prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Sammanträdet får dockhållas senare, om del är nödvändigt med hänsyn fill konkursboets omfattningoch beskaffenhet. Om gäldenären är förhindrad av laga förfall all avlägga edenvid edgängssammanträdet eller om bouppteckningen dä ännu inle har kommit intill rätten, skall rätten sä snart förfallet upphör eller bouppteckningenkommer in genom delgivning kalla gäldenären atl fullgöra edgången. Edgångssammanträdelskall trots det hållas . Närdel finns anledning lill del får rälien besluta att gäldenären skall avläggaeden inför en annan fingsräll. Är gäldenären sjuk fär eden avläggas där hanvistas. Edgången får inte fullgöras före edgångssammanträdet. Paragrafenmotsvaras av 6 kap. 4 8 KLförslagel saml 92 8 och 185 d 8 första slyckel förstaoch iredje meningarna KL. Somen följd av del enhetliga konkursförfarandet mäste bestämmelserna om tidpunkten för gäldenärens edsavläggelse omarbetas. Jag har i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.4) förordat att edgängssammanträdet i alla konkurser skall hållas tidigast en och senast från konkurs beslulel. I likhet med vad som gäller för första borgenärssammanträ de i ordinär konkurs föreslås också atl edgångssammanträdel får hållas senare om del är nödvändigt med hänsyn till konkursboets omfattning och beskaffenhet. Denna möjlighet bör givetvis utnyttjas endast i de undan tagsfall då det av föreliggande uppgifter framstår som hell klart all förval taren saknar möjlighet atl ulföra sina uppgifter inom Ivåmånadersperio- den. Att det är rätten som bestämmer när edgångssammanträdet skall äga rum framgår av 2 kap. 24 8. Tidpunkten skall bestämmas i samband med konkursbeslulel. Del utsatta edgångssammanträdel skall alltid hållas även om gäldenären är förhindrad all då avlägga eden. De närvarande borgenärerna skall då ges besked om när och var edgången är 242 tänktatt äga rum. (Angående den fortsalla handläggning; se specialmoli- Prop.1986/87:90 veringen lill 7 kap. 13 8.) Stockholmstingsrätt anmärker att ordet "tillåta" i 6 kap. 4 § tredje stycketKLförslagel antyder all gäldenären måste göra en formell framställning om allfä avlägga eden inför annan tingsrätt, något som sällan eller aldrig förekommeri sådana fall då gäldenären är ovillig all medverka vid konkursutredningen.Tingsrätten föreslär atl bestämmelsen ges en sädan utformning alt rätlen,evenluelll efter hörande av förvaltaren, får möjlighet atl ulan framställningförordna all ed skall avläggas vid en annan tingsrätt när del framstår somlämpligt. I mitt förslag har ordalydelsen jämkats så atl del framgår atl rälienäven utan framställning av gäldenären kan besluta i saken. Om edgången inle fullgörsvid edgångssammanträdel, skall den fullgöras . Delta framgår av andrastyckets sista mening. 1konsekvens med vad som har sagts i anslutning till 2 kap. 24 8 har, pä förslagav lagrådei, i del första slyckel angetts all gäldenärens kallelse till edgångenskall delges. Närdel åligger en förmyndare alt avlägga bouppieckningsed är även den omyndige, omhan har fyllt , skyldig all på yrkande av förvaltaren eller enborgenär avlägga eden. Delta gäller dock inte om det finns sädana särskildaomständigheter all anledning lill edgången saknas. Annanän gäldenären är skyldig alt på yrkande av förvaltaren eller en borgenäravlägga bouppieckningsed eller beediga viss uppgift i bouppteckningen, om detkan antas all sådan edgång är av betydelse för boutredningen. Närell yrkande om edgång enligt denna paragraf har framställts, skall rätlen kallaförvaltaren, tillsynsmyndigheten och den som avses med yrkandet tillförhandling inför rätten. Har yrkandet framställts av en borgenär, skall ävendenne kallas. Kallelsen till den som avses med yrkandet skall delges. Bifallsyrkandet, skall edgången fullgöras genast om det lämpligen kan ske eller vidden senare lidpunkt som rälien bestämmer. I fräga om edgångens fullgörandegäller 4 8 andra slyckel. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 6 kap. 5 8 KLförslagel och 93 8 KL. Iparagrafen har gjorts de ändringar i förhällande lill gällande rält sombetingas av atl konkursdomarinstitulionen nu avskaffas. Riksskatteverketanser, med instämmande av kronofogdemyndigheterna i och ,all ocksä tillsynsmyndigheten bör ges befogenhet all framställa yrkande omedgångsskyldighel för annan än gäldenären. öm tillsynsmyndigheten anser allnägon annan än gäldenären kan ha upplysningar atl lämna om boel, börmyndigheten givelvis fästa förvaltarens uppmärksamhet på detta. Frän praktisksynpunkt synes en sådan ordning tillräcklig. All ge tillsynsmyndigheten en formav parts-ställning i nu ifrågavarande förfarande skulle som jag ser delknappast vara förenligt med tillsynsfunktionen. Stockholmslingsräii har föreslagit alt del införs möjlighet att ålägga 243 annanän gäldenären inte bara att beediga upprättad bouppteckning eller Prop.1986/87:90 viss uppgift ulan också atl medverka vid boutredningen på sätt somanges i 6 kap. 2 8. Rätten bör ocksä fä utnyttja tvångsåtgärder för atlgenomdriva en sädan skyldighet. Enligt tingsrätten har det under senare tidallt oftare förekommit fall dä del vid juridiska personers konkurser är nägonannan än de formella företrädarna som besitter kunskaperna om boet. Eflerändringar i aktiebolagslagen (1975:1385) förekommer det nu oftare än förr alten förordnad likvidator ansöker om bolagels försättande i konkurs. Enligttingsrätten saknar likvidalorn ofta all kännedom om boet, bortsett frånskatteskulderna, och den "verklige" bolagsmannen kan förmås medverkaendast därigenom att han åläggs skyldighet att beediga den av likvidalornupprättade nödbouppteckningen. Den verkliga boutredningen kommer i sådana fall alläga rum vid edgängssammanträdet inför konkursdomaren. Detta medför atlförvaltaren inte kan kontrollera lämnade uppgifter och ställa de följdfrågorsom kontrollen kan ge upphov lill. Detär givetvis av största vikt att förvaltaren kan fä erforderliga upplysningarom konkursboet. Man kan emellertid diskutera om den föreslagna ändringen - sominle är av helt enkel natur - i någon nämnvärd grad skulle förbättraförvallarnas möjligheter att fä tillgång till de begärda upplysningarna. Densom ålagts skyldighet att avlägga bouppteckningsed kan ådömas straffansvar omhan därvid lämnar en osann uppgift eller förtiger sanningen. Det är för denberörde viktigt, om han vill undgå sådant ansvar, att han självmantkompletterar den upprättade bouppteckningen så att den stämmer överens med hanskännedom om konkursboet. Det bör emellertid knappast komma i fräga att tvingapersonen all avlägga eden om denne förklarar att han behöver ytterligare lidför alt komplettera bouppteckningen. Delsamma bör gälla om förvaltaren medanledning av de framkomna uppgifterna anser sig behöva ytterligare tid för attkontrollera dessa. Atl införa en uppgiflsskyldighet för annan än gäldenärengentemot förvaltaren skulle emellertid föra alltför långt. Eftersom en sädanuppgiflsskyldighet inte rimligen kan vara slraffsanktionerad kan del föra medsig atl del är lättare för vederbörande alt lämna orikliga uppgifter än allvägra lämna dem vid en edgång. Jag är sammanfattningsvis inle beredd alt nuföreslå alt annan än gäldenären, eller dennes ställföreträdare, skall kunnaåläggas skyldighet all medverka vid boutredningen. Stockholmstingsrätt har vidare påpekat att del av såväl KL som KLförslagel följer attedgången i princip mäste fullgöras genast även i sädana fall då den som harålagts edgångsskyldigheten förklarar alt han avser alt överklaga beslutet.Detta kan enligt tingsrätten föra med sig atl den berörde tvingas atl fullgöraedgången även om högre rält sedermera upphäver hans edgångsskyldighel.Tingsrätten föreslär all del öppnas en möjlighet för rätten alt skjuta uppedgången lill etl senare tillfälle även i andra fall än sådana dä edgången avpraktiska skäl inle kan fullgöras . 1 mitt förslag har tingsrättenssynpunkter tillgodosetts genom en jämkning av ordalydelsen. 1fråga om förhandlingen gäller 16 kap. 2 och 3 88. Del innebär bl.a. att rätten är domför med en lagfaren domare, att i princip regler om huvudförhandling i tvistemål skall tillämpas och alt ulevaro inte 244 hindraratl saken prövas och avgörs. Lagrådeianser all kallelsen lill den som avses med yrkandet alllid skall Prop.1986/87:90 delges och föreslår all en uttrycklig bestämmelse om del tas upp iIredje 6 kap. stycket som en sista mening. Jag godtar lagrådets förslag. Gäldenärenfär inte efter det att konkursbeslutet har meddelats och innan han har avlagtbouppieckningsed bege sig utomlands ulan rällens medgivande. Om det senareunder konkursen finns skäl atl befara all gäldenären genom att lämna landetundandrar sig skyldighet som föreskrivs i denna lag, får förbud meddelas honomatt resa utomlands. Byter gäldenären vistelseort, skall han meddela förvaltarenvar han vistas. Omdel finns skäl all befara all gäldenären åsidosätter ett förbud all resautomlands, får gäldenären åläggas alt lämna ifrån sig sitt pass fill tillsynsmyndigheten.Om gäldenären inte har någol pass, får förbud alt utfärda pass för honommeddelas. Omdet finns skäl atl befara atl gäldenären genom alt lämna den ort där han ärbosalt undandrar sig skyldighet som föreskrivs i denna lag, fär förbud meddelashonom atl lämna orten. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 6 kap. 6 § KLförslagel och 88 8 första-tredjesamt sjätte styckena KL. Kronofogdemyndigheteni har ifrågasatt om inle en restriktivare inställning lillgäldenärens utlandsresor under konkursen är önskvärd. Del framstår för mångasom stötande att en gäldenär, som orsakat borgenärerna stora förluster, skalli stort sett oförhindrat kunna företa dyrbara utlandsresor. Fråganom gäldenärens tillgänglighet under konkursen prövades i samband med 1979 ärskonkurslagsreform. Jag anser inte atl del finns anledning att nu överväganågra principiellt betydelsefulla förändringar i detta hänseende.Inskränkningar i gäldenärens rörelsefrihet bör göras endast om det är motiveratmed hänsyn lill konkursutredningen. Bestämmelserna i har förts övertill mitt förslag utan saklig ändring. Ettbeslut om att ålägga gäldenären atl lämna ifrån sig sitt pass bör utgörapasshinder och antecknas i registret över efterlysta personer (jfr 2 kap. 128). 1 likhet med vad som anfördes under den nämnda paragrafen lar, lillskillnad från lagrådsremissens lagförslag, milt förslag upp en bestämmelse somger rätten möjlighet att beträffande den gäldenär som saknar pass meddela etlförbud att pass utfärdas för honom. sådant förbud bör ocksä utgöra ettpasshinder. Ettbeslut om reseförbud eller om åläggande för gäldenären atl lämna ifrån sig sillpass eller om förbud att utfärda pass meddelas av rätlen pä begäran avförvaltaren eller ttllsynsmyndighelen. När det inle längre finns skäl för eltsådant beslut, skall beslutet hävas. Innanrätten meddelar beslut i en fråga som avses i denna paragraf, skall rätlen ge gäldenären, förvaltaren och tillsynsmyndigheten tillfälle alt yttra 245 sig, om del lämpligen kanske och det inte är ulan betydelse. Rätten får Prop. 1986/87:90 ocksä hällaförhandling i frågan. Till en sädan förhandling skall tillsyns- g y_myndigheten, förvaltaren och gäldenären kallas. Kallelsen till gäldenären bördelges. Etlbeslut om reseförbud eller skyldighet för gäldenären alt lämna ifrån sig sittpass skall delges gäldenären. Paragrafenmotsvarar 6 kap. 7 8 KLförslagel. De två första styckena motsvarar 88 8 ijärdeoch femte styckena KL. Del tredje stycket saknar motsvarighet i KL. Enförhandling för prövning av fråga om reseförbud, om skyldighet för gäldenärenatt lämna ifrån sig sitt pass eller om förbud att utfärda pass bör hällas omrätlen anser atl det därvid kan komma fram uppgifter som är av betydelse förbedömningen av den av förvaltaren eller tillsynsmyndigheten framställdabegäran. Förhandlingen kan förutsättas normalt äga rum i gäldenärens intresse.Uteblir gäldenären och har han beretts tillfälle alt yttra sig i frågan, kandenna avgöras trots utevaron, se 16 kap. 2 8. Efter påpekande av lagrådei hartagits upp en bestämmelse atl kallelsen fill gäldenären bör delges; delgivningär alltså inte obligatorisk (jfr vad som anförs i anslutning till 15 kap. 4 8). Enligt14 c § andra stycket KL (2 kap. 13 § tredje styckel i mitt förslag) skall ettbeslut under konkursansökningsskedet om reseförbud och skyldighet atl lämnaifrån sig pass delges gäldenären. Detsamma bör gälla om beslutet meddelas undersjälva konkursen. Däremot är intresset av delgivning inte lika starktbeträffande förbud att utfärda pass. Nägon skyldighet att delge föreskrivsdärför inte för underrättelsen om del beslutet (se 16 kap. 5 §). Hargäldenären med anledning av ell beslut enligt 2 kap. 12 8 lämnat ifrån sig sittpass, skall rätlen efter konkursbeslulel pröva om gäldenären skallåterfå passet. Om det finns skäl atl befara all gäldenären åsidosätter ellförbud all bege sig utomlands, har han inle rätt alt återfå passet. En motsvarandeomprövning skall ske, om förbud att ufärda pass har meddelats. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 6 kap. 8 8 KLförslagel och 88 a 8 KL. Den sistameningen är dock ny (se under 6 8), Omgäldenären undandrar sig att fullgöra vad som åligger honom enligt 2, 3, 5eller 6 8 eller överträder etl reseförbud enligt 6 8, kan han efleromständigheterna antingen hämtas eller häktas. Detsamma gäller om del finnsskäl atl befara atl gäldenären kommer att undandra sig en skyldighet elleröverträda ett förbud som här har angetts. Omnägon annan än gäldenären undandrar sig atl fullgöra edgång som har förelagts honom enligt 5 8, kan han efler omständigheterna föreläggas vite, hämtas eller häktas. Häktningi de fall som avses i första och andra styckena får ske endast Prop.1986/87:90 om del finns synneriiga skäl till del. Har gäldenären överträtt etlreseför- g fp bud enligt 6 §, skall han dock häktas om det inle äruppenbart att del är onödigt. Kostnadenför hämtning eller häktning betalas av staten. Paragrafenmotsvarar, med vissa sakliga ändringar, 6 kap. 9 8 KLförslagel och 94 8 KL. 194 8 första stycket KL finns bestämmelser om tvångsmedel motgäldenären när denne undandrar sig att fullgöra vissa skyldigheter som åliggerhonom enligt bestämmelser i . De skyldigheter som avses är att underedsförpliktelse uppge boel (53 8), atl inte lämna landet innan bouppteckningsedhar avlagts, att iaktta ett särskilt meddelat reseförbud och lämna ifrån sigpass när delta ålagts honom (88 §), atl lämna upplysningar om boet och närvaravid borgenärssammanträde (89 §) samt atl avlägga bouppieckningsed (91 och 9388). De tvångsmedel som kan komma i fräga är efler omständigheterna hämtningeller häktning. Om det skäligen kan befaras atl gäldenären kommer att undandrasig någon av dessa skyldigheter eller överträda ell reseförbud kan han ocksåhämtas eller häktas. I del fallet får dock häktning tillgripas endast omsärskild anledning förekommer. Om någon annan än gäldenären undandrar sig sin skyldighetatt avlägga bouppteckningsed enligt 93 8 kan denne enligt 94 8 andra slyckelhämtas eller genom vite eller häkte tillhällas all fullgöra sin skyldighet. Enligt94 8 Iredje stycket KL skall kostnaden för häktning betalas av allmänna medel.Hämlningskoslnaden däremot anses som en konkurskostnad som i första hand skalltas ut av boel. Kommitténföreslär inle någon annan saklig ändring av dessa regler än alt ävenhämtningskostnaden, i överensstämmelse med vad som gäller enligt 8 8 tredjestyckel lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs, skall betalas avallmänna medel. Enligt4 kap. 14 8 ulsökningsbalken är en gäldenär i mäl om utmätning skyldig attlämna de uppgifter om sina tillgångar som behövs i målet. Gäldenären är ocksåskyldig att på begäran inge en förteckning över lillgängarna samt att på hederoch samvete bekräfta de uppgifter om sina tillgångar som han har lämnat vidförhör eller i förteckning. Även iredje man har enligt 4 kap. 15 8 en vissupplysningsskyldighei. Enligt 16 kap. 13 8 ulsökningsbalken gäller de nu nämndabestämmelserna även vid verkställighet av beslut om kvarstad för fordran. 12 kap. 15 och 16 8§ ulsökningsbalken finns bestämmelser om tvångsmedel närgäldenären eller tredje man underlåter all fullgöra sina skyldigheter iulsökningsmäl. Om gäldenären eller Iredje man inle efterkommer etl föreläggandeenligt 4 kap. 14 eller 15 8 eller 16 kap. 13 § jämförd med nämnda lagrum färhan häktas, om synnerliga skäl föreligger. Häktning enligt ulsökningsbalken färalltså användas under betydligt mer begränsade förutsättningar än enligt KL. Enligtmin mening bör häktning som tvångsmedel inle få användas i slörre utsträckningenligt konkurslagen än i motsvarande fall enligt ulsökningsbalken. Någonprincipiell skillnad mellan de fall då häktning får tillgripas mol enutmätnings- eller kvarstadsgäldenär och mol en konkurs- Prop. 1986/87:90gäldenär som underlåter att fullgöra sina skyldigheter enligt 2,3,5 eller 68 6 kap. torde inte föreligga. I dessa fall bör alltså häktning fåtillgripas endast om synnerliga skäl föreligger. Närdet gäller fall dä etl reseförbud har överträtls ligger saken annoriunda till.Överträdelse av etl reseförbud som rätlen har ålagt bör normalt medföra atlgäldenären häktas (jfr 25 kap. 9 8 RB). 1 del fallet bör del finnas ellkraftigt påtryckningsmedel för alt förmå gäldenären alt iaktta förbudet.Detsamma bör också gälla vid överträdelse av det automatiska reseförbudel. Äveni del fallet finns det nämligen starka skäl som talar för att förbudet bör varaförenat med en effektiv sanktion om det överträds. 1 tillämpningen kan det dockfinnas störte anledning att avstå från häktning vid överträdelse av detautomatiska förbudet än när gäldenären bryter mol etl reseförbud som ålagtsefter särskild prövning. Somnämnts kan häktning förekomma också när del skäligen kan befaras att gäldenäreni framliden kommer alt undandra sig en skyldighet eller överträda ettreseförbud. I dessa fall bör enligt min mening över lag krävas att delföreligger synnerliga skäl för att häktning skall få tillgripas. Detsamma börgälla om det är någon annan än gäldenären som undandrar sig all fullgöraedgångsskyldighet som har förelagts honom. Paragrafenhar utformats i enlighet med det sagda. Vidare har i överensstämmelse medKLförslagel angetts att även hämlningskoslnader skall betalas av staten. Frågorom åtgärder enligt 9 8 eller om utdömande av förelagt vite prövas av rätten påbegäran av förvaltaren eller tillsynsmyndigheten. Innanrätten beslutar i en fräga som avses i denna paragraf, skall rätten ge den somavses med åtgärden, förvaltaren och tillsynsmyndigheten tillfälle atl yttrasig, om det lämpligen kan ske och det inle är ulan betydelse. Begärsnågon häktad, skall rätten på yrkande förordna biträde ät honom, om det inte äruppenbart att sådant inte behövs. Biträdet har rätt till ersättning av statenför arbete, tidsspillan och utlägg. Rätten kan ålägga den som häktningsyrkandetriktas mot all såsom förlorande part hell eller delvis ersätta statens kostnaderför biträdet. Ogillas häkiningsyrkandet och beror detta pä att sökanden inlehar haft godtagbara skäl för yrkandet, skall sökanden ersätta statens kostnaderför biträdet. Debåda första styckena motsvarar 6 kap. 10 § KLförslagel och 95 8 första styckeloch tredje styckel första meningen KL. Del tredje slyckel är nytt. Andrastyckel har jämkats i förhållande till gällande rätt i avsikt atl klargöra altäven den som enligt 5 8 ålagts skyldighet att beediga bouppteckningen ellerviss uppgift normalt skall beredas tillfälle all yttra sig innan rätlenmeddelar beslut beträffande åtgärd som rör honom. Vidutdömande av vite tillämpas lagen (1985:206) om viten i den män någol annatinte sägs i konkurslagen (jfr 1 § andra stycket nämnda lag). 1lagrådsremissen föreslog jag att den som avses med etl häkiningsyr- kande skall ha rält fill juridiskt biträde. Lagrådei har godtagit förslaget i 248 huvudsak men föreslår allrätten till biträde bör gälla generellt och inle Prop. bara vid förhandling i häktningsfrågan.I fråga om reglernas utformning 6 kap. väckerlagrådet frågan om inte del lämpligaste är atl man i konkurslagen gör en någorlundauttömmande reglering, i stort efler den modell som finns i 10 kap. 13 8föräldrabalken. Lagrådei har föreslagl alt en enligt dessa linjer utformad lagtextlas upp i 10 8 som etl tredje stycke. Jaggodtar lagrådets synpunkter. Det iredje stycket har utformats i enlighet medlagrådets förslag. Delbör anmärkas, all om frågan om häktning förfaller av den anledningen allvederbörande på svarandesidan fullgör sill åliggande, han torde fä anses varaförlorande part. I uttrycket "hell eller delvis" bör inläggas allrätten kan hämta vägledning i 31 kap. 1 8 RB. Rättenfår hålla förhandling för atl pröva en fråga som avses i 10 8. Har häktningbegärts, skall förhandling hällas, om del inle är fara i dröjsmål. Tillförhandlingen skall tillsynsmyndigheten, förvaltaren och, om möjligl, den somavses med åtgärden kallas. Den sistnämndes kallelse skall delges. Han fårhämtas till förhandlingen, om det finns skäl fill det. Har han kallals lillförhandlingen eller kan del antas alt han har avvikit eller pä annal sätthäller sig undan, hindrar hans utevaro inle all yrkandet prövas. Harrätten beslutat om häktning av nägon som inle var närvarande vid rälien, skall,sä snart beslutet har verkställts, anmälan om detta göras hos rälien. När ensådan anmälan har gjorts, skall förhandling i häklningsfrå-gan hållas snarastoch senast efler det alt häktningsbeslutet verkställdes. Rälienskall med högst hälla förhandling för alt pröva om densom är inlagen i häkte fortfarande skall vara häktad. Finns del inte längreskäl för häktning, skall rätten förordna att den häktade skallfriges. Ingen får under konkursen hållas häktad än . Paragrafenmotsvarar i huvudsak 6 kap. 11 8 KLförslagel och 95 § andra och tredje styckenaKL. Det Iredje stycket är dock nytt. EnligtKLförslagel är rälien, i motsats till vad som gäller, i principskyldig all hälla förhandling för prövning av en häktningsfråga. Förhandlingfår underlåtas endast om del föreligger fara i dröjsmål. Härmed åsyftas främstsädana fall där det finns skäl att anta alt den som berörs av åtgärden har föravsikt alt lämna landet eller dä konkursgäldenären planerar all skaffa undanegendom av betydande värde. 1 övrigt föreslår kommittén en reglering somansluter lill vad som gäller för prövning av häktningsfrågor enligt 2 kap. 16 8ulsökningsbalken. Kommilléförslagethar lämnats ulan erinran av remissinstanserna med etl undantag. lingsräii anser atl förslaget all förhandling i häklningsfrågor måste hållas i alla de fall där det inle föreligger fara i dröjsmål, framstår som onödigt omfattande. Även om häktningsförhand ling i vissa fall visar sig vara nödvändig, har den dock enligt tingsrätten knappast någon funktion vid de vanligast förekommande häklningsorsa- kerna. Tingsrätten anser all den nuvarande - i praktiken mest brukade - 249 möjligheten lill häktning"pä handlingarna" skall behållas. På konkursan- Prop. 1986/87:90sökningssladiet (där häktningsframställningar varit ytterst sällsynta)finns 6 kap. det enligt tingsrätten ett ytterst begränsat utrymme försärskilda förhandlingar i häktningsfrågan. På del stadiet torde det ocksänästan alltid vara fara i dröjsmål. Enligttingsrätten har häklningsframslällningar efter konkursbeslulel hittillsundantagslöst kommit frän förvaltaren och grundas nästan alllid pä endera avtvä omständigheter; gäldenären har uteblivit från sammanlräde med förvaltarenför alt uppge boel (vanligast) eller gäldenären har uteblivit frän ettsammanträde för edgång (). Det är enligt tingsrällen inle troligt allen sädan gäldenär skulle bry sig om att komma fill en häktningsförhandling.Förvaltaren kan lika gärna utveckla vad han har att säga i den skriftligahäktningsframslällningen och del brukar han ocksä göra. Tillsynsmyndighetensitter vanligen inte inne med några andra upplysningar än sädana som härrörfrån förvaltaren. Tingsrättenframhåller vidare att de gäldenärer som det nu är fråga om regelmässigt ärsvärdelgivna.