prop · GA03100 · 1986-12-31 00:00:00 — a. de nordiska, har överträffatdetta mål medan DAC-länderna som helhel inte förmått öka biståndet till dessaländer års nivä på av BNI. Jag har givit en allmän bakgrund för att peka påden problemfyllda verklighet biståndsarbetet omges av. Planeringen och genomförandet av det svenskabiståndet påverkas starkt av denna miljö, och kräver kontinuerlig anpassning och flexibilitet. Låt mig i deltasammanhang fastslå att de övergripande bislåndspolitiska målen äroförändrade. Jag vill bland dessa särskilt fästa uppmärksamheten på strävandenaför en demokrafisk samhällsutveckling i mottagarländerna. Kvinnornas roll iu-länderna och i biståndet är också något somjag särskilt vill framhålla.Insatser för att främja u-landskvinnorna genomsyrar biståndsverksamhetenför atl möjliggöra förbättringar för hela befolkningen och inte bara kvinnorna själva. Innan jag behandlarenskilda anslagsposler vill jag något närmare redovisa vissaprioriteringar och tyngdpunkter i bistånd. Jag ämnar koncentrera min redovisning till följandepunkter: - FNoch det multilaterala biståndssamarbetet - deömsesidiga iniressen som biståndet kan främja. Ökade insatser i södra Som jag har redovisat har den ekonomiskaulvecklingen i söder om varit särskilt ogynnsam under en långföljd av år. Ländernas finansiella problem, den stagnerande efterfrågan påmånga exportprodukter,minskningen av biståndet och andra finansiella bidrag har jag tidigare berört. Till delta kommer attbefolkningen i växer i snabbare takt än i övriga delar avvärlden. Del slora antalet barn gör all belaslningenpå utbildningssystem, livsmedelsproduktion och hälsovård blir slörre än vad den vuxna delen av befolkningenmäktar med ekonomiskl.Inflyttningen till städerna skapar förslumning, sociala problem och fattigdom. Befolkningstillväxten skapar ocksåmiljöproblem, någol som jag kommer atl utveckla i elt senare avsnill. Förhållandena förländerna som omger är särskilt svåra. An gola har drabbats avsjunkande oljepriser, som UNITA-rebel- 45 lerna ökat sinaktivitet med stöd från såväl som . 1986/87: 100 bique befinner sig i en akut ekonomisk kris, som fördjupas avRNM-rebel- Bil. lernas ochSydafrikas sabotage- och destabiliseringsåtgärder. har dödals isydafrikanska mot , , , Varutillförseln till flera av Sydafrikasgrannländer har störts och ständiga hot förekommer om olikasanktionsåtgärder. Antalet flyktingari regionen har ökat på grund av de svåra förhållandena. Tusentals människorbefinner sig på flykt undan apartheid och gerillakrig. Nio av länderna isödra har slutit sig samman i samarbetsorgani-sationen (SADCC). Sverigestöder dessa länder på olika sätt. Av de nio länderna är , , , , ,och programländer med vilka har slutit samarbetsavtalom utvecklingssamarbete. Samtliga dessa länder och de övriga två, Malawioch , kan erhålla svenskt biståndgenom regionala insatser, katastrofhjälpoch genom enskilda organisationer. Vidare utgår humanitärt bistånd till södra . Till detta kommer insatser via multilaterala organ. Merän av bilaterala bistånd går till dessa nio länder. har sedanlång lid lillbaka etl omfattande samarbele med länderna i södraAfrika. Biståndssamarbetet med och inleddes redan i mitten av1960-talet. Successivt har därefter antalet samarbets-länder byggts ut ochinsatserna ökats. Enligt min mening finns det mot bakgrund av detkrisartade lägel i regionen skäl alt ytterligare öka biståndet lill denna del av väriden. Uppgiften att kommalill rätta med situationen för dessa länder är svår. Exierna resurser i form av bistånd eller genomprivata investeringar från utlandetkan aldrig ensamma driva fiam önskvärda förändringar. Biståndet måste därför passas in i en realistiskutvecklingsplanering där den ekonomiska och politiska miljön i mottagarlandetstöder insatserna. Landprogrammen för samarbetsländerna måsle fortsätta attanpassas till den krissituation som råder. Det gäller speciellt iAngola, , och , därprogrammen måste ges ett stort inslag av importstöd, för alt avhjälpadel akuta behovet av konvertibel valuta. bör också della i kommande samordnade inlernationellaaktioner för atl lindra problemen för länder med akutabetalningssvårigheler. av målen förbiståndet är atl stärka SADCC-ländernas oberoende av . Betydelsefulltdärvidlag är framför allt atl länderna får elt transportsystem som gör att de utan transitering genomSydafrika kan handla med varandra och med uOandet. Svenska biståndsinsatser harredan nu denna inriktning. Bl.a. stöds hamnbyggen i och , järnvägsbyggen i och Tanzaniaoch mikrovågslänkar mellan , och och mellanTanzania och . Länderna behöverockså bygga upp en egen industriproduktion, som kan ersättaimporten främst från . nuproduktiva investeringar inom jordbruk, gruvnäring och fillverkande Prop.1986/87: 100 induslri. I samarbele medSADCC arbetar , tillsammans med de övriga nordiska länderna, på alt slimuleraindustriinvesteringar och handel i regionen. Jag bedömer del som angelägel alt svenskaföretag kan delta med egna investeringsinsatser i regionen, helst i samverkanmed företag i . Fördelen med en sådan företagsmedverkan är attSADCC-länderna på etl naturligt sätt får del av vår lekniska utveckling. Nordiska insalserbehövs vidare för alt stimulera handel inom och mellanNorden och . Ett vidgat kulturutbyte bör också ingå isamarbetet mellan de nordiska länderna och SADCC-länderna. har trappatupp destabiliseringspoliliken motgrannländerna. Till detta kommer alt sanktioner mol också kommer alldrabba grannländerna och därigenom yllerligare försvåra situalionen. Jag anser det därför naturligt attSverige nu ökar sitl bistånd lill länderna i södra och till de människor som kämpar mot apartheid. FN:s roll ärutomordentligt viktig för situalionen i södra . Från svensk sida kommeralla möjligheter att utnyttjas för atl påverka olika FN-organ altintensifiera biståndsinsatserna till SADCC-länderna och lill dem som direkt drabbas av aparlheidpolitiken. Med hänsyn till destora biståndsbehoven i södra kommer jag att föreslå betydande höjningarav medelsramarna för de flesla programländer i södra och av medlen för regionallsamarbele och humanitärt bistånd i södra . Jag anser vidare att medlenför katastrofbiståndbör ökas främst med hänsyn till hjälpbehoven i regionen. FN och det multilaterala biståndssamarbetet tillhör de länder som ger störst bidrag lillmultilateralt bistånd. De senasleåren har en knapp Iredjedel av biståndsbudgeten avsatts för stöd lill genom multilaterala kanaler, dvs.FN-syslemets biståndsorgan och finansinstitutioner som ochregionala utvecklingsbanker. befinner sigFN i den allvariigasle finansiella och poliliska krisen i organisalionenshisloria. Dess framlid beror på medlemsstaternas poliliska vilja. De måsle i ord och handling slutaupp bakom och utnyttjavärldsorganisationen för all finna lösningar på gemensamma problem. Många av utvecklingsproblemen kan inteavhjälpas effekiivt annat än genom samordnade inlernalionella insatser, oftastgenom FN:s olika organ. gällerexempelvis miljöproblem, befolkningstillväxt, hälsovård, utveckling av nyaenergikällor, forskning och livsmedelsbrist. Del finns inte någol alternativ lill förbättrat internationellt samarbele, och FN har därvid ennyckelroll. För delhar stödel lill FN länge varil en av hörnstenarna i utrikespolitiken och biståndspolitiken. Den aktuella krisen gör del nödvän digl att noggrant pröva hur detta slöd skall ulformas i fortsättningen. Därvid bör man enligt min mening sekrisläget inle bara som en risk ulan 47 även som en möjlighet. Situalionen kan och måste tas till vara genom atl Prop. 1986/87: 100 tillfälletgrips för reformer och förbättringar. Vad gäller FN:sbiståndsverksamhet är mina ulgångspunkler dels atl bör ge ell siarktstöd åt multilateralt samarbete och FN-systemet, dels att detla slöd inte kanvara förbehållslöst. Del måste kombineras med en välgrundad och fast hållning ifrågor som rör FN-syslemets effektivitet och en noggrant avvägd insats av i denfinansiella bördefördelningeninom biståndet. FN:s finanskris harflera olika elemenl. Den är dels en akut likviditets-kris, dels har tilldenna kopplats kra.v på ett effektivare FN och förslag till reformer av FN:sarbetssätt. Slutligen har FN:s finanskris många drag gemensamma med den svåraresurskrisen hos internationella biståndsorganisationer i allmänhet, inom ochutom FN-systemet. Huvudorsakerna tillde två förstnämnda elementen är, förutom dålig betalningsdisciplin från mångaländers sida, dels att bidrag hålls inne av politiska eller principiella skäl,dels att FN:s största bidragsgivare under 1986 och 1987genomfört och planerar mycket kraftiga nedskärningar av sin andel. FN kan i värsta fall drabbas aven akut likviditelskris. De förslag tilleffektivisering av FN som lämnats av en internationell expertgrupp har antagits av generalförsamlingen. Ännukvarstår dock ovissheten om delpolitiskt viktigaste elementet i krisen, nämligen resultaten av den amerikanska kongressens starkt kriiiska hållningtill FN och multilateralt samarbete inom FN-systemet. uteblivnabelalningar avspeglar en liknandeattityd. Genom avsevärl mindre bidrag har den dock inlefåll lika dramatiska följder. verkar föratt allomfattande och konkreta reformer kommer lill stånd för attsäkerställa FN:s effektivitet och finansiella bas. Program- och budgetprocessen för FN:s verksamhet behöverförbättras. Föråldrade och mindreangelägna program bör utmönsiras ur organisalionens verksamhet. Sekretariatetbör rationaliseras och effektiviseras. Medlemsländer som häftar i skuld till organisationen måsle förmås fullgöra sina förpliktelser enligt gällande regler. Generalsekreteraren böraktivt verka för att nödvändigareformer vad gäller FN:s administration och program kommer till stånd. Den nuvarande högsta bidragsandelen om för enskilt medlemsland börsänkas. På så sätt skulle bättre kunna markeras att är en organisation för alla stater, som bör göras mindreberoende av enstaka bidragsgivare. Insikten om detnödvändiga sambandet mellan reformkrav och finanskris i FN har fått betydandeanslutning. Emellertid kommer del att dröja avsevärd tid innan resultaten av den påbötjade processen kanskönjas. I motsats tillde delar av FN-systemet som har fastställd bidragsskala bygger flertalel biståndsorgan inomFN, såsom UNDP, UNHCR och , sin finansiering påfrivilliga, ettåriga bidrag. I tider av nedskär ningar, eller vid långsammedelsökning parad med snabbt växande behov, blir ofta dessa organ mest utsatta. I V ärldsbanken och de regionala utveck lingsbankerna märks följderna förstpå , eftersom deras resurser är överenskomna åt gängen. I dessa institutioner är proble- 48 meli första hand att deras möjlighet all göra utfästelser om nya lån Prop.1986/87: 100 minskar i takt med sjunkande bidrag. De amerikanskanedskärningarna av bidragen till FN kommer alt drabba ocksåbiståndsorganen, trots att anser att dessa ofta är deeffektivaste delarna av FN-systemet. För och några andra länder, som svarar för andel av dessa organs resurser, medför detta ett avvägningsproblem mellanambitionen att stödja FN-organen och risken att behöva bära en orimligt slor bidragsbörda. Jag vill betona att multilateralt biståndhar betydande fördelar. Det markerar delsSveriges stöd åt internationellt samarbete och tilltron till FN som ett instrument för fred och säkerhet, dels attalla kan göra anspråk på resurserna, även de som annars skulle fallautanför de flesta biståndsprogram. Resurserna förknippas inte med etl enskiltgivarlands politiska eller ekonomiska villkor. I stället har eltofta stort inflytande över hurmedlen används av FN-organen och de övriga multilaterala organisationerna. Vidare kan sparaadministrativ kapacitet genom atllämna biståndsmedel genom inlernalionella organ vars allmänna mål ligger i linje med dem ställt upp försitt bistånd. Många strävanden isvensk biståndspolitik, som social rättvisa och ekonomisk uljämning, har underårens lopp mött ett växande gensvar i multilaterala biståndsorgan. Exempel pådetta är många organisationers inriktning pä fattiga befolkningsgrupper,landsbygdsutveckling och sysselsättning. Andra exempel ulgör FN-systemels satsningar påprimärhälsovård och UNDP:s införande av landprogrammering . Inte minst medhänvisning till vad jag inledningsvis framhöll om globala lösningar på svårautvecklingsproblem anserjag att även i fortsättningen starkt börstödja de multilaterala biståndsorganen. Dessa har kunnat påverkas i en frånsvensk utgångspunkt önskvärd riktning genom att betydande resurser ställts tillförfogande. Bidragen bör öka även framdeles.Detta gäller både i de FN-organ där varje land har en röst (UNDP, , fackorganen) och i de institutioner somfinansieras efter en förhandlad bidragsskala och har en efter kapitalinsatsvägd rösträtt (, ,regionalbankerna). Enligt min mening bör förena en fortsalt högbidragsvilja med krav på ökade andelar från de större länder som har både låga totala biståndsöverföringar och låga bidragsandelari vissa multilaterala organ. I det nu akluellakrisläget är det mer angeläget än någonsin atl den traditionellasvenska uppslutningen bakom FN ges formen av välunder-byggda och konstruktiva insatser, sominte utesluter kritiska ståndpunkter. Denvilja till effektivisering ochreformer som uppstått i finanskrisensspår har skapal elt unikt tillfälle som måsle las lill vara. För atl uppnå en vitalisering avFN-systemet kommer det alt krävas hårdbudgetgranskning i samtliga FN-organ och väl genomtänkt prioritering mellan olika verksamhetsgrenar. Detta ärnödvändigt för att på stärka FN. 4 1986/87. Demokrati och mänskligarättigheter Prop.1986/87:100 Ril 5 slöd till u-ländernasulvecklingsanslrängningar har som mål resurstillväxt, ekonomisk och socialutjämning, ekonomisk och politisk självständighetsamt demokratisk utveckling i mottagarländerna. Dessa fyrabiståndspoliliska mål kan inte lillgodoses inom samtliga biståndsinsatser. är elt eller ellpar av dem vägledande för elt program ellerprojekt. måsle ambilionen begränsas till alt ett mål fillgodosesoch att de övriga inte motverkas. Demokratimäletvidrör det mest grundläggande i biståndsarbetet: människors frihet frånförtryck och utsugning och vår strävan att stärka förutsättningarna för merarättvisa och öppna samhällen för alla, inklusive de svagaste i samhället. Ensamhällsutveckling i demokratisk riktning är en grundläggande om än inte tillräckligförutsättning för att biståndet skall ge varaklig och långsiklig effekt. Detfolkliga inflytandet i har utformats olika beroende på historiska och kulturellaskillnader. Begreppet demokratiutveckling måste ses i etl vidare sammanhang änvad våra egna erfarenheler kan ge anledning lill. Det biståndspoliliska målel attfrämja en demokratisk utveckling bör ses sorn uttryck för en önskvärd rörelseriktning snarare än som ett näraliggandeslutmål. Den svenskaövertygelsen om demokratins utvecklande kraft är grundad på egnaertarenheter. Det är dock lätt att konstatera att de flesta inle har utvecklatsådana demokratiska styrelseformer och faktiska medborgerligarättigheter som vi anser omistliga i vårt land. Genom det svenska biståndet kan vimedverka till atl öka förståelsen för demokratiska lösningar och respekt för mänskligarättigheter. Biståndet skall också främja framväxtenav demokraiiska styrelseformer, ell frittorganisationsväsende saml självsländiga massmedia. Trots mångasvårigheter att föra ned demokratimålet till det praktiska planet har betydandelandvinningar gjorts. Jag vill exempelvis peka på svenska insatser för att främjafolkligt deltagande i utvecklingsprojekt, såsom markvårdsprojekten i och . Negativaerfarenheter från projekt med bristande deltagande från den lokala befolkningen iplanering och drift har där och i andra projekl kunnal vändas vilket resulterat ibåde ökadförståelse för en demokratisk beslutsprocess och i förbättrad drift.Utbildningsinsatser i , , , , och andra länderkan också ses som elt stöd lill förbättrade förutsättningar för elt brett och demokratiskt dellagandei samhällets utveckling. Detsamma gäller dekampanjer för läskunnighet finansierat i många av mottagarländerna. I vissa fall ärforskningsstöd och bistånd till massmedia och kultur verksamma instrument för att främja ökad pluralism i . Genom SARECoch under anslagsposlen för försöksverksamhet och metodut vecklingges stöd till kvinnoforskning, samhällsvetenskapligutvecklings- forskning med tonvikt påLatinamerika, stärkande av självsländiga mass media och publicistisk verksamhelsom kan bidraga lill att öka medborgar nas frihet, initiativkraft ochinflytande i samhället. Förvaltningsbiståndet till flera samarbetsländer bidrar tilldecentralisering av slallig förvaltning, , underiäiiar valförberedelser och främjar regionalt ochlokalt självstyre. Slora delar av det humanitära biståndet i södra . 1986/87: 100 syflar också tillatl främja demokratisk utveckling. Detta är det helt domi- Bii. 5 nerandesyftet med det humanitära biståndet tillapartheidregimens offer och till kampen mot apartheid. Detla bistånd innefattarbl. a. rättshjälp och fackföreningsstödsamt bidrag till folkrörelser ochkyrkliga organisationer, informationsverksamhet och försvar av mänskligarättigheter. Det finnsytterligare ett antal bilaterala svenska insatser som i en vidare bemärkelse innebärett stöd lill en fördjupning av en demokratisk samhällsutveckling. Dit hörjämställdhets- och kvinnobiståndel samt slödel lill samarbetsländernas egnafolkliga organisaiioner. Som exempel kan nämnas slöd lill indiskakvinnoorganisationer, lokala landsbygdsutvecklings-initiativ iBangladesh, bondekooperation i och medverkan i kooperationsutvecklingi , , och . Inom det multilateralabislåndel är förutsättningarna något annoriunda. Besluten fallas i regel enhälligtefter kompromisser mellan samarbelsparterna, vilket sätter vissa gränser för Sverigesmöjligheter att få brett slöd fören profilerad politik rörande demokrati och mänskliga rättigheter. Delta hindrar inte att lillsammans medlikasinnade länder i organensstyrelser verka för att biståndet ges en ulformning som slöder en utvecklingi demokratisk riktning. Vidare har iFN-organen arbetat för alt stärka normsystemet till skydd för demänskliga rättigheterna. Målet är att dels ularbela nya inlernationellaöverenskommelser i särskilt angelägna frågor, dels fä alla stater altrespektera dessa överenskommelser. Del kan nämnas all den nyligenantagna konventionen mot tortyr bygger på etl svenskt iniliativ. FN:sgeneralförsamling har också vidgat sin kritik av kränkningar av mänskliga rättigheter i olika länder. Den mängd avbilalerala projekl och program jag tidigare redovisal visar all har givitstöd som befrämjar en demokratisk samhällsulveckling i . Enligt min mening kandock detta arbete utvecklas ytterligare. För det försiaavser jag verka för atl utrikesförvaltningen och SIDA mer systematisktanvänder den regelbundna dialogen med samarbetsländerna till atlbetona demokratimälet och diskutera olika medel att främja det. Den svenska linjen ligger fast.Kränkningar av grundlägganderättigheter påtalas, därför att de utgör brott mot överordnade internationellt vedertagna principer och således inte enbartär en för den enskilda staten internangelägenhel. Vid överiäggningar och andra kontakter med programländerna börenligt min uppfattning än starkare understrykas den vikt fäster viddemokralimålet och den inverkan allvariiga och långvariga brisier härvidlag kanfå på biståndsviljan. Verkligheten är dock den att även när ökad uppmärksamhel ägnas ål dylika frägor inom den normala biståndsdialogen kan framsteg endaslförvänlas komma till stånd stegvisoch under en följd av är. För det andraanserjag att del finns uirymme för ökade ansträngningar även inom det pädemokratiprocessen direkl inriklade biståndet, säsom stöd lill folkrörelser, fackföreningar ochkvinnoprojekt. Mot bakgrund av de svenska folkrörelsernas slora betydelse inom biståndet - ochsärskilt 51 pådet aktuella omrädet - harjag lillkallat ett folkrörelseråd Prop. 1986/87: 100 för bislåndsfrågor som samrådsorgan mellan regeringen ochfolkrörel- Bil. Rådet ägnade sitt första sammaniräde åt attdiskutera erfarenheterna av arbetet för att främja en utveckling i demokratiskriktning. För det tredje börbiståndet även fortsättningsvis inriktas på sådana sektorer som till sinkaraktär är demokratifrämjande. Biståndsinsatserna bör utformas ochgenomföras på ett sätt som ökar befolkningens deltagande, ansvar och engagemang. Miljöproblemen i har uppmärksammats alltmer.Flera studier har påvisat att miljöförstöringen i har delvis andra orsakerän i i-länderna. Fattigdomen, oftakombinerad med en snabb folkökning leder till en tilltagande nötning på miljönoch särskilt marken. Allt sämre jordar utnyttjas för jordbruksändamål och mera skogutnyttjas för bränsle och byggnadsvirke. Ålerplantering försummas, ochåterväxt motverkas av stigande betestryck från växande kreaturshjordar. Detta innebärminskad vegetation på det tunna jordläcket och ökad erosion. En sådan processförsvårar den ekonomiska och sociala utvecklingen ytterligare. Den fatligabefolkningen får försämrade möjligheter att bryta den negativatrenden. En växelverkan uppkommer mellan utvecklingens stagnation ochnaturens nedslitning. Detta leder på sikl ofrånkomligen till en sjunkande materiell levnadsstandard. I vissa u-länderförorsakas miljöproblemen av en kortsiktig och olillräckligt genomtänktutvecklingspolitik som tillåter ekonomiska vinstintressen att gå förehänsynen till väsentliga ekologiska samband och lill långsiktiga utvecklingsaspekter. Som exempel kannämnas okontrollerade utsläpp frånindustrier och skövling av tropiska skogar. Miljöförstörelseförekommer också i samband med väpnade konflikter och genom bristandekontinuitet i fråga om politiska beslut och åtgärder. Direkta åtgärder föratt förbättra miljön i - trädplantering och ålerbeskogning,förbättrad bränsleekonomi, terassering av åkerjord, förbättrade fodergrödoroch vattenreglering - ingår sedan åtskilliga år, och i en ökande omfattning, i svenskt bistånd. Del räckeremellerlid inte med isolerade åtgärder, som i bäsla fall kan leda tilletl uppskov med den fortskridande naturförstörelsen på vissa geografisktbegränsade platser. Det krävs en helhetssyn och åtgärder som på många områden tillsammans främjar enekologiskt balanserad miljö i . Utvecklingsproblemmed miljöaspekter i u-landsstädernas slumområden har blivil alll mer uppmärksammade påsenare år. Urbaniseringsproblemenblir alllmer brännande i många . harsjälva ansvaret för att utforma en sammanhängande utvecklingspolitiksom kan angripa grundorsakerna till stagnationen och miljönedslitningen.Sverige kan och bör emellertid, enligt min mening, på 52 olika sättfrämja och stödja en rationell och långsiktig politik i Prop.1986/87:100 för att bevara och förbättra miljön. U-landsregeringar ivingas oftatill följd Bil. 5 av en nödsituation atlföra en kortsiktig politik. I denna situation är det en viktig uppgifl för alt hålla fast vid ettlångsiktigt betraktelsesätt i dialogenmed mottagarländerna och understryka att utvecklingssamarbetet måste syfla tillvaraktigt förbättrade förutsättningar för befolkningens välfärd. Strävandenaatt främja ekonomisk tillväxt måsle innefatta hänsyn till ekologiskasamband. Många miljöproblemsträcker sig långt över nationella gränser vilket understryker behovel av attmiljövårdsaspekter och miljöinsatser ulgör en lika betydelsefull del av detsvenska agerandet i internationella biståndsorganisationer som i det bilaleralautvecklingssamarbetet. Vikten av ett långsiktigt betraktelsesätt och av att den fysiska miljönbevaras och förbättras börbetonas. Vidare finner jagdet angeläget att erfarenheterna från industrins och jordbrukets utveckling ii-länderna beaktas i dialogen med , sä att de miljömässiga misstageni möjligaste mån undviks , när gårin i motsvarande utvecklingsprocess. Från svensk sida börslörre ansträngningar göras för atl fä till stånd utredningar omskadliga miljökonsekvenser av utvecklingsprojekt. Sådana utredningar börkunna stödjas med bislåndsmedel. Syftet bör härvid vara att undvika atl miljöskadliga projektgenomförs.