prop · GA0395 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87:95 Regeringenförelägger vad som upptagits i bifogade utdrag urregeringsprotokollel för de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandenashemställan. Pågrundval av bl.a. försvarskommittés rapport, SOU 1985:23, Svensksäkerhetspolitik inför 90-talet, och betänkandet, SOU 1987:9, Det svenskatotalförsvaret inför 90-talel, läggs i propositionen fram förslag om vårsäkerhets- och försvarspolitik samt om totalförsvarets fortsatta utveckling.Det först nämnda betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning avremissyttrandena finns i underbilaga 1.2 till bilaga 1. Inriktningenav säkerhetspolitiken beskrivs mot bakgrund av de internationellaförhållandena och förändringarna i dessa. Säkerhetspolitiken har sammainriktning som . Riktlinjerför totalförsvarets fortsatta utveckling anges. De mäl som fastställts itidigare försvarsbeslut ligger fast. Formuleringarna har dock moderniserats.Härvid konstateras att förberedelsema för att kunna möta militära angreppomfattar hela totalförsvaret och all totalförsvarels utveckling ochkrigsförberedelser därför måste utgå från gemensamma operativa grunder. Vidarebör totalförsvarets personalförsörjning avvägas så atl varie medborgare skallmedverka i den befattning där nyttan för totalförsvaret blir störst. Totalförsvarelsmilitära del skall utvecklas på den allmänna värnpliktens gmnd. Krigsorganisationenskall utvecklas med beaktande av hotutvecklingen och den allt svårarestridsmiljö som främst den militärtekniska utvecklingen medför. Prioritet gesåt åtgärder som syftar till att höja krigsorganisationens kvalitet ochutbildningsnivå samt för att modernisera och komplettera befintliga ochbeslutade system i syfte atl förbättra dessas verkan. Betydelsen av en effektivunderrättelsetjänst betonas. Luftförsvarelsutveckling och dess verkansmöjligheter prioriteras genom dels tillförande avmoderna vapen och elektroniska motmedel samt förbättrad stridsledningoch luftbevakning dels utökning av luftvärnet med Prop. 1986/87:95 längreräckvidd. En långsiktig inriktning föreslås för att förbättra flygstridskrafternasjaklbeväpning. Isyfte att förbättra tillgången på effektiva syslem för bekämpning av enangripares fartyg föreslås bl. a. utökning av antalet ubåtar och tillförsel avmoderna tunga kustrobotförband. Ett antal åtgärder föreslås för att höja ubåisskyddetskvalitet. Beträffandearméns krigsorganisation, förbandsomsättning, utbildningssystem ochfredsorganisation bör ett kompletterande underlag tas fram till år 1988.Riksdagen bör därefter kunna fatta beslut, som kan medge armén förbättradutbildning och stabil långsiktig inriktning. Försvarsmaktenspersonalsituation måste uppmärksammas i högre grad bl. a. för atl bryta dennuvarande negativa trenden. Förperioden /88-1991/92 utgör planeringsramen för det militära försvaret 124867milj. Etl nytt anslag med reserv, till regeringens disposition, för detmilitära försvaret tiUkommer. För /88 är utgiftsramen . Totalförsvaretscivila del präglas i propositionen av bl.a. en satsning på lednings- ochberedskapsfrågor, en kraftig förstärkning av uthållighet och kapacitet förhälso- och sjukvård i krig, en viss förstärkning av det psykologiska försvaret,en ökad satsning på att minska telesystemets sårbarhet samt förbättrademöjligheter till kommunalleknisk försörining i krig. försvarsbeslutkommer att i väsentliga avseenden fullföljas och vidareutvecklas. Integrationenav civilförsvarsverksamheten och fredsräddningstjänsten fortsätter varvidkommunernas ansvar för verksamheten successivt utvidgas. Inriktningenav befolkningsskyddet i krig förändras. Det framtida skyddsmmsbyggandetinriktas således, utifrån en samlad syn på befolkningens behov av skydd, påsådana områden där mera betydande risker finns för civilbefolkningen. Förmåganatt leda räddningstjänsten under svåra förhållanden skaU stärkas.Hemskyddsorganisationen byggs upp och samövas med den övriga kommunalaorganisationen. Även självskyddsutbildningen ökar. Beredskapenför bekämpning av olje- och kemikalieutsläpp förstärks enligt den grundsyn förinriktningen av det oljeskadeskyddet för 1990-lalet som har lagts fast. Ensammanhållen planeringsram för civilt totalförsvar kommer för första gångenatt finnas fr.o.m. detta försvarsbeslut. För perioden /88 1991/92 utgörplaneringsramen 7823 milj. kr. För /88 uppgår anslagen påstatsbudgeten för totalförsvarets civila del till 1 591,8 milj. kr. Under försvarsdepartementets huvudtitel beräknas 1 576,6milj. för civilt totalförsvar och fredsräddningstjänst. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden ,, , , R. Carisson, , , ,, , G. och . Föredragande:statsministern, statsråden . , , , ,, , , Lönnqvist, G. , ochHolmberg. Proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling Statsministern anför. Sverigessäkerhetspolitik syftar ytterst till att bevara vårt lands nationella oberoende.Värt säkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och i former som vi självaväljer trygga en nationell handlingsfrihet. Denna skall göra det möjligt föross att inom våra gränser bevara och utveckla vårt samhälle i politiskt,ekonomiskt, socialt, kulturellt och varje annat hänseende efter våra egnavärderingar samt i samband därmed utåt verka för internationell avspänning ochen fredlig utveckling. Ett viktigt led i dessa strävanden är att bidra tillfortsatt lugn och stabilitet i och alt minska riskerna för att Sverigedras in i krig och konflikter. Densvenska neutralitetspolitiken är den främsta garanten för vår fred och vårtoberoende. kommer därför att orubbligt fullfölja en alliansfri politiksyftande tUl neutralitet i krig. Denna politik är fast förankrad hos detsvenska folket. Neutralitetspolitikenformas väsentiigen i etl samspel mellan utrikespolitiken ochförsvarspolitiken. Den förutsätter att omvärlden kan hysa förtroende ochrespekt för vår vilja och förmåga all orubbligt hålla fast vid den sålundavalda säkerhetspolitiska linjen. Detta förtroende gmndläggs genom vårtagerande i fred. Enlångsiktig, fast och konsekvent utrikespolitik, liksom ställningstaganden iövrigl som understryker vår beslutsamhet att stå obundna, utgör väsentiigainslag i den svenska säkerhetspolitiken. TiU denna hör också en aktivinternationell politik, syftande till avspänning, internationell nedrustningoch fredlig utveckling liksom till internationell solidaritet och rättvisa. Neutralitetspolitikenförutsätter vidare en fast och konsekvent försvarspolitik, som redan i fredskapar förtroende i omvärlden för vår vilja och förmåga att försvara oss. Ettstarkt och allsidigt totalförsvar är väsentligt för att göra säkerhetspolitikentrovärdig. Omdenna inriktning i stort av säkerhetspolitiken råder en bred politisk enighet,som manifesteras i den säkerhetspolitiska rapporten (SOU 1985:23) årsförsvarskommitté. säkerhet är i höggrad beroende av den internationella utveck- Prop. 1986/87:95 lingen, särskiltav relationerna mellan stormaktsblocken i . Den säkerhetspolitiskasituationen i vår omvärld är av stor betydelse också för avvägningen mellansäkerhetspolitikens olika medel. Vikten av dessa medel är inte en gång föralla given utan måste bestämmas med hänsyn lill de rådande förhållandena ochden sannolika utvecklingen. gäller att säkerhetspolitiken måstepräglas av långsiktighet och konsekvens. Förhållandenamellan stormaktsblocken kännetecknas av politiska motsättningar och avfortgående mstningar. Trots detta föreligger en betydande stabilitet i Europa.Både och torde inse att en seger i ett kärnvapenkrig ärotänkbar. Detta förhållande har sålunda lett till återhållsamhet och försiktigheti supermakternas agerande gentemot varandra i situationer som skulle kunnautvecklas till en väpnad konflikt dem emellan. Av samma skäl framstår del somosannolikt all ett krig skulle uppstå mellan maktblocken till följd avlångsiktiga planer från någondera parten atl med våld ändra de rådandemaktförhållandena. Mindre osannolikt är att ett krig kan uppstå genom enprocess - som kan ha sitt upphov inom eller utanför - där successivabeslut fallas under bristande information och säkerhet om motpartensreaktioner. Det är en rimlig bedömning atl ett sådant krig åtminstoneinledningsvis kommer att utkämpas med konventionella stridsmedel. Även meddenna begränsning skulle ett krig mellan blocken i synnerhet i Centraleuropasnabbi få mycket omfattande konsekvenser. Dejämfört med ökade stormaktsmotsättningarna har också kommit tilluttryck inom den internationella handelspolitiken i form av intensifieradesträvanden i väst att kontrollera högteknologihandeln med öst. I en allvarligkris mellan maktblocken kan ekonomisk och handelspolitisk konfrontation bl. a.mot denna bakgmnd bli ett viktigt inslag. Lägeti vårt närområde har, jämfört med , länge kännetecknats av engmndläggande stabilitet till följd dels av den säkerhetspolitik som förs av denordiska länderna själva, dels av den relativa återhållsamheten istormakternas militära dispositioner i området. Under de senaste tjugo årenhar det nordeuropeiska och nordatlanliska området emellertid gradvis ägnatsett ökande säkerhetspolitiskt och strategiskt intresse från supermakternassida. En följd därav torde vara en ökad risk för att det nordiska området kanberöras redan i inledningsskedet av en väpnad konflikt mellan maktblocken.Risken för atl en sådan konflikt mellan maktblocken skall bryta ut har däremotinte ökat. Risken för ett isolerat angrepp mot det nordiska området ärfortfarande liten. Maktblockensmilitära övnings- och spaningsverksamhet i vårt närområde, liksom derasförberedelser för eventuella kris- och krigssituationer, har fått ökandeomfattning . Detta har bl. a. lett till allvarliga kränkningarav svenskt territorium, inkl. främmande undervattensverksamhet. Stormakternasmilitära åtgärder i vårt närområde understryker ytterligare betydelsen av denordiska ländernas egen säkerhetspolitik såsom en stabiliserande faktor iområdet. Mot denna bakgmnd är det eii betydande nationell tillgäng att enighetnätts i försvarskommittén om viktiga utgångs- punkter förtotalförsvarets fortsatta utveckling .och om större delen av den Prop.1986/87:95 konkreta planeringen. Totalförsvaretskall i första hand vara fredsbevarande genom alt ha sådan styrka,sammansättning och beredskap att en angripares förluster och andra uppoffringari samband med försök atl utnyttja vårt land inte ter sig rimliga i förhållandelill fördelarna. Ett så utformat totalförsvar utgör ett väsentligt bidrag tilllugn, stabilitet och en begränsad stormaktsnärvaro i det nordiska området ifred och i internationella kriser. Det är därtill en fömtsättning för attsvensk neutralitet skall bli respekterad vid krig i vår omvärld. Skullenågon makt söka utnyttja svenskt område kan det få formen av krav, somunderstöds av militära hot eller ytterst av en invasion av vårt land. Ett militärtangrepp pä vårt land skall kunna mötas varifrån del än kommer. Vårastridskrafter skall därvid kunna utnyttjas med tyngdpunkten i gräns- ochkustområdena i syfte att förhindra att angriparen får fast fot på svensk mark.Skulle angriparen likväl lyckas tränga längre in på värt territorium skall elteffektivt och uthålligt motstånd kunna genomföras i varie del av landet.Befolkning och egendom skall skyddas och den livsnödvändiga försöriningentryggas. Samhällets väsentligaste funktioner skall säkerställas. Kränkningarav gränser kan aldrig accepteras. Vårt lands territorium skall värnasmed alla till buds stående medel. Respekten för vår territoriella integritetskall upprätthållas genom förmåga att ingripa mot varie form av kränkning avvårt territorium såväl i fred som under neutralitet vid krig i omvärlden. Totalförsvaretskall även kunna möta icke-militära påfrestningar och hot därom exempelvis isamband med en ekonomisk och handelspolitisk konfrontation. Allaförberedelser och överläggningar syftande till militär samverkan med andrastater i krig är självfallet uteslutna. Vid anskaffningen av materiel skall viockså undvika sådana beroendeförhållanden till andra länder som skulle kunnautnyttjas för påtryckningar. Vi måste självständigt kunna utnyttja ochfortlöpande underhålla materielen. Vårt behov av ny materiel kommer ävenfortsättningsvis alt till huvuddelen tillgodoses av svensk industri. Del ärväsentiigt atl i delta sammanhang långsiktigt säkra tillgången till avanceradkompetens och teknologi enligt våra krav. Allmänt leder den tekniska ochekonomiska utvecklingen till ett ökat inlema-tionelll samarbete. En viss ökningav del industriella samarbetet med andra länder även inom försvarsområdetfrämjar en säker långsiktig materielförsörining. Samarbetet skall ske i formersom är förenliga med neutralitetspolitiken och så att vårt oberoende bevaras. Beredskapenför kriser och krig bör allmänt beaktas i fredstida planering ochsamhällsutveckling. En sådan samhällsplanering med beaktande avtotalförsvarsintressena minskar behovet av särskilda beredskapsålgärder. Totalförsvaretskall vara så uppbyggt och organiserat att del är en hela folkets angelägenhet.Detta kommer bland annat till uttryck genom atl totalförsvarets uppbyggnad ärbaserad på den allmänna värnplikten, liksom på civilförsvarsplikt och andraformer för tjänstgöringsskyldighet, och genom möjligheterna till frivilligainsatser för totalförsvaret. Partierna iförsvarskommitlén är eniga om att förändringama i om vari- Prop. 1986/87:95 denoch vissa brister i försvarets nuvarande organisation motiverar en höjning avdet militära försvarets anslag. De förslag som läggs fram i det följandegrundar sig på denna bedömning, liksom på den överenskommelse som ingåttsmellan socialdemokraterna och om totalförsvarets fortsattautveckling med härtill knuten finansiering. Det är tillfredsställande atl enuppgörelse här har nåtts som bör kunna godkännas av en stor majoritet iSveriges riksdag. Det är en tillgång för vårt land. Förslagenär främst inriktade mot kvalitetshöjande åtgärder inom utbildningen,underrättelsetjänsten, luftförsvaret och ubåtsskyddet. Vidare föreslås attkrigsorganisationen utökas i vad avser luftvärns- och kustrobotförband, ubåtarsamt helikopterkapacitet. Dessutom föreslås en viss ändrad inriktning avplaneringen inom den civila delen av totalförsvaret. Denna innebär bl.a.betydande satsningar på sjukvården, el- och telesystemen samttransportfunktionen. StatsrådetRoine utvecklar närmare förslagen till riktiinjer försäkerhetspolitiken och för totalförsvarets fortsatta utveckling. Han ochstatsråden , , , , , Bodslröm,Lönnqvist, G. , och redovisar de särskilda förslaginom resp. försvars-, justilie-, utrikes-, social-, kommunikations-, finans-,arbetsmarknads-, bostads-, civil och miljö och energidepartementensverksamhetsområden som föranleds av dessa riktlinjer. Statsrådens anförandenoch förslag redovisas i underprotokollen för resp. departement. Medhänsyn lill vad jag och övriga statsråd har anfört hemställer jag attregeringen i en proposition delsbereder tUlfälle att ta del av vad jag nu har anfört omsäkerhetspolitiken och totalförsvaret, delsförelägger vad övriga föredraganden har anfört enligt nedan bifogadeutdrag för de åtgärder och de ändamål de har hemställt om. Regeringenansluler.sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad som har anförts för de åtgärder och ändamålsom föredragandena har hemställt om. Regeringenbeslutar att de anföranden och förslag som redovisas i underprotokollen skallbifogas propositionen enligt följande: Bilagal Prop.1986/87:95 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde R. Anmälan till proposition om totalförsvarets fortsatta utveckling 1 Förberedelser års försvarsbeslut Regeringengav anvisningar om förberedelser års försvarsbeslut.Perspektivplaneringen skulle fömtom vissa analyser bedrivas i tvä faser.Inledningsvis skulle myndigheterna bl. a. analysera konsekvenserna på längresikt av försvarsbeslut (prop. 1981/82:102, FöU 18, rskr. 374), angestörre problemområden som behöver behandlas försvarsbeslut samtlämna synpunkter inför fortsatt perspektivplanering. Vidare gavs anvisningarför berörda departements och myndigheters medverkan i arbete med att utarbetaunderlag till perspektivplaneringens säkerhetspolitiska fömtsättningar. Iregeringens anvisningar för perspektivplaneringen fas A gavsmyndigheterna inom försvarsdepartementets verksamhetsområde uppdrag att iförsta hand koncentrera studierna till områden som kunde antas bli behandlade i1987 års försvarsbeslut. Sju olika konfliktkategorier definierades och för varoch en av dessa angavs totalförsvarets uppgifter i stort med syfte attväsentliga problem inom totalförsvaret skulle belysas. Ijuni 1984 överlämnade överbefälhavaren och de civila totalförsvarsmyndigheternasina perspektivplaner del 1 till regeringen. Regeringenbemyndigande chefen för försvarsdepartementet atl tillkalla enkommitté med uppdrag alt se över värnpliklsutbildningen. värnpliktsutbildnings-kommitté harefterhand redovisat sina överväganden och förslag i fyra betänkanden, (SOU1984:71) Värnplikten , (SOU 1985:36) Värnplikten i samhället, (SOU1986:30) Vapenfriutbildningen , och (SOU 1986:43) Befrielse fränvärnpliktstjänstgöring. Jag återkommer närmare till dessa . Regeringenbemyndigade chefen för försvarsdepartementet att tillkalla enkommitté med högst sju ledamöter med uppdrag att överväga och lämna förslag omsäkerhetspolitikens inriktning och totalförsvarets fortsatta utveckling m.m.efter /87. överlämnade försvarskommUlén (FK84) (SOU1985:23) Svensk säkerhetspolitik inför 90-talet till chefen förförsvarsdepartementet. Regeringengav överbefälhavaren anvisningar för fas B i perspektivplaneringen.Kompletterande anvisningar gavs och avseendevärnpliktsutbildningen med anledning av VK83:s . 1986/87:95 betänkande. Vidaregav regeringen anvisningar för totalförsvarets civila del i augusti 1984.Överstyrelsen för ekonomiskt försvar fick i uppdrag att leda och samordna detekonomiska försvarets perspektivstudier. Överbefälhavarenöverlämnade sin perspektivplan del 2, ÖB 85, till regeringen . Iplanen redovisades handlingsvägar för försvarsmaktens utveckling på olikaekonomiska nivåer. Decivila totalförsvarsmyndigheternas perspektivplaner del 2 överlämnades tUlregeringen . I planerna redovisades alternativa handlingsvägarför utvecklingen . redovisade en plan förförsvarsforskningens långsiktiga inriktning samt genomförda studier omsamhället i kris och krig. Försvarskommitténöverlämnade i febmari 1987 en skrivelse (Ds Fö 1986:1) till chefen förförsvarsdepartementet som innehöll elt förslag till inriktning avprogramplaneringen för perioden /881991/92 för olika ekonomiska nivåersamt angav områden som särskilt behövde utredas. Regeringensanvisningar i febmari 1986 för pVogramplaner m. m. för perioden /88-1991/92samt anslagsframställningar för /88 inom totalförsvaret utgickbl.a. från försvarskommitténs rapport och skrivelse. Myndigheternasprogramplaner har överlämnats till regeringen under sommaren och hösten 1986.Överstyrelsen för civil beredskap har yttrat sig över de civilalotalförsvarsmyndigheternas programplaner. Överbefälhavaren har i november 1986överlämnat en reviderad program-plan. Ifebmari 1987 överlämnade försvarskommittén sitt slutbetänkande (SOU 1987:9) Delsvenska totalförsvaret inför 90-talet. Detta betänkande innehåller i enlighetmed direktiven även ett kapitel om svensk nedmst-ningspolitik. Kommitténsöverväganden i denna fråga gmndas bl. a. på en publiceradrapport ("Nedrustningspolitik - etl element i svensksäkerhetspolitik") av en särskild arbetsgrupp inom försvarskommitlén.Kommitténs synpunkter och förslag i dessa frågor är föremål för övervägandeninom . 2Säkerhetspolitiska Överväganden Prop. Försvarskommitlénhar i den säkerhetspolitiska rapporten redovisat sin syn på de internationellasäkerhetspolitiska förhållandena i stort och i närområde samt påkonflikter och hot som kan beröra säkerhet. Mot denna bakgrund harkommittén behandlat de allmänna grunderna för säkerhetspolitik samlden närmare inriktningen av dess utrikes- och försvarspolitiska del. Kommitténsrapport har remissbehandlats. En sammanfattning av remissyttrandena bör fogaslill propositionen som underbilaga l.l. Kommitténhåller i sitt slutbetänkande fast vid de bedömningar och slutsatser somredovisas i den säkerhetspolitiska rapporten. I fråga om vissa handelspolitiskafrågor samt svensk nedmstningspolitik har kommittén därtill i slutbetänkandetkompletterat sina tidigare bedömningar. Jagredovisar i det följande min bedömning av den internationella utvecklingen ochger förslag lill inriktning av säkerhetspolitiken. Mina överväganden i dessafrågor sammanfaller i allt väsentligt med försvarskommil-téns. 2.2 Den säkerhetspolitiska miljön: öst-västrelationerna Undersenare är vissa långsiktiga och strukturella problem iden internationella miljön fortfarande olösta. Den Iredje världens ekonomiskautarmning består. Respekten för mänskliga fri- och rättigheter har gjort fåmärkbara landvinningar . Det politiska förtrycket är t. o.m. hårdare än tidigare i många länder. Det fmns inga tecken pä attde allvarliga krishärdarna i iredje världen kommer att elimineras under denärmaste åren. Denmilitärstrategiska bilden kommer av allt alt döma väsentligen att präglas avutvecklingen i och mellan och . Men även om så är fallet ärdet sannolikt att vissa andra stater eller konstellationer av stater kommer attspela en alltmer betydelsefull roll. Det gäller exempelvis i detstrategiskt viktiga området nordöstra , med dess folkmängd ochkärnvapeninnehav, samt den europeiska gemenskapen (EG) med dess industriellastyrka och dess medlemsländers militärpolitiska potential. Underförsta hälften av 1980-talel har relationerna mellan och Sovjetunionenvarit mer ansträngda . Trots toppmötena i och iReykjavik 1986 präglas förbindelserna fortfarande av en betydande ömsesidigmisstro. Denstrategiska jämvikt och ömsesidiga andraslagsförmåga som etablerades mellanUSA och har lett till enömsesidig insikt om all en seger i ett kärnvapenkrig är olänkbar. Denna insikthar, trots de hårda politiska motsättningarna, lett till återhållsamhetoch försiktighet i supermakternas agerande gentemot var- andra i situationer somskulle kunna utvecklas till en öppen konflikt dem Prop. 1986/87:95 emellan.Detta har haft en allmänt stabiliserande effekt. Tendenseri den internationella handelspolitiska utvecklingen har medfört att vidhörandefrågor har fått en successivt mera framträdande roll i de säkerhetspolitiskaöst-västrelationerna. Densnabba utvecklingen på högteknologiområdet blir sålunda allt viktigare förförhållandena mellan öst och väst men även mellan medlemsstaterna i resp.allians. Del existerande västliga kontrollsystemetbeträffande spridningen av högteknologi till öststater har sedan slutet av1970-talet givits ökad betydelse av främst . Det försteg i vad avser viktigahögteknologiområden som men även och ett antal västeuropeiska länderhar får därvid ytteriigare säkerhetspolitisk betydelse. Ekonomiskthar betydelse ökat kraftigt. EG:s bruttonationalprodukt har växtikapp och är nästan dubbelt så stor som . Även militärthar blivit starkare. Man svarar nu för huvuddelen av NATO:skonventionella markstridskrafter i . I den säkerhetspolitiska debattenhar den västeuropeiska opinionen blivit en viktig faktor. Likväl kvarstårberoendet av den amerikanska strategiska kärnvapengarantin, liksom av närvaronav amerikanska styrkor i . Motsättningarnainom och mellan medlemsländer, mellan det helt dominerandeSovjetunionen och dess östeuropeiska allierade, är av en annan karaktär ochtar sig andra uttryck än i väst. Endast undantagsvis blir åsiktsskillnadernaoffentliga. Den starkt sovjetorienler-ade samhällsmodell som infördes i de östeuropeiskastaterna efter är i sina grundläggande drag fortfarandestyrande för dessa länder. De har dock kommit altuppvisa variationer grundade på nationella förutsättningar och särdrag. Det kaninte uteslutas att den latenta spänningen mellan sovjetiska krav och olikanationella aspirationer hos övriga paktmedlemmar även i fortsättningen kankomma att leda till konflikter inom och mellan dessa stater.