl stort antal sysselsatta. Enligl modellavialet föreligger fastdriftställe vid entreprenad om och endast om entreprenad- elleranläggningsarbetet pågåll . Någol krav på viss omfattningeller lokal ledning finns alltså inte. Definifionenav begreppet fast driftställe i 61 § KL kan leda lill atl ulländskaentreprenadföretag i vissa fall hell undgår skattskyldighet här i landel trots atlSverige har beskattningsrätt enligt det dubbelbeskattningsavtal som har ingåttsmed företagets hemviststat. Om hemvistslaten filläm-par den s. k. exemplmetoden- dvs. inkomsien undantas helt frän beskattning i hemviststaten - kommerföretagels inkomst av verksamhelen i inte atl beskallas i någol avländerna. Delta innebär i klartext alt del ufländska förelagel befinner sig ien hell annan konkurrenssilualion än de svenska pä marknaden. Del är alltså urdenna aspekl vikfigt att utnyttjar sin beskattningsrätt. Fråganhar behandlats i departemenispromemorian (Ds B 1981:10) Be skattning av verksamhel i utlandet m. m. I promemorian, som remissbe handlats, föreslogs atl bestämmelserna i punkt 3 av anvisningarna flll 53 § skulle kompletteras med en bestämmelse av innebörd alt en rörelse avse- 41 ende enlreprenadarbeleskulle anses bedriven här i rikel om arbelel varade Prop. 1986/87: 30 Såskulle dock kunna anses vara fallet även om arbetet varade om dekriterier som gälll tidigare var uppfyllda. föreslogs den ändringen i61 § att platsen för entreprenadarbetet alltid skulle anses som elt fastdriftställe när rörelsen var atl anse som bedriven här i riket. Flerlalelremissinstanser tillstyrkte förslagel eller lämnade del utan erinran. Enremissinstans ansåg dock alt lidsgränsen borde vara och en annan atlrörelsen skulle anses bedriven här i rikel först efter sexmånadersperiodensutgång. I etl par remissvar framfördes önskemål om en närmare precisering ivilka fall elt arbete som avsåg än skulle anses bedrivelhär i rikel. Jagföreslär i del följande atl bestämmelserna om fast driftställe i 61 § KL upphörsom en följd av den slopade utbobeskattningen. Våra interna regler i fråga ombeskattningsrätten lill inkomst av rörelse bör då anpassas lill vad som gällerinternationellt. Vidutformningen av de inlerna skatlskyldighetsreglerna bör framför allt tvåförhållanden beaktas. Det ena är alt den interna beskattningsrätten bör vara såvidsträckt att den motsvarar den som lillkommer oss enligt dedubbelbeskattningsavtal vi ingär. Det andra är all de interna reglerna bör byggapä samma principer som modellavtal, vilket numera alltid ligger tillgrund för de dubbelbeskattningsavtal ingår. Detta underlättartillämpningen av såväl de interna reglerna som dubbelbeskattningsavtalen. Deninterna beskattningsrätten bör i likhei med vad som föreskrivs i omfatta verksamhel som bedrivs från fast driftställe här i rikel. Närdel gäller exemplifieringen av fast driftställe bör även den, av skäl som nyssnämnts, anslula till den som finns i modellavtal (artikel 5 punkt 2).Uttrycket fast driftställe bör alltså särskilt innefatta platsen förföretagsledning, filial, kontor, fabrik, verkstad saml gruva, olje- eller gaskälla,stenbrott eller annan plats för uivinning av naturtillgångar. (artikel 5 punkt 3) anses etl entreprenadarbete som fasidriftställe endasl om det pågått mer än lolv månader. Som lidigare sagts börden interna beskatlningsrälten vara lika omfattande som den som lillkommer oss enliglingångna dubbelbeskattningsavtal. Vid angivna förhållanden och dåbestämmelserna i vissa av ingångna dubbelbeskattningsavtal har enkortare tidsperiod än eller helt saknar krav på viss varaktighetbör nägon sådan tidsgräns inle tas in i de interna reglerna. Enligtsvensk räll beskattas vissa inkomsler som härrör från fast egen dom i inkomstslaget rörelse. Detla gäller inkomst av lomtrörelse och vissa andra fall där fasligheler ulgör omsättningstillgångar i rörelse. modellavtal utgår från alt alla inkomster som härrör från fast egendom beskaltas i del land där den fasta egendomen är belägen. Del kan emeller tid tänkas att en tomtrörelse avseende fastigheter i undantagsvis kan bedrivas i sådana former att det saknas ett fast driftställe i enligt definitionen i modellavtalet. skulle alltsä i dessa fall inle 42 kunnautnyttja sin beskattningsrätt. En anpassning lill svensk rätt av Prop.1986/87:30 begreppetdriftställe så som det definieras i modellavtalet måste därför göras pä denna punkl. Detlabör ske på så sätt all med fast driftställe avses också fastighet som utgöromsättningstillgång i rörelse. definition kan fysiskperson som inle är bosalt här och ulländsk juridisk person beskattas här i landelför inkomst av lomtrörelse och annan rörelse där fast egendom utgöromsättningstillgång. Imodellavialet finns en beslämmelse (artikel 5 punkl 4) som föreskriver att -utan hinder av vad som sagts i arttkeln om fast driftställe (punklerna2 och 3) - innehavet av bl. a. vissa lager och utställningslokaler och liknandeinte skall anses utgöra fast driftställe. Dessa "undantag" tas inlealltid med i de svenska dubbelbeskattningsavtalen. Därfill kommer atl det ärdiskutabelt om de verksamheter av förberedande och biirädande art som omnämns ibestämmelsen över huvud tagel självständigt kan uigöra fast driftställe så somdel definieras i modellavtalet. Vid angivna förhållanden finns del inte lillräckligaskäl atl införa liknande undantagsbestämmelser i vår inlerna lagsliflning. Detär en vedertagen princip att ett företag bör behandlas som om det hade ell fasidriftställe i en stat, om det finns en person där som har fått och regelmässigtanvänder fullmakt all sluta avtal för företaget även om företagel inte har en sladigvarandeplats för sin affärsverksamhet i denna stal i den mening som avses i artikel 5 punklerna1 och 2 i modellavtal. Även den svenska interna beskattningsrätten bör omfaltasådan verksamhel. I klarläggande syfte bör i bestämmelsen slås fast atl i defall rörelsens innehavare företar affärstransaktioner genom förmedling avmäklare, kommissionär eller annan oberoende representant inle enbart dellaförhållande kan grunda elt fast driftställe. Delsamma gäller givelvis närverksamhet bedrivs här i rikel genom ett dotterbolag. följer av principenatt ell dotterbolag vid beskallningen är ell självständigt rätlssubjekl. Förslagelföranleder ändringar i reglerna om skattskyldighet i 53 § 1 mom. och punkt 3 avanvisningarna till 53 § KL saml 6 § 1 mom. Ullrycken"här" och "här i riket" lorde enligt sin ordalydelse endaslsyfla på områden över vilka har oinskränkt suveränitet. Genom internationellaöverenskommelser har vissa begränsade rättigheter till kontinenlalsockelntillagts slaler som har sädan sockel i anslulning lill sitl territorium. Dessa rällighelermedför en rätt alt utforska och utvinna naturtillgångar som kan finnas påsockeln. I de dubbelbeskattningsavtal som ingått fillförsäkrarsig en rält all beskatta verksamhel som har anknytning fill sockeln. Sågör också övriga stater med konlinentalsockel när de ingårdubbelbeskattningsavtal. lorde på grund av inlern svensk rältmöjlighet saknas att beskatta sådan verksamhet på konlinentalsockel omden bedrivs av ett företag som inle har hemvist i . Delta faklum har idagens läge ingen praktisk betydelse, men kan få det i den händelsenaturtillgångar påträffas som är av ekonomiskt intresse. Jag föreslår därförall en definition som också omfattar kontinenlalsockeln förs in i en ny punkl,2 a, av anvisningarna till 53 § KL. 2.4Beskattningsort vid återanknytning till riket m. m. Prop.1986/87: 30 Mitt förslag: Förden som har flyttat utomlands men på gmnd av sin anknytning till ändåskall anses bosall här skall den kommun lill vilken anknytningen är slarkasianses som hemortskommun och följaklligen uigöra beskattningsort. Skälenför mitt förslag: beslutade (prop. 1984/85: 175, SkU 59, rskr.351, SFS 1985:362 och 363) att utvidga det skatterätts-liga bosältningsbegreppellill all i princip omfalla alla fysiska personer som har hafl sill egenlligabo och hemvisl i och som under beskattningsåret har väsenfliganknytning fill (punkl 1 av anvisningarna flll 53 § KL). Regelninnehåller också en uppräkning av omständigheter som skall beaktas vidbedömningen av om väsenllig anknylning till föreligger. Dessaomständigheter är i huvudsak svenskt medborgarskap, den tidrymd under vilken bosällningi förelegat, boslad i för åretruntbmk och aktivt ekonomisktengagemang i . Samtidigtbeslutade all skärpa presumtionsregeln (den s. k. treårsregeln) förbosättning i . Den nya bestämmelsen innebär i huvudsak följande. Enperson som flyitar frän och som är svensk medborgare eller undersammanlagt hafl sitt egentliga bo och hemvisl i eller sladigvarandevistats här skall anses bosall i inlill dess förflulil från delhan flyttade från , såvida han inle kan visa att han underbeskattningsåret inte har väsentlig anknytning till . Det skatterätlsligabosättningsbegreppet är avgörande för bedömningen av frägan om en person äroinskränkt skatlskyldig i . Enligt de äldre reglerna byggde del skatterätlsligabosältningsbegreppel på all den skatiskyldige hade sitl "egenlliga bo ochhemvist" här i landet. En svensk medborgare skulle dock, om väsenfliganknytning till allljäml förelåg, anses bosatl här. Del var alltså -vid tillämpningen av treårsregeln - i princip fråga om en kontinuitet ibosättningen i syfte att komma lill rälla med skenbosättningar utomlands. Denya reglerna innebär bl.a. all rekvisitet väsenllig anknytning lill hargjorts lill självsländig gmnd för bosällning vid sidan av rekvisitet"egentligt bo och hemvist". Det kan alltså enligt de nya reglerna blifråga om skatlemässig "återbosättning" i även om kanske avsevärdtid förflutit sedan den ursprungliga bosättningen här upphört. Somfidigare nämnts ansågs kontinuitet föreligga i bosättningen här i riket närnågon på grund av väsentlig anknytning behandlades som bosall här. Det var dåföljdriktigt alt anse den skattskyldige som bosatt i den kommun som vid avresanvar hans hemortskommun. Som lagrådet påpekade i samband med sin granskning avlagstiftningsärendet kan inle samma synsält tillämpas beiräffande återanknytningsfallen. Lagrådetansåg att man vid fall av återbosättning inte utan särskild reglering kan fallalillbaka på den kommun som utgjort den skaltskyldiges hemortskommunvid avflyttningen från . Om väsenllig anknylning hit grundar bosättningbör enligl lagrådel valet av hemortskommun rimligen beslämmas efler deprinciper som enligl 66 § andra slyckel KL gäller vid inflyttning i riket, dvs.den kommun i vilken del återknytande förhållandel uppstått blirbosättningskommun och därmed hemortskommun. Lagrådet ansåg vidare atl enreglering torde behövas ålminstone i de fall där väsentliga återanknytningsmomenlfinns i flera kommuner. Lagrådet menade att elt allernaliv att reglera fråganpå var all taxera alla som omfallas av de nya reglerna i det gemensamma dislriklel. Enav de mer centrala frågorna i den nu akluella reformen, rörande slopandet av utbobeskattningen,är atl ulforma nya regler just för beskattningsorten. Jag har därför funnildet lämpligl all nu lägga fram förslag också i denna fråga angående rällbeskattningsort som logs upp av lagrådet. Därvid bör givetvis samma reglergälla i det fall den skatiskyldige behållit sin skatterätlsliga anknytning fillSverige vid utflyttningen och i återanknytningsfallen. Närdel gäller valet av beskattningsort anser jag det rimligt atl den kommun lillvilken den skattskyldige har den starkaste anknyiningen ocksä skall uigöra dennesbeskattningsort. De anknytningsmomenl som i försia hand bör beaktas är de som enliglpunkt 1 av anvisningarna till 53 § KL grundar skattskyldighet i . Därvidskall i princip en prövning av beskattningsorten ske för varje beskattningsåroch någon kontinuitet behöver alltså inte föreligga vid tillämpningen av femårsregeln.Det hindrar givelvis inte alt man i den praktiska tillämpningen som regel kan ulgäfrån att kontinuitet i bosättningen föreligger och en närmare prövning vid laxeringenblir akluell först när t. ex. uppgifler i deklaralionen ger anledning lilldel. Denya bestämmelserna om beskattningsort bör las in som ell nyll Iredje stycke i66 § KL. Genom den hänvisning som redan finns i 14§ 1 mom. andra slyckel SILkommer bestämmelserna också atl gälla vid den slatliga laxeringen. 1986/87: 30 2.5 Avdrag för tidigare förluster Mitt förslag:Skattskyldiga med gamla förlustavdrag i annan kommun än hemortskommunen fårutnyttja dessa endast mot senare inkomsler i samma kommun. På motsvarande sätlbehandlas gamla realisationsförluster och underskott i rederi-, luftfarts-eller varvsrörelse. Skälen för mitt förslag: Enligllagen (1960:63) om förlustavdrag har skallskyldiga rätt till avdrag för föriustsom hänför sig till ett tidigare beskattningsår. Vid taxeringen till kommunalinkomstskatt får avdrag som avser underskott av faslighet eller av rörelse frånfast driftställe dock endasl ske vid laxering i samma kommun. I och med all allinkomsi skall beskallas i hemortskommunen blir rätten till förlustavdrag inleberoende av var förlusten har uppkommit. För förlusler som hänför sig till 1988års taxering bör detla gällaäven om den skallskyldige dä helt eller delvis har Prop. 1986/87: 30taxerats enligt äldre regler på gmnd av övergångsbestämmelserna. Närdel gäller gamla förlusler, varmed här avses förlusler som hänför sig lill 1987och lidigare års taxeringar, uppkommer frågan om dessa skall bli avdragsgillafullt ut även mot inkomster som hänför sig fill en annan kommun än den därförlusten uppkommil. Det skulle här röra sig om all i efterhand tillskapa enavdragsrätt för flera är lillbaka och detla skulle också medföra elt avsevärtskattebortfall koncentrerat lill etl eller etl fålal år. Jag kan därför inleförorda en sädan lösning. Istället bör utgångspunkten vara alt äldre förluster skall kunna utnyttjas ioförändrad omfattning. Detla innebär emellertid övergångsvis en komplikationeftersom det dä måste faslslällas om förutsättningar för avdrag hade förelegatenligt lidigare regler. Vidare krävs en viss anpassning till de nya reglerna.Vissa förenklingar är därför nödvändiga även om de i enslaka fall kan innebära atlmöjligheten lill avdrag blir slörre än enligt tidigare regler. Huvudprincipenbör vara all förlustavdrag som avser underskott av fasfighet eller av rörelsemed fast driftställe endasl får dras av om den skallskyldige har inkomsler frånsamma kommun som den där underskottet uppkommit. Yrkar den skatiskyldigeavdrag för sådant underskott krävs alltså att den skallskyldige har överskottav förvärvskällor som enligl lidigare regler om beskattningsort skulle hataxerats i samma kommun som den där underskottet uppkommil. Förlustavdragetfår uppgå högst fill summan av dessa inkomster. Däremoi saknar det belydelse omden skatiskyldige också har underskott som skulle ha varit att hänföra tilldenna kommun. Sådana nya underskott bör ju ulan begränsning få räknas av motinkomster i någon annan kommun och förlustavdraget kan ju inte användas annalän i den mån det annars skulle föreligga en laxerad inkomst. Äveni fråga om avdrag för realisationsförluster hänförliga lill lidigare år ochunderskott i rederi-, luftfarts- eller varvsrörelse från fast driftställeföreligger avdragsrält endasl vid laxeringen i den kommun där föriuslen resp.underskottet har uppkommit. Vad som sagts i det föregående om förlustavdrag börgälla även i dessa fall. Avdrag för gamla realisationsförluster avseende faslighelkan alllsä ske med så stort belopp som moisvarar de realisationsvinster och lotlerivinstersom den skatiskyldige har haft under beskattningsåret och som skulle vara allhänföra fill samma förvärvskälla enligt äldre regler. Förekomsten avrealisationsförluster saknar belydelse på annat säll än all avdrag aldrig kanske med slörre belopp än som återstår sedan avdrag från de sammanlagdavinsterna har gjorts för årets föriuster. Enförutsättning för förlustavdrag är att förlusten har uppgåll till minsl 1000kr. I fråga om laxering lill inkomstskatt får därviden gemensam beräkning ske för den skaltskyldiges taxeringar i olika kommunersamma år. Denna regel bör alltjämt gälla i fråga om äldre förlusler. 3 Upprättade lagförslag P" ''''''''' I enlighet med vad jag nu anfört har inomfinansdepartementet upprättats förslag lill 1. lag om ändringi kommunalskallelagen (1928: 370), 2. lag om ändringi lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 3. lag om ändringi lagen (1960:63) om förlustavdrag, 4. lag om ändringi lagen (1986:468) om avräkning av ufländsk skalt, 5. lag om ändringi lagen (1947:577) om staflig förmögenhelsskalt, 6. lag om ändringi kupongskattelagen (1970; 624), 7. lag om ändringi lagen (1970:244) om allmänna vallen- och avloppsanläggningar, 8. lag om ändring i lagen (1981:1354) om allmännavärmesystem. Förslagen bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga\ Förslagel under 7 har upprättats i samråd med chefen för bosladsdepar temenlel och förslagel under 8 i samråd med slalsrådel . 4 Författningskommentarer 4.1 Kommunalskattelagen (1928:370) Ändringen beror pä all garantibeskatlningen avskaffats. Se avsnitt 2.1 om förvärvskälleindelningen röranderealisationsvinster. Bestämmelsen motsvarar förutvarande 23 § 1 och 2 mom.Sedan procent-avdraget enligl 45 § slopats som en följd av all garantibeskatlningenav fasligheler avskaffats kommer netloinläklen att molsvara inkomsien avjordbruksfastigheten. Begreppel nettointäkt har likväl behållits, eftersom detanvänds i skattelagsfiftningen för alt beleckna resultat av en förvärvskälla. Se kommentaren till 23 §. ' Av bilagan har här endast tagits med punkt 2 a avanvisningarna till 53 § kommu nalskattelagen, övergångsbestämmelserna till lagen om statlig inkomstskatt,över gångsbestämmelserna till lagen om statlig förmögenhetsskatt samt övergångsbe stämmelserna till kupongskattelagen. I övrigt är lagförslagen, frånsett redationella ändringar och att 70 § 1 mom. kommunalskattelagen tillkommit, likalydande med dem som är fogade till propositionen. 30 § Prop. 1986/87: 30 Se kommentaren till 23 §. 1, 2 och 4 mom. Ändringarna är en konsekvens av atl del s. k. procenlavdragelslopats och all all inkomsi beskattas i hemortskommunen. 2, 3 och 4 mom. Ändringarna är en konsekvens av att all inkomst skall beskaltasi hemoris-kommunen. Ändringarna är en konsekvens av att all inkomsi skallbeskallas i hemortskommunen, varvid bl. a. bestämmelserna som reglerar rätlenalt i visst fall ulnyllja del kommunala grundavdraget i annan kommun änhemortskommunen kan utmönstras. Bestämmelsen blev onödig redan i och med atl den kommunalabeskaltningen av juridiska personer slopades och upphävs därför. För fysiskapersoner och dödsbon avrundas beskattningsbar inkomsi nedåt till helt hundratalkronor. 53 § 1 mom. Se avsnill 2.3 angående begreppet rörelse bedriven här iriket. 2 och 3 mom. Ändringarna beror på alt garanflbeskallningen avfastigheter avskaffats. Bestämmelsen, som definierar begreppet fast driftställesom använts i de redan upphävda 57 och 58 §§ där reglerna om beskattningsortför inkomstslaget rörelse fanns samlade, upphävs, jfr även avsnitt 2.3. Se avsnitt 2.4 om beskattningsort vid återanknytning lillriket. 71 § Prop. Ändringenär en konsekvens av att reglerna om beskattningsort ändrats. Ändringenär en konsekvens av all garantibeskattningen slopas. Anvisningartill 18 § punklerna 1 och 2 Ändringenär en direkl följd av atl all inkomst skall beskattas i hemortskommunen. Bestämmelsenupphävs som en konsekvens av att all realisationsvinst och lotlerivinst skallredovisas i en och samma förvärvskälla i hemortskommunen, jfr vidare avsnitt2.1. Bestämmelsenupphävs som en konsekvens av atl garantibeskatlningen och därmed procenlavdragelslopas. fill35 § punkl 4 Seavsnitt 2.2 angående schablonavdraget vid allframtidsupplätelser. lill36 § punkl 2 a Seavsnitt 2.2 angående schablonavdraget vid allframtidsupplätelser. Ändringenär en konsekvens av all indelningen av realisationsvinster och realisalionsföriusleri olika förvärvskällor slopats. Se vidare avsnitt 2.1. Lagrummetupphävs som en konsekvens av att garantibeskattningen och därmed procenlavdragelslopas. 4 1986/87. lill 46 § Prop. 1986/87: 30 punkterna 4 och 6 Ändringenär en konsekvens av all den skallskyldiges inkomster endast skall beskattas ihemortskommunen. till53 § punkl 2 a Dennya punklen föreskriver alt fill riket skall i beskattningshänseende ävenräknas kontinenlalsockeln. Frågan har behandlals i avsnill 2.3 angåendebegreppet rörelse bedriven här i rikel. Seavsnitt 2.3 angående begreppel rörelse bedriven här i riket. Ändringenär en följd av atl 51 § upphävis. Huvudregelnär atl de nya reglerna skall fillämpas första gången vid taxering.Detta framgår av punkt 1. I övriga punkter föreskrivs undantag fränhuvudregeln. Lagstiftningenunder våren (SFS 1986:473) innebar atl de nya reglerna om slopande av garanfi-och utbobeskattningen inte skulle tillämpas i fråga om förvärvskälla för vilkenbeskallningsårel har påbörials före (punkt 3 avövergångsbestämmelserna lill nyssnämnda författning). Delsamma skall enligl punki2 gälla för de direkla följdändringarna till slopandet. Som framgår av avsnill 2.5 om behandlingen av tidigare förlusler får avdragför gamla realisaflonsförlusler på faslighel (förlusler som hänför sig lill1987 eller lidigare års laxeringar) göras endast i den mån den skatiskyldigehar realisationsvinst eller lolterivinsl som enligt de fldigare reglerna omindelning av realisationsvinster i förvärvskällor skulle ha tillhört sammaförvärvskälla. Delta framgår av punki 3. Iavsnitt 2.5 behandlas också gamla underskoll i rederi-, luftfarts- ellervarvsrörelse. På motsvarande sätl gäller här enligt punki 4 alt sådana underskollsom avser rörelse från fast driftställe får dras av bara i den mån den skatiskyldigehar överskoll från en förvärvskälla som enligl äldre regler om beskattningsortskulle ha beskattats i samma kommun. Denya reglerna rörande när rörelse har bedrivits i , beskattningsort vid återanknytningtill riket och preciseringen av begreppet riket lillämpas inle vid taxering förbeskattningsår som har påbörjals före lagens ikraftträdande den 1 januari 1987.Delta framgår av punki 5. I fråga om skatlskyldig som taxeras för fleraförvärvskällor räcker det om beskattningsåret för någon av dessa har börjat lidigare. 4.2 Lagen(1947: 576) om statlig inkomstskatt Prop.1986/87:30 Bestämmelseni andra slyckel angående procenlavdrag upphävs som konsekvens av den slopade garanflbeskallningenav fastigheter.