prop · GA03166 · 1986-12-31 00:00:00 — Motsvarandebestämmelse finns f.n. i 19 § tullstadgan. Om någon, i egenskap av företrädare för en tullskyldig somär juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhel harunderlålil att belala in tull eller annan skatt i rätt tid och ordning, är hantillsammans med den 80 tullskyldige belalningsskyldig för tullen och skatten.Betalningsskyldigheten Prop. 1986/87:166 får hell eller delvis eflerges, omdel finns särskilda skäl. Talan om åläggande av belalningsskyldighel enligt förstastycket skall föras vid allmän domstol. Sådan talan får inle väckas sedan dentullskyldiges betalningsskyldighel för beloppen har bortfallil enligt lagen(1982:188) om preskription av skallefordringar m.m. Hos den som har blivitålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller förskalt enligt uppbördslagen (1953:272). Den som fullgjort belalningsskyldighel för tull- och skattebeloppenligt första stycket har rätt att få ut beloppet av den tullskyldige. Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller ifråga om regressfordran enligt Iredje styckel. Paragrafen, som inte har någon motsvarighet i dennuvarande tullagen, innehåller bestämmelser om s.k. ställföreträdaransvar, dvs.solidariskt betalningsansvar under vissa omständigheler för företrädare förlullskyldiga som är juridiska personer. Liknande bestämmelser finns i 5 kap. 17§ LPP och 48 a § mervärdeskattelagen (1968:430), ML. Anledningen till atl sådana bestämmelser behövs även itullagen ligger i hemtagnings- och uppbördssyslemets konstruktion. drar in en hemtagares tullkredit och hemtagningstillståndp.g.a. utebliven betalning av lullräkningar är situationen vanligen den, atthemlagaren före indragningen importerat varor vid etlflertal tillfällen, varor för vilka lull, annan skatt och avgifter ännu intetagits upp i tullräkningar eller ens blivit debiterade. På så sätl uppkommer fordringar, som ofta inte alls ellerendast delvis kan drivas in hos den tullskyldige. Enligt nuvarande regler kantullverket kräva företrädare för de tullskyldiga på betalning endast i myckelspeciella situationer. Enligt praxis anses inte 48 a § ML vara tillämplig påmervärdeskatt som skall belalas till för import. Den föreslagnaordningen ger möjlighet alt kräva företrädare för tullskyldiga påbetalning av tull, andra skatter och avgifter på samma villkor som gäller i deninrikes beskattningen. De föreskrifter om ränta, restavgift, indrivning,avräkning, avskrivning och preskription som gäller i fråga om fordringar mot entullskyldig gäller även när motsvarande fordringar tagits upp i lullräkning,som utställts på ombud enligt 26 § andra stycket. Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande tullagen. De föreskrifter rörande fordringar som åsyftas iparagrafen är i första hand tullagens regler om ränta och restavgift, reglernai tullagen och uppbördslagen om indrivning, i tullagen om avräkning, liksom ilagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter,reglerna i förordningen (1965:852) om ackord och avskrivning rörande vissaskatter, i avskrivningskungörelsen (1965:921) samt i lagen (1982:188) ompreskription av skattefordringar m.m. I det till lagrådet remitterade förslaget angavs att ävende föreskrifter rörande förmånsrätt som gäller i fråga om fordringar mot en tullskyldig skulle vara tillämpliga när motsvarande fordringar laglis upp i tullräkning som 81 6 1986187.1 saml. utställtspå ombud enligt 26 § tredje styckel. Mot detta har lagrådet anmärkt Prop.1986/87:166 bl.a. att en sådan fordran för hos etl tullombud, vilkenhar sin grund i elt åtagande att betala den tull och skatt som åvilar dentullskyldige, enligt rättsfallet NJA 1986 s. 764, inte är förenad medförmånsrätt enligt förmånsrätlslagen (1970:979) och lagen (1971:1072) omförmånsberätligade skattefordringar m.m., varför hänvisningen lill föreskrifternaom förmånsrätt borde utgå (s. 227-228). Lagtexten har utformats i enlighel medlagrådets förslag. Om tull och annan skatt skall tas ul ur en vara enligt 11§ fjärde styckel eller 35 §, får varan säljas genom lullmyndighetens försorg påoffentlig auktion (tullauktion) eller på annal säll, om tullmyndigheten finnerdel vara lämpligare. Om varan är skadad eller förskämd eller om köpeskillingeninte kan beräknas täcka minsl kostnaden för försäljningen eller om tullmyndighetenannars finner att det föreligger särskilda skäl, får varan i stället förstöras.Att vissa varor inle får säljas på lullauktion följer av särskilda bestämmelser. En tullauktion skall kungöras i god fid och på lämpligtsätt. Innan en vara säljs på tullauktion eller på annat sättskall tullmyndigheten skicka särskild underrättelse, om adressen ärkänd, fill den som är tullskyldig samt till den som kan antas vara ägare ochden som kan antas ha särskild rätt till varan. Vad som sagts nu skall ommöjligt tillämpas även innan en vara förstörs. Medel som inflyter genom försäljning enligt 38 § skallanvändas fill att täcka i första hand kostnader för förvaring ochförsäljning av varan och i andra hand tull och annan skatt för varan samlränta. Uppkommer överskott, skall beloppet tillställas denlullskyldige eller, om annan visar att han var ägare till varan, denne. Omnågon visar att han hade särskild rätt till varan, skall dock häremot svarandedel av beloppet tillställas honom. Om beloppet inte har kunnat tillställas någon enligt andrastycket för försäljningen, tillfaller det staten. Dessa paragrafer innehåller föreskrifier om uttagande avtull, annan skatt och avgifter ur varor enligt 11 § fjärde styckel eller 35 §.Tullen, skallen och avgiften tas enligt 38 § ut genom att varan säljs pålullauktion eller på annat säll, om del är lämpligare. Bestämmelser av motsvarande innehåll finns för närvarandei 13-15 §§ tullstadgan. Försäljning av varor som avses i 11 § fjärde stycket skernormalt inte på lullauktion utan genom enligt ett avtalmellan generaltullslyrelsen och bolaget. Detsamma gäller även egendom som haröverlåtits till eller som har tillfallit staten på grund avförverkande, se 22 § varusmugglingslagen saml lagen (1974:1066) om förfarandetmed förverkad egendom och hiltegods. Bestämmelserna i 40 § andra stycket har i överensstämmelsemed lagra- dels förslag (s. 228) gefts en utformning som någoiavviker från lydelsen i del Prop. 1986/87:166 till lagrådet remitteradeförslaget. Den för vars räkning en vara förs ut ur landet (exportör)skall göra en skriftlig anmälan om utförseln fill tullmyndighel. Anmälan skallinnehålla uppgift om 1. varans nummerenligt slalistisk varuförteckning som utfärdats av generaltullstyrelsen, 2. varanskvantitet och värde, 3. grund föråterbetalning av eller befrielse från lull eller annan skatl på grund avutförseln. kan medge atl de uppgifier som avsesi första styckel får lämnas med hjälp av teleöverförda meddelanden eller andraaulomaliska metoder eller i form av upptagning för automatisk databehandling. Regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmermeddelar ytterligare föreskrifter om uppgifter och handlingar som skall lämnastill tullmyndigheten när en vara förs ul ur landet. kan förelägga exportören all lämna deytterligare uppgifter som behövs för kontroll av anmälan om utförsel eller avannan uppgift i fråga om en vara som skall föras ul. På grundval av de lämnade uppgifterna och den undersökningav varan, som kan behövas, kontrollerar tullmyndigheten atl varan får föras ut. Bestämmelserna i 41 och 42 §§ tillämpas även i fråga omåtgärd som enligt särskilda föreskrifter skall jämställas med utförsel. Regeringen får föreskriva att skriftlig anmälan omutförsel får underlåtas i fråga om varor som inte skall redovisas ihandelsstatistiken, om del kan ske utan risk för att föreskrifter som gällerför utförseln eftersatts. När det gäller utförsel innehåller den nuvarande tullagenenbart ett bemyndigande för regeringen eller myndighel som regeringen bestämmeratt föreskriva om förfarandet, se 23 §. I tullagsförslaget finns sådanabestämmelser i 41-44 §§. Med utförsel avses att en vara förs ut ur tullområdet. Ivissa hänseenden jämställs vissa andra förfaranden med ulförsel. Föreskrifterom detla meddelas i 43 §, som kommenteras närmare nedan. I 41 § finns bestämmelser om uppgiftsskyldighet i sambandmed utförsel. Bestämmelserna har delvis sitt mönster i föreskrifterna omförlullning, se 14 §. I första stycket finns föreskrifter om att en exportörskall lämna skriftlig anmälan och vad en sådan anmälan skall innehålla. Liksom vid import förekommer i ökande utsträckning alluppgiflslämnan- del videxport sker genom atl magnetband eller andra databärare överlämnas lill tullmyndigheterna för ADB-behandling. föreskrivs därför att generaltullstyrelsen får medge atluppgifier vid exporl lämnas medhjälp av ADB eller annan liknande leknik på samma sålt som vid Prop.1986/87:166 förtullning, se 14 § fjärde slyckel. I 42 § finns bestämmelser molsvarande dem som enligt 16 §gäller vid förlullning. 1 första stycket ges ett bemyndigande för regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om ytterligare krav påuppgifter eller handlingar. Med stöd av denna bestämmelse kan t.ex. föreskrivasom skyldighet att lämna fakturor eller att ange fakturanummer och varumottagarei exporlanmälan, se 23 § andra meningen den nuvarande tullagen. Vidare ger bestämmelsen stöd för ett bemyndigande t.ex.till statens jordbruksnämnd att föreskriva om uppgiftsskyldighet vid utförselav sådana varor som omfattas av prisregleringen på fiskels eller jordbruketsområde och som förs ul ur landet under anspråk på återbetalning av ellerbefrielse från avgifter eller anspråk på exportbidrag. I andra slyckel gestullmyndigheterna befogenhet alt i särskilda fall begära de ytterligareuppgifter som behövs för tullkontrollen. Denna befogenhet följer för närvarandeav 16 § första meningen lullsladgan. Det tredje stycket slutligen åläggertullmyndigheterna att kontrollera atl varan får föras ut. Det motsvaras f.n.av 16 §andra meningen tullstadgan. Med utförsel jämställs, såsom ovan har nämnts, vissa andraförfaranden. Exempelvis är vid tillämpningen av bestämmelserna omtullrestitution eller om återbetalning av avgifter enligt prisregleringen påjordbrukets och fiskets områden den omständigheten att en vara tas in i enfrihamn att jämställa med utförsel. Även uppläggning på tullager jämställs ivissa fall med utförsel. Med anledning härav föreskrivs i 43 § allbestämmelserna om utförsel skall tillämpas på motsvarande sätl i fråga omåtgärder som enligt särskilda föreskrifter skall jämställas med ulförsel. 144 § anges att regeringen får föreskriva att skriftliganmälan om utförsel inte behöver lämnas i vissa fall. Del kan vara fråga omfall där muntlig anmälan är till fyllest eller där någon anmälan över huvudtaget inte behöver göras. Denna föreskriftsrätt kan enligt 115 § delegerasvidare till generaltullstyrelsen. En tullskyldig eller annan, som enligt denna lag ellerbestämmelser som meddelats med slöd av lagen är skyldig att göra anmälan ellerlämna uppgift om en vara, skall för statistiskt ändamål lämna de uppgifter omvaran som regeringen föreskriver. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet att lämnauppgifter för statisfiskt ändamål. Vid utformningen av paragrafen har beaktatsvad lagrådet har anfört (s. 228). 1 den nuvarande tullagen finns ingen bestämmelse avgenerell räckvidd som föreskriver skyldighet all vid import lämna uppgifter förstatistiskt ändamål. Grundmaterialet för importstatistiken utgörs av deuppgifter som lämnas i tulldeklarationer eller motsvarande handlingar. paragraf i den nuvarande tullagen, 10 a §, av innebörd allregeringen eller, g4 efter regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen fårbestämma vilka uppgifter som skall lämnas för statistiskt ändamål isamband med hemtagning Prop. 1986/87:166 av varor. Bakgrunden tillföreskriften var att man genom dessa uppgifter skulle få material till en s.k.snabbstatisiik över importen. Inte heller i fråga om exporten innehåller lullagen någonföreskrift som direkl ålägger skyldighet att lämna uppgifter för statistisktändamål. I 23 § den nuvarande tullagen anges att regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter i fråga om förfarandetvid export. Regeringen har i 16 § tullstadgan föreskrivit att den för varsräkning en vara förs ut ur landet skall anmäla varan till utförsel och lämnauppgifter om varan till en tullmyndighel i enlighel med vad myndighetenbestämmer. Grundmaterialet för exportstatisliken utgörs alltså av de uppgiftersom lämnas vid anmälan till utförseln. Bestämmelser som uttryckligen avser slalistiska uppgifierfinns i 49 § tullstadgan. Där föreskrivs skyldighet för den som är tullskyldigeller annan, som enligt lullagen eller bestämmelser som meddelals med stöd avlagen skall lämna uppgifier om varor eller iransportmedel, all lämna uppgifierför statistiskt ändamål. Denna skyldighet gäller vid både import och export. Skyldigheten atl lämna uppgifter för statislikändamål ären sådan åtgärd som bör föreskrivas i lag. I paragrafen ges regeringenbemyndigande alt meddela föreskrifter i dessa hänseenden. Föreskriftsrätlen kanenligt 115 § delegeras vidare lill generaltullstyrelsen. Något särskilt bemyndigande motsvarande 10 a § dennuvarande tullagen avseende uppgiftsskyldighet för snabbstatistiken finns intei lagförslaget. Föreskrifter om sådan uppgifisskyldighei kan utfärdas inomramen för del bemyndigande som föreslås i denna paragraf. Tullupplag, tullager, frihamn m.m. För förvaring av oförtullade varor fårinrällas tullupplag samt för annan förvaring av oförtullade varor tullager ochfrihamn. Regeringen föreskriver vilka former av tullager som fär inrättas. För försäljning av oförtullade eller obeskattade varorlill flygpassagarare som avreser till utlandet fär inrättas bufik på flygplats(exportbufik). Om det finns särskilda skäl, får expoributik inrättas även påannan plats. Paragrafens första stycke motsvarar 24 § den nuvarandetullagen. I andra stycket, som motsvarar 27 § den nuvarandetullagen, föreskrivs atl exportbutiker för s.k. taxfreeförsäljning får inrättaspå flygplatser efler tillstånd av regeringen. Av lagen (1984:283) med vissabestämmelser för flygpassagerarterminal i Malmöframgår att exportbulik även får förekomma på denna plats. I förhållande till förslaget i lagrådsremissen harbestämmelserna i 46-51 §§ omfördelats mellan paragraferna och i viss omfattningändrats redaktionellt i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 228-231). Regeringen får föreskriva att tullupplag och tullager kaninrällas av Regeringen får meddela föreskrifter omverksamheten vid sådana oc tullupplag och tullager. Tillstånd för annan än tullverketatl inrätta tullupplag eller tullager Tillstånd att inrätta frihamn eller exportbulik meddelasav regeringen. Enligt den nuvarande ordningen föreskrivs i tullstadganatt tullupplag kan inrättas av . Vidare finns där föreskrifter omavgift för uppläggning av varor på tullupplag, om säkerhet försådan avgift och om försäljning av varor som inte tas ul från upplaget i rätttid. Molsvarande bestämmelser finns också i fråga om transitläger (31, 33 och37 §§ tullstadgan). Eftersom åtminstone vissa av dessa föreskrifier är avsådan arl alt de bör ha slöd i lag innehåller paragrafens första stycke etlbemyndigande för regeringen all föreskriva om verksamheten vid lullverkelstullupplag och tullager. Enligt 115 § finns möjlighet för regeringen all delegeraföreskrifls-rällen vidare fill generallullslyrelsen. I andra och iredje styckena ges bestämmelser om vem sommeddelar lillstånd för annan än att inrätta tullupplag och tullagersamt alt inrätta frihamn eller expoributik. Bestämmelserna i 46-51 §§ har i förhållande lill förslageli lagrådsremissen omfördelats mellan paragraferna och i viss omfallningjuslerals redaktionellt i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 228-231). får ta hand om en oförtullad vara förtillfällig förvaring, om det behövs för tullkontrollen. får läggas upp pålullupplag eller i frihamn. I sådani fall lillämpas 50 § iredje slyckel. Innehavaren av etl lullupplag eller en frihamn är skyldigatl la emot oförtullade varor, om det kan ske utan avsevärd olägenhet. I paragrafens första stycke finns en bestämmelse somnärmast motsvarar 65 § andra styckel tullstadgan och som ger tullmyndigheternabefogenhet att tillfälligt omhänderta oförtullade varor, t.ex. när det inlefinns något tullupplag, där varan lämpligen kan läggas upp eller när det finnsrisk för alt lull, annan skatt eller införselavgifi undandras eller risk förall någon imporlreglering överträds, utan att det för den skull finns grund föralt ta varan i beslag. Den nu gällande bestämmelsen har tillämpats bl.a. vidomhändertagande av oförtullade bilar som använts i strid mot villkoren förtemporär lullfrihet i avvaktan på närmare utredning. Befogenheten all omhänderta oförtullade varor förtillfällig förvaring när det behövs för tullkontrollen förenas i andra styckelandra meningen med en möjlighet för tullmyndigheterna aft lägga upp varorna påtullupplag eller i frihamn. 1 sådana fall skall bestämmelserna i 50 § tredjestyckel tillämpas. Avsikten med denna reglering är aU inte skall åsamkasnågra förvaringskostnader. 1 paragrafens andra stycke, som motsvarar 30 §tullstadgan, fastslås atl lullupplagen och frihamnarna i princip är öppna förvem som helst som behöver lägga upp varor. Iförhållande lill förslagel i lagrådsremissen har beslämmelserna i 46-51 §§omfördelats mellan paragraferna och i viss omfaUning ändrats redaktionellt ienlighet med vad lagrådel förordat (s. 228-231). Regeringen får föreskriva den längsla tid under vilkenoförtullade varor får förvaraspå lullupplag och tullager. Om förvaringstiden för en vara, som inle får införas, hargått ul utan att Prop. 1986/87:166 varan har anmälts till förtullning ellerblivit föremål för behandling enligt 7 § första styckel, får varan utan atl förtullas säljas för utförsel genom tullmyndighets försorg med tillämpning avbestämmelserna i 38-40 §§. I paragrafens första slycke ges regeringen rätt atlföreskriva om den längsta tid oförtullade varor skall få förvaras på tullupplagoch tullager. F.n. gäller enligt 32 § lullsladgan atl förvaringstiden påtullupplag är längst , såvida inle tullmyndigheten på grund avsärskilda skäl medger en längre förvaring. 1 fråga om tullager har enligt 35 §tullstadgan överlåtits åt generaltullstyrelsen atl bestämma om längstaförvaringstid, som dock inte får undersliga . Regeringens föreskriftsrättenligt 49 § första stycket tullagsförslaget kan enligt 115 § subdelegeras tillgenerallullstyrelsen. Paragrafens andra stycke saknar motsvarighet i dennuvarande tullagstiftningen. Föreskriften har sin grund i att det uppkommitproblem när en införselreglerad vara har blivit liggande på tullupplag ellertullager efter det att längsta lillåtna förvaringstid har gått ut. Om ingenanger en sådan vara fill förtullning, vilket exempelvis kan vara fallet ominförseltillstånd inte har beviljats, finns ingen som är tullskyldig för varan.I dessa fall skall enligt 5 § den nuvarande tullagen tull, annan skatt ochinförselavgift tas ul av varan. Del sker genom att varan säljs på tullauktioneller på annat sätt. Sådan försäljning kan emellertid i dessa fall endast skemed förbehåll om att varan återutförs. Det ligger i sakens natur att det ärsvårt att finna en köpare av varan, när tull, skatl och avgifl skall tas urköpeskillingen. Föreskriften i paragrafens tredje stycke innebär att en varasom återutförs under sådana omständigheter som har beskrivits inte skallbehöva förtullas. I förhållande lill förslagel i lagrådsremissen harbeslämmelserna i 46-51 §§ omfördelats mellan paragraferna och i viss omfattningändrats redaktionellt i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 228-231). En fraktförare är skyldig att lägga upp en vara som införstill tullområdet på tullupplag eller i frihamn. Om ingen fraktförare åtagit sigatt befordra varan, skall den som befordrat varan lägga upp den på lullupplageller i frihamn. Vad som sagts nu gäller inte, om varan lullklareras på annatsäll. Befordras en vara på etl fordon som kommer lilltullområdet med fartyg, åvilar skyldigheten aU lägga upp varan på tullupplageller i frihamn den som svarar för vägtransporten, om fordonets föraremedföljer fartyget. I annal fall åvilar skyldigheten redaren. Om en fraktförare eller den som annars befordral en varaåsidosätter sin skyldighet enligt första eller andra stycket, läggs varan upppå tullupplag eller i frihamn genom försorg. Den som åsidosattskyldigheten skall ersätta dess kostnader för varans uppläggning ochförvaring. kan bestämma att varan inte får tas ut från upplageteller , förrän kostnaderna ersatts eller säkerhet ställts för dem. Paragrafen, som motsvarar 28 § tullstadgan, innehållerbestämmelser om skyldighet för fraktförare atl lägga upp varor, som införs lilltullområdet på tullupplag. Dessa åligganden bör vara reglerade i lag. I paragrafens första stycke anges, att en införd vara inlebehöver läggas upp på lullupplag om den, kan lullklareras på annat sätt, exempelvis förtullas 87 direkt,transiteras eller tas om hand av hemtagare. Det ligger i sakens natur Prop.1986/87:166 att denna tullklarering bör göras så snart befordringen upphör. ankommer iförsta hand på fraktföraren att med ledning av de instruktioner han fåttfrån varuägaren välja om godset skall läggas upp på tullupplag eller anmälas till annan tullklarering. Del är emellertidtullmyndigheten som avgör omannan tullklarering kan ske direkl. Om tullkontrollen l.ex. nödvändigt att lossa varor från en lastbil kan det varaofrånkomligt att varorna läggs upp på etl tullupplag. Paragrafens andra stycke saknar motsvarighet i denuvarande beslämmelserna. Där anges närmare vem uppläggningsskyldighetenåvilar, när en vara införs med ett fordon som kommer med farlyg. När förareföljer med fordonet har del ansetts ankomma på fraktföraren, och inle påredaren, att välja om lasten skall anmälas till annan tullklarering. Dennabestämmelse skall medverka till att s.k. formell uppläggning på tullupplagundviks i fall då den strider mol importörens önskemål och annan tullklareringkan ske direkl enligt bestämmelserna i första stycket. När någon förare inleföljer med fordonet, vilket vanligtvis är fallet med påhängsvagnar, måstefordonet med last av naturliga skäl behandlas som annat löst gods som är lastatpå farlyg. Bestämmelserna i 46-51 §§ har i förhållande till förslageti lagrådsremissen omfördelats mellan paragraferna och i viss omfattningjusterats redaktionellt i enlighet med vad lagrådet förordat (s. 228-231). I frihamn får oförtullade varor förvaras utan tidsbegränsning. 1 frihamn får bedrivas industriell verksamhet ochdetaljhandel i den utsträckning regeringen föreskriver. I paragrafen, som med i sak oförändrat innehåll överförtsfrån 26 § den nuvarande tullagen, meddelas vissa grundläggande regler omfrihamnar, nämligen atl någon tidsgräns inte finns för förvaring av oförtulladevaror i frihamn och att viss industriell verksamhet och detaljhandel kan fåförekomma i frihamn. Det är regeringen som meddelar föreskrifter om eventuelltförekommande industri- och delaljhandelsverksamhel. Föreskriflsräiten kandelegeras vidare till generaltullstyrelsen, se 115 §. Enligt förslaget i lagrådsremissen var förevarandebestämmelser intagna i 50 § andra och tredje styckena. I överensstämmelse medvad lagrådel förordat (s. 228231) har bestämmelserna omfördelats mellanparagraferna och ändrats något i redaktionellt hänseende. Tullupplag, tullager, frihamnar och exportbutiker stårunder fillsyn. Regeringen får meddela föreskrifier om anmälnings- ochredovisningsskyldighet i fråga om varor som förvaras på sådana platser. Paragrafens första stycke, som motsvarar 28 § dennuvarande lullagen, uttrycker del förhållandet all tullupplag, tullager,frihamnar och exportbuliker är underkastade övervakning. Vilka närmarebefogenheter tullmyndigheterna har i dessa avseenden regleras i lagensavsnitt om kontrollverksamheten och i föreskrifier som meddelas medstöd av lagen. Det andra stycket saknar motsvarighet i den nuvarandetullagen.