prop · GA03121 · 1986-12-31 00:00:00 — a. ha till ändamålalt ge underlag för kontroll av ordning och säkerhet till sjöss. Polismyndigheternaär verksamma inom dessa områden. Också de bör därför ha terminalåtkomst till regislret. Jag har också framhållit att ett fritidsbålsregisterrutinmässigt bör kunna användas för utredningar rörande skatter, tullar ochindrivning. Det är därför lämpligt alt också ge tullmyndighet, riksskattéverket,länsskattemyndighet, lokal skattemyndighet och kronofogdemyndighet möjlighet atlfå terminalålkomsl lill fritidsbåtsregistrel. Möjligheten lill terminalåtkomst för de myndigheter jag nuangell inne- 20 bär alt de kan få direki tillgång lill registreradeuppgifter. Terminalåtkomsten medför naturligtvis inle rätt alt förändraregistrets innehåll. Sådan rätt har endast de myndigheter som förfogar överregistret, dvs. sjöfartsverkel och länsstyrelserna. I avsnitt 3.2.1 har jag nämnt att uppgifterna ifritidsbåtsregistret bör kunna användas i planeringsarbetet rörande turism ochfriluftsliv inkl. fritidsfiske. turistråd har huvudansvaret för frågorom turism och rekreation. Enligl min mening borde turistrådet ha stor nytta avdel statistiska underlag som ett fritidsbåtsregister ger möjligheter till. Somjag tidigare nämnt bör ett frilidsbåtsregisler även kunna användas som underlagför planering på naturvårdens och fiskevårdens områden. Statens naturvårdsverkoch är ansvariga myndigheter inom nämnda områden. För alttillgodose dessa myndigheters och turistrådets behov av uppgifter från fritidsbåtsregistrelföreslog jag i lagrädsremissen alt de skulle ges möjlighet tillterminalåtkomst lill registret. Datainspektionen har i sitt yttrande enligt 2a § datalagenanfört att syftel med terminalålkomsl till fritidsbåtsregistret i flertaletfall är alt möjliggöra övervakning och kontroll. Inspektionen har inte kunnatfinna att terminalåtkomst är påkallad för , turisträdeller . Enligl datainspektionen skulle registrel i nämnda fallvara av värde främst för planeringsändamål. Detta syfte bör enligt inspektionentillgodoses i annan ordning. Lagrådet har förklarat sig dela datainspektionensuppfattning angående lerminalåtkomst för , och . Somjag tidigare framhållit kommer naturvärdsverket,turistråd och främst ha nytta av fritidsbåtsregistretför planeringsändamål. Jag kan därför biträda datainspektionens och lagrådetsbedömning atl deras behov av uppgifter bör kunna tillgodoses i annan ordning ängenom terminalålkomsl till registret. Genom att vända sig lill sjöfartsverketbör och och turistråd kunna få delav de uppgifter eller de statistiska sammanställningar de önskar. Del bör ingåi uppgifter som registeransvarig att tillhandahålla de nämndamyndigheterna och rådet de uppgifter och sammanställningar som krävs förplaneringen. En eller två båtregister? Mitt förslag: Registrering av båtar skall ske i tvåregister. Medan fritidsbåtar skall registreras i det föreslagna nya registrelskall liksom bålar som används för yrkesmässig sjöfart registreras idet särskilda båtregistret som ingår i sjöfartsregistret. TSVis förslag: Fritidsbåtar och yrkesmässigt använda båtarskall registreras i ett och samma regisler. Remissinstanserna: TSV;s förslag i denna del har fått ett blandalmotta- Prop. 1986/87:121 gande. Bland de instanser som är negativa kan nämnassjöfartsverket, och Sjösporlens Samarbetsdelegation. Det har bl.a.påpekats all registreringen av yrkesmässigt använda båtar fyller en annanfunktion än en registrering av fritidsbåtar. Registreringen vid sjöfartsregistrelavser lillsynskrävande båtar och det är naturligt att behålla dennaregistrering. har påpekat atl registreringen av fiskefartygskulle bli myckel splittrad om TSV:s förslag genomförs. I stället för två regislervid en myndighel (skepps- och båtregistret vid sjöfartsregistret) skulle man få24 nya registermyndigheter utöver sjöfartsregistret. De remissinstanser som är positiva till TSV:s förslagnämner särskilt atl del skulle vara rationellt att behandla alla båtar i ettregister. Skälen för mitt förslag: Man kan inte bortse från att ettenda båtregister skulle erbjuda flera fördelar. Den främsta är att del skullevara rationellt att registrera fartyg av samma slag i ett register. Enligt minmening finns det emellertid åtskilligt som lalar för att man behåller detsärskilda registret för yrkesmässigt använda båtar. Fartyg inom yrkessjöfarten står undersjöfartsinspektionens tillsyn. Den nuvarande registreringen av yrkesmässigtanvända fartyg sker främst för atl erbjuda underlag för tillsynen.Registreringen görs i två register och administreras av en myndighel, sjöfartsregistrel.Gällande ordning är väl beprövad och rutinerna är inarbetade. Som framgår avvad jag har anfört, se avsnitt 3.2.1, har registreringen avfritidsbåtar i huvudsak andra ändamål. Del måste också tas i beaktande atl deyrkesmässigt använda båtarna till sin typ regelmässigt avviker frånfritidsbålarna. Den övervägande delen av de yrkesmässigt använda båtarna - ca4 200 av 5 600 - är fiskebåtar. Dessa är oftast byggda i etl fåtal exemplar av varietyp och de har kvalificerad utrustning. Fritidsbåtar byggs ofta i störreserier. Fiskebåtarna avviker vidare från fritidsbåtarna så till vida att dehar elt särskilt idenlifieringssystem genom dislriktsbeteckningar som är baseradepå kommuner. En organisation enligt TSV;s förslag medför att 24regionala och en central myndighet skulle handha registreringen av yrkesmässigtanvända båtar. Dessutom skulle yrkesmässigt använda skepp registreras avytterligare en myndighet, sjöfartsregistrel. Enligl min mening skulle en sådanordning leda till onödig splittring av registreringsverksamheten. Särskiltbeträffande fiskefartyg skulle splittringen bli påtaglig eftersom fiskeskeppenalltjämt skulle registreras av sjöfartsregistrel medan fiskebåtarna skulledelas upp på 24 länsstyrelser. Mot bakgrund av del anförda bör registreringenav yrkesmässigt använda fartyg koncentreras så mycket som möjligt. En annan omständighet som talar mot TSV;s modell är allregistrering av bätbyggnadsförskott skall ske hos , dvs. samma domstol som för sjöfartsregistrel. Enligl lagen (1975:605) om registrering av bålbyggnadsförskott kan den som har beställt en båt och lämnat eller utfäst sig all lämna tillverkaren förskott av pengar eller byggnadsämnen låta la in avtal i protokollet hos . På det sättet vinner beställaren förmånsrätt i byggnadsämnen och vad som för hans räkning 22 tillverkats med förskottet i den händelse tillverkarenkommer på obestånd. 1 valetmellan elt system med eil enda bålregister och den av mig förordade ordningenvill jag slutligen nämna en praktisk fråga av viss belydelse. I nuvarandebåtregister finns ca 5600 båtar registrerade varav ca 4 800 är yrkesmässigtanvända bålar. En övergång till elt enda båtregister skulle alltså kräva allca 4800 båtar omregistreras i elt nytt regisler med de praktiska konsekvenserdel kan medföra. Om det nuvarande systemet för registrering av yrkesmässigtanvända båtar behälls, kommer endast ca 800 båtar atl föras över lill det nyasystemet. 1986/87; 121 Registrets omfattning vad gäller bålstorlek m.m. Mittförslag: Varie svensk fritidsbåt som vanligen är förlagd i skallregistreras i frilidsbålsregislrel om bålen har en största längd av minst 5meter och drivs med motor eller segel eller om båten drivs med motor varseffekt överstiger . Under samma förutsättningar skall även utländskfritidsbåt vars ägare är bosatt i registreras. TSV:s förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslagvad gäller avgränsningen mot de mindre bålarna, som inte skall omfattas avregistreringsplikt. Registreringsskyldighet skall inte gälla båtar som tillhälften eller mer ägs av utländska fysiska personer som är bosatta ulomlandseller av utländska juridiska personer och inte heller båtar som tillhör statenoch är avsedda uteslutande för statsändamål och inte för affärsdrift. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser har yttratsig rörande TSV;s förslag till gränsdragning mot mindre, ickeregistreringspliktiga bålar. har t.ex. påpekat allendast ca hälften av landets fritidsbålar kommer att ingå i registrel och attdet ur naturvårdsverkels synvinkel är önskvärt alt registrera åtminstone allabåtar som framdrivs på annal sätl än genom handkraft. ochSjösportens Samarbetsdelegation har påpekat bl.a. att förslaget kan medförarisk för konstruktion av s. k. paragrafbåtar, dvs. höga och korta båtar medmotorstyrka under den föreslagna gränsen. Man pekar vidare på att förslagetinte kommer all omfatta de mest olycksdrabbade båtarna i kategorin under 5meter. Skälen för mitt förslag: Mitt förslag rörande registretsomfattning bör ses mot bakgrund av vad jag anfört beträffande registreringensändamål. Syfiet medregistreringen är som nämnts främst atl ge underlag för kontroll av ordning ochsäkerhet till sjöss samt planering av trafiken med fritidsbåtar. Registretskall vidare bl.a. kunna användas som underlag för planering som avser turism,friluftsliv ochnalurvård. För att uppfylla syftel med registreringen är del enliglmin mening tillräckligt att låta registreringen avse båtar som används påsvenskt sjöterritorium. En vidare omfattning av registreringen lorde mötapraktiska och rättsliga problem med tanke på den registreringsplikl som kanråda i andra länder. Man bör också beakta svårigheten att kontrollera attregistreringsplikten efterlevs i utlandet. Även med hänsyn till att det övervägande antalet båtar somskall ingå i Prop. 1986/87:121 registret uteslutande används här i landetförefaller det naturligt att begränsa registreringsplikten till bålar som ärförlagda i . När det gäller svenska båtar bör ägarens hemvist saknabetydelse. Med svensk bål avser jag detsamma som i I § sjölagen, nämligen attbåten till mer än hälften ägs av svensk medborgare eller svensk juridiskperson. Så snart en sådan båt vanligen är förlagd i skall denregistreras i frilidsbålsregisiret. När det gäller utländska båtar har jagfunnit det lämpligt att i viss mån begränsa regislreringspliklen. En sådan bålbör endast registreras om dess ägare är bosatt i . Motiven till dennabestämmelse redovisar jag i avsnittet rörande samordningen medregistreringen av yrkesmässigt använda båtar. Vad härefter gäller registreringens begränsning till bålarav en viss minsta storlek m. m. vill jag anföra följande. Båtar för fritidsändamål finns av alla storlekar - från deminsta roddbåtar, som används inom ett begränsat område, till bålar som närmarsig kategorien skepp och som lämpar sig för långa förflyttningar. Fritidsbåtarnautgör även en mycket heterogen grupp vad gäller framdrivningssättet. Inomgruppen återfinns allt från handdrivna bålar lill mycket snabba motorbålar.Några av syftena med registreringen, t. ex. statislikinsamling, skulle vinna påen så vidsträckt registreringsplikl som möjligt. När det gäller andra syften, t.ex.sjöräddning och förmögenhetskontroll, har en alltför omfattande registreringspliklmindre betydelse. Enligt min mening bör av praktiska skäl registreringenbegränsas till bålar av en viss minsta storlek. När man fastställer gränsen för registreringsplikt börföljande omständigheter beaktas. Regislreringspliklen måste utformas såentydigt som möjligt. Den enskilde båtägaren skall själv utan större svårighetkunna avgöra om en bål år registreringspliktig eller ej. Registreringspliktenbör därför inte bestämmas genom formler som kräver mer eller mindre avancerademätningar av båten. Rent praktiskt mäste även beaktas att endast sädana bålartas med som kan förses med tydliga identifieringsymboler. Dessa utgångspunkter tillsammans med vad som angettsrörande registreringens ändamål har föranlett mig att föreslå atlregistreringen i princip skall omfatta alla sjösatta motor- och segelbåtar varsskrov har en största längd av eller mera. Med långdregeln torde de flesta båtar nås som ärövernattningsbara eller som är byggda och utrustade för att kunna användas förlängre förflyttningar. Enligt min mening är det angeläget att sådana båtaromfattas av registreringen. 1 längdintervallet närmast ryms ett stortantal båtar som med hänsyn till ändamålen med registreringen borde vara registrerade. Härmed avser jag sådana bålar som kan framföras med relativt hög hastig het. Tillgänglig statistik visar atl del finns åtskilliga båtar som är kortareän men som är utrustade med förhållandevis starka motorer. Dessa bålar kan således framföras med relativt hög hastighet och i de flesta fall åven användas för längre förflyttningar. Utöver båtens längd behövs där för ett ytterligare urvalskriterium, nämligen båtens motorstyrka. tiska skälbör gränsen för minsta motorstyrka sättas ganska högt. 1986/87;121 föreslår en propelleraxeleffekt om , vilket motsvarar ungefär 14hästkrafter, som en lämplig gräns. Den föreslagna avgränsningen mot mindre båtar tordeinnebära att ungefär 400000 båtar av det nuvarande båtbeslåndel blirregistreringspliktiga. Enligt gällande bestämmelser om bålregislreringkompletteras reglerna om registreringsplikl av en regel rörande rätt tillregistrering. Annan svensk bål än sådan som omfattas av plikten att registrerasenligt lagen om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m. m. får undervissa förutsättningar föras in i registrel. Bestämmelserna tillkom bl. a. för atlge båtägare möjlighel atl erhålla nationalitetshandling för sin båt. En sådanhandling kan vara betydelsefull vid resa utomlands. Ett annat skäl för rätttill frivillig registrering som åberopades vid bestämmelsens tillkomst (prop.1975:68, s. 42) var atl som villkor för atl tilldela anropssignalför radiostation på båt kan kräva all bålen är registrerad så att verket i regislretkan följa båtens eventuella omsättning. Motiven för en frivillig registrering har alltjämtaktualitet. Under samma förutsättningar som bör därför icke registreringsplikligabåtar kunna registreras. Sådan frivillig registrering bör av praktiska skälendast ske i ett av båtregislren. Enligl min mening är det lämpligt attbestämmelsen förs in i den nya lagen om frilidsbåtsregisler. Registreringen kandäremot avse såväl fritidsbåtar som yrkesmässigt använda båtar. Samordning med registreringen av yrkesmässigt användabålar Enligt lagen (1979:377) om registrering av båtar föryrkesmässig sjöfart m.m. skall, som nämnts i avsnitt 2.5, varie svensk båtregistreras som används yrkesmässigt till befordran av gods eller passagerare, lillbogsering eller bärgning, till fiske eller annan fångst i eller tilluthyrning till allmänheten. Regislreringspliklen gäller bålar vars skrov har enstörsta längd av . Även mindre passagerarbåtar skall föras in iregistret om de är konstruerade så att de kan föra fler än tolv passagerare. Registreringsskyldighelgäller även utländsk bål, som vanligen är förlagd till svensk hamn och varsägare är bosatt i . Somjag tidigare nämnt skall yrkesmässigt användabålar även i fortsättningen registreras i det särskilda båtregistret föryrkesmässig sjöfart. Andra båtar skall registreras i fritidsbåtsregislret omövriga förutsättningar är uppfyllda. Genom denna gränsdragning i förhållande till yrkesmässigtanvända båtar uppnås alt i stort sett endast fritidsbåtar registreras i det nya regist ret. Utöver frilidsbålarna skulle emellertid med en sådan ordning vissa yrkesmässigt använda bålar bli registreringspliktiga enligt den nya lagen. Jag syftar härvid på bålar som är kortare än men längre än saml på båtar som används för fiske eller annan fångst i insjövatten. Fritidsbåtsregistrel bör som jag tidigare berört i möjligaste mån endast omfatta fritidsbåtar. De båda registerlagarna bör därför enligt min mening samordnas på följande sätt. Liksom i registrel för yrkesmässigt använda båtar bör i fritidsbåtsregistrel endast sådana utländska båtar vars ägare är bosatta i registreras. Såväl utländska fritidsbåtar som utländska 25 yrkesmässigt använda bålarvars ägare är bosatta utomlands faller därmed utanför fritidsbåtsregistrel.Vidare bör en gemensam nedre gräns för registreringsplikt gälla. Man kanhärvid antingen sänka gränsen i lagen om registrering av bålar för yrkesmässigsjöfart m. m. eller höja gränsen för registreringsplikl i frilidsbålsregislrel.Del senare alternativet skulle medföra atl etl stort antal fritidsbåtar inte blirregistrerade i frilidsbåtsregistret. Jag anser därför all gränsen för registreringsplikli lagen om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m. m. bör sänkas till5 meter. För atl uppnå den eftersträvade samordningen mellan lagarna bör vidareregistrerings-plikten för yrkesmässigt använda fiskebåtar utvidgas till atlomfatta även sådana som används i insjövatlen. Med den nu valda lösningenkommer fritidsbåtsregistrel alt så gott som uteslutande omfatta fritidsbåtar. Vissa typer av bålar kanvarken sågas vara yrkesmässigt använda båtar eller egentliga fritidsbåtar. Etlexempel är de bruksbåtar som skärgårdsbefolkningen använder för privatapersontransporter. Med den valda regleringen skall sådana bålar registreras i fritidsbåtsregistrel. 1986/87; 121 Mitt förslag:Båtarna skall registreras under en särskild registerbeteckning, bestående avbokstäver och siffror. Närmare föreskrifter härom skall meddelas av regeringen. TSV:sförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Ett fåtal remissinstanser har yttrat sig i dessa frågor. Några anser allenhetliga idenlifieringsbeteckningar bör framställas centralt och attbålägarna själva bör anbringa dessa. Andra remissinstanser, som förordar TSV:sförslag, menar att man bör undvika onödiga kostnader och eftersträva mindrebyråkrati. Skälen för mitt förslag:För närvarande gäller enligt 8 § sjölagen jämfört med förordningen (1975:929)med vissa bestämmelser om fartygs identifiering att registrerade skepp ochbåtar skall ha en igenkänningssignal. Registerbeteckningen skall såvitt möjligtöverensstämma med igenkänningssignalen som väljs ur vissa för Sverigeinternationellt reserverade bokstavskombinationer bestående av en fyrställig bokslavsgruppför skepp. För bålar skall igenkänningssignalen bestå av en treställig bokstavsgruppeller siffer- och bokstavsgrupp åtföljd av fyra siffror av vilken den förstaskall vara siffran 2 eller högre. Genom samråd mellan sjöfartsregistret ochteleverket säkerställs atl igenkänningssignalen överensstämmer med denanropssignal som fartygets radiostation tilldelals av . Systemetmed gemensam igenkänningssignal, anropssignal och registerbeteckning har belydelseför yrkessjöfarten och yrkesfisket. Fördelarna med systemet sammanhänger medatt fartyg som används för yrkesmässig sjöfart regelmässigt är utrustade med enradioanläggning. Bland fritidsbåtarna råder inte samma förhållande. Förnärvarande har ca 2000 fritidsbåtar tilldelats anropssignal enligl det nyssnämnda internationella systemet. Även om alllfler bålägare utrustar sina båtar med radio, torde det för det stora flertaletbålägare vara utan intresse om etl system med gemensamma anropssignaler ochregisterbeteckningar används. I detta sammanhang bör även nämnas alt detinternationella systemet för anropssignaler är under omarbetning och alt ettnytt syslem troligen kommer att införas under 1990-talel. Molbakgrund av det sagda föreslår jag atl de registrerade fritidsbåtarna tilldelasen särskild registerbeteckning enligt ett annal syslem än del som används förden yrkesmässiga sjöfarten. Registerbeteckningen bör bestå av en kombination avbokstäver och siffror. Med slöd av 8 S andra styckel sjölagen kan regeringen iadministrativ ordning närmare föreskriva vilken kombination som skall väljas.Med exempelvis tre bokstäver åtföljda av två siffror erhålls ca 900000kombinationer vilket lorde vara tillräckligt för en överskådlig tid. Märkningav bålar kan ske med skyltar eller motsvarande som tillhandahålls av enmyndighet på sätt som sker beträffande motorfordon. Alternativt kan märkningenöveriålas lill båtägarna som då kan måla, fästa själv-häftande tecken eller på annalsätl tydligt märka båtarna. Närmare föreskrifter härom får meddelas av regeringen. 1986/87; 121 3.2.5 Kostnader för registreringen m. m. Mittförslag: Kostnaderna för registreringen skall bäras av båtägarna genom ensärskild årlig avgift. TSV:s förslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haflnågot att erinra mot principen att båtägarna skall bära kostnaderna förregistreringen. Skälen för mitt förslag: Enligt bilregisterkungörelsen(1972:599) bidrar fordonsägarna till kostnaderna för registreringen genom allerlägga dels skyltavgift när fordonet registreras, dels en i princip årligregisterhållningsavgift. Samma finansieringsprincip bör enligt min meningtillämpas beträffande fritidsbåtarna. Kostnaderna för elt frilidsbåtsregisler kan grovt indelasi initialkostnader samt åriiga driftskostnader. Till den första kategorin höri huvudsak kostnader av engångskaraktär. Den totala koslnaden för uppläggningav registrel uppskattades av TSV till drygt 12 milj. kr. Driftskostnadernaberäknades lill drygt 7,6 milj. kr. Enligt TSV;s förslag har den genomsnittliga avgiftsnivånsalts till . per båt prisnivå vid ett beräknat antal av 425000båtar. Beräkningarna bygger dels på alt samtliga båtar blir registrerade vidförsta registreringstillfällel, dels på en periodisering av initialkostnadernaunder en period av . Avgiften för registrering skulle komma atl sjunkamed . på det sjätte året om man bortser från förändringar i kostnadsnivån.Om registreringen av olika skäl - l.ex. att informationen om registreringeninte skulle komma atl nå samtliga registreringsplikliga - inte blir fullständig blir kostnadenper bål högre än . Dessutom råder viss Prop. 1986/87; 121 osäkerhet ombåtanlalet verkligen uppgår till 425 000. Om antalet är ett annat påverkassjälvfallet nivån på registeravgiflen. Detta kan också inträffa vid en senarelidpunkt om t. ex. förändringar skulle ske av sammansättningen av delnuvarande båtbeslåndel. Kostnadernaför registreringen är svåra all pä förhand exakt beräkna. Enligl minuppfattning bör man i huvudsak kunna utgå från TSV;s beräkningar. Ett flertallänsstyrelser har dock ställt krav på ytterligare resurser avseende såvälarbetskraft som teknisk utrustning. Detta gäller också förverkets nya uppgift som huvudansvarig för registret. Sjöfartsverkel bör somregisteransvarig myndighet genom avtal med TSV närmare precisera de resursersom krävs för såväl uppläggningen av registret som den löpande driften. TSVbör också inför avtalel precisera särkost-naderna för bil- och båtregislren. Deav TSV redovisade kostnadsberäkningarna, drygt 12 milj. kr. för registretsuppläggning resp. drygt 7,6 milj. kr. årliga driftskostnader i 1984 årsprisläge, torde inte drastiskt förändras av de ytterligare resursanspråkeneller anpassningen lill prisnivå. Däremot kan en inledningsvis svaganslutning till registret eller felbedömningar i antalet registreringsplikligabålar mer påtagligt förändra registeravgiften. Del bör ankomma påsjöfartsverket att på grundval av uppgifter från TSV och länsstyrelsernaårligen redovisa alla kostnader för registreringen. Eftersamråd med cheferna för kommunikations-, finans- och civildepartementenföreslår jag att en åriig avgift tas ut för varie registrerad båt. Avgiften börbeslutas av regeringen. Avgiften skall täcka kostnaderna förregisteruppläggning, drift, underhåll och administration av fritidsbåtsregistrel.Avgiftens storlek avvägs mot samtliga kostnader för registrel. Vidfastställandet av avgiftsbeloppet måste bl. a. beaktas de nämnda osiikerhe-ternaom antalet registreringsobjekt. Som ett exempel skulle ett registreringsbortfallav 50000 båtar innebära ca 3 milj. kr. Förutsatt attregistreringen i huvudsak får den omfattning som TSV har beräknat torde registeravgiflen,efter kostnadsanpassning till aktuell kostnadsnivå, inte överstiga . Detta skulle vid 425 000 bålar innebära avgifter om knappt 13 milj. kr.årligen till att täcka samtliga kostnader för registreringen. Dennya lagen föreslås träda i kraft den . Genom en särskild övergångsbestämmelse, som jag återkommer till i specialmoliveringen, föreslås att nuvarande båtbestånd skall registreras . Avgiftsuppbörd föresläs ske genom försorg med börian under första delen av .