prop · GA0395 · 1986-12-31 00:00:00 — Dettainnebär t. ex. atl kirurger genomgår särskilda kurser i krigskirurgi.Socialstyrelsen registrerar genomgången utbildning och betalar ersättning för mistadelöneförmåner . Utbildningen har varit nästanhelt inriktad på läkarna och deras uppgifter i krig. harutbildningen alltmer kommit att omfatta även andra personalkategorier, då påfrivillig grund. anordnas ocksä gemensamma kurser för läkare ochsjuksköterskor. kurser är mycket positiva. a. anordnas utbildning i atldirekt kunna ta hand om skadade på skadeplats och i primärvårdens roll ochuppgifter under krig. På initiativ av anordnar vidare kurser i hälsoskyddsberedskap för ledamöter och suppleanter i miljö-ochhälsoskyddsnämnder saml hälsovårdsinspektörer (motsvarande). Förveterinärpersonalens uppgifter i krig har inte anordnats någonutbildning. Försvarsmaktens myndigheter har framhåUit att en utvidgadutbildnings-plikt är en förutsättning för att utbilda och öva den ickevärnpliktiga hälso-och sjukvårdspersonal som är krigsplacerad inomförsvarsmakten. Cheferna för försvarets sjukvårdsstyrelse ochcivilförsvarsstyrelsen, numera , har i en gemensamskrivelse till regeringen framhållit alt frågan om utbildningspliklär synnerligen angelägen för att klara utbildningen av personal vid militärafältsjukhus m. m. samt hemställt om en lagstiftning i överensstämmelse med USIK:sförslag. USIK:s förslag om en utvidgad utbildningsplikt harmottagits positivt av remissinstanserna som fäster stor vikt vid atttotalförsvarets hälso- och sjukvårdsorganisation skall fungera i krig och undermotsvarande förhållanden. deltar andra personalgrupper än läkare ibetydande utsträckning i kurser. Det har inte varit svårt attfå frivilliga deltagare, såväl förtroendevalda som medicinsk personal (främstsjuksköterskor), administrativ och teknisk personal, vårdlärare m.fl.Sjukvårdshuvudmännen har betalat lön . Utbildningen anses värdefulläven för den medicinska katastrofberedskapen i fred. Jag anser att det behövs utbildning i fred även för andraän läkare för att kunna möta de ökade krav som ställs i krissituationer och ikrig. Det är därför viktigt alt civilt krigsplacerad personal specielltpersonal i nyckelbefattningar i fred utbildas för sina uppgifter ikrigsorganisationen. Det är ocksä angeläget att icke värnpliktig personal somär krigsplacerad i försvarsmakten kan kallas lill utbUdning och övningartillsammans med värnpliktig personal. Enligt 4 § tjänstepliktslagen är de somär sysselsatta inom hälso- och sjukvärden eller veterinärverksamheten samtvissa personer inom hälsoskyddet skyldiga atl fullgöra viss tjänstgöring inomsitt verksamhetsområde i beredskaps- och krigssituationer. Jag anser att de somomfattas av tjänsteplikten har så betydelsefulla uppgifter under de nu angivnaförhållandena att de också bör vara skyldiga att utbilda och öva sig för dessauppgifter i fred. Jag föreslår således en utvidgning av utbildningsplikten ifred till alt omfatta all personal som avses i 4 § ijänslepliktslagen.Förslaget föranleder en ändring i lagens 6 §. Somjag har nämnt ansvarar enligt10 § tjänstepliktsförordningen för den utbildning som avses i 6 § Ijänslepliktslagen.Mitt förslag om utvidgad utbildningsplikl innebär bl. a. att även veterinärpersonalkommer alt omfattas. Jag avser att senare återkomma till regeringen medförslag till den ändring i tjänstepliktsförordningen som mitt förslag omutvidgad utbildningsplikt kan föranleda. Hittillshar inkallat läkare lill utbildning enligt 6 § ijänsie-pliklslagen.Detta bör göra även i fortsättningen beträffande de kurser somstyrelsen anordnar. I övrigt är det lämpligt atl den som anordnar utbildningsom avses i 6 § Ijänslepliktslagen också får kalla in berörda personer tillutbildningen. Jag utgår från att utbildningsplikten utnyttjas i rimligomfattning. Jag anseratt tiden för utbildningsplikten bör vara för allapersonalkategorier som berörs. 1enlighet med vad jag nu har anfört har det inom upprättatsett förslag till lag om ändring i lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso-och sjukvårdspersonal samt velerinärpersonal m. m. Lagförslaget bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 4.5. Lagförslaget överensstämmer med dettill lagrådet remitterade lagförslaget. Som inledningsvis sagts har lagrådetgranskal lagförslaget och lämnat det utan erinran. Enligt lagen (1981:292) om tjänsteplikt för hälso- ochsjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m. (tjänstepliktslagen) är förnärvarande endast läkare skyldiga att i fred delta i utbildning och övning förde arbetsuppgifter som de kommer att fä i beredskaps- och krigssituationer.Ändringen i 6 § innebär att utbildnings- och övningsplikten utvidgas till attgälla alla som omfattas av tjänsteplikt enligt tjänstepliklslagen. De yrkesgmppersom nu kommer att omfattas av utbildningsplikt bestäms således med utgångspunkti vilka som omfattas av tjänsteplikt enligt 4 § tjänstepliktslagen. om vilka personer som omfattas finns i förordningen (1981:642) omtjänsteplikt för hälso- och sjukvårdspersonal m.m. (tjänstepliktsförordningen)och i krigsveterinärförordningen (1981:648). I 4 §första stycket tjänstepliktslagen anges atl tjänsteplikten omfattar den som ärsysselsatt inom hälso- och sjukvården eller velerinärverksam-heten samt den somär anställd med tillsynsuppgifter hos en miljö- och hälsoskyddsnämnd. Enligtmotiven tiU 4 § (prop. 1980/81:57 s. 34 f.) avses med uttrycket hälso- ochsjukvård detsamma som i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- ochsjukvårdspersonalen m. fl. (tillsynslagen), dvs. den individuellt inriktadevården till förebyggande, uppspårande, utredning eller behandling av sjukdom,skada eller kroppsfel samt vård i samband med barnsbörd. I motiven anges vidareatt begreppet hälso- och sjukvårdspersonal definieras i tillsynslagen och attden lagen skall vara vägledande vid bedömningen av vilka som omfattas avtjänsteplikten. Uttrycket anställd med uppgifter hos en miljö- ochhälsoskyddsnämnd infördes genom en ändring i 4 § (SFS 1983:305) som en följd avatt en ny hälsoskyddslag (1982:1080) ersatte den tidigare hälsovårdsstadgan(1958:663). I sak gjordes ingen ändring. Tjänsteplikten omfattar således såväldem som tidigare kallades för hälsovårdsinspektörer eller hade en motsvarande be- fattningsom dem som har anställts med motsvarande uppgifter hos en miljö- ochhälsoskyddsnämnd. I övrigl hänvisas till vad som sägs i motiven till 4 S förstastycket om tjänstepliktens omfattning. Tjänstepliktenomfattar vidare (4 § andra stycket) personer som har tidigare yrkeserfarenhetinom verksamhetsområdet och som har legitimation för yrket, har fått enkvalificerad behörighet inom yrket eller har avslutat sin tjänstgöring inomverksamhetsområdet före den tidpunkt då tjänsteplikten görs gäUande.1 tjänstepliktsförordningen - som inte reglerar veterinärpersonalen - angesnärmare (I §) vilka som skall hänföras till sädan personal som anges i 4 §andra stycket Ijänslepliktslagen. Beträffande vissa yrkesgrupper föreskrivsockså en längsta tid för att omfattas av tjänsteplikt sedan de har slutat sintjänstgöring. ges möjlighet att efter visst samråd föreskrivaatt vissa yrkeskategorier skall omfattas av tjänsteplikten kortare lid efter tjänstgöringensupphörande än vad som har angetts i förordningen och atl även i övrigtbegränsa antalet personer som skall omfattas av tjänsteplikten.Socialstyrelsens beslut i dessa avseenden får naturligtvis återverkningar påvilka som kommer att omfattas av utbildnings- och övningsplikl enligt 6 §tjänstepliktslagen. I 11 § krigsveterinärförordningen finns motsvarande bestämmelserför veterinärpersonal. Antaletdagar som skall kunna tas ut är liksom tidigare högst 60 för alla. Denenskilde skall även fortsättningsvis vara befriad från utbildnings-ochövningsplikt i den utsträckning hans kroppskrafter och hälsotillstånd intemedger att han deltar. Detfinns inte någon anledning atl i 6 § behålla dess nuvarande särskildabegränsning till eftersom utbildningsplikten omfattar endast demsom är tjänstepliktiga enligt 4 § och den tjänsteplikten enligt 5 § upphör åretefter fyllda . Bestämmelseni 9 § Ijänslepliktslagen om påföljd för underlåtenhet att fullgöra skyldighetenligt 6 § kvarstår oförändrad. Vadgäller registrering av genomgången utbildning föreslår USIK alt försvarsmaktenäven i fortsättningen skall föra register över utbildning av krigsplacerad personalinom försvarsmakten och alt sjukvårdshuvudmännen skall föra register över dencivilt krigsplacerade hälso- och sjukvårdspersonalens utbildning.Abrahamgruppen har i sin rapport redovisat överläggningar med berörda parter,nämligen försvarsmakten, och sjukvårdshuvudmännen, om detgemensamma registerunderlag som behövs civilt och militärt för hälso- ochsjukvårdspersonalen. En central registrering av genomgången utbildning hardärvid inle ansetts erforderlig. Någon form av enkel registrering avgenomgången utbildning kan dock enligt min mening komma att behövas bl. a. föratt kunna analysera utbildningsbehoven. För sjukvårdshuvudmännen bör dettavara möjligt atl genomföra i de personaladministraliva system som huvudmännenhar byggt upp. Delsamma bör gälla för kommunerna och kommunanställd personalsamt för lantbruksstyrelsen och dess velerinärpersonal. Socialstyrelsenutbetalar viss högsta ersättning för mistad lön underutbildningstiden till de läkare som utbildar sig för den civila hälso- ochsjukvården i krig. För egen del vill jag framhålla att jag ser en sådanutbildning som en normal del i fortbildningen av olika yrkeskategorier och attden därför ocksä bör hanteras som sådan, dvs. betraktas som tjänsteuppdrag. För den som med stöd avvärnpliktslagen (1941:967) utbildas för uppgifter inom försvarsmakten finns ersättningsbestämmelser om bl.a. dagpenning i värnpliktsförmånsförordningen(1976:1008) och ytteriigare ersättningsbestämmelser i bl.a. familjebidragslagen(1978:520). Dagpenning motsvarar sjukpenning, men skall alltid bestämmas lilllägst . Icke värnpliktiga som föreslås omfattas av utbildningsplikt enligtmitt förslag och som utbildas och övas för uppgifter inom försvarsmakten bör fåsamma ersättning som de värnpliktiga. Samma ersättningsnormer anser jag ocksäbör gälla för personal inom den civila sektorn som är privatanställd eller ickeyrkesverksam och som omfattas av utbildningsplikten. Det är rimligt att den somanordnar och kallar till utbildning också svarar för ersättningen lill dem somdeltar i den. Sjuktransporternahar stor betydelse för hälso- och sjukvården i krig. Landstingskommunerna,som svarar för en mycket stor del av totalförsvarets sjukvårdsresurser,ansvarar för och disponerar en mycket begränsad del av transportmedlen i krig.Det i fred utvecklade och för fredsbehov avpassade sjuktransportsystemet är ihuvudsak avsett för transporter inom respektive sjukvårdsområde. En betydandedel av sjuktransporterna i krig beräknas emellertid behöva ske över läns- och civilområdesgränser.För dessa behov är de fredstida civila sjuktransportresurserna inte tillräckliga. I1982 års försvarsbeslut angavs atl inriktningen borde vara att programansvaretför fjärrsjuktransporter (transporter mellan civil- och militärområden) päsikt skulle föras över från försvarsmakten till . Innan dettakunde ske borde sjuktransportfrägan i sin helhet studeras i samverkan mellanberörda myndigheter och därvid särskilt prövas inriktningen av och formernaför ledningen av sjuktransporterna. Enligt min meningvisar utvecklingen att programansvaret oförändrat bör åvila försvarsmakten.Överbefälhavaren och är också överens om detta.Försvarskommittén är av samma uppfattning och anser att försvarsmaktenfortfarande bör ha detta ansvar. Försvarskommitténanser att tillgång lill sjuktransporter med helikoptrar är av betydelse för eneffektivt fungerande hälso- och sjukvård. Snabba transporter av akut sjukaeller skadade innebär i många fall färre dödsfaU, färre fall av invaliditet,minskat lidande och snabbare tillfrisknande för patienternasamt tidsbesparingar och lägre vårdkostnader inom hälso- och sjukvärden. 1fred föreligger behov av helikoptrar för sjuktransporter som kompletteringtill vägbundna ambulanser i stora delar av landet. Vid siörre olyckor ochkatastrofer finns dessutom behov att kunna genomföra samlade insatser medhelikoptrar. I krig ökar de totala behoven av sjuktransporter med helikoptrar.Inom försvarsmakten föreligger för understöd av militära operationer behov avhelikoptrar för bl. a. sjuktransporter. Kommitténanser att en ökning av sjuktransportkapaciteten med helikoptrar bör ske föratt tillgodose behovet i krig. En utökning av kapaciteten för detta ändamålbör ske på elt sådant sätt att även behovet i fred kan tillgodoses. Kommitténhar inhämtat atl det finns intresse för ett ökat landstingskommunalt ochstatligt samarbete på detta område. Sjuktransporter med helikoptrar bör enligtkommitténs uppfattning organiseras i landstingskommunal och statlig regi föratt tillgodose behoven av sjuktransporter i fred och organiseras samordnat medförsvarsmakten och , helikopterorganisationer samt privatahelikopterföretag. I krig bör sjuktransporter med helikoptrar kunna ske samlatinom ramen för totalförsvaret. Kommitténanser att vissa statliga medel bör avdelas för att förbättra sjuktransportkapacilelenmed helikoptrar såväl i fred som i krig under förutsättning attsjukvårdshuvudmännen är beredda atl medverka i motsvarande utsträckning. Ansvaretför civila sjuktransporter åvilar enligt kommitténs uppfattningsjukvårdshuvudmännen. uppgifter beträffande luftburnasjuktransporter bör således föras över till sjukvårdshuvudmännen. Jagdelar kommitténs uppfattning i denna fräga. Enligt min mening är det naturligtatt sjukvårdshuvudmännen ges ett större ansvar för de civila sjuktransporterna.Jag avser också att pröva hur kommitténs förslag om en utökad anskaffning avambulanshelikoptrar kan genomföras. Jag avser att återkomma i dessa frågor. 2.9 Hälso-och sjukvårdens skydd Fråganom hälso- och sjukvårdens skydd i krig togs upp försvarsbeslut.Tillräckligt underlag saknades då för att fatta beslut om den framtidainriktningen av skyddet. fick i uppdrag att utveckla synenavseende hälso- och sjukvärdens skydd i krig samt att göra en försöksutbyggnadav skydd för hälso- och sjukvården. Detta har styrelsen redovisat i rapportenom hälso- och sjukvärdens säkerhet i krig (SSIK). Försvarskommitténhar tagit del av förslag och anser att del är angelägel attåtgärder vidtas för att förbättra den tekniska försöriningen och skyddet ikrig. Jag anser, liksom försvarskommittén och , att åtgärderför att säkerställa den tekniska försöriningen t.ex. försörjning med el ochvatten bör prioriteras före fysiskt skydd. Vidare bör enligt kommittén det folkrältsligaskyddet enligt Genévekonventionerna med tilläggsprotokoll utnyttjas. Jag delarkommitténs uppfattning att civila sjukvårdsanläggningar redan i fred börutmärkas med röda korstecken synliga från luften.Sjukvårdshuvudmännen bör enligt kommittén ha ansvaret för att sädana åtgärdergenomförs. Ätgärder för att förbättra säkerheten bör därför i likhet med vadkommittén anser finansieras genom ett delat kostnadsansvar mellan landstingenoch staten varvid staten bör ansvara för krigsbehovets kostnader. Jagåterkommer under avsnitt 4 till frågan om medel för hälso- och sjukvärdens skyddi krig. Jag anser del vara viktigtatt hälso- och sjukvårdens skydd mot främst C-men även A- och B-stridsmedelförbättras. är av samma uppfattning. Skyddet bör successivtbyggas upp så att i första hand hälso- och sjukvårdens personal och sjukhusens egenskyddförbättras och så att möjlighet finns att ta emot, sanera och behandla bl. a. C-skadade.Jag återkommer till frågan om medel för detta ändamål längre fram. Mitt förslag:Regeringen bemyndigas att meddela särskilda föreskrifter om , omriket kommer i krig eller krigsfara eller om det råder sådana utomordentligaförhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som riket harbefunnit sig i. En bestämmelse om detta förs in i socialtjänstlagen (1980:620). Skälenför mitt förslag: Under krig är det nödvändigt med en fördjupad samverkanmellan och hälso- och sjukvården. En förstärkning avhemsjukvärden och den kommunala behövs för t. ex. de patienter sominte kan beredas värd på sjukhus. Äldreomsorgenutgör en växande del av . Genom hemsjukvården och dagsjukvårdenhärden en stark koppling till hälso- och sjukvården vid vårdcentraler ochsjukhem (primärvården). Strävandena att äldre så långt som möjligt skall bokvar i sina hem kan bli svåra att uppfylla i krig. Svårigheter för äldre ochäven handikappade att hinna till skyddsrum kan göra det nödvändigt att på etttidigt stadium förflytta dessa människor. De försämrade möjligheterna attupprätthålla gör att det också kan bli nödvändigt med kollektivtboende i högre grad i krig än i fred. Detta kommer att ställa krav på enfungerande transportorganisation, framför allt för att upprätthålla dagsjukvårdvid vårdcentralerna. Barnomsorgeni krig kommer att få ta emot avsevärt fler barn än i fred. Detta måste ske påett sätt som utgår från barnens behov av stöd för att klara av de psykiskapåfrestningarna under krigsförhållanden. I och med att familjer splittras underkrigsförhållanden genom inkallelser och utrymningar m. m. är det viktigt attriktlinjer finns för hur barnen skall tas om hand. regleras ihuvudsak av socialtjänstlagen (1980:620). Huvudansvaret för ochden närmare utformningen av denna ligger hos kommunerna. Socialtjänstlagen geren kommun stora möjligheter atl anpassa olika insatser efter de behov och deförhållanden som råder inom kommunen. De riktlinjer som finns i fred bör enligtmin mening även 1 krig måste dock verksamheten koncentreras till deför krigsförhällandena speciella uppgifterna och den situation som råderlokalt. Vissa normer i som gäller i fred kan därför komma attavvika från dem som gäller i krig. Socialtjänstenmåste enligt min mening kunna organiseras och bedrivas så, att den tillgodoserde särskilda krav som ställs på den i en krigssituation. För alt detta skallvara möjligt bör regeringen ha rätt att meddela föreskrifter som i erforderiigutsträckning tar över reglerna för den fredstida enligtsocialtjänstlagen. Denna lag ger i sin nuvarande lydelse inte någon sådan rättför regeringen. Jag föreslår därför att det i socialtjänstlagen förs in en bestämmelseom att regeringen skall kunna meddela särskilda föreskrifter om socialtjänstenenligt den lagen, om riket kommer i krig eller krigsfara eller om det rådersådana utomordenfliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfarasom riket har befunnit sig i. Bestämmelsen bör lämpligen tas in som en ny 78 §i socialtjänstlagen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har det inom upprättatsett förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620). Lagförslagetbör fogas till protokollet i detta ärende som bUaga 4.6. Socialstyrelsenhar föreslagit all lagen (1964:47) om krigshjälp skall upphävas och attsocialtjänstlagens regler om ekonomiskt bistånd skall anpassas därefter. Enligtvad jag har inhämtat från chefen för kommer slatensinvandrarverk alt redovisa förslag till hurflyktingmottagning i krig skall gå till. Jag avser att avvakta det förslagetoch är därför inte beredd att nu föreslå att lagen om krigshjälp skallupphävas. 2.11Finansiering m. m. Enligt1982 års försvarsbeslut borde ansvarsfördelningen mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen prövas ytterligare. Försvarskommitlén har efler särskildutredning av generaldirektören angett följande principer förfinansieringen av beredskapsförberedelser inom den civila delen avtotalförsvaret: De beredskapsåtgärder som avser fredstida störningar bör inormalfallet genomföras och bekostas av de organ - bl. a. kommuner ochlandsting - som har ansvaret för den fredslida verksamheten. Statenskostnadsansvar för beredskapen mot sådana fredstida störningar bör därför varabegränsat till situationer mol vilka den verksamhetsansvarige saknar reellamöjligheter att skydda sig. Kostnadsansvaret vad gäller beredskapen mot kriseroch krig bör delas mellan staten och den som har ansvar för den aktuellaverksamheten i fred. Den som skaU upprätthålla en verksamhet under kriser och ikrig bör själv svara för de administrativa kostnaderna, dvs. kostnader förplanerings-, utbildnings- och övningsverksamhel. Jaginstämmer i dessa principer. menar dock atl staten tillsvidare bör svara för finansieringen av kommunernas administrativa kostnader.Jag har inte något alt erinra mol detta, men anser det samtidigtangeläget att det kommunala finansieringsansvaret ut. Kommitténanser bl.a. att ansvaret för försörjningsberedskapen beträffande den fredsmässigahälso- och sjukvärden under etl förkrigsskede och i krig åvilarsjukvårdshuvudmännen. Detta innebär enligt kommitténs mening att det ankommerpå sjukvårdshuvudmännen att för dessa skeden ansvara för finansieringen avberedskapsåtgärder i fräga om bl.a. sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär.Jag är av samma uppfattning. Enligtmin mening har sjukvårdshuvudmännen samma kostnadsansvar för sina invånare ikrig som i fred. Ansvaret för uppgifter som rör hälso-och sjukvårdens beredskapi detta avseende och som inte är av övergripande rikskaraktär åvilar såledessjukvårdshuvudmännen. Det i krig tillkommande behovet av åtgärder bör åvilastaten och finansieras med statliga medel. Socialstyrelsenföreslår i sin programplan all behovet av läkemedel för den i krig kvarstående fredsmässigahälso- och sjukvården tillgodoses genom en i lag stadgad utökning av dekommersiella lagren hos den svenska läkemedelsindustrin och importörer.Kommittén har framhållit atl det är väsentligt att lagring för krigsbehovet byggsupp. Jag delar kommitténs uppfattning. Kommittén har dock inle hafttillräckligt underlag för alt föreslå en lagstiftning. Det bör ankomma påregeringen att vidare överväga frågan. Enligtregeringens anvisningar för program- och verksamhetsplaneringen för den civilahälso- och sjukvården i krig /88 1991/92 skulle planeringenulgå från vad försvarskommitlén föreslagit i skrivelse till regeringen ifebruari 1986. Kommittén angav därvid att planeringen skulle göras i tvåekonomiska nivåer på 129,3 milj. kr/år resp. 159,3 milj. kr/år. Inom denanbefallda ramen ingår driftkostnader. Socialstyrelsenhar i programplanen 1987-1992 framhåUit att den för krig otillräckligacivila.försörjningsberedskapen måste avhjälpas främst genom en utökadberedskapslagring. Styrelsen har därvid valt att presentera ytterligare ettkostnadsalternativ pä i genomsnitt 342,6 milj. kr/är. Försvarskommitlénförordar i sitt slutbetänkande en kraftig förstärkning av uthållighet ochkapacitet för den civila hälso- och sjukvärden i krig. Kommittén ger en femårigekonomisk ram på totalt 1096 milj.kr. varav 500 milj. kr. I genomsnitt per är innebär det 219,2 milj.kr. för den civila hälso- och sjukvärden i krig exkl. administrativaberedskapskostnader vid och statens bakteriologiskalaboratorium. Jag delar kommitténs uppfattning om att det är angeläget altvidta ätgärder för att åstadkomma förbättringar vad avser hälso- och sjukvårdeni krig. Den av kommittén föreslagna ramen bör enligt min mening leda till attberedskapen kraftigt förbättras inom detta område. Jagåterkommer till mina ställningstaganden till anslagsframställningaroch min hemställan om anslag för /88 i det följande (avsnitt 4). 3 Hemställan Prop. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår Social- 1. detav lagrådet granskade förslaget till lag om ändring i lagen (1981:292) om tjänsteplikl för hälso- och sjukvårdspersonal samt veterinärpersonal m. m., 2. förslageltill lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620), dels att 3. godkännade riktlinjer för hälso- och sjukvården i krig somjag har förordat (avsnitt 2.2 och 2.5). Vidarehemställer jag atl regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jagi övrigl har anfört om hälso- och sjukvården i krig. 4 Anslagsfrågor för /88 Femte huvudtiteln 1986/87:100 (bil. 7) har regeringen föreslagit att, i avvaktanpå särskild proposition i ämnet, för /88 beräkna följandeanslag: tillStatens bakteriologiska laboratorium: Försvarsmedicinsk verksamhet ettförslagsanslag av ,