prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — hardärmed inle heller någon rätt atl begära alt bodelningsförrättare utses elleratt väcka talan om mot bodelningen. harskett på rätt sätt får efterarvingen i stället möjlighet atl aktualisera i sambandmed arvskiftet efter den efterlevande maken, när denne i sin tur Som lagrådet harframhållit i anslutning till denna paragraf kan regleringen i andra stycketinle gälla alla de situationer för vilka särskilda bodelningsregler finns.Bl.a. skall reglerna i 11 kap. 4 § om vederiag vid bodelning inle tillämpas påbodelningar under pågående äktenskap. Jag anser därför atl andra stycket iförevarande paragraf bör utgå och atl paragraferna i övrigt i ÄktB bör utformasså, att del direkt framgår om de är tillämpliga pä bodelningar under pågåendeäktenskap. Lagrådethar ansett alt del hade varit önskvärt med en uttrycklig reglering av huvudprincipernabeträffande frågan om tidpunkten för värdering av egendom i boet. En sådanreglering skulle emellertid fä göras antingen mycket allmän och därmed fögavägledande eller också mycket utförlig och därmed komplicerad. Ingetderaalternativet framstår enligt min mening som lämpligt. Jag anser därför attfrågan inle bör lagregleras utan, pä samma sätt som , överiämnaslill rättstillämpningen. De motivuttalanden som har gjorts i remissprotokolletbör kunna utgöra ledning för rättstillämpningen i denna del. Medanledning av vad lagrådet har anfört i anslutning till denna paragraf börparagrafens båda stycken byta plats och det nya andra stycket utformas ihuvudsaklig överenstämmelse med lagrådets förslag. På en punkt har jag docksvårt att följa lagrådet. Lagrådets förslag innebär nämligen all rätt tillpension till följd av försäkring som någon av makaraa äger aUlid skall ingå ibodelningen, om försäkringen inte är atl anse som pensionsförsäkring ikommunalskaltelagens mening. Så bör emellertid gälla bara om pensionsrällen kanöverlåtas eller inle är av personlig art. I motsatt fall bör den enligthuvudregeln i det nya första stycket inte ingå i bodelningen. Det nya andrastycket bör utformas sä att detta framgår. Vidare bör någon uttrycklighänvisning till kommunalskaltelagen inle göras. Alt fråga är ompensionsförsäkringar i den lagens mening bör, som i del remitterade förslaget,komma till uttryck genom att det karakteristiska för sädana försäkringaranges, nämligen all utfallande belopp skall beskattas som inkomst. Lagrådethar i anslutning lill denna paragraf tagit upp frågan om det behövs någonmotsvarighet lill 13 kap. II§ GB. Det fallet att makarna vid bodelningenhar en skuld för vilken de är solidariskt ansvariga skiljer sig dock inleprincipiellt från det fallet att en av dem är solidariskt ansvarig för en skuldtillsammans med en tredje man. I båda fallen kan en make som är ansvarig förskulden komma att få betala en större del av skulden till borgenären än sommotsvarar makens andel. Denna make får genom betalningen en fordran på denandra gäldenären för den del av skulden som rätteligen hade bort betalas avdenne. Något skäl att särbehandla makar kan knappast föreligga. Somfamiljelagssakkunniga har framhållit (se betänkandet s. 354 O torde det sällanha blivit aktuellt att tillämpa bestämmelserna i 13 kap. 11 § GB. Jag anserdärför att det inle finns någol behov av hknande bestämmelser i . Det är tillräckligtmed den allmänna regressmöjlighet som finns för den make som har betalt mer änsin del av skulden. 1986/87: 1Slutprotokoll Lagrådethar tagit upp frågan hur en latent skatteskuld skall beaktas i fall dågiftorätlsgodset skall ökas med värdet av en pensionsrätt. Denna fråga lämparsig enligt min mening inte för en generell reglering. Den måste avgöras medhänsyn till förhållandena i det enskilda fallet och bör därför överlämnas tillrättstillämpningen. Jag kan ansluta mig till vad lagrådet har anfört ombestämmelserna om avräkning av arvsförskott. Dessa bestämmelser bör dock tasupp i en egen paragraf, 5 §. Detta leder till att paragrafnumreringen avseendede följande paragraferna i kapitlet förskjuls. Lagrådethar beträffande 8 § första stycket andra meningen och 9 § andra meningen ansettatl vad som anges i specialmotiveringen till bestämmelsen om den tid sombetalningsanslånd kan avse bör framgå av lagtexten. Som framgår av nämndamotivultalande är avsikten att en make skall kunna få skäligt anstånd medbetalningen. Vad som är skäligt anstånd kan variera från fall lill fall. Detkan ofta framstå som oskäligt all medge så lång anståndstid som sex månader,t.ex. om maken lätt skulle kunna fä län i bank för alt täcka betalningen. Omman, som lagrådet har föreslagit, skulle ange i lagtexten atl anstånd kan avsehögst , om inte makarna enas om annat eller särskilda skälföreligger, finns del risk för att man i rättstillämpningen skulle uppfatta delsom en rätt för en make alt regelmässigt fä sex månaders anstånd. En sådaneffekt är enligl min mening inte önskvärd. Jag är därför inte beredd att godtalagrådets förslag på denna punkt. Lagrådethar föreslagit vissa redaktionella jämkningar i lagtexten. Genom lagrådetsförslag till omformuleringar får bestämmelserna enligt min mening elt mindrekonkretiserat innehåll, vilket inte är önskvärt. Vidare framgår enligt minmening redan av den remitterade lagtexten det som lagrådet bl.a. efterlyst,nämligen att en make inte genom jämkningen får tillföras högre värde än sommotsvarar hans eller hennes giftorättsgods. Jag är därför inte beredd altansluta mig till lagrådets förslag till omformulering av paragrafen. 1986/87: 1 Slutprotokoll Lagrådethar kritiserat dessa paragrafer från olika utgångspunkter. Den väsentligastekritiken går ut på att regleringen enligt lagrådets mening leder till högstotillfredsställande resultat när det gäller processkedet efter "betänketidensslut" (med vilket uttryck lagrådet uppenbarligen avser utgången av dentid som anges i 5 kap. 3 § andra meningen). Enligt lagrådet är det lämpligt att en make, sominte själv har framställt ett särskilt yrkande om äktenskapsskillnad före enförhandling i skillnadsfrågan, skall kunna hålla etl sådant yrkande av denandra maken vid liv, om denne uteblir frän förhandlingen, och alltså redan ianslutning till förhandlingen kunna få dom på äktenskapsskillnad. Självhar jag samma uppfattning. Bestämmelsen i 11 § första stycket andra meningenhar också just denna innebörd. Av denna bestämmelse, sammanställd med förstameningen, framgår atl den make som i det nämnda fallet har inställt sig vidförhandlingen har rätt att få målet prövat trots den andra makens utevaro.Målet handläggs då i vanlig ordning och avgörs på del material och de yrkandensom föreligger vid detta tillfålle, inbegripet den uteblivne makens särskildayrkande om äktenskapsskillnad (jfr , Nya , 1949, s. 138).Den närvarande maken behöver alltså inte framställa någol nytt särskih yrkandesom enligt 10 § måste delges den uteblivne maken och därmed skulle uppehållaavgörandet av skillnadsfrågan. Som jag har varit inne på i remissprolokollel fårbestämmelserna i 11 § första stycket betydelse bl. a. i de fall då en make somhar framställt elt särskilt yrkande om äktenskapsskillnad återkallar sin talanefter utgången av den ettårstid som anges i 5 kap. 3 § tredje meningen elleruteblir frän en förhandling i skillnadsfrågan som hålls efter utgången av dennatid. Om den andra maken då yrkar att målet trots detta skall prövas, innebärbestämmelserna i 11 § första stycket att domstolen kan döma till äktenskapsskillnadpå grundval av det tidigare framställda särskilda yrkandet. Skillnadsfråganskulle däremot falla, om bestämmelserna innebar alt den make som yrkar atlmålet skall prövas var tvungen att själv framställa elt nytt särskilt yrkande;det skulle ju då vara för sent alt göra det. Både av bestämmelsernas ordalydelse och av vad jaghar sagt i remiss-protokollet om syftet med dem framgår alltså altbestämmelserna inle har den innebörd som lagrådet har antagit, nämligen att ettnytt särskilt yrkande om äktenskapsskillnad måste framställas i de fall somjag nu har diskuterat. Det remitterade förslaget leder därmed inte heller tillnågra sådana otillfredsställande resultat som lagrådet har gjort gällande idenna del. Någon anledning att ändra 10 § andra meningen på det sätt somlagrådet har föreslagit finns därför inte. Bestämmelserna i 11 § första stycket bör emellertidi förtydligande syfte delas upp i tvä stycken, varav det ena lar sikte på falldå talan om äktenskapsskillnad återkallas och det andra reglerar fall dä enmake som har yrkat äktenskapsskiUnad uteblir frän en förhandling iskillnadsfrågan. Även i övrigt bör några ändringar göras i dessa bestämmelsermed anledning av lagrådets ändringsförslag. Bestämmelsernai 11 § andra stycket om kallelse till förhandling med anledning av särskiltyrkande om äktenskapsskillnad syftar i praktiken på det fallet att dettayrkande framställs av en make som inte har framställt det ursprangliga yrkandetom äktenskapsskillnad. Om den make som har framställt del ursprangliga yrkandetuteblir, faUer nämligen hans eller hennes talan enligt 44 kap. 3 § förstastycket , vilket medför atl också ett eventuellt särskiltyrkande om äktenskapsskillnad från den makens sida faller (om inle den andramaken med stöd av de i tidigare förordade bestämmelserna yrkar atl målet trotsdelta skall prövas). Bestämmelserna i 11 § andra stycket får alltså betydelsebara i ett ganska säreget fall, nämligen dä en make som inte urspmngligen haryrkat äktenskapsskillnad men därefter har framställt ett särskilt yrkandeuteblir från en förhandling i skillnadsfrågan vid vilken den make som har framställtdet ursprangliga yrkandet inte yrkar att målet prövas trots den andra makensutevaro (se familjelagssakkunnigas betänkande s. 408). Jag medger all dennainnebörd inte är lätt att utläsa av bestämmelserna. Det fall som jag har angettär vidare så opraktiskt att det knappast förtjänar någon särskild reglering.Som lagrådet har förordat bör bestämmelserna i 11 § andra stycket därför utgå. Lagrådet har slutiigen ansett alt 10 § förstameningen bör ändras så alt det klart framgår att elt särskilt yrkande omäktenskapsskillnad får framställas först efter "betänketidensutgång", dvs. först efter utgången av den tid somanges i 5 kap. 3 § andra meningen. Somjag har sagt i anslutning till densistnämnda bestämmelsen bör emellertid elt förtydligande av detta slag görasredan i den bestämmelsen. Bestämmelsen i 10 § första meningen behöver därförinte ändras i samma syfte. 1986/87: 1Slutprotokoll Förslagettill lag om ändring i Somframgår av specialmotiveringen till förevarande paragraf har avsikten varit attavsteg från hälftendelningsprincipen skall ske även när den efter- levandemaken har hafl enskild egendom eller, sådan egendom som enligl 10 kap. 3 § inteskall ingå i bodelning eller när en del av den avlidnes kvarlåtenskap hartillfallit en bröstarvinge eller en testamentstagare. För att detta skall klartframgå bör lagtexten i tredje stycket jämkas något. Däremot anser jag det intenödvändigt att göra den ganska omfattande omformulering som lagrådet harföreslagit. Lagrådethar även föreslagit att ett Qärde stycke, motsvarande del nu gällande andrastycket, skall läggas till i paragrafen. Lagrådets förslag innebär emellertidatt avdrag skall göras för något som redan har beaktats vid fördelningen enligltredje stycket, eller med andra ord att samma avdrag sker tvä gånger. Jag ärdärför inte beredd att godta lagrådels förslag pä denna punkt. 1986/87: ISlutprotokoll Ienlighet med vad jag förordar när del gäller 1 § i den föreslagna lagen omsambors gemensamma hem bör det markeras i lagtexten att det sambobegrepp somanvänds i ÄB har en mer inskränkt innebörd än det har i allmänt språkbrak. Lagrådethar föreslagit en viss ändring i paragrafens lydelse i syfte atl den sakligaändring som skett i 9 kap. 9 § ÄklB i del remitterade förslaget skall slåigenom även såvitt angår förevarande paragraf. Enligt min mening skeremellertid delta utan att det behöver göras någon ändring i paragrafen. Förslaget till lag om sambors gemensamma hem Lagrådethar godtagit att en lag om sambors gemensamma hem införs. Lagrådet haremellertid tagit upp frågan om det bör öppnas möjlighet för sambor alt avtalaatt lagen ej skall tillämpas på deras samboförhållande. Med anledning av vad lagrådet anfört vill jagframhålla all det remitterade förslagel ger sambor möjlighet att avtala bortlagens bodelningsregler (se 5 §). Elt sådant avtal medför att även övrigaregler i lagen sätts ur spel, dock med undanlag för reglerna i 17 § om rätt atti vissa fall överta bostad och de regler om rådighetsinskränkningar i 18 § somanknyter lill den övertaganderätlen. De regler som sålunda har undantagils frånavialsmöj-ligheten finns redan i gällande lagstiftning och är även därtvingande. Skälet till att reglerna har gjorts tvingande är alt de motiveras avetl socialt skyddsintresse. Enligt min mening finns det inle anledning att göranågon ändrad bedömning i detta avseende. De ifrågavarande reglerna bör aUtsåäven i fortsättningen vara tvingande. Det sagda innebär alt jag vidhåller detremitterade förslaget på denna punkt. Jagdelar inte lagrådets uppfattning att första stycket kan utgå. Det är av värdeatt ha en bestämmelse som anger lagens allmänna inriktning ochtillämpningsområde. Bestämmelsen klargör vidare vad som ingår i uttrycketsambors gemensamma hem. Närdet gäller användningen av ordet sambo i lagtext finner jag det naturligt atldetta ord, när annat inte sägs, ges den innebörd som det har i allmäntspråkbruk, dvs. att det omfattar samtliga fall då en kvinna och en man bortillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Det finns ingen anledningatt slå fast delta i förevarande lagstiflningssammanhang. Däremot bör delmarkeras i lagtexten att det sambobegrepp som används i detta sammanhang skallha en mer inskränkt innebörd än det har i allmänt språkbruk. Enligl min meningfinns det dock inte anledning att därutöver markera delta redan i lagensrabrik. Lagrådethar föreslagit att paragrafens första stycke kompletteras med en bestämmelse omatl egendomsläget på samboförhållandets upphörandedag skall läggas till grundvid bodelningen. Jag finner en sådan bestämmelse onödig. Den kan också möjligenbidra till att den principiella skillnaden mellan bodelning enligt ÄktB ochenligt sambolagen inle framgår. skillnad från vad som gäller vid bodelningenligt ÄktB är nämligen utgångspunkten för bodelning mellan sambor inteegendomsförhållandet ulan i stället vad slags egendom delrör sig om och i vilket syfte den har anskaffats. För att egendomen skall ingåi bodelning krävs att den skall ha förvärvats för gemensamt begagnande. Deltakan knappast anses vara fallet med egendom som har förvärvats närsamboförhållandel har upphört. Lagrådet har tagit upp frågan om det skulle varamöjligt för samborna att träffa ett slags föravtal av närmare angivet innehåll.Enligt min mening ger sambolagen emellertid endast utrymme för samborna att medfamiljerättshg verkan träffa sådana avtal som uttryckligen anges i lagen.Någon utveckling av familjerältsliga avtal utanför lagen är alltså inte avsedd.Jag anser inte heller att det finns något praktiskt behov av att öppna en sådanmöjlighet. Av skäl somjaganfört vid motsvarande bestämmelse i ÄklB, 12 kap. 1 §, finner jag inteanledning att följa lagrådets förslag till omformulering. Medhänvisning till vad jag har sagt i anslutning till 11 kap. 8 och 9 §§ ÄktB kanjag inte godta lagrådets förslag till ändrad lydelse av första stycket andrameningen och andra stycket andra meningen av förevarande paragraf. 16 § Prop. Lagrådet har avstyrkt att en bestämmelse med föreslagetinnehåll tas med i Slutprotokoll lagen. Som skäl har lagrådet anfört attbestämmelsen synes medföra godtyckliga resultat. Lagrådet har vidare ifrågasattom bestämmelsen inte åstadkommer svårigheter vid tillämpningen av vissa regleri utsökningsbalken. Jag ansluter mig till vad lagrådethar anfört. Bestämmelserna i paragrafen synes ocksä ge samborna vissamöjligheter till förfaranden som kan vara till skada för deras borgenärer. Jagförordar därför i likhet med lagrådet att paragrafen får ulgå ur lagtexten. Delmedför att de följande paragraferna - i lagrådsremissen betecknade 17-25 §§ -förskjuts ett steg bakåt och alltså kommer att bilda 16-24 §§. När det gäller det av lagrådet föreslagna tillägget tilltredje stycket beträffande anståndsliden har jag inte anledning att inta annanståndpunkt än den jag intagit i anslutning till motsvarande bestämmelse i 11kap. 8 och 9 §§ ÄktB samt 11 § förevarande lag. Någon ändring bör alltså integöras i tredje stycket. Som jag har förutskickat i anslutning till 7 kap. 5 och 6§§ ÄklB bör det krävas samtycke av en sambo även lill en åtgärd enligl dennaparagraf som vidtas av dödsboet efter en avliden sambo. En bestämmelse om dettabör tas in som etl nytt tredje stycke i förevarande paragraf. Som lagrådet har berört kan en domstolsprövning i ettlillståndsärende inte ske efter helt lika bedömningsgrander när parterna ärgifta med varandra som när de är sambor. Ett av huvudskälen förrådighetsinskränkningen är emellertid i båda fallen att övertaganderätlen inteskall kunna omintetgöras genom dispositioner av den som är ägare tillegendomen. Den närmare avvägningen av de övriga omständigheter och intressen sommåste beaktas i det enskilda fallet får överlämnas ät rättstillämpningen. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagall regeringen föreslår att anta de av lagrådet granskadelagförslagen med vidtagna ändringar. 3 Beslut Prop. 1986/87: 1 Slutprotokoll Regeringen ansluter sig tillföredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslåriksdagen att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... 1 Propositionens lagförslag ..................................... 4 Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde 37 1 Inledning ........................................................ 37 2 Allmän motivering ............................................ 38 2.1 Allmänna utgångspunkter ............................... 38 2.2 Bodelning mellan makar ................................. . 42 2.2.1 Likadelning ........................................ . 42 2.2.2 Jämkning .............................................. . 44 2.2.3 Vederiag ............................................ . 48 2.2.4 Bodelning vidäktenskapsskillnad ............. . 51 2.2.5 Bodelning under äktenskapet .................. . 52 2.2.6 Bodelningensform ........................................... 54 2.3 Makars bostad och bohag .............................. 56 2.4 Avtal mellan makar ...................................... . 63 2.4.1 Gränserna för avtalsfriheten ................... . 63 2.4.2 Avtalsutrymmet vid bodelning ................. . 66 2.4.3 Avtal om framlida bodelning ...................... . 69 2.4.4 Gåvor mellan makar m. m ....................... . 71 2.4.5 Besparingsöverföringar .......................... . 76 2.4.6 Jämkning av familjerältsligaavtal ............ . 76 2.5 Eflerievandeskyddoch arv vid en makes död 78 2.5.1 Laglotten .......................................... 78 2.5.2 Arvsrätt vid en makes död ..................... 81 2.5.3 Bodelning med anledning av enmakes död . 2.5.4 Basbeloppsregeln ................................. . 89 2.5.5 Rätt till efterarv för arvingari andra arvsklassen 90 2.5.6 Förfarandet vid efterarv .......................... . 92 2.5.7 Allmänna arvsfondens arvsrätt ................. . 96 2.5.8 Rätt till arv för arvingar itredje arvsklassen 97 2.6.1 Inriktningen av en lagregleringför sambor .. . 98 2.6.2 Sambors bostad och bohag .................... . 101 2.6.3 Avtal mellan sambor ............................... . 106 2.6.4 Eflerievandeskydd vid en sambosdöd.......... 109 2.7 Ikraftträdande ............................................. 110 2.8 Kostnader och resursbehov ........................... 1 3 Upprättade lagförslag ....................................... 1 4 Specialmotivering ........................................... 1 4.1 Förslagel till äktenskapsbalk ......................... 1 4.2 Förslaget till lag om ändring iärvdabalken ....... . 23 4.3 Förslagel lill lag om sambors gemensamma hem .... 25 5 Hemställan .................................................... 272 6 Beslut ........................................................... 272 Utdragur lagrådets protokoll ........... . 273 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde .... 384 Bilagor, se separatbilagedel Trycken, Stockholrr 1986 1986/87:1 Sammanfattningav de sakkunnigas betänkande Detta är vårt huvudbetänkande. Vi har i tidigarebetänkanden behandlat frågor om äktenskaps ingående och upplösning och omunderhåll till bam och frånskilda. Vad som blev genomfört av dessa förslag harvi-fört samman med våra nu framlagda förslag, vilka behandlar makars egendom,främst reglerna för bodelning vid äktenskapets upplösning genom skilsmässaeller en makes död. Vi föreslår sålunda atl en äktenskapsbalk skall ersätta dennuvarande och all i samband därmed ,försäkringsavtalslagen och åtskilliga andra lagar skall ändras. Vi har tagitställning till i vilken utsträckning de föreslagna reglerna för makar bör kunnatillämpas också på sambor. Vi redovisar vilka ändringar i skattereglerna som vianser vara nödvändiga för all våra förslag i övrigt skall kunna komma lillpraktisk användning. Äktenskapsbalkensregler om makars egendom Vi har försökt atl beakta de samhällsförändringarsom sedan 1920-talel har inverkat på äktenskapet såsom social institution. 1betydligt flera fall än tidigare upplöses numera äktenskap genom skilsmässaefter längre eller . AlUjämt är dock flertalet äktenskap hvsvariga.Kvinnorna har i stigande grad blivit verksamma utanför hemmet. Såsom grappbetraktade har de ännu en lägre genomsnittlig inkomst än männen. Det högaantalet gifta kvinnor som har förvärvsarbete visar dock att makars inbördes förhållandehar ändrats väsentligt. Den gifta kvinnan har nått en ökad självständighet.Jämställdhet mellan makar har i stigande grad blivit en realitet.Rollfördelningen inom familjen ändras, om än långsamt. Vi har ansett - i full enighet med de övriganordiska ländemas utredare på detta område - att de gemensamma grandprincipernaför egendomsordningen mellan makar skall bevaras. Dessa principer innebär atlvardera maken betraktas som ägare av den egendom som han eller hon har fört medsig eller har förvärvat under äktenskapet och att maken själv förvaltar dennaegendom och själv svarar för de skulder som han eller hon åtar sig. Näräktenskapet upplöses, delas makarnas sammanlagda tillgångar lika mellan demeller, om den ene är död, mellan dennes arvingar och den efterlevande maken.Såsom grandläggande syslem är delta överlägset vad som eljest kan komma ifråga. Därmed är dock inte sagt att det alltid leder till ett riktigt ochrimligt resultat. Del måste finnas möjligheter att göra undantag ochjämkningar. Behovet därav har ökat lill följd av samhällsförändringarna desenaste sextio åren. Etl problem framträder redan när det gäller alt,vid upplösning av ett äktenskap, fastställa i vad mån det gemensamma hemmettillhör den ena eller andra maken. Uttalanden av lagberedningen 1918, enligtvilka möb- 1 1986/87. Nr I. Bilagedel ler, husgeråd och andralösören skall anses tillhöra den make som hade Prop. 1986/87: 1 släppt till pengarna tillförvärvet, har länge dominerat länkesätten. i fall då den ena makenhar använt sina inkomster till att förvärva föremål av bestående värde, medanden andre maken har förbrukat sina inkomster på familjens uppehälleeller har gjort en direkt arbetsinsats i hemmet, har resultatet kunnat bliorättvist. Domstolarna har emellertid numera alltmer övergått till all ansebostad och bohag, som har förvärvals för gemensamt begagnande,vara samägd egendom. I vårt förslag har denna tanke kommit tilluttryck i en regel, enligt vilken sådan egendom vid bodelningen skall ansestillhöra makarna tillsammans, vanligen lill lika andelar. kommersåledes, när makarnas andelar i boel beräknas, hälften av denna egendomatt uppföras såsom tillgång för vardera maken.