prop · GA0358 · 1986-12-31 00:00:00 — allavilda däggdjur och fåglar och inle bara det jaktbara viltet. TiU viltvårdenräknas Iraditionelll olika stödåtgärder och olika former av anläggningar föratl skapa en för vUlel gynnsam miljö. Dessa insatser är myckel vikfiga. Men detär genom atl ta hänsyn liU viltet i all verksamhel som påverkar den yttremiljön som de mest betydelsefulla insatserna för viltet kan göras. Viltvård iden meningen, som ett led i naturvården i övrigt, regleras främst i annanlagsfiftning än jaktlagstiftningen. Bestämmelserom hänsyn tUl naiurvårdsinlresset och därmed också fill viltet finns bl.a. ilagstiftningen förden fysiska planeringen. Enligt beredningens mening finnsdel emellertid behov av centralt ularbeiade regler för hur viltintresset skaUbeaktas i planeringsarbetet. Det föreslås därför att slatens planverk skall fåi uppdrag atl efter samråd med meddela allmänna råd förkommunernas planering. Beträffande vägplaneringen föreslås att slatens vägverkges motsvarande uppdrag. Exploatering av mark ochvatten för energiutvinning kan ha särskilt slora effekler på miljön fill förfång för viltet. I del sammanhangei fram håller beredningen alt det är angelägel atl vid vattenkraftutbyggnad i slörre utsträckning än utreda vilken inverkan ulbyggnaden fär för viltet och på grundval av sådana undersökningar ålägga företagaren alt vidta kompensationsåtgärder. En annan form av energiutvinning som kan kom ma alt i hög grad påverka förhållandena för viltet är energiskogsodling. Det bör föreskrivas all den lypen av företag alllid skaU anmälas lUl länsstyrel sen för samråd enligt naturvårdslagen. Våtmarkernaintar en särstäUning genom deras stora betydelse för Prop. 1986/87:58 mångaviltarter. Det är skogsbmkel som f.n. har de största anspråken på dessa marker.Med hänsyn härtill är del angelägel all resultaten av pågående forskning omvåtmarksdikningens effekler snarasl omsätts i föreskrifier för hurdikningsföretag skall utföras. Skogsslyrelsens föreskrifter för lillämpningenav skogsvårdslagen bör kompletteras med sådana beslämmelser. Den föreslagnanya vattenlagen ger den formella gmnden för atl återställa tortläggningsföretagsom av olika skäl har föriorai sin belydelse. Det föreslås allnalurvårdsverkel får i uppdrag atl kartlägga förekomsten av sådana företag ochundersöka de prakliska och ekonomiska fömtsättningarna föråterslällningsåtgärder. Beredningenundersiryker den stora betydelsen av atl hänsyn las tUl villel i skogsbmkel ochjordbmket. Mol bakgmnd av att har ullalat sig för en lagreglering avnaturvårdshänsynen i jordbmkel kan det fömtsättas att hänsynsregler av det slagsom redan gäller för skogsbmkel kommer alt meddelas också för jordbmket.Beredningen förordar att dessa föreskrifter anknyts till lagen om skötsel avjordbmksmark. Därigenom kommer lantbmksnämnderna pä samma sätl somskogsvårdsstyrelsema atl engageras för frågoma om naturvårdshänsyn. Villkorenför villel kan förbättras genom att ålgärder vidlas för atl öka tillgången påde tre gmndfömlsättningama för viltförekomsten, nämligen föda, vatten ochskydd. Det kan ske genom biolopförbältringar av mera varaklig karaklär menockså genom tillfälliga stödåtgärder för att hjälpa djuren i en besvärhgsituation. Åtgärder av det förstnämnda slaget kan beslå i att områden som är avmarginell betydelse för jordbmket och skogsbmkel avsätts för produktion avviltfoder. Inom områden där vattenförsörjningen är otillräcklig kan nyavåtmarker skapas genom anläggande av viltvatten. Skyddel för vUtet kan ökasexempelvis genom att skogsimpediment sköts så att de blir fiU nytta förviltet. Enligt beredningens mening bör markinnehavare och jakträttsinnehavaresvara för all sådana åtgärder ulförs och att del skei- i ökad utsträckning.Delta ansvar bör emeUertid göras gällande på annat sätl än genom tvingandebeslämmelser. De medel beredningen anvisar är främst av administrativ karaktär.Det sker mol bakgmnd av alt de särskilda åtgärderna för vUtet så långt möjligtbör genomföras i samverkan över större markområden. Detla förhållande utgör etlav flera vägande skäl tUl att jaktvårdsomräden bör bildas. Sådana områden harinte på långt när kommit till stånd i den omfattning som är önskvärd. Vid sidanom ökad upplysning och propaganda föreslås att verksamheten för att bildajakiviirdsområden görs liU föremål för en särskild utvärdering. Som närmarebeskrivs i del följande fömtsätts vidare att lokala samrådsgmpper inrättas meduppgift att bl. a. upprätta viltvårdsprogram och verka för att i programmenangivna åtgärder genomförs. Om det i undanlagsfall är nödvändigt för att enangelägen viltvårdsåtgärd skaU kunna genomföras, skall kunnabesluta att en markinnehavare skall vara skyldig atl tåla en anläggning förvUlvården på fasligheten, om det inle medför olägenhet av betydelse. Avgrundläggande belydelse för skyddel av vUlet är fridlysningsbestäm- melserna. Principen att allt vilt är fredat och all rätten atl jaga vissa djur 116 innebärell undantag från den huvudregeln skall gälla även i fortsättningen. Prop.1986/87:58 Etl annat viktigt inslag i vården av viltet i allmänhel är attförhindra att för vårt faunaområde främmande viliarter etablerar sig här ilandel. Beredningen föreslår all det nuvarande förbudet atl plantera ut vissadjurarter kompletteras med bestämmelser om förbud mot alt hålla främmande djurarteri hägn. Undantag från förbudei, som inte skall gälla djurparker och andrazoologiska anläggningar, skaU kunna meddelas av . Vidare föreslåsbeslämmelser som ger möjlighet att förordna om jakt för attförhindra eller undanröja etablering av en främmande djurart. Deovan redovisade åtgärderna kan fömtsättas vara av betydelse för i princip alltvill. Dämiöver behandlas i belänkandet frågor som rör de yllerlighetsgmpper somrepresenteras av vilt i aUlför individrika stammar och av de viliarter som ärhotade eller sårbara. I fråga om den förstnämnda gruppen föreslås bl.a. vidgademöjligheter för myndigheterna att förordna om avskjutning för alt uppnå balansmed andra intressen. Närdet gäller de hotade och sårbara arterna konstaterar beredningen atl målel allbevara vårt lands naturligt förekommande viltarter inte kan ses som ett absolutkrav. Av både prakfiska och ekonomiska skäl måste en prioritering ske.Beredningen ansluter sig lill uppfaltningen alt lUlgängliga resurser i förstahand bör användas för åtgärder som kan fömtsättas bli framgångsrika och somavser arter som i mera betydande utsträckning är beroende av förhållandena häri landel. Beredningen föreslår atl anvisas medel på ettsärskiU viltvårdsanslag för utformande av ett åigärdsprogram och för enpriorilering och samordning av insatserna för de djurarter det är fråga om.Vidare föreslås flera ålgärder för att motverka den handel och övrig hanteringsom gmndar sig på Ulegal jakl på utrotningshotade och säUsynla djurarter. DUhör krav på särskilt tUlstånd för att få bedriva konservatorsverksamhet. Vidareföreslås ett lagbemyndi-gande för att meddela skärpta bestämmelser för in- ochulförsel av djur. Straffmaximum för grova jaktbroll föreslås höjt vUket ocksåinnebär en förlängning av preskriptionstiden. Särskildaavsnitt i betänkandet ägnas ål vården av älgslammen, vården avkronhjortsslammen och de fyra stora rovdjuren, björn, varg, järv och lo. Utöverde mål som allmänt bör gäUa för villvården bör fill gmnd för skötseln avälgstammen läggas hänsynen tiU belesfiUgången, de areella näringarna ochtrafiksäkerheten. Det innebär en fortsatt ökad avskjutning inom många områden ilandet. Beredningen föreslår etl nylt syslem för älgjakten som är avsell altersätta de tre olika jaktformer som lillämpas i landet. I huvudsak innebärförslaget följande. Jaktområden som är så slora att de medger en planmässigskötsel och beskattning av älgstammen får registreras som licensområden och fåren årlig tilldelning av minsl en vuxen älg. Större, stabila områden - exempelvisjaktvårdsomräden -skaU, när älgslammen nått en lämplig nivå, kunna fåflerårslicenser, dvs. fä en viss tilldelning för exempelvis en ireårsperiodinom vilken jägarna själva kan fördela avskjutningen. Övrigajaktområden, som är många men som i areal endasl omfat- 117 av all älgjaktmark, registreras inte. 1986/87:58 na på dessa marker får rätl att under begränsad jaktfid fällakalvar utan antalsbegränsning. Om det finns särskUda skäl skall dock länsstyrelsenför kunna regislrera även mark som inte uppfyUer kraven för licensområden.TUldelningen skaU då kunna omfatta vuxet djur för årUg avskjutning eller föravskjutning . Sådan regisirering skaU kunna komma i frågaom en jakträllsirmehavare, trols försök därtUl, inle lyckais få sin markansluten till angränsande jaktområden. Denslopade registreringen av mindre jaktområden kommer i hög grad all minskalänsslyrelsernas arbetsbelastning med älgjakten. Avsikten är atl förberedelsearbetetför beslul om älgtilldelning i hög grad skaU skötas på lokal nivå, bl.a. genomöverläggningar mellan jägare, markägare, lokala myndigheler och andraintressenter. Vadbelräffar vården av kronhjortsstammen har beredningen bl.a. haft att ta ställninglill frågor som sammanhänger med del kronhjortsreserval som finns inrättat iSkåne. Reservatet har tUlkommit för all bevara den svenska nominatrasen. Deundersökningar beredningen låtil ulföra har inle givit någol enlydigl svar påfriigan om kronhjortarna inom reservatet i rashänseende skiljer sig från övrigakronhjortsgrupper i landet. Beredningen har därför utgått från all de skånskahjortarna har ett särskUt skyddsvärde men konstaierar atl reservatetinte är en ändamålsenlig åtgärd för all på längre sikl skydda rasen molinblandning. Del föreslås därför atl reservatet skall avveclilas. Beredningenhar också övervägl hur kronhjortsjaklen bör organiseras i landet. Förslagetinnebär atl jakten bör bedrivas som licensjakt efter mönster av det system somföreslås för älgjakten. Förkronhjortsjakt lämpliga licensområden bör emellertid vara betydUgt störte änmotsvarande områden för älgjakt. Vadgäller de fyra slora rovdjuren konstaterar beredningen alt del, med undanlagför lodjuret, är fråga om arter som är att betrakta som hotade eller i vaoefall sårbara. Del äi* emellertid samiidigi fråga om djur som vållar betydandeproblem, främst för rennäringen. Beredningen har särskilt övervägl frågan omvargens framtid i landet. Enligt beredningens mening kan ell återförande avvargen tiU den svenska faunan rimligen bara ske genom en spontan invandring. Ensådan kan päräknas, i försia hand från men också från . Enetablering av en fast vargstam som en följd av invandring måste emellertidenligt beredningens bedömning ske i områden utanför renskölselområdena. I vissutsträckning ändrade beslämmelser föreslås i fråga om avskjutning av rovdjurför att skydda rennäringen och andra intressen. Ifråga om rätten till jakt har beredningen inle funnit anledning atl frångåprincipen om jordägarens jakträtt. Liksom hittUls skall jakträtt följa medjordbmksarrende om inte annal har avtalats. Jordbmksarrendatom skaU emeUertidinte ulan markägarens medgivande i sin tur få upplåta jakträtten. Vadbeträffar upplåtelse av jakträtt har beredningen ägnat särskUd upp märksamhet ål frågan om jaklräUsarrendatorns besittningsskydd och frå gan om prissättningen vid sädansi upplåtelser. Förslagelom besittningsskydd innebär atl en jakträllsarrendalor skall Prop.1986/87:58 ges möjlighel all fä frågan om förlängning av upplåtelseavtalelprövad av länels arrendenämnd. Förlängning skall kunna ske om markägaren inteavser all ulnyllja jaktmarken för egen del eller överlåta jakten lill anhörigeller anställda. Beredningenavvisar tanken på någon form av aUmän priskontroll i fråga omjaklrättsupplåtdser. Andra vägar bör väljas för att söka dämpa prisulvecklingen.En åtgärd som bör prövas är att via jägarorganisafionerna söka få till stånd enallmän lillämpning av etl standardiserat prissättningssystem. Etl sådantprissättningssystem bör i huvudsak utformas efter modell av det syslem somanvänds av bl.a. domänverket med arrendeavgiften fördelad på dels engrundavgift för rätten atl jaga på marken och som inkluderar småvilljakten,dels en tUläggsavgift för fällt klövvili. I övrigt bör ansträngningarnainriklas på atl öka utbudet av jaktmöjligheter. Beredningen anvisar fleraolika åtgärder för att åsladkomma ett bättre ulnylljande av landelsjaktmarker. Bl.a. bör de fidigare nämnda lokala samråds-grupperna ochjägarorganisaiionerna la sig an uppgtften att verka som förmedlare avjakträttsupplåtelser, både i fråga om vanliga jaktarrenden och s.k.kortfidsupplåtdser. Upplåtelser, främst på den samhäUsägda marken, bör i slörreutsträckning än hitlills ske till jaktföreningar för att därigenom få fillstånd en mera dtfferenfierad jakl. Lagen om jaktvårdsomräden bör ändras så attjaktvårdsområdesföreningen får rält alt avtala om upplålelse av jakl inom jaklvårdsområdel. Vadsärskilt gäller utnyttjandet av de allmänna vattnen för sjöfågeljakt föreslårberedningen en lagändring som innebär att det blir möjligl atl bildajaktvårdsomräden för sådan jakl. Bildas sådana områden bör det överlåtas ålområdesföreningen all svara för upplåtelser av jakten. Ett sådanl ansvar börockså kunna ges för sjöfågel vården särskilt bildade jaklföreningar. Detförslag till ny jaktlag som beredningen lägger fram innebär en genomgripandemodernisering av den nuvarande lagen. Det huvudsakliga ämnesområdet för dengällande lagen, nämligen regleringen av jakträtten, behandlas i den nya lagen ietl av tre huvudavsnitt. I elt första centralt avsnitt behandlas frågor omviltvården mera utförligt än vad som är fallet i nuvarande lag. Det tredjehuvudavsnittet upptar, uiöver elt antal bemyndiganden, vissa för jaktensärskilt vikfiga bestämmelser som har sin plats i jaktstadgan. Uiöverbeslämmelser som direkt reglerar viltvården, jakträtten och jakten innehållerlagen också bestämmelser om bl.a. utplantering av vUl, vilihägn, handel medvUl, konservatorernas verksamhel, jaktens administrafion, kunskapsprov ochjakttillsynsman. Vid utformningen av lagförslagel har beredningen fömtsatt allkompletterande bestämmelser skall meddelas av regeringen eller, efterbemyndigande av regeringen, av . Enfortsall och uividgad viltforskning är enligl beredningens uppfattning en fömtsättning för elt meningsfulll och framgångsrikt viltvårdsarbete. Villforskningen skall inte vara begränsad fill de jaktbara arterna. Enligt beredningens mening behövs en bättre samordning och planering av vilt- forskningsarbetet i landet. I fortsättningen bör därför forskningsnämnden vid ombesörja all medelsanvisning i fråga om den vill- 119 forskningsom bekosias med medel ur jaktvårds- och viltskadereglerings- Prop. 1986/87:58fonderna. Vidare föreslås alt den nuvarande projektgruppen för viltforskningombildas lill en villforskningskommitté med, i förhållande till den nuvarandegruppen, förstärkt sammansällning och vidgade uppgifler. Forskningsverksamhetenmåsle följas upp av ett omfattande försöks- och ulredningsarbele. Dennaverksamhet bör om möjligl integreras med forskningsprojekten. Ifråga om administrafionen av jakten och viltvården anser beredningen alt detfinns behov av samrådsorgan eller samrådsgmpper för all samordnavilivårdsinsatserna på lokal nivå. Arbetsuppgifterna för sådana grupper, varsverksamhetsområde normall bör omfalta en kommun, kan vara all - ordna överläggningar med markägare, jägare ochandra i naturvårdsfrågor engagerade personer inom verksamhetsområdet(dislriklel), - verka för bUdande av jaktvårdsomräden, bl.a. genomatl föreslå indelning i sådana områden inom dislriklel, - verkaför upprättande av vilivårdsprogram med förslag tUl långsikfiga och övergripande viltvårdsinsatser inom distriktet, - verka för samordning av viltvårdsinsatser som berörslora delar av eller hela distriktet, - verka för atl markanvändning inom distriktet skermed hänsynstagande till viltets behov, - göra framslällningar till myndigheler samt vararemissinstans i frågor som rör viltvården och jakten inom distriktet, - verka för bättre utnyttjande av jaktmarker och förall jaktinlresserade personer får tillgång till jaklmöjligheter samt medverka lillalt natur-intresserade människor ges möjlighel atl komma i konlakl med naluroch vilt, - i samverkan med polisen, jägarna och markägamaverka för alt minska riskerna för kollisioner meUan motorfordon och vilt samtför begränsning av övriga skador orsakade av vilt. Beredningenförutsälter atl lokala samrådsgrupper bildas över hela landet men finner detlämpUgast alt låta detta samråd växa fram genom lokala initiativ. Med hänsyntUl den slora betydelse som det lokala samrådet kan fömtsättas få för villvården,jakten och jägarna utgår beredningen från atl jägarorganisaiionerna i myckelslor utsträckning tar inilialiv tiU bildande av samrådsgmppema. Självfallel kanockså kommunerna komma att antingen initiera bildandet av en samrådsgmpp ellerinrätta en . Självfallet måstejägarorganisafionema och kommunerna anpassa sina ålgärder så alt dubbelarbeteundviks. Pådel regionala planel föreslås den förändringen att de nuvarande länsälgnämnderna ersätls av liinsviltnämnder med vidgade uppgifter. Länsvilinämnderna skall vara rådgivande organ i alla frågor som rör vUlvården och jakten. Nämndema bör dämtöver ges befogenhet att besluta i ärenden som rör ramar för älgavskjulningen och tUldelning av djur för licensområdena. Ledamötema i nämnden bör representera jakl och viltvård, jord- och skogsbmk, naturvårdsintresse och friluflsUv. Nämnderna bör beslå av ordförande och högsl sex ledamöter som företrä der intresseorganisationer på områdena i fråga. Till nämndernas samman- 120 träden bör kunnaadjungeras personer som besitter särskild sakkunskap i Prop. 1986/87:58 defrågor nämnden behandlar. Ifråga om den cenirala administrationen föreslås inle några förändringar. Föralt markera ansvarsfördelningen finns det emellertid skäl att klargöra attSvenska jägareförbundet har ell belydande ansvar för jakten och den praktiskavillvården i övrigt genom att förbundet organiserar en slor dd av landelsjägare men all förbundet däremot inle har någon myndighetsfunktion. Vadslufiigen gäller finansieringen är beredningen med hänsyn tiU sina direktivförhindrad att föreslå annat än mycket begränsade resursförstärkningar.Länsstyrelserna föreslås få ell självständigt ansvar för finansieringen av deersällningar som lämnas för skador på gröda av klövvilt. Ersättningarna skaUliksom hitfills finansieras med avgifter för klövvUt som fälls. Avgiftema böremellertid i fortsättningen fastställas av inom ramar somregeringen bestämmer. Den nuvarande vUlskaderegleringsfonden bör avvecklas.Länsstyrelsema skall dock även i fortsättningen betala in etl visst belopp avfallavgtflerna för all disponeras centralt. Dessa medel bör föras lUljaklvårdsfonden. Vidare föreslås alt medel ur jaklvårdsfonden och vissabudgetmedel förs lill etl vUlvårdsanslag som skall disponeras avnaturvårdsverket. Jakt- och viltvårdsberedningens lagförslag 1 Förslag till Jaktlag Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller vUlvården, rälien liU jakt ochjakten saml frågor som har samband därmed. 2 § Med vUt avses i lagen vilda däggdjur och fåglar.Med jakt avses att fånga eller döda vilt och att i sådanl syfte söka efter,spåra eller förfölja vilt. Med jakt jämställs att göra ingrepp i viltels bonoch alt tUlgodogöra sig eller förstöra fåglars ägg. 3 § VUlet är fredat och får jagas endast om dettaföljer av denna lag eller föreskrifter som har meddelals med slöd av lagen. Uiöverbeslämmelsema i denna lag gäUer föreskrifter i andra författningar i fråga omskyddet och vården av viltet. 4 §Viltet skall vårdas i syfle att bevara de viltarter som tillhör landets vUtbestånd och atl främja en med hänsyn fill allmänna och enskilda intres sen lämplig utveckling av viltstammarna. IvUlvården ingår alt genom särskilda ålgärder sörja för all vUiei får skydd ochstöd och all anpassa jakten efter tillgången på vUl. 5 § Var och en skaU visa viltet hänsyn. Viltetfår inte förföljas eUer annars ofredas annal än vid jakt eller när del ärnödvändigl all markinnehavaren vidlar åtgärder för all motverka skador av vUt. Hundarskall hållas under sådan lillsyn att de hindras från atl springa lösa i markerdär det finns vilt. Regeringenfår för särskUda ändamål meddela föreskrifier om undantag från tredje stycket. 6 § Öm jakträttsinnehavaren eller någon somföreträder honom inom jaktområdet anträffar katt som uppenbarligen inte stårunder någons tillsyn, får han döda katten. Inom tätbebyggt område fordras docktUlstånd av polismyndigheten. 7 § Om det uppenbart behövs med hänsyn fillviltvården får besluta om 1. förbudeller inskränkningar i rätten att jaga på en faslighel, 2. skyldighelför en markinnehavare all tåla all en anläggning för sådant ändamålutförs på fastigheten, om det inte medför olägenhet av belydelse. Ibeslut som avses i försia slyckel 1 får sätta ut vite. 8§ Om del på gmnd av någol viltbestånds storlek finns påtaglig risk förtrafikolyckor eller för omfallande skador av vill, får besluta omjakl för att undanröja eUer minska skaderisken. Detsamma gäUer om förekomstenav någon innebär belydande skaderisker. Länsstyrelsenskall i beslutet bestämma om jakten efler ålagande av jakträttsinnehavarenskall bedrivas genom hans försorg eller av särskUl utsedda jägare.Länsstyrelsen skall också bestämma hur del skaU förfaras med djur som dödaseller fångas vid jakten. Ometl djur orsakar avsevärd skada eller om del kan antas vara farligl förmänniskors säkerhel, får polismyndigheten låla avliva djuret. 9 §Fastighetsägaren har jakträtten på den mark som hör tiU fastigheten, om inte annat följer av 10§. I jakträtten ingår också rätl att tUlgodogöra sig vilt som omhändertas, påträffas dött eller dödas i annat sammanhang än vid jakl. Vidjordbmksarrende har i fastigheisägarens ställe artendatorn jakträtten på denartenderade marken, om inle annal har avtalats. Om samernas räll atl jaga finnssärskilda beslämmelser. 10 § Jakträttenpåen väg eUer järnväg fillkommer den somharjakträtten på den angränsande marken. Går vägen eller järnvägen i gränsenmellan marker med skilda ägare och äger inle någon av dem väg- ellerjärnvägs-marken har var och en av dem jakträtt på den marken. 11 § Om allmänt vatten gränsar till en faslighetsstrand, har fastighetsägaren jakträtt också på det allmänna vattnet från strandlinjen. På annat allmänt vatten liksom på sådanaholmar, klippor och skär, som inte ingår i någon faslighel, får jakl bedrivasendasl efter tiUstånd av , om inle regeringen föreskriver annat. 12 § Jakträtt får upplålas av fasfighetsägaren. Jakträttsom har upplåtits får inle överlåtas utan fastighetsägarens samtycke. 13 §Om fastighetsägaren säger upp jakträttsupplåtelsen eller om liden för denna annars går ul, får arrendenämnden på framställning av nyttjande rätishavaren besluta atl upplåtelsen skall förlängas, om det kan anses oskäligt att denna upphör. Förstaslyckel gäller även när fastighetsägaren medger förlängning av upplåtelsen menställer vUlkor som kan anses oskäliga. 14 §I ell beslul om förlängning skall arrendenämnden faslställa viUkoren för upplåtelsen efter vad som kan anses skäligl med hänsyn tiU de viUkor som har gälll för denna, fill iniräffade eller fömlsebara förändring ar samt tiU vad som kan anses vanligl vid jämförbara förhållanden. Förlängningmed slöd av 13§ skall ske för en lid som motsvarar den lidigare upplåtelsen, omdenna inle översiiger och i annat fall . 15 § Rätten att jaga och all lillgodogöra sig vUt i de fall som avses i 9§ 123 första Slycket ärförbehållen jakträttsinnehavaren med de undantag som Prop. 1986/87:58följer av bestämmelserna om 1. jaktefter beslul av (8§), 2. rätlenall döda eUer fånga vUl för att avvärja skador (16§), 3. statensviU( 17§), 4. skyldighetenatl spåra upp och avliva skadat vill (20§). 16 §Om del är nödvändigt för alt avvärja skador av belydelse på egen dom eller i näringsverksamhet, får den som innehar egendomen eUer utövar verksamheten fånga eUer döda vilt även om han saknar jakträtt. Han får också lillgodogöra sig det viU som har dödats eller fångats, om delta med hänsyn fill omständighetema kan anses skäligt.