prop · GA03105 · 1986-12-31 00:00:00 — Detinnebär att de tillståndsgivna volymerna bör motsvara företagets användningunder normala produktionsförhållanden. Inmutningar av råvaruutrymmen för oklaraframtida behov bör inte medges. Rätten till långsiktigt outnyttjade delar av tillståndsgivnaråvaruvolymer bör återkallas, liksom givetvis rätten till hell outnyttjadetillstånd. Förnärvarande föreskrivs att ett givet råvamtillslånd förfaller om inte förelagethar vidtagit för verksamheten erforderliga byggnads- och anläggningsåtgärdervid den tidpunkt som anges i tillståndsbeslutet. Därmed kan råvamvolymer, somdå hell eller delvis är outnyttjade, sägas bli återförda till råvarubalansenstillgångssida. Däremot inskränks normalt inte rätten till råvaruvolymen sedanutbyggnaden har skett, om företaget senare endast utnyttjar en del av den. Detkan således föreligga en betydande skillnad mellan de volymer som företagenmaximalt får använda och dem som faktiskt används. Medhjälp av den s.k. fria potten har ett företag möjlighet att utan prövning öka råvamförbrukningenöver den tillståndsgivna nivån för att t. ex. trimma anläggningen eller öka kapaciletsulnyttjandet.Om den fria potten ökas enligt vårt förslag från 10000 till 25000 m-' fast måtti alla normala fall, kommer flertalet företag att ha tillräcklighandlingsfrihet. Arbetsgmppenhar övervägt vilka möjligheter som fortsättningsvis bör finnas att återkallaoutnyttjade tillstånd. Den nuvarande metoden med en villkorstid för byggnads-och anläggningsåtgärder är inte tillräckligt effektiv och heltäckande,särskilt om företagens kapacitetsförhållanden enligt vårt förslag i flertaletfall inte prövas. Vihar övervägt möjligheten atl lägga fast nya basår för pågående verk samheter. Högsta tillåtna förbmkning skulle då för alla pågående verksam heter fastställas genom jämförelse med de nya basårens förbrukningstal. Om man dessutom skulle tidsbegränsa den på så sätt tillåtna förbmkningen i pågående verksamheter samt tidsbegränsa de tillstånd som ges i kom mande beslut, skulle de outnyttjade råvamtillstånden kunna minskas till ett minimum. Vi bedömer dock att ett sådant system skulle tvinga fram 56 Det skulle t.ex. krävas förnyad Prop. 1986/87:105prövning också i alla de fall där del inte blir aktuellt att ändra tillståndet,eftersom den tillåtna råvaruvolymen faktiskt utnyttjas. Vårslutsats har i stället blivit att del bör vara en uppgift för tillsynsor-ganelatt påvisa fall där råvarutillstånd ligger uppbundna i anläggningar, men till slordel outnyttjade. Då sådana fall konstateras bör lillsynsorganet anmäla detta tillprövningsorganel, som får ta upp frågan om inskränkning av tillståndet tillprövning. Förfarandet kan självklart bara komma ifråga då förutsättningarna förföretaget atl utnyttja råvarutillståndet långsiktigt har fallit bort ochutnyttjandet t. ex. har uppgått lill av den tillståndsgivnavolymen under loppet av tre på varandra följande år. En tillståndsgiven volymskall endast kunna inskränkas så långt att den anpassas lill det faktiskabehovet. Råvarutillstånd skall inle behöva omprövas för alt företagel på grundav de normala konjunktursvängningarna har en lägreråvaruförbrukning. Förslagetmedför att tidsvillkor, som framför allt förbinds med tillstånden attanvända träfibertåvara för bränsleändamål, inle längre bör föreskrivas. Påsamma sätt som bör tillståndet förfalla när en verksamhet upphör. Ivissa beslul om råvaruanvändning har regeringen föreskrivit atl förelagetskall svara för åtgärder som föranleds av förelagets verksamhet. Det kan t. ex.gälla väginvesteringar eller andra åtaganden av allmänt intresse. Arbetsgruppenanser att en förbrukningslag av den karaktär som föreslås, inle bör läggafast en skyldighet för företag alt svara för samhälls-åtaganden av olika slag.Däremot kan frivilliga åtaganden från företagens sida självklart diskuteras,vilket blir särskilt intressant om samhällsnyttan av företagens insatser därmedökar. 4.7 Tillsyn och påföljder Tillsynenöver efterlevnaden av bestämmelserna i 136 a § BL och de beslut som harmeddelats med stöd av lagen åvilar de kommunala byggnadsnämnderna. Att justbyggnadsnämnden har denna tillsynsskyldighet beror på att nämnden enligt 1 §byggnadsstadgan har tillsynen över efterlevnaden av bestämmelserna i . Medhänsyn till att råvamprövningen enligt vårt förslag skiljs ul från byggnadslagstiftningenbör inle längre vara tillsynsorgan. Vi ser inga naturliga skälsom talar för all nämnden skulle bibehålla uppgiften. Arbetsgmppenanser atl tillsynen bör flyttas över till skogsvårdsstyrelsema.Skogsvårdsstyrelserna arbetar regionalt och har därmed en bättre överblick än eltkommunall organ och har dessutom en självklar kompetens för verksamheten. Föratt på etl effektivt sätt kunna utöva tillsyn bör skogsvårdsstyrel serna ha rätt att utan ersättning dels kräva in upplysningar och handlingar från tillståndshavarna, dels få tillträde till anläggningar där träfibertåvara används. Bestämmelser om detta bör tas in i den föreslagna lagen, där också regeringen bör få befogenhet atl utse tillsynsmyndighet. därefterankomma på regeringen att i förordning utse skogsvårdsstyrel- Prop.1986/87: 105 serna till tillsynsmyndighet och dessutom eventuellt meddelanärmare föreskrifter om tillsynens utövande. Detär osannolikt att skogsvårdsstyrelserna kan fullgöra de tillkommandearbetsuppgifterna inom ramen för nuvarande resurser. Tillsynen skulle därförbehöva finansieras med t.ex. någon form av avgift. Arbetsgruppen har förnärvarande inte tillräckligt underlag för att beräkna resursbehovet och är inleberedd alt nu lämna någol konkret förslag. Frågan bör lösas i samband med attregeringen tar ställning till promemorians samlade förslag. Trotsatt den formella tillsynsfunktionen föreslås åvila skogsvårdsstyrelserna, böräven andra myndigheter och organ kunna medverka i tillsynsarbetet. Det fårförutsättas att flera skogsvårdsstyrelser samverkar i tillsynsarbetet då deterfordras. Länsstyrelserna och kommunerna bör kunna ge skogsvårdsstyrelsernaunderlag i enskilda fall, t.ex. kunskaper som de förfogar över genom att de haransvaret för prövning och tillsyn enligt miljöskyddslagen.Branschorganisationer och företag i de berörda branscherna torde likaså kunnatillföra skogsvårdsstyrelserna kunskaper som är värdefulla för uppgiften. Denärmare formerna för tillsynen bör föreskrivas av regeringen i förordningen. Påföljdenför överträdelse av 136 a § BL är böter eller fängelse . Om detta stadgas i 12 § lagen (1976:666) om påföljder och ingripandenvid olovligt byggande m. m. En motsvarande straffbestämmelse bör enligtarbetsgruppens mening tas in i den föreslagna träfiberlagen. Dock bör straffethögst kunna uppgå . Härvill vi erinra om det system med företagsbot som trädde i kraft (SFS 1986: 118). Delta innebär i korthet följande. Om ett brott begås i ennäringsidkares verksamhet kan näringsidkaren ådömas företagsbot. Somnäringsidkare anses var och en som yrkesmässigt bedriver verksamhet avekonomisk art, oavsett om verksamheten är inriktad på att ge vinst eller ej.Företagsbot kan åläggas såväl enskilda näringsidkare som juridiska personer.Även näringsverksamhet som bedrivs i statlig eller regi omfattas avbestämmelserna. Del saknar därvid betydelse om näringsverksamheten bedrivs inomett aktiebolag, elt affärsdrivande verk eller en förvaltningsmyndighet. Enförutsättning för att näringsidkaren skall kunna ådömas förelagsbot är att ettbrott har begåtts i utövningen av näringsverksamheten. Dessutom krävs attbrottsligheten har inneburit ett grovt åsidosättande av de särskildaskyldigheter som är förenade med verksamheten eller annars är av allvarligtslag. Näringsidkarenkan ådömas företagsbot oavsett om brottet har begåtts av honom själv eller avnågon anställd. Sanktionen skall dock inte åläggas om näringsidkaren gjort vadsom skäligen kan krävas för att förebygga brottsligheten. Företagsbolenådöms av allmän domstol på talan av åklagaren. Boten fastställs till lägst . och högst 3 milj. kr. Då storleken på boten bestäms skall man ta särskild hänsyn till brottslighetens art, omfattning 58 och förhållande tillnäringsverksamheten. Det finns också bestämmelser Prop. 1986/87: 105 omatt boten kan jämkas eller efterges. Utdömd förelagsbol kommer, genom en ändringi kommunalskattelagen, inte atl bli avdragsgill vid näringsidkarens taxering. Delligger i sakens natur alt förelagsbot bör kunna tillämpas vid brott mot denföreslagna träfiberlagen. Arbetsgruppen anser att entydiga sanktionsregler börbidra till att minska antalet brott mot träfiberlagen. 1 § Träfiberråvara skall användaspå ett sådanl sätt atl fördelningen av råvara mellan skilda branscher ochskilda regioner i landet sker på ett från samhällets synpunkt lämpligt sätt. 2 § Med träfibertåvara avses idenna lag 1. mndvirke, 2. sådan råvara, som härtör frånrundvirke. Med träfiberråvara avses dock inte bark. Bestämmelsernai denna lag gäller inle för importerad träfiberråvara. 3 § Träfibertåvara får inteanvändas i anläggningar utan tillstånd av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. 4 § Anläggningar, som baserar sinproduktion på träfibertåvara får inte nyanläggas eller utvidgas utan tillståndav regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer om de efter denplanerade åtgärden får kapacitet att använda minst 100000 m' fast mått Iräfiberråvara.Bestämmelsen gäller inle för eldningsanläggningar. 5 § Ett tillstånd, som harmeddelats enligt 3 § får inskränkas eller upphävas om tillståndet under de tresist förflutna kalenderåren har utnyttjats mindre än till . Ändring avtillståndet får dock endast ske om den minskade användningen kan förväntas blibestående. Ändringen får endast avse den del av tillståndet som inte harutnyttjats. Frågor om ändring av tillstånd prövas av den myndighet somregeringen bestämmer. 6 § Regeringen får föreskriva omundantag från kraven på tillstånd enligt 3 och 4 §§. 7 § Regeringen får meddelanärmare föreskrifter om tillämpningen av denna lag. 8 § Tillsynen över efterlevnadenav denna lag samt föreskrifter och villkor som meddelats med stöd av denna lagutövas av den myndighet som regeringen bestämmer. 9 §På begäran av tillsynsmyndigheten skall Innehavaren av en anlägg- nirig lämna myndigheten de upplysningar och tillhandahålla de handlingar, som behövs för tillsynens utövande, och 2.ge myndigheten tillträde till anläggningen i den omfattning, som behövs förtillsynens utövande. 10 §Den som uppsåtligen eller av oaklsamhei använder träfibertåvara utan erforderligt tillstånd eller bryter mot 4 § döms till böter eller fängelsei högst . Denna lag träder i kraft den 1juli 1987. Tillstånd och villkor som harmeddelats enligt 136 a § byggnadslagen skall anses meddelade enligt den nyalagen. 1 anläggningar,där verksamhetenvid lagens ikraftträdande bedrivs utan tillstånd enligt 136 a § byggnadslagen,får verksamheten bedrivas ulan tillstånd så länge användningen av iräfiberråvarainte överstiger användningen under basåret. Med basår avses del av åren 1973,1974 och 1975 då användningen vid anläggningen var högst. Vid anläggningar förframställning av träfiberbränsle och vid eldningsanläggningar får dockverksamheten bedrivas utan tillstånd så länge användningen av träfiberråvarainte överstiger användningen under basåret. Som basår för dessa typer av anläggningarräknas det av då användningen vid anläggningen varhögst. Äldre föreskrifter omförvaltningsenheter gäller till utgången av . Förvaltningsenheter fårdock registreras endasi om ansökan härom har gjorts före den nya lagensikraftträdande. Iparagrafen anges vilka syften den föreslagna prövningen skall tillgodose. Dettahar utvecklats närmare i den allmänna motiveringen under avsnitt 3. föreslagna lagen får begreppet Iräfiberråvara en annan och mer inskränktdefinition än som gällt. Till träfibertåvara räknas nämligen bararundvirke saml icke förädlade råvaror som härrör från rundvirke. Med rundvirke,som anges i punkten 1, avses själva stammen sedan topp, grenar och kvistartagits bort. Enligt punkten 2 inbegrips i begreppet träfibertåvara sådana varorsom härtör från rundvirke. Det bör då observeras att punkten 2 endast avserobearbetade råvaror. Hit hör spån, ribb och avkap, som uppstår då stockarnasågas. Även flis saml del spån som härrör från hyvling hör hit. Däremot räknasinte plank, bräder och övriga förädlade produkler till Iräfiberråvara. Denföreslagna definitionen innebär atl vissa typer av träfibertåvara kommer attprövas två gånger, först som mndvirke och sedan som spån, flis etc. Den del av mndvirketsom förädlas i form av plank, bräder elc. prövas däremot bara en gång. Iparagrafen anges att tillstånd krävs för att använda träfiberråvara i anläggningar. Med anläggningar avses industriella anläggningar som base rar sin produktion på träfiberråvara, t.ex. skogsindustriella anläggningar och såväl fasta som mobila anläggningar för produktion av trädbränslen. Vidare avses industriellaanläggningar som använder träfibertåvara, även Prop. 1986/87:105 omproduktionen inte är baserad på sådan råvara. Ilikhet med vad som tidigare gällt avser begreppet anläggningar också eldningsanläggningar.Det bör dock observeras att eldningsanläggningar behöver tillstånd endast omeldningen sker med rundvirke eller råvaror som härrör från rundvirke. Eldningmed briketter och pellets av träfibertåvara kräver däremot inte tillstånd,eftersom förädlade produkler inte räknas till träfibertåvara. Utanförkravet på tillstånd faller all användning som inte sker i någon form avanläggning. Del gäller framför allt användning av mer "privat" natursom sker i t. ex. sågar för husbehovsbruk och hushållspannor för vedeldning. Förstbör uppmärksammas all denna paragraf endast avser anläggningar som baserar sinverksamhet på träfiberråvara, främst sågverk, massafabriker, Iräskiveindustrieroch industrier för tillverkning av trädbränslen. Utanför bestämmelsen fallerdärför anläggningar vars produktionskapacitet inte är avhängig av iräfiberråvara.Här avses t.ex. vissa kemiska fabriker, i vilka träfibertåvaror kan användas iproduktionsprocessen. Tillstånd enligt denna paragraf krävs när en anläggningfår kapacitet att använda minst 100000 m fast mått träfibertåvara per åroavsett om detta uppnås genom nyanläggning eller utvidgning. När en anläggninghar fått denna kapacitet kräver varje ny utvidgning förnyat tillstånd enligtdenna paragraf Regeringen kan dock förordna om undantag från tillståndsplikten,vilket framgår av 6 §. En anläggning, på vilken denna paragraf är tillämpligomfattas naturligtvis också av kravet på tillstånd enligt 3 §. Föratt denna paragraf skall bli tillämplig krävs att den genomsnittliga förbrukningenunder har understigit av den tillåtnavolymen. När tillsynsmyndigheten har anmält att denna bestämmelse kan blitillämplig bör frågan om inskränkning eller återkallelse av tillståndet prövasav den myndighet, som i normalfall meddelar tillstånd, även om det aktuellatillståndet har meddelats av regeringen efter överklagande. Innan ärendetavgörs skall tillståndshavaren beredas tillfälle att inkomma med yttrande ifrågan. Dennabestämmelse innebär att de gamla tillstånden förs in under bestäm melserna i det nya prövningssystemet. De nya reglerna om återkallelse av tillstånd, om tillsyn och straff blir alltså tillämpliga även beträffande till stånden som meddelats med stöd av 136 a § byggnadslagen. ståndavser i många fall råvamslag som i och med den nya lagens ikraftlrä- Prop.1986/87:105 dande blir prövningsfria. Till den del tillstånden avser sådana råvamslagupphör de alt gälla. Delsamma gäller villkor som är knutna till sådana råvamslag.Vissa äldre tillstånd är formulerade på ett sådant sätt att de gäller både enviss kapacitet och en viss råvaruförbrukning. Om dessa faktorer är olika gälleri fortsättningen endast föreskriften om viss råvaruförbrukning. Detta gällerdock inte om anläggningen är hänförlig under den nya 4 §. I sådant fall gällerdet gamla tillståndet såvitt det avser både kapacitet och råvaruförbrukning. Sammanställning av remissyttranden över departementspromemorian(Ds I 1986:10) Användning av träfiberråvara - förslag om prövning Efterremiss har yttranden över promemorian avgetts av statens pris- och kartellnämnd(SPK), , (), statens industriverk (SIND),statens energiverk, domänverket, i , länsslyrelseni vilken har bifogat yttrande från i länet,av länsstyrelserna i , , och Västernorrlandslän, i vilken har bifogat yttranden avskogsvårdsstyrelsen i länet. samtVästernorrlands och läns handelskammare, av i Västerbottenslän vilken har bifogat yttranden av i länet. avd. 20 i samt Sågverksintressenter Överbol-tenAB samt av i . Vidarehar efter remiss yttrat sig (SVE-BIO), (), . (), . (),, , , (), () samt . Landsorganisationeni (LO), har avstått från att yttra sig och hänvisar till yttrandendirekt från Svenska pappersindustriarbelareförbun-del, skogsarbetareförbundetoch iräindustriarbetareförbundel. Dessutomhar yttranden inkommit från kommun, (),, samt . 1 Synpunkter på grundläggande delar av förslaget omprövning av träfiberråvarans användning 1.1 Behovet av prövning samt motiven för prövningen Prövningav användning av träfiberråvara enligt huvudlinjerna i prome förslag tillstyrks av , länsstyrelserna i , , , , och Nortbot tens län. , dock med reservation. Svenska pap persindustriarbetareförbundet. , Svenska träin- 64 1986/87:105 sen iKronobergs län ansluter sig lill motiven men tar inte ställning till om samhälletbör pröva användningen av råvara. Länsslyrelseni anser att endast industriell användning av träfiberråvarabör prövas. , och Sverigeslantbruksuniversitet anser att endast användning av råvara för bränsleändamålbör prövas. ställningstagande är inte förbehållslöst. Domänverketoch i är tveksamma till prövning. Prövningavstyrks av statens pris- och kartellnämnd, statens industriverk, statensenergiverk. Avdem som yttrat sig utan att ha remitterats förordar kommun prövning av råvaruanvändningför bränsleändamål, medan LRF, , Svensk BrikeltenergiAB och avstyrker förslaget om prövning. Arbetsmarknadsstyrelsenoch tar inle ställning till frågan om prövning av råvamanvändningen. Nedanhar synpunkter ålergivits obearbetade, dock ibland med någon redigering förläsbarhetens skull. Endast sådana synpunkter som är utvecklade i förhållandetill promemorians förslag har tagits med. Skogsstyrelsen:Samhällets prövning bör inriktas på att reservera råvara för de verksamhetersom kan ge största mervärde åt slutprodukterna och som kan skapa flestarbetstillfällen. Det är samhällets önskan att förhindra okontrollerad utslagningav industrier orsakad av råvambrist. Det är särskilt angeläget att tryggaråvaruförsörjningen för industrier i regionalpolitiskt prioriterade områden. Enreglering av iräfiberanvändningen kan inle reservera råvara för vissa industrier.Möjligheten att i praktiken anskaffa råvara till viss industri kommer liksom hittillsatt vara beroende av marknadsfömtsättningarna. Länsstyrelseni : tillhör en region där del råder brist påträfiberråvara. Råvaruförsörjningen är ett slorl problem för skogsindustrin iregionen. Mol bakgrund av den bristsituation som råder är delönskvärt att det sker en fortsatt prövning av träfiber-användningen. Deprinciper som föreslås i promemorian är riktiga och bör användas somutgångspunkt för prövning av användningen av träfibertåvara. Länsstyrelseni : Motivet för en fortsatt prövning av användningen av träfibertåvaranligger i det knappa utbudet av skogsråvara. Hur råvaran skall användas bördärför prövas mot bakgrund av hur den skall fördelas mellan olikaanvändningsområden och mellan olika regioner. Däri måste även läggasbedömningen vilka branscher som har de bästa utvecklingsförutsättningarna. : Under förutsättning att sam hället vidtar avverkningsstimulerande åtgärder och att skogsråvara som kan användas för industriellt bruk inte eldas upp, är en marginell expan- 65 sionav svensk skogsindustri möjlig. 5 1986/87. Del är viktigt alt en ökadanvändning av råvara medverkar lill en ökad Prop. 1986/87:105konkurrenskraft inom skogsindustrin. Detta innebär att staten måste ställa kravpå vidareförädling. Råvaranär begränsad och tillstånd lill marginella expansionsinveslering-ar måste gestill företag som kan medverka till en långsiktigt tryggad sysselsättning.Råvaran skall gå till anläggningar med långsiktig lönsamhet. Somelt led i oljeersättningspolitiken subventionerar samhället kraftigt deinhemska bränslena. Skogsenergiråvara är befriad från skatt, medan skatt ochavgifter på olja uppgår till /m olja. En ytterligare höjning med 199 krhar föreslagits. Denna styrmedelsskatl innebär en risk för atl vi får mindreråvara till industrin samt atl priset på induslriråvara pressas upp. går5-10 % av virket som annars skulle ha kunnat användas som industriråvara tillförbränning. Vad styrmedelsskatterna kostar samhället i form av förloradeexportintäkter är omöjligt att säga. Vimåste få en effektiv uppdelning av industrived och bränsleved. Om statenverkligen vill ha en ökad användning av skogsbränsle bör man låtaskogsindustrin ta ett övergripande ansvar. Skogsindustrin har bäst möjlighet atltillverka skogsbränsle till rimliga priser. Skogsarbetareförbundet:Viktiga principer vid prövningen är dels att industriråvara inte bör brännasupp, dels att prioritera inlandssågverken i och i fjällkommunerna. : Pappersindustrin är skogsindustrins mestexpansiva delbransch. Virkesförtådel i landet har fortsalt att öka. Industrinsvirkesförbrukning ligger klart inom den långsiktigt uthålligaavverkningsnivån. Råvaruprövningen är inte längre nödvändig frånskogshushållningssynpunkt. SCPFavstyrker bestämt att råvaruprövningen skall användas som regionalpolitisktinstrument. Alt fördela skogsråvaran enligt principen länets/kommunensvirkesråvara till länets/kommunens industrier skulle snabbi få förödandekonsekvenser för den svenska skogsindustrins internationella konkurrenskraftoch påverka dess betalningsförmåga för virket. Med hänsyn lill de allvarligarisker och nackdelar för skogsnäringen och samhället som promemoriansprövningsprinciper skulle medföra, avstyrker SCPF förslaget om fortsatt råvaruprövningför skogsindustrin. Genomde statliga ingripandena på skatte- och stödområdet har bränslesektorns konkurtensförmågaifråga om skogsråvaran kraftigt förstärkts. Effekten kan bli än störte om olje-och kolpriserna skulle gå upp mera markant som skattenivån bibehållseller ytterligare höjs. Förädlingsbar råvara skall utnyttjas för industriellframställning av trävaror, massa och papper samt träskivor. SCPF kräver eltformellt förbud att vid eldning och framställning av bränsle använda industridugligtrundvirke och biprodukter från sågverken. : Träskiveinduslrin i - främst spån- och träfiberskiveindustrierna - har vid upprepade tillfällen deklare rat sin oro över att viktiga industriråvaror i allt snabbare takt kommit att utnyttjas som bränsle eller som råvara för bränsleproduktion. Som en följd av denna utveckling har vedråvarupriserna, och framför allt priserna på de 66 viktiga spånsortimenlen,snabbt skjutit i höjden. har en Prop. 1986/87:105 mycketbesvärande spånbrist konstaterats. Bristsituationerna har varit mest uttaladeunder eldningssäsongerna. Mankunde tidigt förstå att den nya inriktning som landets energipolitik givitsskulle kunna komma alt medföra betydande svårigheter för skivindustrin, dettaeftersom spånet näst bark skulle bli den billigaste och mest lättillgängligabränsleråvaran baserad på träfiber. Deåtgärder som statsmakten vidtagit för att stimulera användningen av inhemskabränslen har medfört all marknadskrafterna sedan lång lid tillbaka satts urspel. Delta har sketl, inte endast genom de bidrag och subventioner somlämnats till förmån för användning av inhemska bränslen, utan också genom deskatter och särskilda avgifter som införts på andra bränslen. Konkurrens pälika villkor om träfibertåvaran har därmed omöjliggjorts. : Prövningsinstrumentel är inte lämpat att användas för regionalpolitisktmotiverad fördelning av Iräfiberråvara eller för fördelning mellan olikaindustrigrenar.