prop · GA0348 · 1986-12-31 00:00:00 — Stödel bör således förbehållasbamfamiljer med fler än etl barn och med låga inkomster i förhållande lUlförsörjningsbördan. Slödel bör riklas fill sådana hushåll som med hänsyn lillsina inkomster och övriga förhållanden skulle komma att få bostadsbidrag eflerinflyttning i den nya bostaden. Behovsprövningen knyts således an lill detsyslem som används för bostadsbidragen. Jagkan i likhet med remissinstanserna däremoi inle ansluta mig tUl kommitténsförslag om stödels utformning. Slödel bör enligl min mening ulformas på likartalsätl som när det gäller lån för ny- och ombyggnad av egnahem. I vaQe enskiltärende bör beslämmas elt låneunderlag, ell förvärvslån och etträntebidrägsunderlag. Låneunderlagetbör vara den av kommunen godkända köpeskillingen för huset. Förvärvslånet börmolsvara av låneunderlagel och konstrueras som ett topplån, dvs. säkerhetenför lånet skall ha sin nedre gräns vid av låneunderlaget. Övriglånefinansiering förutsätts ske på kredilmarknaden. Den egna insatsen förfamiQen blir av det godtagna priset. Krav bör ställas på borgen för40% av förvärvslånet enligl de regler som gäller för ny- och ombyggnadslån föregnahem. Ränla och amortering betalas på samma sätl som i fråga omombyggnadslån. Ränlebidragsunderlagelfastställs till av det godtagna priset. Kommunernasborgensåtagande bör vara en avgörande fömtsättning för stöd. I kommunernas prövning av frågan om borgen bör anses även ligga en behovsbedömning. Länsbostadsnämndemas prövning kan därför in- 65 5 1986/87. skrankas till engranskning av att de formella fömtsättningama för slöd är Prop. 1986/87:48uppfyllda. Länsbosladsnämnderna beslular om lån. Räntebidragbör lämnas efter i huvudsak samma regler som i fråga om ränlebidrag vid ny-eUer ombyggnad av egnahem. Den skiUnaden bör dock göras all den garanteraderänlesalsen sätts en procentenhet högre än för ny- och ombyggnadsfallen. Jagföreslår således en garanterad räntesats på 5,för det försia årel avlåneliden. Upptrappning skall ske med 0,. Möjlighetenalt få detta stöd bör finnas över hela landel. Jag är emellertid medveten omatt de främst kommer all få betydelse på orter med en balanserad småhusmarknadeller med överskott på egnahem. a. av det skälet föreslår jag alt slödelprövas på nytt på grundval av de erfarenheter som en ulvärdering kan ge efteren försöksperiod . Delbör ankomma på regeringen all besluta om de yllerligare föreskrifter som behövsom långivningen. Denya bestämmelserna bör träda i krafl och fillämpas påansökningar som ges in lill kommunen efler ikraftlrädandel. 4.5 De allmännyttiga bostadsföretagen Deförsia allmännyttiga bostadsföretagen bildades på 1930-lalet, som en föQd avriksdagens beslul om slöd lill flerbarnsfamiljernas bostadsförsörjning.Kommunerna fick ansvaret all organisera och delvis finansiera byggandet avdessa bosläder. För att kunna sköta byggande och förvaltning av dem bildadekommunerna allmännyttiga bostadssliftelser, dvs. allmännyttiga bostadsföretag.De allmännyttiga bostadsföretagens första uppgift var sålunda att bygga ochförvalla s. k. barnrikehus. År1946 föreslog den bostadssociala ulredningen att samhällels bostadspolitiskaambitioner skulle vidgas radikalt. Målet gällde nu en allmän höjning avbostadsstandarden och inle längre bara för flerbarnsfamiQema. Bostadspolitikensnya inriktning kom alt molsvaras av en ny inriktning även för de allmännyttigaföretagen. De blev viktiga medel i efterkrigstidens bostadspolitik. bostadssociala utredningen formulerades en rad mål för de allmännyttigabostadsföretagen. Tillde bostadspolitiska målen hörde i första hand en planmässig avveckling avbostadsbristen. De allmännyttiga bostadsföretagen skulle, enligt utredningen,slå för huvudparten av det byggande som krävdes för della. Utredningen menadenämligen, att bostadsbristen inte skulle kunna avvecklas om bostadsbyggandetskulle förbli lika beroende av små, konjunkturkänsliga privata byggherrar somunder . Ytterligaremoliv för all lägga sådan vikt vid de allmännyttiga bostads företagen var att de slatliga lån och bidrag som en avveckling av bostads- brislen krävde, verkligen skulle komma de boende till del. De allmännyl liga förelagen skulle arbeta ulan enskilt vinstintresse. Det garanterade atl stödet inte skulle öka vinstmarginalerna i byggande och förvaltning. Dessutom menadeutredningen, att del vore mer 'rationellt att bygga och Prop. 1986/87:48förvalla i större enheter än de som dittills hade varit vanliga, inte minsl pågrund av behovet av kollekliva bostadskomplement. En sådan utveckling skulleunderiättas med kommunen som huvudman. Senarehar de allmännyttiga bostadsföreiagen även fått en ledande roll ihyrespoliliken. Genom riksdagsbeslutel om en ny hyreslag inleddesavvecklingen av hyresregleringen. För alt hyresgästerna skulle ha kvar ellskydd mol oberättigade hyreskrav även ulan hyresreglering infördes enbeslämmelse i lagen all hyran för en boslad kan prövas i relalion liUbruksvärdet. Hyresnivån i molsvarande allmännyttigt ägda lägenheler skall varavägledande när hyran prövas. De självkoslnadsbeslämda hyrorna i dessa förelagblir därigenom normgivande för hyressättningen i den privata sektorn. Deallmännyttiga bostadsföretagen fick snabbt ansvar för en stor del avbostadsproduktionen och ökade i antal. År1945 hade de allmännyttiga bostadsföretagen av antalel färdigställdabostadslägenheter i flerbostadshus. Under 1950-talel ökade andelen lill drygl40%. Maximum nåddes under miljonprogrammel . Då var andelenomkring . År1985 ägde de allmännyttiga förelagen av hela bostadsbeståndet och ca40% av samtliga bostäder i flerbostadshus eller drygt 800 000 lägenheter. Imotsats till vad som gäller för andra ågarkategorier inom den svenskabostadssektorn kan inte de allmännyttiga bostadsföreiagen grunda byggandeeller förvaltning på renodlade privatekonomiska eller företagsekonomiskabedömningar. Vidare arbetar förelagen i etl trepartsförhållande, där ägaren,dvs. kommunen, och hyresgäströrelsen är de övriga parterna. Samhällelskrav på företagen, i kombination med det förhållandet all de har flera motparter med skilda intressen, lämnar dem utsatta för intresse konflikter i väsentligl högre grad än andra ågarkategorier inom bostadssek torn. Hyresgästerna i företagens bostadsbestånd vill inte beiala outhyrda lägenheter och kan vilja begränsa även den nyproduktion som går atl hyra ul, om den höjer kostnadsnivån i beståndet. Vid förnyelsen av företagens bostäder kan del uppslå konflikler mellan kommunens önskemål om atl fä etl långsiktigt fungerande bostadsbestånd och den enskilde hyresgästens inlresse av ofta mycket begränsade förändringar. I förhandlingar om hyror finns alltid en inneboende konflikt mellan förelagens krav på kostnadstäck ning, deras hyresledande roll och hyresgästernas belalningsförmåga. I de större kommunerna har värdestegringen på centralt belägna bostäder lelt till krav från vissa hyresgäster atl de själva skall få tillägna sig värdesteg ringen genom en ombildning från hyresrätt lill bosiadsrätt. Demotsättningar som uppkommer inom ramen för allmännyttigt bo- Prop. 1986/87:48stadsbyggande och förvaltning beror i alll väsentligt på företagens roll sominstrument i bostadsförsörjningen. Det är också motivet till varför staten ivissa situationer har tagil ett direkt ekonomiskt ansvar för de allmännyttigabostadsföretagen, t.ex. i fråga om outhyrda lägenheter och miljöförbättringar.Vissa för företagen särskilt angelägna förnyelseåtgärder, t.ex. lägenhelssammanslagningar,kan finansieras med ombyggnadslån och ränlebidrag även i yngre hus. Deslalliga insatserna hade varit omotiverade i flera avseenden om deallmännyttiga företagens förvaltning vore inriktad på att uteslutandelillgodose den enskilde hyresgästens kortsiktiga intressen, utan hänsyn lillövriga hyresgäster och kommuninvånarna som helhet. Dellorde numera, inle minst i enskilda kommuner, finnas en relativt bred enighetom värdet av kommunernas akliva medverkan i bostadsbyggande ochbosladsförvallning. konstlade motsättningar mellanupplätelseformer och ågarkategorier har tonats ner. Utan kommunernas insalserskulle framför alll de unga och de äldre ha svårt att hävda sin rätl lill engod boslad. Det torde numera inle heller ligga i någons inlresse att starktförändra ägarförhållandena inom den svenska bostadssektorn. Inga företag, inteheller allmännylliga bostadsföretag, överlever genom att sälja ut sina bättredelar. Det utvecklingsarbete som har lagts fast inom de allmännylligabostadsföretagen har medfört en professionaUsering av bosladsförvallningen somgör vissa av förelagen inte bara lill ledande inom sill område i landet utankanske också i världen. Många företag har en god ekonomi.Hyresgästinflytandet, individuelll och koUektivt, har kunnat inordnas i delkollektiva förhandlingssystemet på hyresmarknaden och har utvecklatskonstruktivt. Detla sammantaget innebär enligl min mening all det bör gå attskapa en bred enighet om de allmännyttiga bostadsföretagens roll ibostadsförsörjningen och en respekt för deras arbetsvillkor. Jag menar då attden sårbarhet somjag har berört och som beror på företagens särdrag sominstrument i bostadsförsörjningen inte får utnytQas för atl hävda kortsiktigasärintressen. Avvad jag har anfört framgår all jag menar alt de allmännyttiga bostadsföretagenav egen kraft har utvecklats myckel posifivt och atl de generelll setl kanfortsätta att utvecklas utan särskilt samhäUsstöd. Jag vill i sammanhangetpåminna om att samtliga ågarkategorier inom flerbostadshus-sektorn under senareår har fåll slöd för utveckling, utbildning och informafion. Bosladskommiiténhar föreslagit att de allmännyttiga bostadsföretagen skall färäntestöd vid köp av äldre hus. Remissutfalletär blandal och speglar i stort sett historiska intressemotsättningar inombostadssektorn. Föregen del instämmer jag i de moliv som har föranlett kommilléns förslag. En god neutralitet i fråga om ränteutgifter mellan olika ågarkate gorier uppnås inom dagens system för hus som köps före en ombyggnad. Med hänsyn tiU detlångsikliga perspekfivel för de aUmännyttiga förelagens bostadsförvaltning ochtill förhållandet att ett inte obetydligt antal förelag har stora likvidalillgångar, är jag dock inle beredd att följa kommitténs förslag i denna del. I det föregående har jagredovisat behovel av åtgärder i fråga om de bostäder som byggdes undermiljonprogrammet. Av de allmännyttiga företagens bostäder byggdes drygl 40%eller ca 300 000 bosläder under miljonprogrammet. Det är mer än hälften av delägenheter i flerbostadshus som byggdes . Därför kommer åtgärderi fråga om miljonprogrammets bostäder främst att få betydelse för deallmännyttiga bostadsföretagen. Mitt förslag:Skattesatsen för fastighetsskatt höjs liU 2,i fråga om konventionelltbeskaltade hyreshusenheter saml hyreshus på lantbmksenhet . Skälen för mitt förslag:Den Ijanuari infördes en slallig faslighelsskall (prop. 1984/85:18, SkU17 och 24, rskr 90, SFS 1984:1052) samiidigi som den tidigare hyreshusavgifien,som infördes , avvecklades. Skatteunderlaget är för småhusenheter entredjedel av taxeringsvärdet och i fråga om småhus på lantbmksenhet enIredjedel av bostadsbyggnads- och lomtmarksvärdet saml för övriga fasfigheterhela taxeringsvärdet. Skallesatsen är 1,för schablonbeskattade fastigheteroch för övriga fasligheler. I de senare fallen är skatten avdragsgill. Försmåhusenheter och bostäder på lantbmksenhet har lägre skattesatser liUämpatsför . En principiellutgångspunkt vid avvägningen av uttaget av fastighetsskatt är alt skatten, medden schablonisering som följer av generella system, skall utjämnakostnadsskillnader meUan fastigheter med hus med skUdafinansieringsfömlsättningar. När fastighetsskatten infördes gjordes allmännasänkningar av den garanterade räntan för hus med ränlebidrag. Syftet var bl. a.atl räntebidragslagare, som blev skyldiga all beiala fastighetsskatt och varsgaranterade räntor hade upptrappats mer än enligl huvudreglerna, inte totaltsetl skulle drabbas av större kostnadsökningar än vad som föQde av tidigarebeslul om räntebidrag. ökade genom extraupplrappning av de garanterade räntorna kapitalutgifterna i första hand för deallmännyttiga bostadsföretagen. Ef tersom de allmännyttiga bostadsföretagenshyror styr hyressättningen på hela hyresmarknaden skulle flertalel privataägare av hyreshus kunna tillgodogöra sig molsvarande hyreshöjningar utan attderas kostnader ökade, om inle uttaget av fastighetsskatt justerades för dem.Efter samråd med chefen för föreslår jag attfastighetsskatten höjs med liU2,i fråga om konventionellt beskattade hyreshusenheler saml hyreshus pålantbruksenhet. De nya bestämmelserna börtillämpas första gången vid taxering. Äldre bestämmelser skall gällai fråga om fastighetsskatt för beskattningsår som har påbörjals föreikraftträdandet. 6 Den bostadspolitiska administrationen Mitt förslag: Bostadsstyrdsenoch slatens planverk läggs samman lill en myndighet. Skälenför mitt förslag: Den statliga bostadsadministrationen formades i sina grunderför . inrättades som en fristående myndighel för snart 20år sedan. Verken inrättades för att hantera frågor av stor belydelse församhälle och enskilda. Problemenär och i många delar andra än då verken byggdes upp. Organisafionenhar successivi förändrals inom sina ursprungliga ramar. Enligt min mening ärdet nu räll lidpunkt att på etl mer genomgripande sätt anpassaverksorganisationen fill nya uppgifter. Behovet av en kraftfull plan- ochbostadspolitisk organisation har inte minskat. Myndighetemahar sammanlagi ca 350 anställda, varav 180 i bosladssiyrelsen och 170 i slatensplanverk. Fråganom utformningen av den bostadspolitiska administrafionen pä såväl central somregional nivå har lidigare utretts utförligt av byggadminisiraiionsuiredningen.Förslagel redovisades i betänkandet (SOU 1976:26) Bostadsverkel, som däreftergenomgick en omfattande remissbehandling. Utredningenföreslog bl.a. all bosladssiyrelsen och planverket skulle läggas samman. Etlförhållandevis detaljerat förslag fiU organisation lades fram. En majorilelav remissinstanserna tiUstyrkte förslaget i denna del. TiU dem hördestatskontoret, , , slalens planverk,statens råd för byggnadsforskning, flertalet länsslyrelser. samt en överväldigande majoritet av det drygl 60-tal kommunersom uttalade sig i frågan. TUlde negativa eller tveksamma remissinstanserna hörde och defackliga organisationerna. Några andra angav den då pågående översynen avbyggnadslagstiftningen som motiv för att avvakta med ell definitivtställningstagande. Mångaremissinstanser strök under att det var angeläget att organisationen av ettnytt verk inle bands upp i detalj i förväg. Enutförlig redogörelse för förslaget och yttrandena över detta finns i prop.1977/78:93 med rikfiinjer för ansvarsfördelningen inom bostadsförsörjningen m.m. Ipropositionen påpekade föredraganden att den integration av verkens arbetsuppgifiersom ulredningen hade föreslagil inte kunde anses som Prop. 1986/87:48 särskiltlångtgående. Det förhållandet slödde enligt hennes mening uppfattningen atlden eftersträvade förbättrade samordningen kunde uppnås ulan att ett nytt ochstörre verk tillskapades. Del borde i första hand ankomma på verken själva attfortsätta sina överväganden om hur den interna organisationen kunde anpassastill de förutsättningar som därmed skulle komma atl gälla. Delhar nu gått över ätta år sedan detta uttalande gjordes. Verken är numeralokaliserade fill samma byggnad. En viss samverkan har därefter etableratskring sådana servicefunkfioner som budQänst, telefonväxel och städning. Behovetav en utökad samverkan mellan och planverket kring demateriella uppgifter som rör bostadspolifiken, den fysiska planeringen ochbyggnadsväsendet står kvar, och har enligt min mening ytterligare fördjupatsunder den lid som gått sedan sammanläggningsfrågan senast aktualiserades. Genomalt rafionalisera och samordna verksamheten kan ökat utrymme ges åt utvärderingoch utveckling av de plan- och bostadspolifiska styrmedel som de båda verkenarbetar med. Bostadsstyrelsenoch planverket bör föras samman till en samlad plan-och bosladsmyndighet. Dennya myndighetens uppgifler fördelar sig på huvudområdena byggnadsteknik,bebyggelseutveckling, bostadsekonomi och planfrågor. Inomdet byggnadslekniska området får den nya myndigheten uppgiften all utveckla ochsamordna de krav på byggnader som slälls i byggnadslagstiftning och låneförfallningar,att förmedla erfarenheler och goda exempel på lösningar inom byggandet, attbevaka den byggekonomiska ulvecklingen och all arbela med internationell harmoniseringav byggbestämmelser. Inombebyggelseområdet bör myndighelen ägna särskild uppmärksamhet åt frågor somgäller kommunernas bostadsförsöQningsplanering, förnyelsen av bebyggelsen ochden byggda miljön, ulvecklingen av boendeservice och andra bosiadssocialafrågor saml utformningen av bostäder, bostadskomplement och närmiljö. Pådet bosladsekonomiska området bör myndighelen fortlöpande ulvärderaverkningarna av finansieringssystemen och det direkta siödet till hushållen,bevaka den fördelningspoliliska ulvecklingen, följa kredilmarknaden och främjaen god förvaltningsekonomi. Inomplanområdet blir myndighelens uppgifler i försia hand all utveckla planinslmmenlenoch svara för erfarenhelsåierföring och vidareförmedling av kunskaper som eflerhand vinns av den nya planlagstiftningen. Andra uppgifter är all följa hur de markpoUfiskainstmmenten fungerar samt all samordna olika myndigheters iniressen i frågorsom rör planering och hushållning med naturresurser. Jagavser atl i annal sammanhang åierkomma lill regeringen med förslag om all ensärskild organisationskommitté ulses för atl ulforma den nya organisalionen. Arbelelskall bedrivas i sådan takt all den nya organisationen kan träda i funktionden Ijuli 1988. 7Åtgärder för att främja produktionen av nya bostäder på vissa orter Mittförslag: fillfälligl stöd införs för alt främja nyproduktionen av bosläderpå vissa orler. Stödel lämnas om del behövs av hänsyn till bostadsförsörjningsläget.Vilka orter eller bostadsförsörjnings-områden som omfattas av stödet, beslutasav regeringen. Stödfår lämnas lill hyres- och bostadsrältslägenheter som påbörjas under åren 1987och 1988. Stödel lämnas i form av hyresrabatter av . Rabattenuppgår försia årel efter färdigställandet lill /m och andra året tUl /m Regeringen fårbesluta atl siödet skaU begränsas tUl visst högsta belopp per lägenhel och omövriga villkor som skall gälla för siödet. Skälenför mitt förslag: Bostadsmarknaden har gradvis gått från ettläge med överskott på lägenheter, till etl läge med balans eller underskott påmånga orter. De balansproblem som finns på vissa håll är inte generella iden meningen att del råder en allmän brisl på bostäder. Inom främst deexpansiva regionerna har inflyttning och invandring ökat eflerfrågan på mindreoch medelstora hyres- och bostadsrätislägenheter. Samlidigt finns inom dessaregioner stora ungdomsgmpper, som söker sig ut på bostadsmarknaden ochkonkurrerar om samma typ av lägenheter. Denna demografiskt befingade förändringav efterfrågan har skelt lämligen snabbi. Många kommuner har svårt att tUlgodosedessa nyfiUkommande bostadsbehov. Byggnadsindustrinhar i väsentliga delar stmkturerats om under det senasle decenniet. Den harsamtidigt anpassal sin produktionsapparat liU de kraftiga förändringar som harskett i fråga om byggandets inrikining. Nybyggandel, inte minst nyproduktionenav bostäder, har kraftigt minskal sin andel av det toiala byggandet. Samlidigthar ombyggnad, reparation och underhåll ökat i sådan omfattning att den lotala byggproduktionenhar legat på en realt sell oförändrad nivå. Del innebär bl.a. alt kapacitetenför nybyggnad av bostäder har dragits ned. Inomolika regionala marknader har efterfrågan på byggkapacitel ökat starkt frånandra sektorer i samhället, bl.a. från kommunikationsområdet och den privata Qänstesektom.Sammantaget har detta lett tiU en överhettning, som kommer fill ultryck istarkt stegrade byggpriser. Priseffektema har fått stora återverkningar ocksåpå nybyggandet av bosläder. Anbudspriserna för flerbostadshus med preliminärt beslulom stafiiga bostadslån ökade mellan och försia kvartalet1986 med 12,. För gruppbyggda småhus var motsvarande siffra 6,. Samtidigtökade markanl anlalet objekt som över huvud tagel inle har kunnat godtas förstatlig belåning lill följd av höga kostnader. Denna utveckling var särskilttydlig i storstadsområdena. Sammanfattningsvishar det blivit allt svårare för byggherrarna att ta fram bostadsprojekt somklarar koslnadsprövningen i den statliga belå- Prop. 1986/87:48 ningen.Till följd härav har nybyggandet minskal påtagligt. I stort selt helaminskningen faller på de tre storstadsområdena. Närdenna utveckling först blev tydlig , ökade regeringengenom höjda ortskoefficienler del generella belåningsulrymmet för projekt i Stockholms-och Göteborgsområdena från . Påregeringens förslag beslutade vidare all genom den s.k. lånetrappanändra reglerna för beräkning av räntebidrag och bestämning av låneunderlag för projeklmed höga överkostnader (prop. 1985/86: 95, BoU 13, rskr 171). Ändringeninnebär bl.a. atl länsbosladsnämnderna i större utsträckning kan lämna lånunder beaklande av de särskilda förhållanden som råder för del enskilda byggnadsobjeklet.Därigenom har det blivit möjUgl all förverkliga projekl som kan bära högrebyggkostnader utan ytterligare slalliga räntesubventioner. Dessaåtgärder riskerar emellertid alt få begränsad effekl när del gällermöjligheterna alt tUlgodose del nu akluella bostadsförsörjningsbehovet. För hyresbosiadsbyggandetleder de höga byggpriserna till all en ökande del av produktionskostnaden intekan förtäntas inom ramen för en bmks-värdeshyra. Den omfördelning avkostnaderna som då bUr nödvändig har många bostadsföretag svårt att genomföra.Därmed finns en risk för att de bostäder, som behövs, inte kommer atlbyggas. Förall sådana lägenheter skall komma fram i nödvändig utsträckning, krävs det delsatl del finns tillräcklig byggkapacitel ledig, dels atl priserna i byggandet pådessa orter normaliseras. Denöverefterfrågan som kan konstateras från det övriga byggandet, måsle dämpaspå sådant sätt atl de prisuppdrivande effekterna upphör eller avskärmas frånbostadsbyggandet. Efler samråd med cheferna för finans-, arbelsmarknads- ochindustridepartementen viU jag fömlskicka alt regeringen kommer altges tUlfälle atl la stäUning fill förslag om ålgärder med della syfle. Jagkommer för egen del redan här alt föreslå att regeringen inhämlar riksdagensbemyndigande alt rambegränsa statens stöd fill ombyggnad, reparation ochunderhäll av bostadshus i den utsträckning som bedöms nödvändig för all nyproduklionenav bosläder på dessa orter skall få tiUräcklig omfattning. Genomslagetav sådana åtgärder kommer atl dröja, eftersom del tar tid innan redan påböQadebyggen har slutförts. I avvaktan på del bör effekterna av överkostnaderna i nyproduklionenav bostäder på dessa orter lyftas av eUer begränsas genom särskildahyresrabatter. Därigenom öppnas möjligheter all redan nu få igång del byggandesom inle kan bära dagens höga byggpriser. Rabattenssyfte är alt öka sådanl byggande som främsl riklar sig till de grupper somjagnämnde inledningsvis. Den bör därför kunna maximeras på sådanl säll atl siödetinte blir störte till slora lägenheler än till sådana bostäder som är normalaför de ungdomar m.fl. somjag här talar om. Rabattenär inle heller avsedd atl ge ytteriigare subventioner till sådana objekt somredan med nu gäUande regler kan förtänta de byggpriser som las ul. Del bördärför vara möjligl för lånemyndighetema alt avslå från atl lämna hyresrabatter lUlobjekt för vilka kostnaderna är påtagligt högre än i Prop. 1986/87:48 de hyresbosladsprojeklsom kommer fram med stöd av rabatterna. Meddelta harjag redovisat det sammanhang i vilket förslaget om hyresrabatterskall sällas in. Jag övergår därmed fill frågan om ulformningen av slödel. Rabattenbör kunna lämnas tUl sådana nybyggnader av hyres- och bostadsrättshus sompåbörjas .