prop · GA0358 · 1986-12-31 00:00:00 — Jag anser däremot inte att del finns någon anledning all när del gäUer jaktlider och licenser för längre perioder än elt år göra någon åtskillnad mellan större och mindre licensområden. Även licensområden av mera måttlig storlek bör följaklligen kunna ges flerårslicens. Genom att områdel ges tillstånd alt under ett visst antal år skjuta elt givet antal djur får jaklrättshavarnasjälva avgöra hur stor del av den totala tilldelningen de vill fälla under respektive år. Avgörande för om flerårstillslånd skall ges bör vara om området kan 44 Jakttidenför älgjakten bör beslämmas av efter samråd med Prop.1986/87:58 förelrädare för jägarna och andra berörda iniressen. Liksom hittillsbör regeringen eller bestämma tidpunkten för älgjaktens börjanoch ge allmänna råd för länsstyrelsernas beslut i fråga om jakttidens längd ochdess föriäggning. Jag anser i likhet med beredningen alt det föreslagnaälgjaktssystemet bör gälla också för jakten inom renskötselområdena. Det ärsjälvfallet angeläget från älgvårdssynpunkt att älgjakten också inom dessaområden bedrivs som en produktionsanpassad jakt. Det ligger också elt stortvärde i att få en för hela landet enhetlig ordning för älgjakten. Av myckelstor betydelse är också att det för älgjakten kommer att gälla sådana reglerall den kan genomföras på elt från säkerhetssynpunkt fullgott sätt. har utarbetat ett förslag till ålgärderför att göra del möjligt all tillämpa den föreslagna nyordningen för älgjaktenäven inom områdena där del bedrivs renskölsei. Även rennäringskommitlén har isitt belänkande (SOU 1983:67) Rennäringens ekonomi tagit upp vissa frågor omsamernas älgjakt. Förslagen har remissbehandlats. De nuvarande jaktliga förhållandena inomrenskölselområdena kan kortfattat beskrivas på följande sätl. Medlem i samebyfär jaga på ulmark inom de delar av byns betesområde som hör lillrenbetesfjällen eller lappmarkerna, när renskötsel är tillåten där. Dennajakträtt, som givetvis är underkastad de begränsningar som följer avjaktlagstiftningen, gäller på både statlig och privat mark. Av intresse förälgjakten är i försia hand dels markerna på renbetesQällen i ochovanför odlingsgränsen i och Norrbotiens län, dels de markernedanför odlingsgränsen i de båda sistnämnda länen där rensköisel får bedrivasåret runt. Den jakträtt som lillkommer medlemmarna i en sameby ingår i denbruksrätt som renskötsdrällen utgör. Emellertid har samerna inte ensamrätt tilljakten. Markägaren har den jakträtt som följer med äganderätten till markenoch samerna kan till stöd för sin jakträtt hänvisa till alt den ingår irenskötselrätten. Såvitt gäller markerna på renbetesfjällen och markernaovanför odlingsgränsen kan enligl rennäringslagen lantbruksnämnden besluta omupplåtelse av markägarens jakträtt på kronomarken. En förutsättning för ensådan upplåtelse är att den kan ske utan avsevärd olägenhet för renskölseln.Vidare krävs att upplåtelsen är förenlig med god jaktvård och kan ske ulanbesvärande intrång i samernas rätt till jakt. Del sistnämnda innebär bl.a. atlupplåtelsen inte får avse en ensamrätt till jakt inom elt visst område somutesluter samernas rätt alt jaga inom samma område. Den avgifi som bestäms vidupplåtelsen tillfaller till hälften samefonden och till hälflen samebyn.Nedanför odlingsgränsen förvallas kronomarken av domänverket. För domänverketsupplåtelser gäller inle de nyssnämnda restriktionerna av hänsyn lillrennäringen. Inom betesområdena ovanför odlingsgränsen finns ocksåprivatägd mark. I är ungefär en tredjedel av marken ovanför odlingsgränsen i enskild ägo. Molsvarande andel i Norrbotiens län är ungefär en tiondel. Också inom de enskilt ägda markerna på ömse sidor om odlingsgränsen finns en "dubbel jakträtt". Delförhållandet atl varken samerna, de nyttjanderättshavare tiU vilka Prop.1986/87:58 lantbmksnämnden resp. domänverket har upplåfit jakl eller de privatamarkägarna har en oinskränkt jakträtt inom sina respeklive jaktområden innebärsärskilda problem vid en övergång till enbart licensjakt. Naturvårdsverketsförslag bygger i huvudsak på alt del görs en geografisk uppdelning så att deskilda kategorierna jägare tilldelas egna licensområden med en för varjeområde bestämd tilldelning. I stället för en sådan geografisk uppdelning skalldet kunna tillämpas skUda jakttider för de olika jägarkategorierna, om en sådanfördelning visar sig lämpligare. I förslagel ingår alt siaten skulle lösa insamernas rätt all jaga på privat mark. Den delen av förslaget har mötts avkritik. Rennäringskommitlénhar i sitl betänkande anfört all de beslul som kan krävas lill följd av en nyordning för älgjakten inom renskölselområdena bör fattas på central nivå i defall besluten inbegriper en tolkning av innebörden i samernas jakträtt. Jagkan i huvudsak anslula mig fill förslag i fråga om denfördelning av jakten som bör ske mellan samer och övriga jakträitshavare.Förslagel atl lösa in samernas rätl att jaga på privat mark kan jag dock intebilräda. Enligt min mening bör licensjakten efler älg inom renskölselområdenaanpassas lill de rättigheter som lillkommer samerna enligt rennäringslagen.Jag vill erinra om att för den som, enligt huvudregeln om jordägarens jakträtteller på grund av en upplåtelse, harjakträtt inom renskötselområdel är denrätlen mera begränsad än den jakträtt som tillkommerjordägare ochnyttjanderättshavare i allmänhel. Motbakgrund av vad jag nu har anfört föreslår jag etl syslem som innebär attlicensområdena får överlappa varandra på samma sätt som jakträtten gör. Förde samebyar som har betesrätt ovanför odlingsgränsen, ö/Ziawé'-byarna, innebärdetla all som licensområde för varje sameby inregistreras byns hela betesområdeovanför odlingsgränsen. Inom delta störte licensområde regislreras särskildalicensområden omfattande den privalägda marken. För regisirering avbetesområdet bör samebyn slå som sökande. Registreringen av privatmarken somlicensområden sker på ansökan av markägarna. Delankommer på att besluta om regisirering av licensområdena och omtilldelning av älg lill respektive område. Det kan inte undvikas attdubbelregistreringen gör det svårare att bestämma tilldelningen. Länsstyrelsenär hänvisad lill en skälighetsbedömning. Del som måste ske är en fördelning avden lolala älgtilldelningen för hela betesområdet ovanför odlingsgränsen mellanä ena sidan samebyn inklusive de nyttjanderättshavare som får tillstånd altjaga på kronomarken och å andra sidan jaklrättshavarna på de privata markerna.Denna fördelning leder lill alt jaklrättshavarna på de enskilda markerna inlekan göra anspråk på alt själva få hela den tilldelning som annars skulle svaramot deras markinnehav. Med andra ord skall samebyns tilldelning bestämmas delsmed hänsyn lil! älgproduklionen på kronomarken, dels med hänsyn fill atlsamerna också har rält atl jaga på den privalägda marken. Närlänsstyrelsen har meddelat sill lilldelningsbeslul får lantbruksnämn- 46 denbesluta om upplåtelse av älgjakt på kronomarken. Nämnden får då Prop.1986/87:58 bestämma dels vilka områden som skall upplålas, dels hur slort anlaloch vilka slags djur som skall få skjutas inom dessa områden. Lantbruksnämndenmåsle på samma säll som ta hänsyn till samernas jakträtt på deupplåtna områdena. Nyttjanderättshavarna får alltså skjuta ett mindre antaldjur än vad som svarar mol de upplåtna områdenas storlek och kvalitet. Föratt få en från säkerhetssynpunkt godtagbar jakt bör det undvikas atl samernajagar över hela sitt licensomräde med jaktlagen på upplåten kronomarkoch på privaimark. En lösning på problemet är atl i samförslånd med samer ochandra jakträitshavare göra en geografisk uppdelning. Det naturliga är i sådanlfall att samerna jagar på den del av kronomarken som inte har upplåtits tillandra jägare. Den andra möjlighelen är att beslämma skilda jakttider för deolika jaktlagen. Del kan förutsättas atl del i försia hand blir fråga om atlbestämma skilda jakttider för samerna och för nyttjanderäitshavama påkronomarken. Om samerna inle räknar med att kunna fälla hela sin tilldelning påkronomarken utanför de upplåtna områdena bör antingen samebyn ellerlantbruksnämnden begära att beslular om en uppdelning avjakttiderna. Det kan nalurliglvis också bli nödvändigt att bestämma enjakltidsfördelning som omfattar även jaktlagen på den privata marken. Förde samebyar som får bedriva renskötsel nedanför odlingsgränsen,skogssamebyarna, innebär den föreslagna principiella lösningen attlänsstyrelsen registrerar hela betesområdet som samebyns licensområde. Inomdetla registreras dessutom licensområden för domänverket och för de privatamarkägarna. Inteheller för skogssamebyarnas del finns det någon beräkningsgrund som kantillämpas vid besiämmande av samebyns älgtilldelning. Del måste bli fråga omatl ge byn en skälig tilldelning. De faktorer som bör vägas in vid dennaskälighetsbedömning är bl.a. jaktens lotala omfattning inom betesområdet ochantalet medlemmar i samebyn. Skogssamebyns tilldelning får därefter räknas avvid bestämmande av tilldelningen lill domänverket och de privala markägarna. Även inom skogssamebyarnablir det nödvändigt atl dela upp jakten mellan de olika jaktlagen. Del bör prövas om en överenskommelse mellan parterna kan träffas som innebär alt ell visst jaktområde skall vara förbe hållet samerna. En andra lösning är all tillämpa skilda jakttider. Exempel vis kan samebyn tilldelas två jaktperioder som får utgöra avbrott i jaklar- rendatorernas och de privata markägarnas jakt. beslul i jakttidsfrågan bör meddelas i samband med lillddningsbesluten. Givetvis bör ta skälig hänsyn till samernas önskemål när jakttiderna fördelas. framhåller det angelägna i att liden för samernas älgjakt föriäggs så att det blir möjligl att på ett lämpligl sätt förena jakten med renskölseln. Del får förutsättas alt det dessulom bUr nödvändigt atl i samråd med samerna bestämma all deras tilldelning skall skjutas i:iOm ett visst eller vissa områden inom byn. Det är möjligt atl en sådan överenskommelse kan grundas på att samernas jakt under bedrivs växelvis inom olika områden. Inom ramen för denprinciplösning jag föreslår bör del vara möjligl att förhandlingsvägen klara ulolika prakliska problem. Jag vill undersiryka alt jag med mitt förslag intesyftat längre än att lägga fast vissa principer som kan ligga lill grund föröverenskommelser meUan berörda parler. Del bör ankomma på altsvara för atl nödvändiga överiäggningar kommer till slånd. Som jag nämnlutgör förslaget inle något hinder mol exempelvis en överenskommelse om atlsamerna skall ta ul sin älgtilldelning inom elt eller flera avg;ränsadejaktområden inom samebyn. En sådan lösning kan kombineras med skilda jakttiderså alt också andra jaktlag kan jaga på området eller områdena. Sådanaöverenskommelser bör underlättas av atl överläggningarna kan ske medutgångspunki i elt system som förutsälter alt alla berörda parler lämnar siltbidrag till atl jakten organiseras på elt lämpligt säll. Jag vill återigenerinra om att det inte är fråga om annal än all ge elt reellt innehåll åt derättigheter samerna redan är tillförsäkrade enligl rennäringslagen. Övergångentill enbart licensjakt inom renskötselområdena kan komma atl kräva viss fidunder vilken det kan vara befogal alt tillåta allmän jakl. Jag föreslår därföratl det i övergångsbestämmelserna till den nya jaktlagen tas in etlbemyndigande som gör det möjligl atl meddela sådana undantagsföreskrifter. Jaghar förutsatt att Qällsamebyarna liksom kommer att bedriva all älgjaktovanför odlingsgränsen. Del finns emellerlid inle någol principielll hindermol alt även nedanför odlingsgränsen lillämpa den förordade ordningen med"dubbelregistrering" av licensområden. Skulle en sådan jakt bli aktuellbör den tas upj) lill diskussion och övervägande i varje enskilt fall. - Jakten efter kronhjort jakt. hela landet bedrivas avvecklas. Beredningensförslag: Överensslämmer med milt förslag. Remissinstanserna:Flera remissinstanser, däribland , ifrågasätter om skälen föratl avveckla kronhjortsreservatel är lillräckligt slarka. 1 någraremissyttranden har det också anförts synpunkter på vad som bör gälla i frågaom jakten efler kronhjort. Skälenför mitt förslag: Kronhjorten invandrade till vid den senaste isfidensslut och nådde en utbredning långt upp i landel. Från en nordgränsgenom , och trängdes den emellertidfillbaka genom alt den utsatles för jakt och rovdjur och dessutom missgynnadesav atl skogen betades av tamdjur. Vid börian av 1800-talei återstod endaslmindre bestånd i . Denna skånska stam, som växlat i slorlek mensom mest uppgått lill ca 400 djur i sommarslam,anses representera den svenska s.k. nominalra- Prop. 1986/87:58 sen. Kronhjortenhar på nylt spritt sig i landet främsl efter ulplanleringar på skilda håll. Isyfte att bevara den svenska nominatrasen överfördes i böoan av 1950-lalelhjortar från till ell hägn på Halle-Hunneberg. Dessa djur är numerafrisläppta. Inom utbredningsområdet för kronhjort, som omfattar södra ochmellersla med , och som nordligaste del, finnsi övrigl frilevande grupper av kronhjortar av blandat eller okänt ursprung. Påolika håll i landet hålls kronhjortar i hägn. I några fall är det fråga omhjortar av den svenska rasen. Eflerbeslut av (prop. 8, JoU 53, rskr. 413)inrättades som elt försöksprogram etl reservat i i syfte att trolsomfattande skador på gröda och skog göra det möjligt all bevara den skånskakronhjortslammen. Reservatet, som är elt s.k. frireserval, omfattar 44000 haoch är avsett all rymma ca 100 djur i vinterstam. Jakten inom reservatet sker iform av licensjakt medan aUmän jakttid gäller inom en zon ulanför reservatet.Zonen omfattar hela ulom reservatet samt delar av , Blekingeoch . Den allmännajaklen syftar till all begränsa skadegörelsenulanför reservatet och hindra invandring av kronhjortar från andra delar avlandet. För rätl till ersättning för skador av kronhjort inom reservatet gällernumera samma beslämmelser som för landet i övrigt med undantag för särskildaregler om ersättning för skada på skog. För kronhjortsreservatet finns ensärskild nämnd med representanter för olika myndigheter och organisationer.Kronhjorlsnämndens verksamhet adminislreras till större delen avskogsvårdsstyrelsen i . För den praktiska verksamhelen finns enheltidsanställd tjänsteman. Jagdelar beredningens uppfallning alt del saknas tillräckliga skäl att behållakronhjortsreservatel för all därigenom skydda del skånska hjort-beståndet fråninblandning av hjortar av annan härkomst. Inle heller är det motiverat alt hakvar kronhjortsreservatel för alt genom särskilda regler om ersättning förskador inom reservatet skapa bättre förutsättningar alt bevara kronhjorten iden skånska miljön. Enligtmin mening bör skadorna på skog av kronhjort, både inom det nuvarandereservatområdet och på andra håll, behandlas på principieUl samma sätt somskadorna av älg. Vadjag nu har anfört leder fram till att kronhjortsreservatel i bör avvecklas. Ävenom kronhjortsreservatel avvecklas finns det enligl min uppfattning anledning all ta lill vara de erfarenheler som vunnils i kronhjortsnämnden. Jag kommer i det följande alt föreslå alt det till vaqe länsstyrelse knyts en länsvUlnämnd som ett rådgivande organ. Enligl min mening bör till läns- viltnämnden i knylas personer med erfarenhet från kron hjortsnämnden. Även andra länsstyrelser än den i bör kunna ha slor nytta av de vunna erfarenheterna i frågor som rör bl.a. licenslilldelning och förebyggande av skador av kronhjort. Jag viU också peka på att sakkunskap behövs för all avsluta regleringen av skador på skog inom det nuvarande reservatet. För ansökan om ersättning för sådana skador bör bestämmas en lämplig fidsfrist. Del ankommer på regeringen 49 attmeddela de föreskrifter som behövs för en slutlig skadereglering. 4 1986/87. Jag övergår härefter tillalt behandla frågan om vilka huvudsakliga regler som bör gälla för jakten eflerkronhjort i landel. Beredningen har föreslagit att jakten skall bedrivas somlicensjakt efier mönsier av vad som föreslås gälla för älgjakten. Enliglförslagel bör kravet på minsta licensområde sällas relafivt högl. Beredningennämner 3000 ha som elt tänkbart minimikrav. Under remissbehandlingen haranförts atl länsstyrelserna kan ha anledning atl göra åtskillnad mellan dedelar av länen som är lämpliga för beslånd av kronhjort och länels övrigamarker. Inom de förstnämnda länsdelarna bör licens ges efter bestämda riktlinjerför relativt stora områden, eventuellt som en gemensam licens för flerajaktlag. Inom marker ulanför dessa kronhjortsområden där faslakronhjorlsbeslånd alltså inle är önskvärda föreslås licensgivningen vara meraliberal, både vad gäller licensområdenas slorlek och filldelningen. Denuppfattningen har också framförls att en tiUfredsställande jakt kan bedrivasäven inom licensområden av mera måttlig storlek. Jag anser all det förnärvarande inte finns anledning alt detaljreglera jakten efter kronhjort. Detbör vara lillräckligt all föreskriva att jakten skall bedrivas som licensjaktinom särskild jakttid som bestämmer. Det innebär en nyhet barainom de områden som ingår i skyddszonen runt del nuvarandekronhjortsreservatel. Länsslyrelserna har följakfligen redan en erfarenhei atlbygga vidare på. De har också möjlighel alt dra nytta av den sakkunskap somkommer atl finnas tiUgänglig hos länsvUl-nämnden i . I vad mån delfinns anledning att dela in länel i kronhjortsområden bör del ankomma på varjeenskild länsstyrelse att avgöra. - De nuvarande bestämmelserna om jakträtten inomsamfäUighet samt på väg och järnväg behålls i huvudsak oförändrade, - En jordbmksarrendator skall även i fortsättningenvara tillförsäkrad jakträtt, om inle något annat har avtalats, - En preciserad bestämmelse om rätlentill skyddsjakt förs in i jaktlagen. Beredningens förslag:Förslagel skiljer sig från mitt när det gäller bestämmelserna om jakträtt inomsamfällighei och på järnväg samt i fråga om utformningen av reglerna förskyddsjakt. Remissinstanserna: Det ärfrämsl förslagel rörande skyddsjakten som har mötts av vissa invändningar frånremissinslanserna. Skälen för mitt förslag:Enligt gäUande jakfiag är rälien alt jaga knuten till äganderätten lill mark.Huvudregeln är alt jordägaren har jakträtt på det markområde som tillhör honom.Varken beredningens ställningslagande ellervad som förekommil vid remissbehandlingen ger mig anledning alt la Prop.1986/87:58 upp till övervägande någon genomgripande ändring av den principen. Idet följande behandlar jag några fall då det i civilrättsligt hänseende finnsanledning atl göra avsteg från eller inskränka regeln om jordägarens jakträtt.Frågor som rör inskränkningar i jakträtten av viltvårds-, djurskydds- ellersäkerhetsskäl, dvs. den offenfligrättsliga regleringen, tar jag upp i eltsenare avsnitt om jaktens bedrivande. nuvarande jaktlagen finns en bestämmelse som begränsar fastighetsägarensjakträtt på samfälld mark som hör lill fastigheten. Bestämmelsen innebär attpå en samfäUighet får delägarna bara jaga för sina egna behov, om de inte harkommit överens om annat. Begränsningen fill husbehovsjakl innebär alt endelägare inle får jaga för avsalu och inte heller får upplåta den jakträtt somföljer med andelen i samfälligheten. 1 jaktlagen erinras om att det kan finnassärskilda regler för hur samfällighelen skall förvallas. Då får delägarna istället tillämpa dessa regler för att besluta om hur jakträtten skallutnyttjas. Del hänvisas också liU alt delägarna kan beslämma om jakträtten iden ordning som gäller enligt lagen (1973:1150) om förvaltning avsamfälligheter. Beredningenföreslår all någon särbeslämmelse för samfäUigheler inle las upp i den nyajaktlagen. Som grund för förslaget hänvisas lill att etl skydd motövemtnyltjande av jakträtten på en samfällighetsandd kan åsladkommas på andravägar. Sålunda följer av 7 kap. 9§ jordabalken atl en upplåtelse av den jakträttsom följer av andelen i samfälligheten är ogiltig. Vad beträffar möjligheternaatt stävja en alltför intensiv jakt hänvisar beredningen tillfridlysningsbestämmdserna och andra regler för jakten efter vissa viltarter.Beredningen har som ytterligare skäl för sitt förslag hänvisat till att dennuvarande regeln åberopats lill stöd för en individuell jakträtt för delägarnai allmänningsskogarna i Nortland och . Detta har bidragit till attfastigheter som har del i allmänningsskogarna kommit atl delas upp på eltmycket storl antal delägare. Föregen del anserjag atl den nuvarande särbestämmelsen för jakträtten päsamfälligheter behövs även i fortsättningen. Jag delar härvidlag denuppfattning som hovrätten för nedre har. Jag föreslår följaktligen altbestämmelsen om delägarnas jakträtt på samfälld mark överförs i sak oförändradtill den nya jaktlagen. Ifråga om vägar görs i den nuvarande jaktlagen undanlag från regeln omjordägarens jakträtt för det fall någon äger en väg utan att ägaangränsande mark. Jakträtten på vägen tillkommer då inle dess ägare utan islället ägaren eller ägarna av den angränsande marken. Beiräffande järnväg,spårväg eller kanaler gäller andra regler. Ägaren har alltid jakträtt på detområde som upptas av trafikleden men får bara bedriva skyddsjakt där. Han kandock upplåla området för vanlig jakt lill innehavaren av angränsande mark. Densärskilda bestämmelsen om jakträtten på väg kan förutsättas ha en begränsad betydelse. Vanligen ägs vägmärken av ägaren eller ägama till angränsande mark och frågan om vem som har jakträtt avgörs då enligt huvudregeln om jordägarens jakträtt. Bestämmelsen har emellertid den betydelsen all den ibland komplicerade frågan om vem som har rält lill vilt 51 som dödas på eUer i anslutninglill vägen alltid kan begränsas lill all gälla Prop. dem som äger mark intillvägen. Går vägen i gränsen mellan två fastigheter så har aniingen bådafaslighelsägarna jakträtt över hela vägområdets bredd -det gäller när en tredje person äger vägen - eller var och en av fastighetsägarna jakträttbara på den del av vägområdet som ingår i den Jagfinner därför atl övervägande skäl talar för att den nuvarande särskildabestämmelsen om jakträtt på väg tas upp även i den Jagansluter mig däremot inte fill förslagel att vidga bestämmelsenslillämpningsområde liU att gälla också järnvägar. Syflel med förslagel är attminska de problem har med eftersök och tillvaratagande avvilt vid påkörningar i järnvägstrafiken. anser emellertid attförslaget för med sig olägenheter i andra hänseenden. Vid sådant förhållandebör förslaget inte genomföras. Den nuvarande bestämmelsen som endast tillåterskyddsjakt på jämvägs-, spårvägs- och kanalområden bör däremot kunna slopas. Ettytterligare undanlag från principen om jordägarens jakträtt är den nuvarandejakfiagens bestämmelse om jakträtt för jordbruksarrendalorer. När mark upplåtsför jordbmk tillförsäkras nyttjanderältshavaren jakträtten på den upplåtnamarken, om inle parterna träffar överenskommelse om att något annat skallgälla. Såvälberedningen som remissinstanserna har understmkit den betydelse innehavet avjakträtten har för jordbruksarrendatorns intresse och förståelse för viltvårdenskrav. Det har följaktligen inte ifrågasatts annat än alt jordbmksartendatorernaäven i fortsättningen bör vara tillförsäkrade jakträtten, om inte annat haravtalats. Regeln bör alltså finnas kvar medan del däremoi förefaller mindrelämpligt all, som en remissinstans föreslagit, obligatoriskt knyta jakträttenlill varje jordbruksarrende med undanlag möjligen för mindre sidoarrenden. Detkan, som ett par remissinslanser gör, diskuteras var bestämmelsen isystematiskt hänseende hör hemma - i arrendelagstiftningen eller i jaktlagstiftningen.Enligl min mening ligger det närmast till hands att uppfatta bestämmelsen somen del i det regelsyslem som beskriver vem som har jakträtten. Bestämmelsen bördärför behållas i jaktlagen (jfr LU 1983/84:35 s. 31). Beredningen har velalbegränsa jordbruksarrendatorns befogenhet atl överlåta jakträtten ulan altinhämta markägarens samtycke.