prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Lagrådet finner anledning all påpeka något sominte så klart framgår av vare sig lagtext eller motiv - atl sambor haranledning alt räkna med tre kategorier av bohag: 1) gemensamt bohag som harförvärvats för gemensamt begagnande, 2) annat gemensamt bohag saml 3) övrigtbohag. Denna uppdelning kan förefalla mycket komplicerad. Lagrådet finner dockinte anledning att framlägga något ändringsförslag. Dennaparagraf kan sägas vara den centrala bestämmelsen i sambolagen. Det är här somhuvudtanken bakom den nya lagstiftningen kommer till uttryck, nämligen att ensambo vid samboförhållandets upplösning har en giftorättsliknande rätt tilldelning av sambornas gemensamma bostad och bohag, dock endast i den månegendomen har anskaffats för gemensamt begagnande. Det kan ofta vara vanskligt atl avgöra, om etlsamboförhållande i lagens mening skall anses föreligga eller ej. Hur fråganskall bedömas har berörts i remissprotokollets allmänna motivering (avsnitt2.6.2) och i specialmotiveringen till 1 §. Lagrådet vill i anslutning tillförevarande paragraf la upp frågan i ett par speciella hänseenden. Till att böria med kan då konstateras all det iremissprolokollel påpekas, att tidpunkten för inledandet av samlevnaden iblandkaa behöva fastställas mera noggrant. Om partema inte kan komma överens omlidpunkten bör, sägs det, den dag då samborna har kyrkobokförts på gemensamadress kunna användas som rätt datum, om inte övriga omständigheter talar iannan riktning. I anslutning härtill vill lagrådet anmärka alt deltrots det sagda kan vara svårt att fastställa en lidpunkt, dä ettsamboförhållande i lagens mening skall anses vara inlett. En viss - osäkertvilken - varaktighet på förhållandet mellan kontrahenterna föratsätts för att lagenskrav skall vara uppfyllt (jfr specialmotiveringen till I § andra stycket).Osäkerheten i detta hänseende medför att sambolagens regelsystem, som juautomatiskt skall bli gällande på samboförhållanden, kanske kan komma all blitillämpligt på en samlevnadspart som inle alls är införstådd med det. Det måstebetecknas som en brist atl en person som har böriat bo ihop med en annan intealllid skall kunna med bestämdhet förutse, om och när den uppkomnarelationen med den andre skall anses ha nått den punkt då sambolagen slår till.Mot denna lösliga ordning kan ställas vad som gäller i fråga om äktenskap. Därfinns en klar tidpunkt för uppkomsten av rättsförhållandet mellan parterna,nämligen vigseln. Välsä viktigt som att kunna bestämma tiden för inledandet synes vara alt kunnafastställa om och ett samboförhällande har upphört. Dennafråga har avgörande betydelse när det gäller tillämpningen av förevarandeparagraf. Samma problematik möter i flera andra bestämmelser i sambolagen, set.ex. 7 § första stycket ("när samboförhållandel upphörde") och 14 §("den dag då samboförhållandet upphör"). 1 anslutning härtill kanockså nämnas del i motiveringen till 6 § gjorda uttalandet atl, när bodelninghar begärts, varie sambos tillgångar och skulder skall upptecknas sådana de varnär samlevnaden upplöstes. Även vid tillämpning av förslaget till ändring i ÄBhar frågan stor betydelse, se bl.a. Il kap. 8 § ("samboförhållandet harupphört före testators död"). När det gäller äktenskap är regleringenalldeles klar: upplösning sker genom den ena makens död eller genomlagakraflvunnen dom på äktenskapsskillnad. I det fallet alt ett oomtvistligtsamboförhållande upphör genom atl en av samborna dör behöver någon tvekan i detberörda hänseendet inte uppkomma; samboförhållandet upplöses genom dödsfallet.Men i andra fall kan det vara svårt att avgöra, om och mera exakt - när etlsamboförhållande skall anses upplöst. Någon bestämd tidpunkt såsom vidäktenskapsskillnad erbjuds inte. Detta måste ses som en svaghet i denföreslagna ordningen. Visserligen bör man kunna räkna med att flertalet fallinte kommer atl välla bekymmer i praktiken (jfr bel. s. 253 f och s. 256 f).Parterna torde sålunda i allmänhet vara överens i saken. Problemet kan f.ö.sägas föreligga redan när del gäller tillämpningen av lag om ogiftasamboendes gemensamma bostad (se lagens I §). Frågans räckvidd ökar emellertid,om den föreslagna utvidgade sambolagsliftningen genomförs. Det är risk för att tvist i en del fallkan uppstå i frågan huruvida elt samboförhållande skall anses ha upphört ellerej. Man kan l.ex. tänka sig den situationen att två samboendepersoner på grund av uppkommen konflikt mellan dem har flyttat isär "påprov". Elt annat exempel är att två sambor har börjat bo på skilda hälltill följd av att en av dem i sitt arbete har fått en placering på annan ort,kanske utomlands. Om den ena sambon i etl sådant läge som angetts skulle råkaavlida, kan det bh tvist om vilket statusförhållande som egentiigen rådde vidliden för dödsfallet. I här berörda och andra oklara fall kan det blinödvändigt med omfattande och ömtålig utredning för att få underlag förprövningen av om samboförhållandel kan anses ha upphört eller ej; som framgårav remissprolokollel kan kyrkobokföringsadressen inte vara ensamt avgörande.Även om elt fylligt utredningsmaterial skulle förebringas, kan självabedömningen av om - och - samboförhållandet skall ansesupplöst vara en mycket grannlaga uppgift. Ett problem som har visst samband med nu behandladeförhållanden är följande. Av paragrafens inledning framgår att bodelning skallske "när etl samboförhållande upphör". Del citerade uttryckssättetklargör att förhäl- landetsupphörande utgör den utlösande förutsättningen för att bodelning skall äga rum.Under föredragningen har lagrådet erfarit att de citerade ordalagen är avseddaatt förmedla ytterligare en upplysning, nämligen alt det är egendomsläget påupphörandedagen som skall läggas till grund vid bodelningen (jfrspecialmotiveringen till 6 §). I klarhetens intresse bör denna tanke uttryckligenframgå av lagtexten. Där bör därför i en ny mening i slutet av första stycket -efter mönster av 10 kap. I § andra stycket (9 kap. 2 § enligt lagrådetsförslag) förslaget lill ÄktB - göras ett tillägg av den lydelse som framgårnedan. Enligt det remitterade förslagel gäller inte någonlidsbegränsning för framställande av sådan begäran som avses i första meningenav första stycket i förevarande paragraf (annorlunda enligt andra meningen).Delta kan länkas få mindre lyckade konsekvenser i fall då det - trots den ispecialmotiveringen gjorda rekommendationen att begäran om bodelning skallframställas i nära anslutning till samboförhållandeis upplösning - har dröjtlänge innan sådan begäran görs. Såvitt nu kan bedömas torde likväl någonsärskild preklusionsfrist, ehuru i och för sig önskvärd, inte vara alldelesnödvändig. I den förevarande paragrafens första styckeföreskrivs i andra meningen att, om en sambo avlider, begäran av denefterlevande sambon om bodelning skall framställas senast då bouppteckningförrättas. Enligt vad som upplysts vid föredragningen inför lagrådet är regelnavsedd att vara tilllämplig även i det fallet alt samboförhållandet redan hadeupphört, när dödsfallet inträffade, men bodelning ännu inte hunnit äga rum. Härär fråga om en situation som - låt vara ovanlig kan kräva viss uppmärksamhetäven i fråga om andra regler beträffande elt samboförhållande än den härdiskuterade. Sålunda finns anledning att beakta fallet vid tillämpning av 12 §i förevarande lagförslag (lagrådet återkommer vid nämnda paragraf lillifrågavarande spörsmål) samt vid tilllämpningen av 3 kap. 7 §, 18 kap. 1 §, 20kap. 2 §, 4 § tredje stycket och 6 § liksom 23 kap. 1 § i förslaget lilländring i ÄB. Med beaktande av det anförda och med vissaredaktionella jämkningar i övrigt föreslår lagrådet att första stycket i 5 §sambolagen ges denna lydelse: "När ett samboförhällande upphör, skall päbegäran av någon av samborna deras gemensamma bostad och bohag, om egendomenhar förvärvats för gemensamt begagnande, delas mellan dem genom bodelning.Avlider en sambo, skall begäran av den efterlevande sambon om en sådanbodelning framställas senast när bouppteckningen förrättas. Bodelning skallgöras med utgångspunkt i egendomsförhållandena den dag när samboförhållandetupphör." Enligt motiveringen till andra stycket kan ettavtal om alt fördelningsreglerna inle skall gälla ingås/öre eller undersamlevnaden. Del är emellertid inte otänkbart atl samborna även efterupplösning av samlevnaden i klarhetens intresse kan vilja träffa bindandeavtal om att regleringen i första meningen av första stycket inte skall gälla.En sådan möjlighet synes böra stå dem till buds. är beträffande andra stycket att anföra följande. 1986/87: 1 motiveringen(avsnitt 2.6.3) anförs närmare synpunkter av innebörd, i korthet, att samborbör ha möjlighet att genom avtal ordna sina egendomsförhållanden på det sättsom de gemensamt önskar. I enlighet härmed öppnar remissförslaget sådanmöjlighet för sambor. Del blir fritt fram för dem att genom avtal frigöra sigfrån de regler om delning av bostad och bohag som lagförslagets 5-11 §§innehåller. En gräns för avtalsfriheten är dock avsedd att gälla. Reglerna omövertaganderält till bostadslägenhet -17 § anses böra vara tvingande (avsnitt2.6.3 och specialmoliveringen till 5 § andra stycket). Att 17 § är avsedd attvara tvingande kan anses vara antytt genom atl 5 § andra stycket erbjuder avtalsfriheti fråga om bodelningsreglerna och - motsatsvis - skulle man härav kunna slutasig till att lösningsrältsregeln i 17 § ej kan avtalas bort. (Beträffandesvårigheterna att bedöma om en lagregel är tvingande, se Grönfors uppsats iFestskrift till s. 204 f.) I anslutning till andra stycket av förevarandeparagraf kan den frågan ställas, om parterna inför elt föreståendesamboförhållande eller under dettas bestånd skulle kunna avtala att omsamboförhållandet skulle upphöra bodelning skall ske t.ex. på del sättet atlvardera parten skall fullt ut behålla den egendom som parten äger. bli fråga om ett slags föravtal som ingåtts för den eventualiteten förpartema kanske högst sannolik atl samboförhållandel upphör genom separation.Om elt sådant avtal blev bindande mellan samborna, borde del måhända få denkonsekvensen atl 17 § i förslaget med dess bestämmelser om rätt tillövertagande i vissa fall av gemensam bostad skulle sättas ur spel; fråga blevju i det tänkta fallet inte om egendom som "inte ingår i bodelning". I belänkandet (s. 257) förefaller det anses attföravtal mellan sambor inle skulle kunna fylla någon funktion. I och för sig ärdet väl dock inte helt säkert atl elt sådant föravtal utan vidare skulle bliogiltigt. Del kan erinras om att föravtal mellan makar utan stöd av direktlagbestämmelse ansetts under vissa föratsättningar gällande. Det skulle kanske också kunna sägas ligga i linjemed själva samboförhållandets idé alt parterna skulle kunna ingå avtal som hadeden verkan att inga som helst rättsverkningar av förhållandet kvarstod sedanförhållandet upphört. Ett avtal av ifrågasatt slag skuhe emellertid tydligenfrämst fä den konsekvensen atl övertaganderätlen enligt 17 § eliminerades;detta skulle kanske vara det egentliga syftet med avtalet. Bestämmelseraa i nämnda paragraf är dock socialtbetingade och avser alt bereda skydd för en svagare part. Del är väl därförmöjligt atl elt avtal av berört slag, även om det i och för sig tilladesgiltighet, likväl inte skulle tillåtas föranleda all 17 § sattes ur spel (jfr36 § avtalslagen). Lagrådet vill i anslutning till förevarandeparagraf ta upp en rabrikfråga. Underrabriken lill paragrafen jämteefterföljande 6-13 §§ är i det remitterade förslaget "Fördelning av detgemensamma hemmet genom bodelning". Nästföljande avsnitt, omfattande 14och 15 §§, har underrabriken "Förfarandel vid bodelning". Sistnämndarabrik är mindre träffande i det atl 15 § inte gäller förfarandet vidbodelning utan verkan av bodelning (jfr 13 kap. ÄklB). Enligt lagrådets meningbör samtiiga här 1986/87: 1 berördaparagrafer, sålunda 5-15 §§, lämpligen sammanföras under en Prop. 1986/87:1 gemensam underrubrik lydande kort och gott "Bodelning". I anslutning lill vad lagrådet anfört under förevarandeparagraf vill jag som ett tillägg erinra om vad jag anfört under de inledandesynpunkterna i lagrådets yttrande. När det i denna och efterföljande paragrafer talas ombostad och bohag, avses endast sådan bostad och sådant bohag som enligt 5 §skall bli föremål för bodelning. Detta får, med viss tvekan, anses framgå tillräckligttydligt av sammanhanget. Lika väl som i fråga om ÄktB är dettill förebyggande av osäkerhet och missförstånd angeläget att de personligapronomina "han eller hon" undviks i lagtexten, när syftningen isjälva verket bara gäller en bestämd sambo (se vad lagrådet yttrat härom vid 2kap. I § ÄktB). Orden "han eller hon" i första stycket bör därförersättas med "den sambon". Andra stycket bör, i linje med detremitterade förslaget till lydelse av 9 kap. 6 § samt 11 kap. 2 § andra stycketoch 7 § andra stycket ÄktB -och med beaktande av lagrådets jämkningsförslagbeträffande dessa bestämmelser - lyda: "För sådana fordringar mot ensambo som inte är förenade med särskild förmånsrätt i bostaden eller bohagetoch som inle heller pä annat sätt är atl hänföra till angivna egendom skallsambon få täckning ur bostaden och bohaget endast i den mån betalning inte kanerhållas ur annan egendom." Anmärkas bör att såsom fordran moten sambo är atl räkna också fordran mot sambon på grand av borgen eller ställandeav pant för tredje mans skuld. Här kan vidare erinras om vad lagrådet anfört under 20kap. 4 § ÄB. I samklang med vad lagrådet föreslagit beträffandemotsvarande reglering i 12 kap. 1 § ÄktB föreslås alt - utan atl någon sakligändring av remissförslaget avses - som etl första stycke i nu förevarandeparagraf upptas bestämmelser av följande lydelse: "Om vid bodelning enandelsberäkning enligl 5-8 §§ skulle vara oskälig med hänsyn särskilt till dentid samboförhållandet har varat men även till sambomas ekonomiska förhållandenoch omständigheterna i övrigt, skall andelarna jämkas. Den sambo lill varsförmån jämkning sker får därvid ej tillföras högre värde än som motsvarar densambons egendom." När del i slutet av andra meningeni stycket talas om "den sambons egendom" avses därmed - i enlighet med systematiken i del remitterade 375 förslaget(jfr orden "sin egendom" i slutet av första meningen av 9 § iremissförslaget) - endast sådan egendom som ingår i bodelningen. Med hänvisning till nämnda 12 kap. I § ÄktB föreslårlagrådet vidare att i ett andra stycke av förevarande paragraf föreskrivsföljande: "Om vid bodelning en sambo ärförsatt i konkurs eller det finns andra särskilda skäl att inte dela sambornas egendom,skall vardera sambon som sin andel behälla sin egendom." Även i fråga om detta stycke gälleratt med "sin egendom" avses bara sådan egendom som omfattas avbodelningen. Prop.1986/87: 1 Av samma skäl som lagrådet anfört under 11 kap. 7 § ÄktBförordar lagrådet att i förevarande paragrafs andra stycke sker följande omformu lering: "Svarar egendomen för fordran som är - - - från ansvar för fordringen elieratt---- särskild värd." I specialmotiveringen tillparagrafen uttalas alt övertaganderätten för gifta inte omfattar egendom som ärenskild till följd av villkor vid gåva eller i testamente. Det får därför, sägsdet vidare, anses oskäligt atl sådan egendom skulle kunna övertas så längeparterna endast lever samman som ogifta. Att nu angiven grundsats kommer till uttryck endastmotivledes, torde -ehuru remissförslaget i vad det gäller ÄktB har särskildföreskrift som medför att testalorers och givares viljeförklaringar skallrespekteras - fä anses godtagbart. I själva verket föreligger ett ännu starkareskäl än det i remissprotokollet anförda för att egendom, som enligt förbehållav angiven art skall vara mollagarens enskilda, blir undantagen frånövertaganderätt. Sådan egendom kan nämligen inte i 5 §:s mening anses förvärvadför gemensamt begagnande (jfr bet. s. 143). Substitut för sådan egendom kandäremot sägas vara förvärvat för gemensamt begagnande. Men mot övertagande idylikt fall kan tänkas att sådan oskälighelsaspekl som remissprolokollelframför kan spela in. Med hänvisning lill de ändringsförslag som lagrådet harframställt vid den motsvarande regleringen i 11 kap. 8 och 9 §§ ÄklB föreslårlagrådet att förevarande paragraf ges följande lydelse: "En sambo har rätt att istället för att lämna egendom till den andra sambon betala motsvarande belopp ipengar. Om godtagbar säkerhet ställs för betalningen, kan sambon få skäligtanstånd med denna, dock högst om ej samborna enas om annat ellersärskilda skäl föreligger. Lämnas inte någon betalning, har den andra sambonrätt att så långt det är möjligt få sådan egendom som inte är uppenbartolämplig för den sambon. Om en sambo övertar bostad ellerbohag mot avräkning och inte tillgodoser den andra sambon med egendom ur detgemensamma bohaget, skall den övertagande sambon betala motsvarande belopp ipengar. Om godtagbar säkerhet ställs för betalningen, kan sambon fä skäligtanstånd med denna, dock högst sexmånader om ej samborna enas om annat eller särskilda skäl föreligger." Med"egendom" avses i paragrafen endast sådan egendom som ingår ibodelningen. Iförevarande paragrafs första stycke föreskrivs i det remitterade förslaget alt,om samboförhållandet upphör genom den ena sambons död, bestämmelserna i lagengäller endast till förmån för den efterievande sambon. Berörda bestämmelse synes ha fått en nägot förgenerell avfaltning. Såvitt motiven utvisar har vad som skall gälla endast tillden efterlevande sambons förmån tänkts vara allenast de bestämmelser som är avgrandläggande skyddskaraktär. Sålunda framgår av remissprotokolletsspecialmotivering till förevarande paragraf att den avlidna sambons arvingaroch testamentstagare inte skall kunna åberopa delningsreglerna i lagen för atterhålla förmåner på den efterlevande sambons bekostnad och att de ej hellerskall fä rätt att överta bostad enligt 17 §. Av betänkandet framgår altföreslagen behovsprövning som avses äga ram efter en sambos död kan ske endasttill förmån för den efterlevande (bet. s. 427 f, jfr s. 152 f). Denbehovsprövning som därvid åsyftas är uppenbarligen den som i remissförslagetbehandlas i 10 och 17 §§. Ytterligare är att notera att av remissprolokolletsspecialmotivering till 5 § första stycket framgår att den i sist sagdabestämmelse föreskrivna rätten för envar sambo all begära bodelning skall, närdödsfall inträffat, tillkomma endast den efterlevande sambon, ej den avlidnesrättsinnehavare. Såvitt lagrådet kunnat finna är det just de nuberörda reglerna som man vid lagförslagets utarbetande haft i åtanke när delgällt atl fastställa vad som skall gälla endast lill förmån för denefterlevande sambon; därtill kommer givelvis den uttryckliga regeln i 12 §andra stycket. Men sambolagen erbjuder tillika exempel påreglering som otvivelaktigt icke är avsedd atl gälla endast till denefterlevande sambons förmån. Särskilt framträdande är härvidgäldsläckningsregeln i 7 § när det gäller vad lagrådet under 20 kap. 4 §ÄB-förslaget benämnt "enskild skuld" - av sistnämnda lagrum framgårklart att gäldsläckningsregeln i 7 § sambolagen inle gäller endast till förmänför den efterlevande sambon utan även för den avlidna sambons övrigadödsbodelägare. Ytterligare kan den föreslagna bestämmelsen möjligen inge enefterlevande sambo missuppfattningen alt för denne inte gäller några rådighetsinskränkningarens i fall när bodelning skall ske. Atl begränsningar i handlingsfriheten förden efterlevande sambon kommer att föreligga följer av de föreslagna reglema iÄB för del fall att bodelning begärts av den efterlevande sambon. Av remissförslagets utformning av första stycket iförevarande paragraf skulle vidare kunna utläsas, alt en avliden sambosarvingar eller universella testamentstagare inle skulle ha rätt att påkallajämkning enligt 9 §. En sådan ordning torde dock inte vara avsedd och är inteheller sakligt motiverad i belysning av motsvarande reglering i ÄktB, enliglvilken en avliden makes arvingar och universella testamentstagare torde ha rättatt begärajämkning; se 12 kap. 1 § jämförd med 9 kap. 2 § (4 § enligt lagrådets förslag). Skäl synes också saknas för att den rätt somtillkommer en sambo enligt 11 § första stycket i remissförslaget inte skallkunna göras gällande även av en avliden sambos arvingar och universellatestamentstagare. Mot bakgrunden av det anförda förordar lagrådet enviss precisering av förevarande 12 § första stycket. Bestämmelsen kan länkasutformad på följande sätt: "Om en sambo avlider, gäller bestämmelserna omrätt att begära bodelning och om rätt att överta bostad eller bohag endasttill förmån för den efterlevande sambon." Formuleringen av inledningssatsen är betingad avall enligt vad som upplysts under föredragningen inför lagrådet regleringen äravsedd att omfatta även fall när ett samboförhällande har upplösts föredödsfallet men bodelningen då ännu inle blivit förrättad, jfr vad lagrådetanfört vid 5 § i förevarande lagförslag och-vid 3 kap. 7 § Qärde stycket iförslaget till ändring i ÄB. Till följd av vadlagrådet föreslagit beträffande uppbyggnaden av 9 kap. ÄktB bör förevarandeparagrafs hänvisning avse 9 kap. 4, 6, 8 och 9 §§. Hänvisningarna tillÄktB-bestämmelserna kompletteras med anvisning att vad som i ÄktB sägs om makarskall gälla sambor. I sistnämnda anvisning får anses ligga all i enlighet med 9kap. 2 § ÄktB (4 § enligt lagrådets förslag) avliden sambos arvingar ochuniverseUa testamentstagare är av-lalskontrahenler vid bodelningsavtal med efterlevandesambo. Ifråga om möjligheterna till bodelning likställs enligt förevarande bestämmelsemed gemensam bostad och gemensamt bohag som förvärvals för gemensamt brak sådanegendom som samborna innehar med samägande-rätt. Om samborna avtalat om det,skall alltså reglerna om bodelning i 5 § första stycket tillämpas beträffandeden samägda egendomen även om denna inte är av sådan art som anges i 5 § (dvs.viss bostad och visst bohag). Även de flesta av de om bodelning i detföregående av lagen givna reglerna blir tillämpliga. Som skäl för denna bestämmelse i 16 § har i denallmänna motiveringen endast anförts atl man genom att förfarandet medbodelning skulle tillämpas skulle kunna undvika det opraktiska förfarandetenligt samäganderätlslagen. Av framställningen synes framgå, atl fråga är omen bestämmelse som har sin motsvarighet i de sakkunnigas förslag. Uttalandenav denna innebörd görs av de sakkunniga på flera ställen i den allmännamotiveringen, bl.a. s. 252 f. I lagtexten förefaller emellertid tanken ej hagenomförts, se de sakkunnigas förslag lill ÄktB 19 kap. 3 §, jfr även förslagellill ändring i samäganderätlslagen 19 §. Av 19 kap. 5 § i de sakkunnigas förslagtill ÄktB kan möjligen molsältningsvis slutas att bodelning skulle kunnaske av annat än egendom som utgör bostad och bohag. Bestämmelsen synesemellertid efter ordalagen bli tillämplig på all sambornas egendom, sålundainte endast sådan som innehas med samäganderätt. I remissförslaget gäller möjligheten att dela genombodelning helt klart -utöver vad som framgår av 5 § endast samägd egendom.Enligt lagrådets mening är en sådan regel alldeles godtycklig. Del finns ingasakliga skäl varför viss egendom endast därför atl den innehas medsamäganderält skall kunna delas mellan samborna genom bodelning, medanbeträffande annan egendom som inte är bostad eller bohag anskaffat förgemensamt begagnande - allmänna förmögenhetsrättsliga principer och reglerskall gälla såvitt avser övergång av äganderätt etc. mellan dem. Ejheller synes det åberopade skälet - att man bör få möjlighet alt undvika det"opraktiska förfarande" som samäganderättslagen stadgar förupplösning av förhållandel, försäljning på offentlig auktion - särskilt bärande.Om samborna är eniga, vilket ju föratsätts för tillämpning av 16 §, torde devara oförhindrade att avtala om vilken förmögenhetsrättslig form som helst förupplösning av samäganderätten, jfr 6 § samäganderätlslagen. Det kan också frågas om inte den föreslagna regelnkan åstadkomma svårigheter vid tillämpning av vissa regler i UB, såsom 8 kap. 8§, jfr m.fl., Utsökningsbalken s. 251 not 1.