prop · GA0386 · 1986-12-31 00:00:00 — Enligt paragrafen i dess nuvarande lydelse kan det ske bl.a.hos den som efter brottet har förvärvat egendomen på grund av giftorätt.Ändringen innebär att förverkande kan ske hos den som har förvärvat egendomengenom bodelning. Som har angetts används inte det fristående ordetgiftorätt i ÄktB. Ändringen medför att bestämmelsen blir tillämplig pä de falldå enskild egendom dras in i bodelning mellan makar och pä bodelning mellansambor. 4.6 Förslaget till lag om ändring i (lagförslag 6) 10 kap. . , Tvist om bodelning mellan makar eller sambor skall tas uppav den rätt där någon av dem skall svara i tvistemål i allmänhet. avlidit, skall tvist om bodelning mellan arvingarna ochden efterlevande tas upp av den rätt där den döde hade att svara itvistemål i allmänhet. Detta gäller också tvist om arv eller testame/Tte. Finns del inte någon domstol som är behörig enligt förstastycket, skall målet tas upp av . 1 fråga om mot bodelning eller arvskifte som harförrättats av bodelningsförrättare eller skiftesman finns särskildabestämmelser. (Jfr lagförslag 6 i de sakkunnigas förslag) Familjelagssakkunniga föreslår att det beträffandebodelningstvister mellan makar som båda lever införs valrätt mellan den domstoldär mannen är skyldig alt svara i ivislemäl i allmänhet och den domstol därkvinnan är skyldig atl svara i sådana mål. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 97 7 1986/87. förslagetmed hänvisning lill all del skulle göra det omständligare att la Prop.1986/87:86 reda på om någon talan har väckts. För egen del anser jag atl de sakkunnigas förslag börgenomföras. Del är elt viktigt intresse all de processuella reglema är säsmidiga som möjligt för parterna, och jag kan inle inse alt den föreslagnavalfriheten skulle medföra några påtagliga ölägenheter. Genom denna ändringuppnäs också överensstämmelse med vad som gäller för talan omäktenskapsskillnad. Som en följd av förslagel alt bodelning skall kunna skemellan sambor har paragrafen vidare ändrats sä alt den gäller också tvist omsådan bodelning. Undanlaget i tredje stycket syftar på att avbodelning eller arvskifte som har förrättals av bodelningsförrättare ellerskiftesman alhid skall las upp av den domstol som har utsettbodelningsförrättaren resp, skiftesmannen (jfr 17 kap, 8 § andra stycket ÄklB,20 § sambolagen och 23 kap. 5 § första stycket ÄB). Innebörden av punkt 2 är att de äldre reglerna om behörigdomstol skall tillämpas efter ikraftträdandet när bodelning har gjorts enligtäldre bestämmelser. Innebörden av punkt 3 är att de äldre reglerna om behörigdomstol skall tillämpas när arvlåtaren har avlidit före ikraftträdandet (jfrpunkt 2 i övergångsbestämmelserna till lagen om ändring i ÄB). 4.7 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken(lagförslag 7) 1 utsökningsbalken har ordel bylls ut motordet i 3 kap. 19 § och 15 kap. I §. 4.8 Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1891:35 s.1) (lagförslag 8) Anmälan av skepp eller skeppsbygge för registrering elleransökan om inskrivning av förvärv av sädan egendom skall avslås, om 1. bestämmelsen i 30 § första stycket ej iakttagits; 2. egendomen ejkan registreras enligt 11 §; 3. sökanden ejstyrker sitt förvärv; 4. fångesmannensrätt ej är inskriven i registret, ehuru den hade kunnat inskrivas där, ochsökandens förvärv icke grundas på exekutiv försäljning; 5. åberopadöverlåtelse står i strid med en mol överiåtaren på grund av förvärvsvillkorgällande inskränkning i hans rätt att förfoga över egendomen och överlätarensåtkomst icke var inskriven när överlåtelsen ägde ' Övergängsbeslämmelserna har ändrad lydelse ipropositionsförslaget. - Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 98 rum eller, om så var fallet, villkoret är infört iregistret eller införes däri Prop. 1986/87:86 samma inskrivningsdag somansökningen göres; 6. er;endomen avöverlålaren tidigare överlåtits lill annan och överlåtarens åtkomst ej varinskriven när sökandens förvärv ägde rum eller, om sä var fallet, inskrivningsamma inskrivningsdag sökes för det tidigare förvärvet: 7. egendomen harblivit föremål för kvarstad eller betalningssäkring lill säkerhet för eiianspråk mot överlätaren och etl ärende angående anteckning om åtgärden har lagilsupp senast pä den inskrivningsdag dä anmälningen eller ansökningen görs elleröverlålaren har försatts i konkurs före utgången av nämnda inskrivningsdag; 8. egendomen sälisexekutivt till annan än sökanden; 9. förvärvethar skett genom en gåva mellan makar sotn inte har registrerats enligt 16 kap.äktenskapsbalken: eller 10. del är uppenbart alt förvärvet av annan grund ärogiltigt eller inle kan göras gällande. Föfsla stycket 5-7 utgör ej hinder mot inskrivning avförvärv, om inskrivning av villkorlig äganderätt redan har beviljats på grundav samma förvärv. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) I paragrafen behandlas frågan när anmälan av skepp ellerskeppsbygge för registrering eller ansökan om inskrivning av förvärv av sådanegendom skall avslås. 1 en ny punkt, som har fått nummer 9, anges alt ansökanskall avslås om elt förvärv har skett genom en gäva mellan makar som inle harregistrerats enligl bestämmelserna i 16 kap. ÄktB. Bakgrunden lill ändringenär den nya regleringen i ÄklB av gåvor mellan makar. För att en gåva mellan makar av skepp eller skeppsbyggeskall bli skyddad mot givarens borgenärer, krävs det både alt gävan registrerasenligt ÄklB och atl förvärvet skrivs in enligl sjölagen (se 8 kap. I § ÄklB;jfr 2 § lagen 1936:83 angående vissa utfästelser om gäva samt prop. 1986/87:1s. Den föreslagna ändringen i sjölagen innebär att registreringen enligtÄklB måste ske före inskrivningen enligt sjölagen. Sjölagen innehåller inte nägon motsvarighet tilljordabalkens regler om vilandeförklaring av ansökan om lagfart (jfr avsnitt 4.4ovan). I den mån det inle finns möjlighet all uppskjuta ärendet enligt 31 §sjölagen, måste ansökan därför avslås om inte sökanden kan visa attregistrering enligl ÄktB har skett. För de personer som lämnar och mottar gåvorav skepp lär det dubbla registeringskravei emellertid inte medföra någrapraktiska svårigheter, och del finns därför inle anledning all komplicerasjölagens registreringssystem med särskilda reglerom vilandeförklaring. Ansökan enligl 14 S all inskrivning av villkorligäganderätt skall avföras ur registret skall avslås, om bestämmelsen i 30 §första stycket ej iakttagils eller del ej visas alt förvärvaren förlorat sinrätt. Anmälan av skepp eller skeppsbygge för avregislreringskall avslås, om bestämmelsen i 30 § första stycket ej iakttagits eller avregistreringsgrund icke föreligger enligl 16 §, Vid avregistrering ined anledning av förvärv ha bestämmelserna i 33 § första stycket 4-10 och andra stycket motsvarande tillämpning. Ansökanatt skeppsnamn skall inskrivas i eller avföras ur skeppsregisl- Prop.1986/87:86 rel skall avslås, om bestämmelsen i 30 S första stycket ejiakttagits eller förutsättning för åtgärden icke föreligger enligt 15 §. (Paragrafen saknar moisvarighet i de sakkunnigas förslag)Ändringen är en följdändring till ändringarna i 33 §. 4.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1904:26 s.1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap (lagförslag 9). 3 kap. 12 S Är äktenskapsmäl anhängigt i främmande stat. fär här iriket efter vad som finnes skäligt meddelas beslut som avses i 14 kap. 7 och 8§§ saml 6 kap. 20 S och 7 kap 15 § . Sådantbeslut kan när som helst återkallas. (Paragrafen saknar moisvarighet i de sakkunnigas förslag) I paragrafen föreskrivs all svensk domstol kan meddelavissa interimistiska beslut när etl äktenskapsmäl pågår utomlands. Ändringarnainnebär att en hänvisning till GB har ersatts av en hänvisning till motsvarandebestämmelser i . Vidare har, som följd av tidigare ändringar i (SFS 1978:853 och 1983:47), två hänvisningar dit ändrats. Här kan nämnas att familjelagssakkunniga för närvarandeutreder frågor om den inlernalionellt privaträtlsliga regleringen påäktenskaps- och arvs-rätlens områden. Ett belänkande härom kan väntas bliframlagt . 4.10 Förslaget till lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1)om samäganderätt (lagförslag 10) Vad i denna lag finnes stadgat äge ej tillämpning ä sädansamfällighel, som avses i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter,eller å sådan allmänning, som avses i lagen (1952:166) om häradsallmänningareller lagen (1952:167) om allmänningsskogar i Norriand och ; ej hellervare i något fall lagens föreskrifter tillämpliga i fråga om bildande avjaktvårdsområde, bestående av allenast en fastighet, eller avfiskevårds-område, omfattande allenast en fastighet eller det lill allenast enfastighet hörande fisket. Beträffande egendomsgemenskap mellan makar, sambor,delägare i o-skiftat dödsbo, bolagsmän, redare som ingått överenskommelse ompartrederi eller deltagare i samma gruvrörelse_/i«/7.s särskilda bestämmelser. Bestämmelserna i 15 kap, 15 § skaU intetiUämpas i fråga om försäljning enligt denna lag av samfälld fast egendom, variomyndig äger del. (Jfr lagförslag 7 i de sakkunnigas förslag) ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Andrastycket har ändrats så all del omfattar sambor. Del har ocksä Prop. 1986/87:86arbetats om redaktionellt. 1 tredje stycket har, som följd av en tidigarelagändring (SFS 1974:1038), en hänvisning lill ändrats. 4.1 ] Förslaget till lag om ändring i konkurslagen(1921:225) (lagförslag 11)' Regeringen har beslutat all inhämtalagrådets yttrande över ett inom upprättat förslag tillny konkurslag. De paragrafer i nu gällande lag som berörs av förevarandelagförslag (28 och 32 §§) motsvarar 4 kap. 1 och 7 §§ i den föreslagna nyakonkurslagen. Under det fortsatta arbetet med det förslaget och medföljdlagsliflningen till ÄktB kommer lagförslagen att samordnas. Förevarande lagförslag innehåller etl utbyte av ordet"" mot ordet "" i 28 §samt ändringar i 32 §. Bodelning mellan gäldenären och hans make eller dennesdödsbo, vid vilken gäldenären har eftergetl sin rätt i avsevärd män elleravstått från egendom mot atl en fordran mot honom har lagts ut pä hans lott,går i motsvarande mån äter, om bodelningshandlingen har kommit in till rättensenare än två är före frisldagen och det inte visas att gäldenären efterbodelningen hade kvar utmätningsbar egendom som uppenbart motsvarade hansskulder. Vad som sägs i första stycket om när gäldenären har avståttfrån egendom mot att en fordran mot honom har lagts ut på hans lott gällerinte, om egendomen utgjorde makarnas gemensamma bostad eller bohag ochegendomen övertogs av den andra maken med stöd av bestämmelserna 111 kap. 8 §äktenskapsbalken. (Jfr lagförslag 8 i de sakkunnigas förslag) 1 paragrafen finns bestämmelser om återvinning i konkursav bodelning. Ett av de fall som regleras är när gäldenären har avstått frånegendom mot att en fordran mol honom har lagts ut på hans lott. I det nya andrastycket föresläs att återvinning inte skall kunna ske i detta fall, om denegendom som gäldenären avstod från utgjorde makarnas gemensamma bostad ellerbohag och den andra maken övertog egendomen med stöd av 11 kap. 8 § ÄktB (jfräven 11 kap. 10 och II §§). Den föreslagnaändringen är en parallell till regleringen i 13 kap. 1 § andra stycket ÄktB.Utformningen av paragrafens första stycke överensstämmer med vad som föresläs iden nämnda lagrådsremissen med förslag lill ny konkurslag. 1 lagrådsremissen med förslag lill äktenskapsbalk m.m.berördes frågan om det behövs bestämmelser också om återvinning av bodelningmellan sambor (se prop. 1986/87:1 s. 266). 1 den delen har emellertid lägetförändrats genom all sambor enligl proposilionsförslaget inte har möjlighetatt i ' Förslaget har utgått i propositionsförslaget. Jfrlagförslag 27 i propositionsförsla get, 101 bodelningen dra in annan egendom än bostad och bohag somhar förvar- Prop. 1986/87:86 vals för gemensamt begagnande (se prop. s. 395). Molden bakgrunden finns det enligt min mening inle anledning all införa någrasärskilda bestämmelser om återvinning av bodelning mellan sambor. Sådana falldär en sambo på ett mera markerat sätt åsidosätter sina borgenärers intressenkan med tillräcklig effektivitet beivras enligt reglerna i 30 och 31 §§ konkurslagen.Vidare gäller bestämmelserna i 13 kap. 1 § ÄklB även för sambor (se 15 §sambolagen). Även efter ikraftträdandet av ÄktB skall i vissa fallbodelning ske med tillämpning av äldre bestämmelser (se 11 § Äktp). I sådanafall skall även äldre återvinningsbeslämmelser tillämpas. 4.12 Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:77) omförsäkringsavtal (lagförslag 12) Är förmånstagare insatt, skall försäkringsbelopp, somutfaller efter försäkringstagarens död, ej ingå i dennes kvariålenskap. Efterlämnar försäkringstagaren make eller bröstarvinge ochskulle en tiUämptnng av förtnånstagarförordnandet leda till elt resultat som äroskäligt mot någon av dem, kan förordnandet jämkas så atl försäkringsbeloppethelt eller delvis tilljälter maken eller bröstarvingen. Vid prövningen skallsärskilt beaktas skälen för förordnandet samt förmånstagarens och makens ellerbröstarvingens ekonomiska förhållanden. Har dödsfallet inträffat sedan det har dömts till äktenskapsskUlnaditiellan försäkringstagaren och dennes make eller sedan talan om äktenskapsskillnadhar väckts men innan bodelning har förrättats, gäller i stället för vad somföreskrivs i andra stycket följande beträffande jämkning till förmån förförsäkringstagarens make. Kan maken inte vid bodelningen få ut sin andeldärför att försäkringsbeloppet tillfaller någon annan som förmånstagare. ärdenne skyldig att avstå vad som fattas. Den soiri vill begära jämkning enligl andra eller tredjestycket skall väcka talan mot förmånstagaren från det attbouppteckning efter försäkringstagaren avslutades eller dödsboanmälan gjordes.Väcks inle låtan inom denna lid. är rätten tiU jämkning förlorad. Om rätt för en avliden försäkringstagares borgenärer att ivisst fall hålla sig till försäkringsbeloppet finns bestämmelser i 116 § andrastycket. (Jfr 104 § i de sakkunnigas lagförslag 9) I andra stycket finns den nya regeln om jämkning av förmånstagarförordnandeefter försäkringstagarens död. Genom den ändrade hänvisningen i 122 § kommerregeln att gälla även för olycksfalls- och sjukförsäkringar. Oåterkalleliga förmånstagarförordnanden omfattas inle avden nuvaran de regeln i 104 § andra stycket. Sådana förordnanden har i stället ansetts 102 kunna jämkas i vissa situationer med analog tillämpning av6 kap. 6 a S GB Prop. 1986/87:86 och 7 kap, 4 § ÄB (jfr NJA 1948 s, 232 och Hellner.Försäkringsrätt, 1965, s. 612-616). Eftersom den nu föreslagna jämkningsregelnskall vara till-lämplig också på oåterkalleliga förordnanden, torde det sedanlagändringen har trätt i kraft knappast gå atl hävda en sädan analogi längre.Däremot är del möjligt att etl förmånstagarförordnande nägon gäng kan jämkas enliglandra bestämmelser för att tillgodose andra personer än försäkringstagarensmake och barn. Vad som närmast kan komma i fråga är jämkning med stöd av 3 kap.3 § ÄB lill förmån för en tidigare avliden makes efterarvingar, när den efterievandemaken har använt kvarlåtenskapen efter den först avlidne till alt tecknaförsäkring med annan förmånstagare. Den nya regeln innebär att jämkningsfrägan ifortsättningen skall avgöras efter en skälighetsbedömning av samtligaomständigheter i det enskilda fallet. Frågan om jämkning skall i principfrikopplas från vad som skulle ha gällt om försäkringsbeloppet hade ingått i kvarlåtenskapen,och resultatet kan alltså bli bäde mer och mindre förmånligt för maken ellerbröstarvingarna än enligl nuvarande bestämmelser i 104 §. Jämkning skall dockgöras bara så långt som det är nödvändigt för atl undvika eli resultat som äroskäligt mot maken eller bröstarvingarna. Förslagel innebär vidare att en försäkring med förmånstagarförordnandeinte längre påverkar fördelningen av den egentliga bobehällningen. Denna skallalltså fördelas enligt vanliga regler utan hänsyn till försäkringarna. Deberördas lotter i bobehällningen är i stället en omständighet som inverkar päskälighetsbedömningen. Jämkningen kan göras helt eller delvis. Jämkning så atthela försäkringsbeloppet tillfaller den som begär jämkning kan komma i fråga t.ex.om försäkringsbeloppet är förhållandevis litet och det finns betydandetillgångar i övrigt, som enligl ett testamente skall tillfalla förmånstagaren.Om en förmånstagare har fått flera försäkringsbelopp, kan del kanske iblandvara rimligt all elt av förordnandena jämkas helt medan de övriga lämnasorörda. Liksom har gällt kan jämkning begäras bara avförsäkringstagarens make och bröstarvingar. Jämkningsmöjligheten står alltsåformellt öppen ocksä för t.ex. barnbarn till försäkringstagaren, fast sädanasituationer naturligtvis är sällsynta. Om det vid försäkringstagarens dödpågick mål om äktenskapsskillnad mellan honom eller henne och den andra makeneller del redan hade dömts till äktenskapsskillnad, gäller för den andra makeni stället den speciella regeln i tredje stycket. En sambo däremot kan överhuvud taget inte kräva jämkning av ett förmånstagarförordnande som gjorts avden andra sambon. Jämkning kan göras oavsett vem som är förmånstagare. Om t.ex.ett av försäkringstagarens barn har utsetts till förmånstagare, kan alltså nägotav de övriga barnen påkalla jämkning. Och i princip kan jämkning göras även omden som begär jämkning själv är förmånstagare lill ett lika stort försäkringsbeloppsom det som skall tillfalla den förmånstagare jämkningen skall gå ut över. Delmåste dock vara ovanligt att det i en sädan situation framstår som skäligt meden jämkning. De viktigaste av de omständigheter som skall beaktas vidprövningen av 103 omjämkning skall ske har angetts i lagtexten pä ett sätt som i huvudsak Prop.1986/87:86 överensstämmer med innehållet i del lagförslag som har lagts fram iNorge (se avsnitt 2.3.2). Först nämns skälen för förordnandet. Som har framhållitstidigare kan man i allmänhet räkna med atl försäkringstagaren har goda skäl försitt förordnande. Försäkringen kan vara en fortsättning pä ett stöd som försäkringstagarenhar lämnat förmånstagaren redan under sin livstid; förmånstagaren kan t.ex,vara ett syskon eller en god vän som av någon anledning har behövt hjälp medsin försörining. har i sädana fall försäkringstagarens närmaste en tryggadekonomi genom egna tillgångar, genom sin andel i kvarlåtenskapen eller genomandra försäkringar. Det torde vara mycket ovanligt att någon ger sin endaförsäkring till någon utomstående och lämnar make och barn utan rimlig försörining. Man kan emellertid inte bortse från att ett förmånstagarförordnandenägon gång kan ha utformats framför allt med tanke pä att t.ex. nägot av barneninie skall få del av försäkringen. Somjag i annat sammanhang har framhållit pätal om laglottsinstitutet (se prop. 1986/87; 1, avsnitt 2.5.1) kan en förälderav olika skäl vilja bryta kontakten med ett barn frän ett tidigare förhållandeoch även ställa barnet utanför fördelningen av kvarlåtenskap och försäkringar.1 sädana fall kan det ibland bli aktuellt med en jämkning. Särskilt gällerdetta om det inte finns nägon nämnvärd kvarlåtenskap för barnet att fä del av,kanske rentav därför atl försäkringstagaren har gett bort del mesta av sinegendom till make och andra barn. Men självfallet kan en försäkringstagare ocksåha fullt respektabla skäl för att göra skillnad mellan sina barn.Försäkringstagaren kan t.ex. vilja tillgodose i första hand de yngre barnen,som ännu inte har avslutat sin skolgång, eller ett barn som pä grund av sjukdomeller liknande behöver hjälp med sin försörjning. Och även när det saknas skälav denna typ för förordnandet, måste hänsyn tas till omständigheterna i övrigt- särskilt behovet av ekonomiskt stöd pä ömse sidor. Över huvud taget bör man enligt min mening fästa stor viktvid förmånstagarens respektive makens eller bröstarvingens ekonomiskaförhållanden. Det bör inte förekomma annat än i ganska särpräglade fall attjämkning görs utan atl den som begär jämkning behöver ekonomiskt stöd. Utgångspunktenär att försäkringstagarens förordnande skall respekteras, även om det innebäratt t.ex. medlemmarna av försäkringstagarens familj behandlas olika. Den somhar normala inkomster och kan försöria sig själv och sin familj skall alltsånormalt inte kunna få nägon jämkning till stånd. Men naturligtvis måste dessasynpunkter vägas mot omständigheterna i övrigt, särskilt skälen förförordnandet. Om förmånstagarförordnandel ingår i en kedja av åtgärder somförsäkringstagaren har vidtagit i syfte att t.ex. en viss bröstarvinge inteskall få någon del i försäkringstagarens tillgångar, kan del från mera allmänrättvisesynpunkt finnas skäl för jämkning även om bröstarvingen inte har någotuttalat behov av ekonomiskt stöd. Även i övrigt har de ekonomiska förhållandena storbetydelse. Man bör t.ex. i viss utsträckning kunna ta hänsyn till om förmånstagaren i god tro har förbrukat en del av försäkringsbeloppet innan förmånstagaren fick veta att jämkningskrav skulle framställas. Eventuella svårigheter att klara en 104 återbetalningbörda kunna vägas in i bedömningen. Och självfallet kan det Prop.1986/87:86 praktiskt taget aldrig bli tal om att jämka etl förordnande som harskett mol vederlag, i varie fall inle om vederlaget har utgjort en rimligkompensation för förordnandet. I detta sammanhang bör man uppmärksamma den i praktikenojämförligt vanligaste situationen, nämligen all förordnandet gäller tillförmän för försäkringstagarens make eller sambo. Om detta görs med förbigåendebara av deras gemensamma barn torde det sällan kunna bli tal om jämkning, ävenom barnen är underåriga och saknar tillgångar. Del får dä normalt antas atlbarnen får sina behov tillgodosedda genom den kvarie-vande föräldern. Ochnaturligtvis finns det ännu mindre skäl till jämkning om barnen är vuxna och självförsöriande.Som regel kan barnen i sädana fall ocksä räkna med att få del avbeloppet vid den efterievandes död. Om den avlidna maken eller sambon efterlämnar barn sominte är också den efterlevande makens eller sambons barn, kan det däremotfinnas anledning till jämkning om barnen behöver hjälp med sin försörjning ochinte får det i rimlig utsträckning genoni sin rätt till arv eller genom pensionefter försäkringstagaren. En jämkning av förordnandet kan ligga särskilt näratill hands om det nya äktenskapet eller samboförhållandel har varat bara enkort tid och barnen har haft anledning att räkna med att försäkringen skullegälla till förmån för dem. Som framgått skall emellertid prövningen göras med hänsyntill samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Ett förhällande som oftamåste få betydelse är i vad mån maken eller bröstarvingen i förväg har känttill att försäkringsbeloppet skall tillfalla någon annan (jfr det norskalagförslaget). Om försäkringstagaren har gett maken och bröstarvingarnagrundad anledning atl räkna med att försäkringen skall tillfalla dem, talar dettill förmån för jämkning. Om de i stället långt i förväg har känt till atlförsäkringen gäller till förmän för nägon annan, minskar det påtagligt derasmöjligheter atl genomdriva en jämkning. Särskilt gäller detta om försäkringenredan frän börian har tecknats med delta förordnande och förordnandet kanskerentav har gjorts oåterkalleligt. I en sädan situation talar starka skäl föratt man bör respektera förmånstagarens förväntan på försäkringen. En annan omständighet som kan inverka på bedömningen ärvilken typ av försäkring del är fråga om. Till en böQan kan sägas att det sällan torde finnas skälatt jämka ett förordnande till en pensionsförsäkring enligl kommunalskattelagen. De begränsningar i olika avseenden som gäller för sädan försäkring innebär att försäkringen kan gälla bara för sädana personer och sädana belopp, att det normalt inte kan betecknas som oskäligt att förordnandet följs. Detta är naturligtvis särskilt fallet när förordnande har gjorts till förmän för make eller sädan sambo som avses i skattelagsliftningen. I sammanhanget bör även framhållas att bestämmelserna i 10 kap. 3 § ÄktB i princip innebär att sädana pensionsförsäkringar är undantagna frän bodelning mellan makar.