prop · GA03150 · 1986-12-31 00:00:00 — Den höga takten i reformarbetet gjorde altuppmärksamheten koncentrerades på de nytillkommande reformernas utformning.Budgetarbetet kom all i hög grad inriktas pä de finansiella tillskott som kundeavsättas lill olika ändamål, medan verkningarna av och kostnaderna förexisterande program inte utvärderades i tillräcklig utsträckning. Utrymmetför nya reformer i form av ökade statliga utgiftsåtaganden är myckel begränsat. ställer den fortgående samhälleliga utveck lingen successivt nya krav på den offentliga sektorn, medan andra existerande system och program gradvis kan ha blivit mindre ange- 17 2 1986/87. lägnaeller nödvändiga för att den offentliga sektorn skall svara mot ut- Prop.1986/87: 150 vecklingens och medborgarnas krav. Det är därför nödvändigt meden Bilaga 1 successiv anpassning och förnyelse av verksamheterna. Deltamåste ske genom omfördelning inom befintliga finansiella ramar. I detta perspektiv och för att uppfylla riksdagensriktlinjer för utgiftspolitiken krävs en väsentlig ambitionshöjning när detgäller att systematiskt utvärdera effektiviteten i resursutnyttjandet ochhittills uppnådda resultat av satsade resurser. I detta arbete måste också ingåalt analysera alternativa medel för alt uppnå uppsatta mål. har inom riksrevisionsverkel (RRV),statskontoret och genom expertgruppen för studier i offentlig ekonomi ()gjorts en rad utvärderingar av delta slag. Det är nödvändigt att sådanautvärderingar i högre grad än blir föremål för en konstruktiv ochsystematisk diskussion mellan , , statskontoret och berördamyndigheter. Den strama finanspolitiken måste även få verkningar på detviktiga utgiftsområde som statens lönekostnader utgör. Jag återkommer tilldetta i det följande. har penningpolitiken främst styrts avhänsyn lill yttre balansmål. Syftet har varit att uppnå önskade effekter på valutaflödenoch kapitalbalans. har därvid målet varit att statens utlandsskuldinte får öka. Denna norm ligger fast. Förbättringen av den yttre balansen och det återvunnaförtroendet för den svenska kronan har medfört atl valutaflödet på kort siktinte är lika styrande för penningpolitiken som fallet varit tidigare. Det hardärför blivit möjligt all i viss utsträckning, då så synes befogat, ta hänsyntill interna faktorer. Sedan liberaliseringen av den svenska kredilmarknadengenomförts, arbetar penningpolitiken i huvudsak genom alt påverkamarknadsräntorna. Den starka kredilexpansionen och den snabbt växande privatakonsumtionen motiverade atl inte motverkade den tendens lillstigande räntor som kännetecknade marknaden . I början avnovember var marknadsräntan på femäriga obligationer men har 1987 legat kring . Räntan pä sexmånaders statsskuldväxlarsteg från till som högst . Med tanke på att bytesbalansens överskott nu synes vara påväg att försvinna och att efterfrägeläget allmänt sett är högt harpenningpolitiken pä senare lid varit inriktad på alt bevara ett relativt högtränteläge på långfristiga obligationer. Höjningen av de kortfristiga räntornamedförde en ökad räntemarginal mot utlandet och ett betydande valutainflöde. uppgick det lill , vilket dock bör sesmot bakgrund av elt valulautflöde om . under det sistakvartalet 1986. Med hänsyn till det kraftiga valutainflödet under det förstakvartalet har medverkat lill en nedgång av de kortare räntorna , vilket också har avspeglats i endämpning av Prop. 1986/87: 150 valutainflödet. Hushållssparandet har utvecklats mycket svagt sedan börjanav 1980-ta-let. har sparandets betydelse för den enskildes trygghetbekräftats av undersökningar om utvecklingen av socialhjälpen. Avsaknaden avden ekonomiska reserv som elt sparkapital utgör är en starkt bidragande orsaktill varför människor kan tvingas söka socialhjälp även vid endast tillfälligaförsämringar av sin privata ekonomi. Även samhällsekonomiska skäl talar för althushållens sparande bör öka. Hushållssparandets svaga utveckling har beställ trots allsparvillkoren förbättrats i en rad avseenden . Nedgångenav inflationstakten, realräntans uppgång, begränsningen av avdragsrätten,sänkningen av marginalskatterna, introduktionen av allemanssparandel och dethöjda sparavdraget är faktorer som ökat sparandets avkastning. Regeringenkommer mot denna bakgrund atl ge spardelegationen i uppdrag attutreda hushällens sparbeteende och förutsättningarna för ett förbättrathushållssparande. För att stimulera sparandet redan nu föreslås att extrainsättningar om . tillåts i vinstsparandet resp. allemanssparandel underdet Qärde kvartalet resp. del . Vidare föreslås alldet totala sparbeloppet (insättningar minus uttag) i allemanssparandel höjs frän50000 till . Vidare kommer bostadsministern senare att föreslåändringar i nybygg-nadslåneförordningen, så alt räntebidrag endast lämnas omkrediter beviljats av kredilaktiebolag eller sladshypoteksförening. 4.3 Pris- och lönebildningen 1 det balansalternativ som LU 87 redovisar uppnås målenför den ekonomiska politiken endast om prisökningarna pä varor och tjänsterproducerade i är lägre än i omvärlden. Detta kräver i sin tur atttakten i de nominella lönekostnadsökningarna i är långsam. Det nominella löneökningsutrymme som arbetsmarknadensparter har atl förhandla om är således mycket begränsat.Det minskar ytterligare av att en del av utrymmet las i anspråk avhöjda arbetsgivaravgifter. Enligt regeringens bedömning är utrymmet för nivåhöjningarav lönekostnaderna (dvs. löner inkl. löneglidning samt arbetsgivaravgifter)starkt begränsat 1988. Cirka en procents kostnadsslegring är redan inlecknadgenom de avgiftshöjningar som tidigare föreslagits. Skulle dessutom löneglidningenbli av samma storieksordning som , skulle del samhällsekonomiskautrymmet för lönekoslnadsstegringar överskridas med bred marginal. Det finnsemellertid, enligt regeringens bedömning, en möjlighet atl neutralisera ökningen av arbetsgivaravgifterna. Regeringen är för sin del beredd att överväga detta genom en sänkning av den allmänna löneavgif ten. Förulsällningen är emellertid alt arbetsmarknadens parter, inom såväl 19 denprivata som den offentliga sektorn, sluter avtal, som ger en mycket Prop.1986/87: 150 måttlig total ökning av lönenivån inkl. löneglidning . Om löneökningutrymmet inte skall inlecknas av ytterligareökade arbetsgivaravgifter efter 1988, måste beslut om kostnadskrävandereformer inom de områden som finansieras med sådana avgifter undvikas och dennuvarande kraftiga automatiska utgiftsökningen begränsas. Vidare börmöjligheterna att till en del finansiera de nödvändiga utgifterna på annat sättprövas. Regeringen avser att initiera elt arbete med dessautgångspunkter. I anslutning till delta kommer arbetsmarknadens parter atlinbjudas till överläggningar om dessa frågor och om vilken fördelning avlönekost-nadsutrymmel på löner resp. arbetsgivaravgifter som är önskvärd underkommande är. Löneutvecklingen i privat sektor En viktig förklaring till den alltför snabbalöneökningstakten har varit samspelet mellan en storlöneglidning och följsamhetskrav som bl. a. tagit sig uttryck i automatiskaklausuler i avtalen. I de centrala ramavtal som slöts pä den privataarbetsmarknaden återfanns särskilda bestämmelser, som syftadelill att begränsa löneökningarna 1987 om löneökningarna , inkl.löneglidningen, översteg den överenskomna ramen. Denna avräkningsmodell är ettviktigt steg mot en balanserad ökningstakt av lönekostnaderna. Det är angelägetatt parterna arbetar vidare på en utveckling av denna modell. En snabblöneglidning leder lill krav pä kompensation och lill ytterligarelönekoslnadsstegringar. Insikten om värdet av låga lönekostnadsökningar måste fågenomslag i de avtalade kostnadsökningarna. Den lönekoslnadsökning som decentrala parterna avtalade om överskred vad som är förenligtmed en balanserad samhällsekonomisk utveckling. Till delta kommer atl defaktiska kostnadsökningarna inte hållit sig inom de överenskomnaramarna. Trots atl parterna var överens om atl vidta åtgärder för atl begränsalöneglidningen, blev denna stor 1986. 1 avtalen för 19861987 finns inga automatiskt verkandeföljsamhels-klausuler. Det är viktigt att sådana klausuler undviks även ifortsättningen. Detta torde i sin tur förutsätta aktiva åtgärder mot den högalöneglidningen. Det är av yttersta vikt att parterna i 1988 årsavtalsrörelse ytteriigare begränsar lönekostnadsökningarna. Ansvaret för dettaåvilar både de centralt avlalsslutande parterna och de lokala parterna. Den ytterligare minskning av inflationstakten som ärnödvändig kan inte uppnås enbart genom lägre lönekostnadsökningar. Skärpta kravmåste också ställas på att arbetsgivarna vid sin prissättning inte längrehåller fast vid ett prissåttningsbeieende som var motiverat under tidigare årnär kostnadsökningarna var större. Den ökade efterfrågan innebär också att företagensvinstmarginaler kan bibehållas utan slora prisökningar. Del är därför inte acceptabelt att ar- 20 betsgivarnaomotiverat söker öka sina marginaler genom all la ut högre Prop. 1986/87:150 priser på sina varor. Lönebildningen inom den offentliga sektorn Samhällsutvecklingen harinneburit en kraftig ökning av välfärden i . Ett centralt inslag ivälfärdspolitiken har varit uppbyggnaden av den gemensamma sektorn. Den harvarit en förutsättning för att ge alla grupper i samhället del av välfärden.Den allmänna värden, utbildningen, omsorgen, de sociala skyddsnäten ochservicen i den offentliga sektorns regi är omistliga delar i den generellavälfärdspolitiken. fram lill slutet av kundeen expansion av den offentliga produktionen finansieras med ökade skatter.Denna väg är inte längre framkomlig. Om reallönerna efter skatt skall kunnastiga, får skattetrycket inle öka ytterligare. Detta innebär en övergång frånen period då nya resurser ständigt tillfördes samhällets välfärdspolitik period då del framför allt är nödvändigt alt utnyttja de befintligaresurserna på elt effektivare sätt. Del gäller därmed att finna produktionsformer,arbetsorganisation, styrsystem etc. som utvecklar verksamheten och höjerproduktiviteten. Strikta beslutshierarkier och snäva kompetensgränser mellanolika personalkategorier måste brytas upp för all lämna plats ät enorganisation som tillåter och uppmuntrar initativkrafl, ansvarstagande ochmångkunnighet hos de anställda. Målet bör vara en arbetsorganisation som lartillvara medarbetarnas vilja och förmåga till kreativitet och förnyelse. Ensådan arbetsorganisation medför ett intressantare och mer givandearbetsinnehåll för de anställda. I en ordning där arbetstagarna bidrar till alt förbättraoch effektivisera verksamheten är det också rimligt atl de får del i deeffektivitetsvinster som görs. Om lönesystemen utformas så att de tillåtersådana premieringar, kan de anställda mer aktivt och direkt påverka sinutkomst. Den grundläggande förutsättningen för en realinkomstökning i samhället är atl produklivitelen ökar. Löneökningar somöverstiger produktivitetsökningen leder lill inflation. Förutsättningarna förall öka produktiviteten varierar dock mellan olika sektorer isamhällsekonomin. Inom industrin har man haft en snabbareproduktivitetsutveckling än inom såväl den privata som den offentligatjänstesektorn. råder ett icke oväsentligt samband mellan de olikasektorerna. Så har t. ex. utbildning, kommunikationer och sjukvård i offentligregi stor betydelse för industrins möjlighet att öka sin produktivitet. Därförbör alla löntagare få del i samhällets totala produktivitetsökning. Mot denna bakgrund bör inte skillnader i den uppmättaproduktivitetsutvecklingen mellan de olika sektorerna mekaniskt återspeglas imotsvarande skillnader i löneutveckling. Det är dock rimligt med en visskoppling mellan utkomsten och i vilken utsträckning arbetstagarna bidragit lillalt förbättra produktivitetsutvecklingen. Entredjedel av landels löntagare är verksamma inom den offentliga sektorn. Produktivitetsutvecklingen inom denna sektor har stor betydelse 21 förtillväxten i hela ekonomin och för välfärden i samhället. Det är därför Prop. 1986/87: 150 nödvändigt att möjligheterna till ökad produktivitet i denoffentliga sektorn Bilaga I tas till vara. Vissa åtgärder har redan vidtagits i detta syfte. Inom detstatliga området tillämpas ett s. k. huvudförslag vidbudgeleringen av myndigheternas förvaltningskostnader. Detta skall ses som ettuttryck för en löpande produktivitets- och effektivitetsförbättring inom denstatliga sektorn. På del kommunala området förekommer, främst inom dentekniska verksamheten, olika former av resullatberoende löneformer. Även på denlandstingskommunala sidan förekommer liknande system. På det statliga områdethar dessutom parterna i avtalen för 1984-85 och 1986-87 överenskommit omlokala försök med särskilda åtgärder för att öka produktivitet, kvalitet ochservice. De konkreta resultaten har varit begränsade. () har dock inlett ett arbete som syftar till att i samrådmed personalorganisationerna fä till stånd betydligt mer omfattande åtgärderpå detta område. Detta arbete är väsentligt, inte minst eftersomlönekoslnadsökningar som överstiger tillväxtutrymmet annars kommer att slå ut iökade skatter och avgifter. Detta får i sin tur, direkt och indirekt, inverkanpå inflationen och den svenska ekonomins konkurrenskraft. Indirekta skatter,liksom höjda avgifter i statlig och verksamhet, slår direkt päprisnivån. En ökning av de direkta skatterna leder till krav på störrelöneökningar för atl trygga köpkraften, vilket i sin lur ytterligare driver uppinflationen. För att främja en effektiv offentlig verksamhet bör ocksåförändringar i lönerelationerna mellan olika grupper av anställda i högre gradän baseras på personalförsörjningsbehoven. En fungerande arbetsmarknadförutsätter att lönerna anpassas till behoven av arbetskraft i olika verksamheter.Historiskt betingade lönerelationer, som inte står i överensstämmelse medförändringar på arbetsmarknaden, måste kunna ändras. Därför måste ocksåautomatiskt verkande följsamhetsklausuler undvikas lill förmån för aktuellaoch framtidsinriktade bedömningar. Lönespridningen har minskat på helaarbetsmarknaden. I den offentliga sektorn har löneutjämningen gått längre äninom övriga sektorer. Därigenom har obalanser uppstått, med betydandepersonalför-sörjningsproblem som följd. På vissa områden har det varit mycketsvårt att rekrytera erfaren och kvalificerad personal. Del är nödvändigt allanpassa lönerelationerna så atl de medger en effektiv personalförsörjning i denoffentliga verksamheten. Även olikheter i de allmänna anställningsvillkoren iförhållande till övrig arbetsmarknad har betydelse för personalförsöijningen.Del kan gälla semestervillkor, pensionsåldrar, tjänstledighetsbestämmelser m.m. Det är därför önskvärt att dessa villkor blir mer likartade på helaarbetsmarknaden. Förbättrad pris- och lönestatistik En gemensam, allsidig och öppen redovisning avutvecklingen av löner, lönekostnader och anställningsvillkor är elt nödvändigtinstrument för alt 22 arbetsmarknaden skallfungera rationellt. Det är också ett övergripande Prop. 1986/87: 150 samhällsintresse atl ha tillgång lill en sädan redovisning. Denlönestatistik som produceras är normall av hög kvalitet och täcker storadelar av svensk arbetsmarknad. Insamlingen och bearbetningen av dennastatistik sker i första händ av arbetsmarknadens parter. Den lönestatistik somproduceras av () baseras i huvudsak på uppgifterfrån parterna. Det finns dock problem med den nuvarande ordningen. I förstahand gäller del bristen på samordning och att uppgifter för vissa delar avarbetsmarknaden saknas. Detär naturligt att arbetsmarknadens parter själva slår för sådan statistikproduktionsom behövs för förhandlingsverksamheten. Elt problem i sammanhanget är dock altstatistikmalerialel lämnar utrymme för olika tolkningar. Det vore värdefullt omparterna kunde enas kring gemensamma tolkningar av lönestatistiken. Ettsamarbete mellan parterna med detta syfte pågår. Förnärvarande ställs inle statistik samman för skilda delar av arbetsmarknaden påett överskådligt och meningsfullt sätt. Det är ett allmänt intresse all såsker. Del bör uppdras ål en särskild utredningsman atl inför kommandeavtalsrörelse publicera en allsidig redovisning av utvecklingen av löner,lönekostnader och anställningsvillkor för olika delar av den svenskaarbetsmarknaden. Arbetsmarknadens parter bör inbjudas atl delta i detta arbete.Därigenom kan uppgiftsskyldighet för företag och organisationer undvikas,som parterna ges möjlighet till medverkan i utredningsmannens arbete.I uppdraget bör ingå all bedöma i vilken utsträckning den löpande statistikenom löner m. m. kan behöva förändras och kompletteras. Statistiska centralbyrånoch bör bidra med underlag för utredningsmannens arbete.Statsrådet avser alt återkomma till regeringen med förslag i dennafråga. Detär viktigt all den officiella statistiken över prisutvecklingen har enoberoende ställning och hög kvalitet. Efter samråd med chefen för civildepartementetförordas att sammansättningen av ändras genomatl partsrepresentantionen utgår och den vetenskapliga representationen ökar.Vidare bör och statens pris- och kartellnämndsprismälningar samordnas ytterligare genom att gemensamma mätmetoder ochmätningar så långt möjligt tillämpas och genom att publiceringen sker gemensamten gång . Denekonomiska politiken har varit inriktad på att stärka konkurrenskraften, skapa tillväxt och återställa den finansiella balansen i den svenska ekonomin. Endast härigenom är del möjligt atl uppnå den ekonomiska politikens viktigaste mål, nämligen den fulla sysselsättningen. Efter devalveringen gjordes betydande arbetsmarknadspoli tiska insatser för all förhindra en fortsall ökning av arbetslösheten. Dessa insatser gjordes i avvaktan på atl den ekonomiska tillväxten skulle ge utslag i ökad sysselsättning och en allmän förbättring av läget på arbets marknaden. Antalet beredskapsarbeten ökade kraftigt. När även ung- 23 domslag ochrekryteringsstöd hade introducerats 1984 hade antalet syssel- Prop. 1986/87:150 satta i dessa tre typer av arbelsmarknadspoliliska åtgärder fördubblatslill Bilaga I sammanlagt över 90000 personer. Itakt med all efterfrågan på arbetsmarknaden har stärkts har antalet sysselsattai arbetsmarknadspolitiska åtgärder kunnat reduceras. varnedgången hela 40000 personer och en liten ytterligare minskning förutses i år.Därmed är omfattningen av dessa insatser i stort sett nere på 1982 årsnivå. Hela den beräknade sysselsättningsökningen pä över 150000 personermellan 1982 och 1987 har således ägt rum på den reguljära marknaden. Merpartenav sysselsättningsökningen har skett i näringslivet. Arbetsmarknadspolitikenhar förskjutils från sysselsält-ningsskapande åtgärder tillstörre insatser för all förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och för atthöja kunskapsnivån hos människor i arbetslivet. Arbetsmarknadsverkethar gjort stora insatser för att effektivisera arbetsförmedlingen. I alltstörre utsträckning sker förmedlingsarbetet i nära kontakt med förelagen. Ibudgetpropositionen föreslog regeringen alt antalet arbetsförmedlare ökas med250 tjänster. och inriktning har förändrats. Länsarbetsnämndernas möjligheterall anpassa arbetsmarknadsutbildningen till avnämarnas krav och dearbetssökandes behov har förbättrats. Utöver utbildning för dem som är ellerriskerar att bli arbetslösa har den s. k. flaskhalsutbildningen för anställdainom industrin fått ökad omfattning. Antalet utbildningsplatser har ökat ochutbildningsbidragen har förbättrats. 1 budgetpropositionen föreslogs att medlenför upphandling av arbetsmarknadsutbildning skulle utökas med motsvarande 5000personer. Arbetslöshetenhar reducerats påtagligt. var ca 150000 personer öppetarbetslösa enligt arbets-kraftsundersökningar. Delmotsvarade 3,av arbetskraften. var 94 000 personerarbetslösa, motsvarande 2,av arbetskraften. Ungefär en tredjedel av dennanedgång beror emellertid på att stafistiska centralbyrån har ändrat sinamätmetoder. Trots att arbetslösheten allmänt sett har gått ned kvarstårbetydande problem för vissa grupper av arbetslösa. Chefen förarbetsmarknadsdepartementet kommer därför att föreslå ökadeinsatser för att ytterligare minska ungdomsarbetslösheten ochlångtidsarbetslösheten. Omfattandeinsatser har gjorts för att förbättra ungdo marnas situation på arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland ungdomar i åldern har reducerats från 1982 till 1986. Utvecklingen för ungdomar i åldern har varit mer ogynnsam. Arbetslösheten i denna grupp låg 1986 kvar på ungefär samma nivå som 1982, dvs. De åtgärder som föreslås är inriktade på de äldre ungdomarna. Del gäller dels ökade resurser för yrkesinriktad arbetsmark nadsutbildning med praktikinslag, dels en ny särskild arbetsmarknadsut bildning, också den med prakukinslag. Vidare föreslås vissa regeländring ar som medger att tiden i ungdomslag i ökad utsträckning används till s. k. jobbsökaraktivileter. Antaletpersoner, som har varit arbetslösa en längre lid, har minskat den Prop.1986/87: 150 . Antalet personer som varit arbetslösa under långtid minska- Bilaga 1 de från 34 000 personer 1985 lill 26000 personer 1986.Under första kvartalet 1987 var 21 000 personer långtidsarbelslösa(omläggningen av arbels-kraftsundersökningarna gör dock att minskningen frånföregående år överdrivs). Trots minskningen är det ett stort socialt ochsamhällsekonomiskt problem att så mänga är arbetslösa . Därförföreslås ökade resurser lill arbetsförmedlingen och större handlingsfrihet förförmedlingen alt kombinera olika åtgärder för alt del skall vara möjligt atlpå ett bättre sätt än f. n. återföra långtidsarbelslösa personer i arbete. Utgifternaför konlanlstöd vid arbetslöshet har ökat snabbt under senare är, trots attarbetslösheten har reducerats. Det sammanhänger bl. a. med höjdaersättningsnivåer, ökad anslutning till arbetslöshetskassorna och ändrad tillämpningav reglerna inom arbetslöshetsförsäkringen. Chefen förarbetsmarknadsdepartementet kommer alt dels föreslå åtgärder somfrämjar möjligheterna för deltidsarbetslösa att få ökad arbetstid, dels föreslåändringar av tillämpningsföreskrifterna lill lagen om arbetslöshetsförsäkringi syfte att begränsa möjligheterna till ersättning vid deltids-arbetslöshet. Slutligenföreslås utökade resurser till bidrag till arbetslösa för att starta egenverksamhet samt fortsatt försöksverksamhet med särskilda insatser i östraNorrbotten. Debedömningar som kan göras tyder, som redan nämnts, på allarbetsmarknadslägel förblir relativt gott . Situationen är dock någotolika i skilda delar av landet. Regeringen följer utvecklingen och har en högberedskap för atl vid behov öka de arbetsmarknadspolitiska insat- 5 Budgetpolitiken 5.1 /87 Istatsbudgeten för /87 angavs saldot till . ochi årets budgetproposition till . Med utgångspunkt i RRV:ssenaste budgetprognos beräknar jag nu saldot till . Denfrämsta orsaken lill denna förbättring är atl inkomsterna ökat med 5600 milj.kr. jämfört med beräkningen i årets budgetproposition. Den största enskildaförändringen av skatteinkomsterna förklaras av den ökade vinstnivån inäringslivet, vilken ökar inkomsterna från juridiska personer med I 700 milj.kr. Vidare beräknas den nominella löneutvecklingen samt den privatakonsumtionens tillväxt nu ske snabbare än vad som antagits i tidigareberäkningar. Detta medför ökade skatte- och momsinläkler på sammanlagt 2 500milj. som inkomsterna således blivit högre än beräknat beräknasnu utgifterna minska med I 700 milj. kr. Tabell 3Budgetsaldot för /87 Prop. 1986/87: 150 Miljarder kr, löpande priser Bilaea 1 Inkomster 292.5 299,5 305.1 Utgifter exkl. statsskuldräntor 269,4 275.0 273.3 Slatsskuldräntor 68,0 65,0 65,4 Redovisat budgetsaido -44,9 -40,5 -33,6 Den förbättring av saldot som framkommer av nuvarandeberäkningar förklaras således till största delen av att inflationen och därmedskatteintäkterna vid oförändrade regler blivit högre. På kort sikt leder dennahögre inflation till en förbättring av statsfinanserna. Till en del ärförbättringen av statsfinanserna skenbar eftersom avräkningen motkommunalskattemedel sker med viss eftersläpning. försämrastillväxtförulsättningarna i stort genom atl inflationen försämrarkonkurrenskraften.