prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Familjelagssakkunnigasförslag: Överensstämmer med mitt förslag utom så till vida att de sakkunnigahar ansett att en överenskommelse mellan makarna om att enskild egendom skallingå i bodelning även bör få omfatta egendom som är enskild på grand av villkorvid gåva eller i testamente (se belänkandet s. 236-244). Remissinstanserna:Godtar allmänt att makar vid bodelningen skall ha frihet att inom ramen förjämkningsreglerna själva komma överens om i vilken utsträckning likadelningskall frångås. Däremot avstyrker några remissinstanser de sakkunnigas förslag iövrigt. Skälenför mitt förslag: Enligt min mening är det önskvärt att makar ges frihet attsjälva ordna sina angelägenheter så långt det är möjligt utan atl grundläggandeskyddsintressen åsidosätts. Att makar ges frihet atl själva komma överens omalt frångå likadelningen framstår därför som följdriktigt så länge sådanaöverenskommelser ligger inom ramen för de jämkningar av likadelningen som kanske genom de i lagen angivna jämkningsreg-lema. Makarna bör själva kunna bestämma i vilkenomfattning en utjämning enligt likadelningsprincipen skall tillämpas i derasfall. Regelmässigt bör hela jämkningsutrymmel stå till buds, dvs. de bör kunnabestämma andelarna inom ramen för vad likadelningsprincipen innebär, på enasidan, och vad resultatet blir om vardera maken behåller sin egendom, på denandra sidan. Detta bör gälla även vid kortvariga äktenskap. Makarna kan finnaatt en generell likadelning är bättre i deras fall även vid ett sådant äktenskapsupplösning, t. ex. därför alt de sammanbott före vigseln. En fråga av annat slag är i vad mån makar vidbodelning skall i enlighet med de sakkunnigas förslag kunna avtala alt enskildegendom skall ingå i bodelningen. Enligt kan makar under äktenskapetomvandla giflorättsgods till enskild egendom och enskild egendom tillgiftorättsgods. Det sker genom att de upprättar etl avtal om del. Avtaletkallas äktenskapsförord (8 kap. 1 §). För äktenskapsförord gäller vissaformkrav. upprättas skriftligen,undertecknas av makarna och bevittnas (8 kap. 10 §). Därefter skall det ges inlill tingsrätten för registrering. Tingsrätten sänder en avskrift av förordetlill äktenskapsregistret för att registreras i detta (8 kap. Il§). Ettäktenskapsförord varigenom giftorättsgods görs till enskild egendom ellerenskild egendom görs till giflorättsgods innebär således ingen förmögenhetsöverföringmellan makarna. Det innebär endast att egendomen får en annan status. Rättsverkningarnaunder bestående äktenskap hänför sig i stället till makens rätt att ensamförfoga över egendomen. För giftorättsgods gäller i vissa fallrådighetsinskränkningar som inte gäller för enskild egendom. Egendomens statusfår emellertid sin främsta betydelse i samband med atl äktenskapet upplöseseller då bodelning sker under bestående äktenskap. Vid bodelning skall makarnas nettogiftorättsgodssammanläggas och därefter delas mellan makarna, vanligen i lika delar. Ju merav en makes egendom som är dennes enskilda, desto mer far maken behålla av sinegendom. Makens möjligheter att förvärva egendom från andra maken ökar också.Om makarna i enlighet med de sakkunnigas förslag kunde komma överens om attenskild egendom som tillhör någon av dem skall ingå i bodelningen (som om denutgjorde giftorättsgods), skulle således en sådan överenskommelse medföra attden make som har den enskilda egendomen fick behålla mindre av sin egendomeller alternativt förvärva mindre av andra makens egendom än som skulle ha blivitfallet enligt nuvarande regler. Några remissinstanser har ansett atl en sådanordning skulle kunna medföra atl makarna fick möjlighet att utan publicitetändra föratsättningarna för fördelningen av ekonomiska värden mellan dem påett sätt som kunde skada borgenärerna. Med anledning härav vill jag framhållaatt det är makamas sammanlagda nettogiftorättsgods som skall delas. Om enskuldsatt make med enskild egendom kunde komma överens med sin make om att denenskilda egendomen skall ingå i bodelningen (som om den vore giftorättsgods)skulle den enskilda egendom som behövs för att täcka den makens skulder kommaatt tilläggas honom eller henne innan sammanläggning av makarnas egendom skerinför delningen. Att öppna möjligheten för makar att komma överens om allenskild egendom skall ingå i bodelningen ökar därför inte de risker som enbodelning medför för de borgenärer vars fordringar har uppkommit innan ansökangjordes om äktenskapsskillnad. Jag kan därför inte finna alt hänsynen tilldessa borgenärer skulle utgöra elt hinder för att genomföra de sakkunnigasförslag. Vad gäller skyddet för sådana borgenärer vars fordringar har uppkommitefter det att ansökan gjordes om äktenskapsskillnad återkommer jag lill det ispecialmotiveringen. Gällande rätt torde, som de sakkunniga harframhållit, innebära alt enskild egendom kan genom bodelning - som grund förett familjerätlsligt Prop.1986/87: 1 förvärvoch utan att gåva anses föreligga - överföras från den ena maken till den andraendast i den omfattning det är påkallat för att tillgodose den andra makensanspråk på vederlag eller på att överta bostaden enligt lagen (1959:157) medsärskilda bestämmelser om makars gemensamma bostad. Sedan äktenskapet harupplösts men innan bodelning har ägt ram kan egendomen inte heller förvandlaslill giflorättsgods genom äktenskapsförord. Det är enligt de sakkunniga vidaretveksamt om ett sådant förord kan slutas under betänketid eller annars efterdet atl talan om äktenskapsskillnad har väckts med verkan för den därpåföljande bodelningen, som ju hänför sig till en tidpunkt som redan harpasserats när förordet ingås. Enligt vad de sakkunniga har erfarit förekommer delibland att makar finner skäl alt ändra ett en gång slutetäktenskapsförord om egendomsordningen. Det lär vidare ha förekommit attmakaraa, med hänsyn till osäkerheten om verkan av ett under betänkelid slutetförord, återkallar den väckta talan, därefter skriver ett nytt äktenskapsförordsom upphäver det äldre och sedan på nytt väcker talan om äktenskapsskillnad.Ett visst praktiskt behov av att vid bodelningen kunna sätta ettäktenskapsförord åt sidan synes därför finnas. Utöver vad de sakkunniga har anfört till stöd förförslaget atl makar vid bodelning skall kunna avtala om att enskild egendomskall ingå i denna vill jag framhålla alt makar under ett beslående äktenskaphar möjlighet att helt fritt omvandla enskild egendom till giftorättsgods genomett äktenskapsförord. Delta kan de göra i vart fall ända fram lill den dag dåde väcker talan om äktenskapsskillnad. Några negativa effekter av detta harinte kunnat märkas. Inte heller har det vid remissbehandlingen eller annarskommit fram några skäl som talar emot atl denna rätt utsträckts i tiden ändafram till bodelningen. Jag biträder således förslaget att sådan egendom somgenom äktenskapsförord har gjorts till ena makens enskilda skall ingå ibodelning om makarna kommer överens om det. En makes egendom kan enligt blidennes enskilda även på andra sätt än genom äktenskapsförord. Sålunda blir denegendom som en make erhåller vid bodelning efter boskillnad den makens enskilda(9 kap. 4 §). Vad en make förvärvar efter det att boskillnad har sökts blirockså makens enskilda egendom (9 kap. 3 §). Som jag har sagt i avsnitt 2.2.5bör emellertid institutet boskillnad avskaffas, och egendom som en makeerhåller efter bodelning bör inte bli den makens enskilda egendom. Om en make förvärvar egendom genom gåva ellertestamente kan egendomen också bli makens enskilda, nämligen om givaren ellertestatorn har föreskrivit detta som ett villkor vid gåvan respektive itestamentet (6 kap. 8 §). De sakkunniga har föreslagit att även sådan enskildegendom skall ingå i bodelning, om makarna kommer överens om det. Någraremissinstanser har vänt sig emot detta. I likhet med de kritiska remissinstanserna anserjag atl villkor för en gåva eller i ett testamente om att egendomen skall varamollagarens Prop.1986/87: 1 Skälet för sådana villkor är ju i regel att givarenrespektive testalor har önskat skydda mottagaren mol krav från den andra makenpå att egendomen skall vara giftorättsgods eller mot att egendomen förs överlill den maken eller tas i anspråk för den makens skulder. Enligtgiftermålsbalken är det inte möjligt att genom äktenskapsförord omvandla sådanenskild egendom till giftorättsgods (6 kap. 8 § 2 jämfört med 8 kap. I §).Enligt min uppfattning bör makar inte heller i fortsättningen kunna genom avtalåsidosätta givares eller lestators föreskrifter, vare sig under äktenskapelsbestånd eller vid bodelning i samband med äktenskapets upplösning. De sakkunnigas huvudskäl för förslaget att ävenegendom som blivit enskild genom villkor vid gåva eller i testamente skallkunna dras in i bodelningen är alt det ligger i linje med ett annat av desakkunnigas förslag, nämligen att jämkning skall kunna ske av villkor igåvobrev eller testamente. Somjag strax skall återkomma till föreslår jagemellertid att den delen av de sakkunnigas förslag inte genomförs. Därmedsaknas också detta skäl atl genomföra förslaget om att sådan enskild egendomskall kunna dras in i bodelning. Jag förordar således att enskild egendom skallkunna ingå i bodelningen om makarna kommer överens om det men att detta inteskall gälla egendom som är enskild på grund av villkor vid gåva eller itestamente. Vad slutligen angår förhållandet till borgenärernaskulle en makes medgivande att hans enskilda egendom får ingå i bodelningennågon gång kunna innebära en nackdel för dessa genom att maken vid bodelningenfår ulmätningsfri egendom i utbyte mot utmätningsbar. Denna situation kommerjag att behandla närmare i specialmotiveringen. Prop.1986/87: 1 Sammanfattning av skälenför mitt förslag: Makar bör ha frihet atl själva ordna sina angelägenheter sålångt det är möjligt utan alt grundläggande skyddsintressen åsidosätts. Dettaleder lill att makar vid bodelning bör ha frihet att själva komma överens om ivilken utsträckning de i lagen angivna jämkningsreglerna skall medföra attlikadelningen åsidosätts. De bör också ha möjlighet att avtala att enskildegendom skall ingå i bodelningen. Detta bör dock inte få gälla sådan egendomsom är enskild på grand av föreskrift vid gåva eller i testamente. 2.4.3Avtal om framtida bodelning Mittförslag: Etl avtal som makar inför förestående äktenskapsskillnad träffar omden kommande bodelningen skall kräva skriftlig form. Familjelagssakkunnigasförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 245-250). Remissinstanserna: Endasttre remissinstanser har behandlat frågan närmare. En tillstyrker desakkunnigas förslag, en ifrågasätter skriftlighels-kravet och en anser att detbör utformas en allmän jämkningsregel för bodelningsavtal som bör kunna gällaäven avtal om framtida bodelning. 1986/87: 1 Skälenför mitt förslag: Enligl har makar möjlighet att inför enföreslående äktenskapsskillnad träffa avtal om den kommande bodelningen ellervad som har samband med den (8 kap. 8 §). Ett sådant avtal vanligen benämntföravtal om bodelning - kan på talan av en make jämkas av domstol om det äruppenbart obilligt för den maken (11 kap. 16 §). Sådan talan skall väckas inometl år från del att äktenskapsskillnaden meddelades. I annat fall är makensrätt till talan förlorad. Ett föravtal om bodelning är inle likvärdigt medetl äktenskapsförord (jfr 8 kap. 1 § andra stycket ). Det ärinle heller elt avtal om bodelning. Del får ingen verkan gentemot tredje manutan kan på sin höjd vara bindande i förhållandet mellan makarna. Något formkrav för föravtal har inte stälUs upp.Även muntliga föravtal har därför godtagits (NJA 1978 s. 497). I och med att föravtalet inte får någon verkan mottredje man anses äganderätt till egendom inte kunna överföras genom ettföravtal. Först vid bodelningen sker äganderättsövergången. Det kunde i och för sig övervägas att helt slopamöjligheten att ingå föravtal. Genom de förslag som jag har lagt fram i avsnitt2.2.5 om bodelning under äktenskapet utan samband med äktenskapsskillnad samti avsnitt 2.2.4 om en möjlighet alt få bodelning genast när ansökan har gjortsom äktenskapsskillnad borde det praktiska behovet av föravtal ha minskat.Föravtalens nuvarande praktiska betydelse är emellertid också alt ingå som ettled vid den samlade lösningen av alla de frågor som uppstår i samband medupplösningen av äktenskapet. I många fall torde makarna ena sig om en sådanlösning redan innan ansökan om äktenskapsskillnad ges in. Om föravtal iframtiden skulle underkännas, skulle en make kunna gå ifrånöverenskommelsen. Därigenom skulle möjligheten att på ett tidigt stadium avskilsmässoförhandlingarna nå en samförståndslösning kunna försvåras. Jag anser därför att del även i fortsättningen börfinnas möjlighet alt ingå föravtal om bodelning. Däremot gäller det att undvikaeller minska de problem som kan finnas när det gäller gränsdragningen iförhållande till äktenskapsförord och bodelningsavtal. Jag vill framhålla atl elt avtal i fortsättningenlika litet som enligt gällande rätt kan ha rättslig betydelse om det ingåsalltför långt i förväg. Avtalet bör vara slutet inför en föreståendeäktenskapsskillnad. Det är i denna situation som avtalet fyller en praktisktbetydelsefull funktion. Avtalet bör inle heller i fortsättningen kunna fånågon rättsverkan gentemot tredje man. Ioch med atl även muntliga föravtal har ansetts giltiga uppkommer enkonflikt med regelsystemet för bodelning, som ju kräver skriftlig form (13 kap.1 § jämfört med 23 kap. 4 § ). Genom det muntligaavtalet uppkommer samma rättigheter och skyldigheter mellan makarna som närdet gäller bodelning. Den skillnad som föreligger i fråga om formkravetframstår inte som följdriktig och kan ge underlag för onödiga tvister och andrakomplikationer. Från rationell synpunkt är det svårt att se annat än att sammaformkrav i fortsättningen bör gälla för föravtal som för självabodelningsavtalet. För en sådan lösning talar också att det för en make kanvara lättare att göra klart för sig innebörden i föravtalet om detta gesskriftlig form. Jag förordar således att föravtal om bodelninggodtas om de har upprättats skriftligen. Enbart muntliga överenskommelser börsåledes i fortsättningen inte tillerkännas verkan mellan makarna. Jag har i avsnitt 2.2.6 föreslagit att kravet påbevillning av bodelningshandling skall slopas. I konsekvens med dettaställningstagande bör inte heller något krav på vittnen vid föravtal ombodelning ställas upp. bör det finnas möjlighet att jämka ett föravtal, om det är oskäligt motena maken. Jag återkommer i avsnitt 2.4.6 till frågan om jämkningsregelnsnärmare utformning. Prop.1986/87: 1 Sammanfattningav skälen för mitt förslag: Eftersom konsekvenserna av ett föravtal blirdesamma som rättsverkningarna av ett bodelningsavtal i förhållandet makarnaemellan, bör samma formkrav gälla för etl föravtal som för ett bodelningsavtal. 2.4.4Gåvor mellan makar m. m. Mittförslag: Gåvor mellan makar skall bli bindande för dem även ulanäktenskapsförord. Sådan gåva skall registreras hos tingsrätten för att blibindande mot givarens borgenärer. av skepp, skeppsbygge och andel i skeppeller skeppsbygge samt vissa gravrättigheter skall dock anses fullbordad förstnär både sådan registrering har skett och inskrivning har sökts för förvärvet.Äktenskapsförord skall inte längre användas för gåva mellan makar utan endastsom ett avtal om egendomsordningen. Nuvarande bestämmelser om gåva lilltrolovad upphävs. FamiUelagssakkunnigasförslag: Överensstämmer i stort sett med milt förslag. De sakkunniga anserdock atl del för alt gåva av skepp m. m. skall vara bindande mot givarensborgenärer räcker om inskrivning har sökts för förvärvet och attlagfartsansökan eller registrering var för sig skall ge motsvarande skydd vidgåva av fast egendom (se betänkandet s. 228-236). Remissinstanserna: Deflesta tillstyrker de sakkunnigas förslag eller lämnar det utan erinran. Enanser alt även gåvor av fast egendom bör omfattas av kravet på registrering hostingsrätt, medan en annan anser att någon form av offentliggörande i massmediabör krävas för att gåva skall vara sakrätts-ligt skyddad. JK ochkammarkollegiet avstyrker förslaget såvitt gäller gåva mellan makar. Enligtkammarkollegiet skulle ett slopande av kravet på äktenskapsförord och denobligatoriska registreringen försvåra det allmännas insyn i gåvotransaklionermellan makar. vid betvivlar attde av de sakkunniga föreslagna reglerna innebär någon förbättring iförhållande till nuläget. Nämnden anser också att det vid gåva av fast egendom,skepp etc. är motiverat alt utöver lagfartsansökan (motsvarande) kräva särskildregistrering hos tingsrätten för skydd mol givarens borgenärer. 1986/87: 1 Skälenför mitt förslag: För gåvor mellan makar krävs normalt äktenskapsförord (8kap. 2 § ). När det är fråga om sedvanliga skänker, vilkasvärde inte slår i missförhållande till givarens villkor, behövs dock inget äktenskapsförord.Sådant behövs inte heller för vissa besparingsöverföringar. Till dessaåterkommer jag i nästa avsnitt. Enligt lagen (1936:83) angående vissa utfästelserom gåva (gåvoutfästel-selagen) får en utfästelse om gåva av lös egendom undervissa förutsättningar göras gällande i förhållandet mellan givare ochgåvotagare men inte i förhållande till givarens borgenärer. Detta gäller dockinte gåvor mellan makar. En utfästelse av en trolovad eller make atl underäktenskapet lill andra maken utge pengar eller annat utan vederlag är nämligenaldrig bindande (8 kap. 2 § andra stycket ). I gåvoutfästelselagen finns också bestämmelser omnär en gåva är att anse som fullbordad, dvs. när rättshandlingen kan görasgällande mot givarens borgenärer (24 §§). Även dessa regler är när del gällergåvor mellan makar i princip satta ur spel genom regler. Engåva mellan makar är fullbordad först när ett över gåvan upprättat äktenskapsförord en av båda makarna undertecknad och bevittnad handling - har getts in tillrätten för att registreras där (8 kap. 10 - 12 §§ ). Kravet påäktenskapsförord ersätter det krav på överlämnande som annars gäller försakrätlsligt skydd vid överlåtelser av lös egendom i allmänhet. Gällande regler om gåvor mellan makar har denfördelen alt de ger givarens borgenärer ett tillfredsställande skydd. Dettaskydd ligger dels i den publicitet som gåvan får genom atl förord om gåva skallkungöras i tidningarna, dels i den klarhet som genom registreringsförfarandetskapas om gåvan och tidpunkten för den. När det däremot är fråga om förhållandet mellanmakarna synes gällande bestämmelser inte vara helt lämpliga. För makar får detibland en avgörande betydelse om överföringen dem emellan av egendom skallbedömas som De kan felaktigt förbise att en transaktion mellan dem hargåvokaraktär och därför underiåla att upprätta elt äktenskapsförord. Senarekan givaren eller dennes successorer - alldeles oavsett om någotborgenärsintresse påkallar det - göra gällande atl rättshandlingen är ogiltigdärför att den i själva verket var en formfordrande gåva. Detta leder lätt tilloskäliga konsekvenser för mottagaren. Jag delar därför de sakkunnigas uppfattning alt detnu bör bli möjligt att tillerkänna gåva mellan makar giltighet dem emellantrots att det för verkan mot givarens borgenärer alltjämt bör gälla vissasärskilda krav. För gåvans obligationsrältsliga verkningar kommer därmedallmänna regler att gälla. Det innebär att en gåva mellan makar, som varitfullt giltig om den lämnats mellan parter som inte varit gifta med varandra,skall kunna göras gällande mot givaren av dennes make i den mån inte hänsynentill givarens borgenärer lägger hinder i vägen. Med tanke på de särskildaförutsättningar som uppställs i gåvoutfästelselagen för att en bindandeutfästelse skall gälla mellan parterna saknas anledning att fortfarande göraundantag för makar på den punkten. Allmänna förmögenheisrätlsliga principer börkunna bli helt tillämpliga i förhållandet mellan makarna själva. Jag övergår nu till att behandla frågan om vilkakrav som bör gälla för att gåvan skall bli skyddad mot givarens borgenärer. Somjag redan har framhållit bygger skyddet för givarens borgenärer dels på denpublicitet som gåvan får genom kungörelsen i tidningarna, dels på den klarhetsom regislreringsförfarandet skapar om gåvan och tidpunkten för denna.Gällande regelsystem skall ses mol bakgrund av att det ofta förhåller sig såatt en gåva mellan makar rent faktiskt inte kan fullbordas genom överlämnande. Familjelagssakkunnigahar ansett att kungörelseförfarandet kan slopas därför atl publiciteten itidningarna inle skulle ha så stor betydelse för borgenärsskyddet. Jag anseremellertid alt del inle kan uteslutas att kungörandet i tidningarna fyller enupplysningsfunktion. Jag förordar därför att förfarandet med kungörande itidningarna behålls. Förskydd mot givarens borgenärer bör således, liksom f. n., krävas att gåva mellanmakar registreras. På samma sätt som äktenskapsförordet enligl gällande rättregistreras hos tingsrätten bör registrering av gåva ske hos denna domstol.Uppgifter om gåvan bör sedan av domstolen - liksom enligt gällande rätt -kungöras och vidarebefordras till äktenskapsregistret. Liksom f. n. bör engåva från den ena maken till den andra gälla mot tredje man från det atlansökan om registrering görs hos tingsrätten (se 8 kap. 12 § ;jfr även NJA 1981 s. 528). Förvissa typer av lös egendom finns det emellertid redan föreskrivet särskildaformer för registrering av överlåtelser som villkor för gåvas verkan molgivarens borgenärer. Det gäller gåva av skepp, skeppsbygge eller andel däri.Gåva av sådan egendom anses enligt 2 § gåvoutfästelselagen inte fullbordad ominte förvärvet har registrerats enligl föreskriftema i Prop.1986/87: 1 sjölagen (1891:35 s. I).Liknande bestämmelser gäller enligt 9 kap. gruvla- Prop. 1986/87: 1 gen(1974:342) för registrering av förvärv av inmutningsrätt och rätt till utmål.Sådant förvärv skall anmälas till bergmästaren och antecknas igruvregistret. Avtalet gäller inte mot överlåtarens borgenärer förrän anmälanhar skett (9 kap. 5 §). De sakkunniga har ansett att ett val måste träffasmellan de båda systemen och har förordat att den familjerältsligaregistreringen får vika för den registrering som gäller enligl den särskildalagstiftningen. För skydd mot givarens borgenärer vid gåva av t.ex. skeppskulle således enligt de sakkunnigas förslag erfordras endast registreringenligl sjölagens bestämmelser. Som har påpekats vid remissbehandlingen behöver manemellertid inte välja mellan systemen. Det finns också den möjligheten attkräva registrering enligt båda systemen som villkor för att gåvan skall varafullbordad och skyddad mol givarens borgenärer. av sådan egendom somskulle beröras av detta dubbla registreringskrav torde inte förekomma i någonnämnvärd utsträckning. För dem som lämnar sådana gåvor torde del dubblaregisireringskravet inte innebära någon särskild belastning. Med ett sådantdubbelt registreringsförfarande vinner man bl. a. att anteckning omgåvotransaktionen kommer att finnas både i äktenskapsregistret, som kan antasgranskas av borgenärer i allmänhet, och i skeppsregistret, som kan antasgranskas av främst borgenärer verksamma inom sjöfartsnäringen och av utländskaborgenärer. Härigenom uppslår etl fullgott skydd för alla typer av borgenärer.Jag förordar därför i likhet med en remissinstans att det i dessa fall skallkrävas dubbel registrering för skydd mot givarens borgenärer. Dubbel registrering finns även när del gällergåva mellan makar av fast egendom. Först skall äktenskapsförordet registrerasoch därefter skall lagfart sökas på grandval av det registrerade förordet. Förfast egendom gäller emellertid alt redan överlåtelseavtalet ger gåvotagarenskydd mot givarens borgenärer. För makar innebär det att skyddet uppstår när äktenskapsförordetges in till rätlen för registrering (8 kap. 12 § ). De sakkunniga har föreslagit den ändringen atllagfartsansökan bör ge skydd mot givarens borgenärer oberoende av omregistrering av gåvan har skett enligl de allmänna reglerna för gåvor mellanmakar.