prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — MKF anser i enlighet med reservation 9 av Olssonoch alt omyndig som ej begärt sitt arv bör få göra denna rätt gällandenär han eller hon blir myndig. Vid bodelning på grand av ena makens död föreslås ibetänkandet att den efterlevande ska kunna begära att få behålla sin egendomoch sålunda utesluta delning. Detta är av betydelse bl. a. om den efterlevandeäger mest och kvarlåtenskapen efter den först avlidna skall tillfallabröstarvinge som icke är gemensam eller testamentstagare. Den nuvarandeminimiregeln om vad efterlevande make aUtid skall ha rätt att fä avtillgångarna bör enligt SSKF bibehållas och motsvara fyra basbelopp. Samtidigtföresläs att delta belopp skaU minskas med vad den efterlevande har uppburitsåsom förmånstagare till livförsäkring. SSKF instämmer med de sakkunniga att denefterlevande makens ställning behöver förbättras i samband med atl äktenskapetupplöses genom den ena makens död. Samhällsutvecknngen gör det rimligt atldelta sker på bekostnad av bröstarvingars rätt. Därför tillstyrker förbundetatt arvsrätt införs för efterlevande make. I de fall den avlidne efleriämnarbröstarvinge som inte är gemensam innehåller betänkandet två altemativ. SSKFföredrar för sin del det förslag som innebär att den efterlevande kan begäraatl - föratom sin andel i bodelning - få behålla också den avlidnes andel,kvarlåtenskapen med fri förfoganderätt under sin hvstid. Först vid denefterlevandes död erhåUer den först avlidnes bröstarvingar sitt arv. SSKF anser liksom de sakkunniga alt testamenteskall gå före arv. Makar kan alltså genom testamente komma överens om atl denefterlevande skall få behålla boet oskiftat. Men för att detta skall kunnagenomföras torde enligl SSKF krävas alt laglotten avskaffas. Vi tycker i stort sett att förslaget är bra.Kvinnor har allQämt en avsevärt myckel svagare position i samhället och framför aUl på arbetsmarknaden. Därför är det viktigt att ett eflerievandeskydd finns kvar i enlighet med utredningens förslag. Vid bodelning på grand av den ene makens död är detnödvändigt att stärka skyddet för den efterlevande. Risken med majoritelsförslagel är att barn kangöras arvlösa och är därmed inte acceptabel. Genom att den avlidne maken itestamente kan överlåta sin kvarlåtenskap till den efterlevande och de barn someventuellt finns inom äktenskapet kan barn som inte är gemensamma göras arvlösaom den efterlevande sä önskar. Vi avvisar förslaget om att bröstarvinges rätt tilllaglott avskaffas. Del är emellertid viktigt att den efterievande ges rätt attfå behålla den avlidnes kvarlåtenskap under sin livslid med fri förfoganderättmen ej ges möjlighet att testamentera bort den. Generella regler för arvsrätt är inte möjliga altfå till stånd, utan måste regleras genom testamente. I betänkandet föresläs införandet av det oskiftadeboet som huvudregel och avskaffande av barns rätt till laglott. anser att barns rätt till laglott skall bibehållas. I övrigtser MUF förslagen om det oskiftade boel som huvudregel och rätten för den efterlevandeatt behålla sin egendom som bra och rikliga reformförslag. Däremot kan inteMUF, i likhet med reservanterna och , ställa sig positiv tillatt ge efterlevande make en arvsrätt även då bröstarvingar finns motsvarandeen tredjedel av den avlidnes egendom. Därigenom skulle barnens arvsrättbegränsas på ett olyckligt sätt. I enighet med reservanterna och förespråka linjen att skifte bör kunna påkallas i de fall dåefterlevande maka gift om sig, av den avlidnes bröstarvingar. Detta bör skeinom 6 månader från giftermålet. Enligt vår mening, finns del ej fullgoda skäl altändra nuvarande arvsregler. Som princip måste det vara riktigt att avstå frånlagändringar såvida inle fördelarna jämfört med nuvarande lagstiftning äruppenbara. Del är i det fallet bättre alt bibehålla regler som är kända förallmänheten än att införa nya regler, som dessutom är svära att förstå. Deregler familjelagssakkunniga vill införa ger utrymme för spekulationer från dearvsberälli-gades sida. Vi menar atl laglotten bör bibehållas. Det känns felatt barn kan göras helt arvlösa och atl man i förslaget ger större möjlighetför särbehandling av särkullbam, när dessa nu hör till vanligheten. HusmodersförbundetHem och Samhälle: Prop. Förbundet är positivt till enlagstiftning, som innebär möjlighet föreskriva, alt efterlevande make skallkunna behålla boet oskiftat. Däremot ställer man sig negativ till enlagstiftning som innebär att efterievande make genom testamentsförordnandeutesluts från möjligheterna att behålla boet oskiftal. Förbundet vill starkt trycka på atlbegreppet arvslott ska finnas kvar. Om arvslotten avskaffas kan efterlämnadebarn stå helt skyddslösa och orimliga konsekvenser uppstå. Förbundet anserdärför att efterlevande barns arvslott inte ska kunna testamenteras bort. YKR anser alt del är av vikt atlden efterlevandes skäliga anspråk på alt kunna bevara sitt hem och såvittmöjligt behålla sin ekonomiska situation men YKR vill slå vakt om allarvsordning och rättvisa mellan barnen inle åsidosattes. YKR instämmer i attbasbeloppsregeln bibehålles för små bon där del icke är rimligt attefterlevande skall dela med sig inte ens till särkullbarn. YKR ansluter sig tillreservationerna 6 och 7 om möjligheter för bröstarvinge atl påkalla skifte dåefterlevande make gifter om sig och om ett bibehållande av laglott förbröstarvinge. Makar skall ha rätt alt vidtestamente ange alt kvarlåtenskapen skall behållas av efterlevande, uppdelningskall kunna ske senare och bröstarvingar skall ha rätt att kräva sin laglottoch möjlighet till att bibehålla dagens oskiflade dödsbo bör ocksä kunna ske. Delegationen för kyrkornas familjerådgivning: Delegationen anser del varavälbetänkt att efterlevande makes ekonomiska trygghet förbättras genom ändraderegler om bodelning och arv. Utifrån den begränsade roll som arvi det svenska samhället spelar för bröstarvingarnas försörining delarfrikyrkorådel familjelagssakkunigas uppfattning alt huvudintresset för enreform är att stärka den efterlevande makens skydd vid dödsfall. Rådet tillstyrker därför de förslagtill förändringar som familjelagssakkunniga framför som gäller skyddet förefterlevande make: - Införandet av huvudregeln atlden efterlevande maken äger sitta i oskif tal bo med fri förfoganderätt över kvarlåtenskapen i sin livstid och med rätt till efterarv för bröstarvingar - Införandet av en rätt lill arv för efterlevande make -om arvskifte begärs av en bröstarvinge med en tredjedel avkvarlåtenskapen. Beträffande efterlevande makes rättatt sitta i oskifiat bo med fri förfoganderätt om inte bröstarvinge senast vidbodelningen begär att genast få sitt arv stöder frikyrkorådet dock det ireservation 6 framförda förslaget alt bröstarvinge dessutom gesrätt att påkalla skifte om den efterievande Prop. 1986/87: 1 maken gifterom sig. De föreslagna reglerna leder till all den förstavlidne makens arvingar kommer all ställas åt sidan om den efterlevande i sintur efterlämnar en bröstarvinge eller make i ett nytt äktenskap. Dennaförändring av arvsordningen finner frikyrkorådet inte motiverad. I stället börhälften av boet vid den efterlevandes död gå till den först avlidnes arvingarliksom enligt nu gällande regler. Också den föreslagna rätten för denefterlevande att, om den först avlidne inte förordnat annat, själv i testamentebestämma om hela boet, är svagt motiverad. En sådan teslamenlsfrihet innebäringet stärkande av den efterlevande makens ställning, eftersom denne under sin livstidhar full frihet all disponera tillgångarna. SFR föreslår därför att nu gällanderegler bibehålls om atl efterlevande make, när bröstarvingar saknas, förfogaröver kvarlåtenskapen under sin livslid och har rätt all förbraka den men inteförfoga över den genom testamente. Därmed stöder SFR förslaget i reservation 5. I nuvarande lagstiftning är teslamenlsrättenbegränsad genom laglottsinstitutet som alltid ger bröstarvingarna rätt attärva halva arvslotten oavsett testamentariska dispositioner. Utredarna har visat hur samhällsutvecklingenförändrat föratsättningarna för laglottsinstitutet. Ingen är längre för sinförsörining beroende av arvet från föräldrama. Barnpensioner, grappliv- ochandra försäkringar har gett etl starkt förbättrat skydd för underårigaefterlevande. Eftersom testamentariska förordnanden som regelgäller efterlevande maka eller sambo finner frikyrkorådel alt förslaget omavskaffande av laglotlen ligger i linje med den uttalade målsättningen attförstärka skyddet för efterlevande make som vi ovan uttryckt vårt stöd för. SFR är därför berett att tillstyrkafamiljelagssakkunnigas förslag på denna punkt. Utredningen behandlar också eflerievandeskydd ocharbetsfrågor (kap. 5). Också här framläggs förslag som syftar till en försvagningav familjekänsla och familjegemenskap, nämligen ett slopande av barns laglott. Vi ansluter oss till strävandena all förbättraskyddet för efterlevande make, men anser atl delta bör ske på annat sätt ängenom ändrade arvs-rättsprinciper. Framför allt vänder vi oss mot att laglottenföresläs slopad. Utredningen har sannolikt rätt i att arvet ekonomiskt har mistsin betydelse för försörining och utbildning. Psykologiskt och känslomässigt ärdet däremot alltjämt betydelsefullt. En slopad laglott kan när det gällerstora förmögenheter eller värden leda till helt oacceptabla arvskiften. Menframför allt innebär det all ännu elt band mellan föräldrar och barn slits av.Speciellt kan delta drabba barn utom äktenskap och barn i tidigare äktenskap.Risken för påtryckningar mol äldre ökar också. Ytterligareremissynpunkter, se avsnitt 11.1 under 12 kap. samt avsnitt 192 7 Avtal mellan makar (avsnitt 6.3 i betänkandet) Prop. Det kan i och för sig förhålla sigså, vilket de sakkunniga framhåller (sid. 219), att behovet för makar att kunnaavtala om äktenskapels ekonomiska rättsverkningar minskar i och med atl denlegala ordningen ger större utrymme för hänsynslagande till omständigheterna idet enskilda fallet. De olika jämkningsreglerna skall dock tillämpas först i ensituation då äktenskapets upplösning aktualiserats och tvist måhända haruppstått. Det är svårt att inse att kontrahenternas vilja att pä förhandklarlägga sina inbördes rättsförhållanden skulle tillmätas mindrerältspolitisk betydelse än dylika regler för konfliktlösning. Somjag redantidigare har framhållit delar jag inte de sakkunnigas uppfattning all ett avtalvarigenom makarnas egendom görs till enskild egendom skulle frånkännasrättsverkan i vissa situationer. De sakkunnigas förslag att låtaövertaganderätl och rådighetsinskränkningar avseende bostad och bohag gällaoavsett vad makarna kan ha avtalat om egendomen och hur den skall behandlas viden framtida bodelning innebär elt radikalt ingrepp i avtalsfriheten. Desakkunniga har anfört i huvudsak sociala skäl till stöd för sitt förslag. Jaghar svårt att inse att det i dagens samhälle verkligen kan finnas ett behov avelt så vidsträckt skydd för en make. Ingen torde behöva ställas ulan bostadeller bohag med den väl utvecklade sociala service som redan finns. Minhuvudsakliga invändning mot förslaget är emellertid atl det blir omöjligt förtvå makar alt i enlighet med principen om avtalsfrihet komma överens om enfullständig egendomsskillnad i äktenskapet. De tilläts sålunda inte attsjälvständigt bestämma över sin egendom i den mån den utgör deras bostad elleringår i bohaget. Jag avstyrker således förslaget i denna del. Jag kan heller inle dela desakkunnigas uppfattning att möjligheterna till jämkning av äktenskapsförord börutvidgas utöver vad som följer av avtalslagens regler. De sakkunnigas förslag såvitt avsermöjligheterna atl genomföra bodelning under äktenskapet och verkan av en sådanbodelning tillstyrks. De sakkunniga föreslår delvis nyaregler för gåva mellan makar. Gällande reglering härom har, som de sakkunnigaanfört (sid. 231), den fördelen - föratom att den är enkel och klar - att denger givarens borgenärer etl tillfredsställande skydd. Jag har inte funnit attde sakkunniga har anfört några bärande skäl för att byta ul ett regelsystem somhar dessa fördelar mol elt system som definitivt saknar dessa egenskaper. 6.3.2 Avtal om egendomsordningen FLS delar upp makars egendom isådan som skall ingå i bodelning och sådan som inte skall ingå (enskildegendom). Detta innebär att begreppet giftorätt försvinner. Någon ändring i sakkommer därmed dock inte att inträffa. Enskild egendom kan enligt förslag uppkomma pä samma sättsom nu: j3 13 1986/87. Nr I. Bilagedel genomäktenskapsförord före eller under äktenskapet samt genom förvärv /87: 1 genomgåva, arv eller testamente under villkor att egendomen skall vara enskild (ifortsättningen benämnt "gåvofallel"). uppkommitgenom äktenskapsförord skall - liksom nu - genom nytt förord kunna omvandlas till sådan egendom som skall ingå ibodelning. gåvofallet skall en sådan omvandling lika litet som nuvara möjlig. öppnas det (10 kap. 7 §) en möjlighet för makarna alt vidbodelningen enas om att enskild egendom av båda slagen skall ingå ibodelningen. I gåvofallel är f. n. presumtionenden, atl substitut för gåvan förblir enskild egendom (6 kap. 8 § 1 st. 3 GB).FLS föreslår att presumtionen skall vara den omvända (10 kap. 6 § 2 st.), dvs.att substitut icke skall vara enskild egendom om det inte med hänsyn tillrättshandlingens syfte och övriga omständigheter får anses följa avrättshandlingen. 1 denna del föreligger reservation (nr. 3) enligt vilken dennuvarande presumtionen skall bibehållas. Avskaffandet av begreppetgiftorältsgods synes välbetänkt; dess abstrakta karaktär har förmodligenmången gäng vållat oklarhet och onödiga bekymmer. Mol förslagel om i vilkenomfattning äktenskapsförord kan upprättas och beträffande formalia i denna delfinns ej anledning till erinran. Nyheten att makar i samband medbodelning skall kunna "avtala bort" all slags enskild egendom börinle kunna möta några gensagor. Make kan ju redan nu ge egendomen till denandra parten. Om så sker med nuvarande regler torde eftergiften emellertidvara alt bedöma som gåva med följd att förvärvet beskattas hos mottagaren. Enordning som gör ett dylikt avtal till en del av uppgörelsen vid bodelningeliminerar rimligen denna konsekvens (se vidare ned 8.3.2). Förslaget atl substitut tillenskild egendom som förvärvats enligt gåvofallel skall presumeras ej längrevara enskild egendom väcker betänkligheter. Skälen till elt villkor om enskildegendom kan visserligen vara mycket skiftande. Man torde dock generellt kunnaföratsätta alt avsikten är all egendomen ej skall konsumeras ulan bibehållasantingen som en grundtrygghet för mollagaren eller för alt gå vidare tillnästa generation. Det naturliga torde då vara att bevara egendomens värde genomplacering som skyddar mot inflation. Om gåvan har bestätt av pengar, torde delvara vanligt att dessa placeras i fastighet eller värdepapper. Men även gåva sombestår av placeringsobjekt måste förvaltas på ett effektivt sätt genom sådanaomplaceringar som alltefter omständigheterna framstår som lämpliga. Att idylika situationer presumera att givaren ej avsett att egendomen skulle skyddasförefaller verklighetsfrämmande. Tvärtom bör det, som enligl nu gällande lag,uppfattas som del normala alt substitutet skall ha samma karaktär som gåvan;endast om det föreligger uttrycklig föreskrift därom bör substitut upphöra attvara enskild egendom. I denna del ansluter sig hovrätten således tillreservanterna. 6.3.3 Jämkningav äktenskapsförord m.m. Prop. 1986/87:1 FLS föreslår en jämkningsregel efter mönster av avtalslagens general klausul (12 kap. 4 § 2 st. ÄskB). Hovrätten anser att en sådan jämkningsregel bör införas. 6.3.4 Avtal om förtida bodelning FLS föreslår att boskillnad påendera makens begäran ej längre skall vara möjlig. Därvid kan det dock påpekasatt envar av makarna inför förestående äktenskapsskillnad kan vinna bodelningsä snart som talan om äktenskapsskillnad väckts. I stället för boskillnad vill förtida bodelning (9 kap. 2 § 2 st. ÄskB), innebärande attmakarna under äktenskapet kan komma överens om bodelning. Sådan bodelning skallregistreras men kräver för sin giltighet ej någon rättens dom. Det nya institutet skiljer sig frånboskillnaden förutom däri att makarna skall vara ense på det sättet, attvad makarna vid förtida bodelning tillskiftas förblir sådan egendom som skallingå i senare bodelning vid äktenskapsskillnad eller den enas död. Vill makarnaalt förtida bodelning skall ha samma verkan som nuvarande boskillnad, dvs. atlall egendom blir värderas enskilda, får det ske genom äktenskapsförord (13 kap.3 § ÄskB). Hovrätten finner ej anledning lillnågra invändningar mot del nya institutet. 6.3.5 Gåvor och andra överföringar F.n. kan endast sedvanliga skänkeroch s.k. besparingsöverföring ske utan äktenskapsförord. FLS föreslår attinstitutet besparingsöverföring avskaffas. För gåvor i allmänhet föreslås ejnågot formkrav. Fordras del normalt för giltig gåva att egendomen , kanmakar i stället registrera gåvan. Utan registrering kan gåvan inte åberopasmol givarens borgenärer; detta gäller dock inte fast egendom eller tomträtt omlagfart eller inskrivning har sökts och inle heller sådan egendom beträffandevilken gäller särskilda inskrivnings- eller registreringsbeslämmelser (t. ex.andel i skepp). Det förefaller klokt alt förenklareglerna om gåvor mellan makar. Som FLS anmärker har besparingsöverföringenspelat ut sin roll - maximibeloppet för en sådan gåva torde för övrigt i mångafall nu anses ligga inom ramen för sedvanliga skänker. I övrigt gäller det jubara å ena sidan all säkerställa mottagarens rätt parterna mellan och å andrasidan alt göra gåvan giltig gentemot givarens borgenärer, det senare inle minstvikligt i ulmätningssituaiioner. Den registrering FLS föreslår torde vara fullttillräcklig för att uppnå dessa syften. Att kräva dubbelregistrering för vissafall av lös egendom förefaller onödigt. Hovrätten vill således i alla delartillstyrka förslaget. FLS förslag innebär, som ovananmärkts, att äktenskapsförordet i fram tiden reserveras för avtal om egendomsordningen. Hovrättens tillstyrkan innebär atl även denna ståndpunkt biträds. Hovrätten för övre : Prop. 6.3.4 Avtal om förtida bodelning Hovrätten biträder förslaget attinstitutet boskillnad tas bort, särskilt som del också föreslås en möjlighetför makar all förrätta bodelning under pågående äktenskapsskillnad. 6.3.5 och 6.3.6 Gåvor och andra överföringar, m. m. I denna del innebär förslaget attgåvor mellan makar regleras i etl särskilt kapitel, under det att uttrycketäktenskapsförord i fortsättningen kommer att reserveras för avtal om självaegendomsordningen. Detta är enligt hovrättens mening ett bra förslag, somkommer att skapa ökad klarhet. 6.3.8 Föravtal om bodelning Hovrätten anser i likhet med desakkunniga att det är lämpligt att samla de positiva regler som gäller fördessa avtal i ett särskih lagram, 12 kap. 5 § förslaget till äktenskapsbalk. De sakkunniga har, sid. 222 f,närmare analyserat den begränsning som framgår av 8 kap. 1 § första stycket 2giftermålsbalken och som omöjliggör elt införande av giftorätt i sådan egendomsom på grund av givares eller testators föreskrift är mottagares enskildaegendom. Som uttalats av de sakkunniga torde det, så länge borgenärsintressetinte berörs, ej finnas något som kan hindra makarna från att vid bodelningkomma överens om att bortse frän den berörda föreskriften. Enär makarna kanjämka sådana pä bodelningen inriktade avtal som äktenskapsförord har de sakkunnigatagit detta lill intäkt för att man bör, med hänsyn till olägenheter som kanuppkomma vad gäller givares och lestators föreskrifter, kunna jämka även dessa.En regel om jämkning av äktenskapsförord på sätt som upptagits i förslaget hartingsrätten ingen erinran mot. Däremot ställer sig tingsrätten tveksam lill denföreslagna jämkningsmöjligheten vid bodelning i vad avser egendom erhållengenom testamente eller gåva med förbehåll om atl egendomen skall vara enskild.De sakkunniga synes bortse ifrån att denna fråga inle har sill enda eller ensalllid sitt huvudsakliga intresse för makarna själva. Det kan vara lika viktigtför givare eller testator. Om den föreslagna lagregeln kommer att antas börden, enligt tingsrättens mening, i vart fall kompletteras med mera nyanseradeövergångsbestämmelser beträffande tidigare överlåten egendom än dem som finns iförslaget, sä att inle rättsverkningar uppstår som varken avsetts eller kunnatföratses. De sakkunnigas förslag att gåvamellan makar ej längre behöver kungöras i tidningar bör kunna godtas. Även omförslaget är ägnat att minska publiciteten till förfång för borgenärer bördet kunna vara tillräckligt alt uppgifter las in i äklenskapsregislret. Vad beträffar avtal om bodelningkan i detta sammanhang vara lämpligt att ta upp lill behandling utformningenav 10 kap. 6 § i förslaget till Förnärvarande gäller atl vad'som har trätt i stället för Prop. enskild egendom ocksåskall räknas som enskild, såvida inte annorlunda har föreskrivits genom denrättshandling, på grund av vilken egendomen är För avkastninggäller däremot att den räknas som giftorättsgods, såvida det inte särskilthar föreskrivits genom rättshandlingen att den skall I förslagettill 10 kap. 5 § och 6 § bibehålls möjligheten att genom äktenskapsförordeller föreskrift vid gåva eller testamente göra egendom till enskild. Desakkunniga har i 6 § andra stycket som synes ta sikte bara pä enföreskrift av givare eller teslator, sid. 367 - föreslagit att undanlaget från bodelningej skall omfatta vad som anskaffats i stället för egendomen eller vad som äravkastning av denna om det inte med hänsyn till rättshandlingenssyfte och övriga omständigheter får anses följa av Som den föreslagna lagtexten är skriven tycks denavse endast substitut och avkastning som hänför sig till egendom omnämnd iparagrafens första stycke. Däremot omfattar regeln i nu förevarande andrastycket lill synes inte sådan egendom som på grund av äktenskapsförord enligt10 kap. 5 § är enskild egendom, något som rimligen bör vara fallet. Regler böralltså skapas så all de olika alternativen omfattas. Under hänvisning till det särskilda yttrandet avGerhard , sid. 494, anser tingsrätten att, för den händelse man godtar attmed gåva och testamente likställa förmånstagarförordnande för försäkring, detbör skapas en regel som gör det möjligt att genom särskilt villkor föreskrivaatl förmånstagares förvärv inte skall ingå i bodelning. Tingsrätten delar de allmänna synpunkter somfamiljelagssakkunniga anfört beträffande avtal mellan makar och anser att det,av hänsyn tiU såväl makarna själva som tredje man, vore orimligt att bortse fränatt två avtalsparter är gifta med varandra. finner tingsrätten detocksä naturligt atl, i större utsträckning än tidigare, betrakta makar somi ekonomiskt avseende självständiga personer. Vad gäller avtal om egendomsordningen menar även tingsrätten,mot bakgrand av de uppgifter om förekomsten av äktenskapsförord som anges i betänkandet och med beaktande av det mera nyanserade system beträf fande egendomsordningen som föreslås i detta, atl nägot behov av väsent ligt utvidgade möjligheter atl avtala om egendomsordningen inte förelig ger. Tingsrätten är av samma uppfattning som familjelagssakkunniga då det gäller behovet av etl förstärkt eflerievandeskydd, dock att tingsrätten lill skillnad från familjelagssakkunniga anser alt laglottsinstitutet bör bibe hållas. Med denna grandinställning har tingsrätten funnit den s.k. norska modellen intressant och väl värd att överväga. Familjelagssakkunniga har emellertid, föratom förslaget om laglollens avskaffande, ocksä förordat införandet av flera olika regler till stärkande av den efterlevandes ställning. Med hänsyn härtill, och då tingsrätten i likhet med familjelagssakkunniga befarar att den norska modellen skulle vara svår att samordna med våra 197 regler om arv ochtestamente, menar tingsrätten att denna framstår som i Prop. 1986/87: I detnärmaste överflödig och även mindre lämplig för svenskt vidkommande.