prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Bara för alt delgivning inte kan ske med gäldenären, är detheller inle utan vidare klart atl det kan "antas att han har avvikit ellerpä annat sätt hållit sig undan". Nya delgivningsförsök av kallelser kanbehöva företas för atl man skall få grund för sådant antagande. Finneskallelse av gäldenären kunna underlåtas, framstår det som meningslöst atl hällaförhandling med förvaltaren och tillsynsmyndigheten. Enligtlingsräiten är det inle heller häktning i och för sig som åsyftas medhäktningsframslällningarna. Vad del är fråga om är i stället atl medhäkl-ningsholel förmå gäldenären atl äntligen uppfylla de förpliktelser hanundandrar sig. Del är då viktigare att bringa häktningshotei lill gäldenärenskännedom än att av honom få veta varför han inte efterkommit kallelsen tillförvaltaren eller rätten. Tingsrätten har i del först beskrivna typfalletgynnsamma erfarenheter av ell skriftligt förfarande där gäldenären föreläggsatl skriftligen yttra sig över förvaltarens häktningsyrkande men där hanframför allt lillhålls atl före utsatt tid kontakta förvaltaren för attäntligen genomföra bouppteckningen. Det är enligt tingsrätten sällsynt atlnägon bryr sig om alt inge ett skriftligt svar lill konkursdomaren men mängavänder sig inom frislen till förvaltaren, vilket visar all de uppfattatföreläggandel alldeles riktigt. I det andra typfallet - uteblivande frän edgång- fär möjligheten till häktningsförhandling ingen självständig betydelseeftersom gäldenären med alt han delges häktningshotet kallas fillsammanträde för edgång, alternalivi häktningsförhandling. Det bör tilläggas atlhäktningstiderna i det ovan beskrivna vanligaste häkl-ningsfallet oftast ärmycket korta, högst . Sä snart förvaltaren har fått kännedom om atlhäktningen gätt i verkställighet, beger han sig lill häktet. Han brukar då fåde uppgifter om boel han begär, varefter han underrättar konkursdomaren,som häver häktningen - också "pä handlingarna". Föregen del kan jag väsentligen ansluta mig till de synpunkter som fingsräll har lagt pä frågan om syftet med reglerna om häkt ning i konkurs. Jag menar emellertid atl detta syfte kan uppnäs ocksä med det av kommittén föreslagna förfarandet. Som regel torde det visseriigen 250 krävasalt den berörde delges kallelse till en förhandling och det medför Prop.1986/87:90 givelvis etl visst merarbete för rätlen. Jag anser dock all del är ofrånkom-6 kap. ligt atl del i en ny konkurslag ges garantier för att den som berörs avetl sä ingripande tvångsmedel som häktning får möjlighet att framföra sina synpunktervid en förhandling. En annan ordning torde strida mol art. 5(1 )b) och art.6(1) i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och grundläggande friheterna. En annan sak är atl hotel omhäktning i många fall kan medföra all gäldenären eller tredje man fullgör sinaskyldigheter utan all häktning behöver beslutas. Det bör inte möta någrasvårigheter atl utforma lämpliga rutiner i fråga om kallelser och förhandlingarså alt en förhandling snabbt kan ställas in om den blir onödig. Mittförslag har utformats i huvudsaklig överensstämmelse med KLförslagel. 1 enlighetmed vad som gäller enligt 2 kap. 16 § andra styckel ulsökningsbalken harangetls atl den som avses med åtgärden skall kallas om hinder inte möter, t.ex.därför all han har flytt utomlands. På inrådan av lagrådei har i mitt förslagtagits upp en föreskrift om att den som avses med häkiningsyrkandet skallkallas genom delgivning. Bestämmelseni del andra slyckel i del remitterade förslaget om rätt till biträde m.m. har,som framgått av den föregående paragrafen, flyttals dit. Medhänsyn till de förpliktelser som åvilar oss enligt den nyssnämnda europeiskakonventionen föreslår jag vidare en särskild bestämmelse som tar sikte pä delfallet all en person har häktats i sin utevaro. Förhandling skall i sådant fallhällas frän del beslutet verkställts (jfr SOU 1985:27 s. 190). Ifrågaom rättens sammansättning m.m. gäller bestämmelserna i 16 kap. Elt beslut omhäktning går i verkställighet , 16 kap. 4 8 första stycket. Bestämmelsernai förevarande paragraf om förhandling vid prövning av häktningsfrågor gällerocksä vid häktning under konkursansökningsstadiet enligt 2 kap. 12 8. Dettaframgår av 2 kap. 13 § iredje slyckel. Omnågon är häktad med slöd av 2 kap. 12 8, skall rälien i samband medkonkursbeslutet pröva om denne fortfarande skall vara häktad. Föreligger skällill häktning enligt 9 8, skall häktningen bestå. Vid lillämpning av 11 8fjärde styckel inräknas även lid under vilken gäldenären hållits häktad medstöd av 2 kap. 12 8. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 6 kap. 12 8 KLförslagel och 95 a 8 KL. Iförhållande till KL har gjorts de ändringar som betingas av atlkonkursdomarinsiilutionen avskaffas och ersätts av rätten som sädan. Densista mening har lagts lill pä förslag av lagrådei. Jag instämmer alltså i lagrådets uppfattning atl i den föreskrivna längsta häklningsliden skall inräknas tid varunder gäldenären har hållits häktad i samband med prövningen av konkursansökningen. Omgäldenären är en juridisk person, tillämpas 2 8 första styckel, 6-8 S§ "P-saml 9 8 första, tredje och fjärde styckena även på en styrelseledamot,en verkställande direktör, en bolagsman och en likvidalor som har avgått ellerentledigats senare än ett är före den dag då konkursansökningen kom in lill tingsrätten. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 6 kap. 13 8 KLförslagel och 96 8 KL. Iförhållande lill KLförslagel har gjorts den ändringen atl i fall dåkonkursgäldenären är etl handelsbolag eller ell kommanditbolag bestämmelsengäller även en bolagsman som har avgått senare än före den dag dåkonkursansökningen kom in (jfr 2 kap. 12 8). Förfarandereglerna i 10-12 8§ ärdirekt lillämpliga, varför hänvisningarna till dessa lagrum inte har tagits uppi milt förslag. Ersättningför inställelse 14 8 Omgäldenären är i behov av det, är han berättigad till skälig ersättning avkonkursboet för resa och uppehälle inom landet, när han fill följd avbestämmelserna i 2- 5 §§ inställer sig hos rätten eller någon annanstans. Vadsom har sagts nu gäller även för en sådan person som avses i 13 8, Harett yrkande enligt 5 8 andra stycket riklats mol någon annan än den som avses i13 8, är han berättigad till skälig ersättning av boet för inställelse enligt5 8 tredje eller fjärde stycket. Beslutom ersättning meddelas av rälien. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 6 kap. 16 8 KLförslagel. De två första styckenamotsvaras av 99 8 första och iredje styckena KL. Det tredje stycket saknardäremot direkt motsvarighet i gällande lag. EnligtKL är gäldenärens möjlighet atl få ersättning för kostnader för resa ochuppehälle i anslutning lill vissa inställelser i princip begränsade tillkostnader för resor inom domsagan. I kommittéförslaget har den geografiskabegränsningen till resor inom domsagan ersatts med resor inom riket. Förslaget,som lämnats utan erinran av remissinstanserna, innebär en naturlig anpassningtill moderna förhållanden. Även jag biträder förslaget. Gäldenärens rätt lillersättning bör emellertid inte vara ovillkorlig. I likhet med kommittén förordarjag att ersättning skall utgå bara om gäldenärens ekonomiska förhållanden ärsådana att han kan anses vara i behov av ersättning. Om gäldenären haröverträtt ett reseförbud, bör han inte vara berättigad lill ersättning för enlängre resa än den som hade varit aktuell om gäldenären hade iakttagitreseförbudet. Densom avses med ett yrkande om edgång är berättigad till viss ersättning av boelför sin inställelse inför rätlen, såväl vid den förhandling varvid yrkandetprövas som när edgången fullgörs, om detta sker . Beslutom ersättning av boel lill annan än den som avses i det första styckel fattas av konkursdomaren. I övrigl beslutar förval taren. KLförslagel innebär att det alltid i första hand är förvaltaren som 252 beslutar om ersättning.Endast om kostnaden inle kan las ut ur boet, skall Prop. 1986/87:90 rätten besluta. Avbestämmelserna i 14 kap. 1 och 2 88 framgår att kostnaden för gäldenärens ellerannans inställelse enligt denna paragraf ulgör en konkurskostnad och alt dennakostnad i första hand skall tas ut ur boet. Går inte detta, skall kostnadenbetalas av staten. Kommitténberör inte närmare hur det skall kunna konstaleras om boel saknar medel för atlbeiala ersättning för inställelsen. Även om det är möjligt att göra ettvälgrundat antagande på den punkten, kan del inle förrän vid konkursens slulklarläggas om boel räcker till för betalning av denna konkurskostnad. Det finnsrisk för att kommitténs förslag skulle medföra att förvaltarna för säkerhetsskull alltid låter rätten besluta om ersättning för denna inställelse. Rälien åsin sida skulle sannolikt endast om det slår fullt klart atl tillgängarna iboet räcker lill för betalning av denna kostnad kunna vägra att besluta omersättningen. Besvärliga gränsdragningsfrägor kan befaras uppkomma. flesta sammanhang då en person som inställer sig inför en domstol ärberättigad till ersättning för sin inställelse beslutar rätlen om ersättningen.Mol denna bakgrund och med hänsyn till de lillämpningssvårigheter somKLförslagel kan befaras medföra har i mitt förslag införts en bestämmelse idel iredje stycket som anger all rätten alllid beslutar om ersättning förinställelse enligt denna paragraf 6 kap. 16 8 iredje styckel första meningen KLförslagel intagna bestämmelsensom anger att det allmänna stär ell subsidiärt ansvar för dessainställelsekostnader har inte tagits upp i mitt förslag. Ett sådant ansvarföljer emellertid av den allmänna regeln om ansvaret för konkurskostnader i 14kap. Detremitterade förslaget upptog i första slyckel en hänvisning till 2-4 §8.Lagrådet har i anslutning lill första stycket anfört bl.a. följande. I enlighetmed den princip som torde ligga till grund för urvalet av siluafioner som kanberättiga lill ersättning (SOU 1983:24 s. 286) bör sådan kunna utges också lillunderårig gäldenär i fall som avses i 5 §. Hänvisning bör därför i 14 8 förstaslyckel göras även lill 5 8. Härigenom kommer del dessutom atl slå klart altförutvarande ställföreträdare som anges i 13,8 får ersättning enligt 14 8första styckel vid inställelse till förhandling eller edgång enligt 5 8. Ifråga om andra styckel har lagrådei påpekat att bestämmelsen torde avse endastden mol vilken edgångsyrkande har framställts enligt 5 8 andra styckel. Paragrafenhar utformats i enlighet med lagrådels förslag. Förevarandekapitel motsvarar 7 kap. KLförslagel. Bestämmelserna sägs 7 kap. över isamband med reform. Förarbetena återfinns alltså i stor utsträckning iprop. 1978/79:105. KLförslagel innehåller två sakliga nyheter. Kommittén föreslår atl förvaltaren alltid skall ha lillgång lill räkenskapsmalerial som rör gäl- 253 Den föreslårockså alt förvaltarens skyldighet att i ordinär Prop. 1986/87:90 konkursavge s. k. kvarlalsräkningar slopas. Däremot har kommittén inte i 7 kap.sak sett över de regler om konkursförvaltningen och tillsynen däröver somtillskapades i samband med 1979 ärs reform. I dessa hänseenden har kommitténendast gjort en lagleknisk och språklig översyn av bestämmelserna. KLförslagelhar fått ett övervägande positivt mottagande. Etl stort antal myndigheter -däribland riksskatteverkel, kronofogdemyndigheter och länsstyrelser - haremellertid i sina remissyttranden uppehållit sig vid frågor kring förvaltningenoch tillsynen. Jag har i den allmänna motiveringen berört en del av denkritiken (avsnitt 2.4.1) och återkommer till vissa frågor i anslutning fillbestämmelserna i detta kapitel. Så till vida har jag tagit fasta pä kritikenatt jag föreslår alt förvaltaren skall vara skyldig atl höratillsynsmyndigheten i viktigare förvaltningsfrågor (10 8). 1 samma avsnitt harjag också berört mitt förslag att förvaltaren ges möjlighet all vidavvecklingen av boet ta hänsyn även till andra intressen än det renaborgenärsintresset (8 8). Förvaltarens bokföringsskyldighet under konkurs (198) har jag berört i avsnitt 2.10. Jaghar i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.11) redovisat mina skäl för att ienlighet med KLförslagel införa en skyldighet för vissa uppdragstagare alttill konkursförvaltare lämna ut även sådant räkenskapsmaterial somuppdragstagaren själv har upprättat. Jagskall nu närmare beröra kommitténs förslag atl slopa de s. k. kvartalsräkningarna.Enligt 58 8 tredje stycket KL skall förvaltaren frän utgångenav mars, juni, månader varje är till tillsynsmyndighetenavlämna räkning över boets inkomster och utgifter i pengar under det gångnakvartalet. Har under någon del av kvartalet pengar stått inne i bank, skall vidräkningen fogas en av banken bestyrkt uppgift pä de insättningar och uttag somhar förekommit . av räkningen skall lämnas tillkonkursdomaren. Efler konkursens avslutande kan enligt 58 8 fjärde stycket KLföreligga skyldig-hel all årsvis avge en liknande redovisning. Enkvartalsräkning har begränsad betydelse som underlag för kontroll avförvaltningen. Räkningen beslår ofta endast av en direktavskrift av konkursboets bokföring saml i förekommande fall föreskriven uppgiftfrän bank. Frän konlrollsynpunkt är del enligt min mening tillräckligt atlsädana uppgifter som har sagts nu lämnas tvä gånger , lämpligen ianslutning till halvårsberätielsen. Det synes inle vara påkallat atl ge någraytterligare föreskrifter om hur motsvarigheten till kvartalsräkningarna börutformas. Del får i stället förutsättas atl förvaltarna i samråd medtillsynsmyndigheten avfattar dessa så atl de kan utgöra underlag förslutredovisningen. Somframhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.2) förutsätter det enhetliga konkursförfarandet en samordning av reglerna om utseende av förvaltare i konkurs. Del av mig föreslagna systemet bygger i princip på att rätten, efter del all tillsynsmyndigheten getts tillfälle att yttra sig, ialla konkurser möjligt utser slufiig förvaltare. Institutet inlerimsförval tare utmönstras alltså ur konkurslagen. Rätten behöver inte inhämta bor- 254 genärernasåsikt om förvaliarvaiel. En borgenär som inle är nöjd med valet Prop.1986/87:90 hardock alltid möjlighet - förutom atl överklaga beslutet - atl påkalla 7 kap. Det kan dock vara lämpligt atl rätten innan förvaltare utsesrådgör med särskilt berörda borgenärer i vissa fall. kontaktuppenbarar att en intressekonflikt mellan borgenärerna föreligger kandet medföra alt den föreslagna förvaltaren inle bör utses. kommerdet atl finnas möjlighet alt utse flera förvaltare i alla konkurser. 116 kap. 7 8 KLförslagel har tagits upp en bestämmelse om möjligheten atl föratalan mot tillsynsmyndighetens beslut enligt konkurslagen. Mot placeringen i 16kap. har anmärkts alt bestämmelsen inte har något samband med övrigabestämmelser där, vilka behandlar rättens handläggning. Bestämmelsen har i miltförslag tagits upp i förevarande kapitel i anslutning till reglerna omtillsynen (29 §). 1 övrigt har vid utformningen av mitt förslag dispositionen i7 kap. KLförslagel i stort kunnat följas trots all reglerna nu föreslås gällalika i alla konkurser. Kapitletinleds med regler om utseende av förvaltare (1-4 §§) och om entledigande avförvaltare (5 och 6 §8). Därefter behandlas rådgivare och föriikningsman (7 8).Under en särskild rubrik har regler om förvaltarens allmänna åligganden förtsin (8-17 88). Förvaltarens medelsförvallning och redovisningsskyldighet underkonkursen regleras i 18-22 §8. I 23 och 24 88 återfinns regler om redovisningav medel fill tredje man. Tillsynsfunktionen regleras i 25-29 88 och kapitletavslutas med en paragraf (30 8) som behandlar granskningsmannainstitutet. Enförvaltare skall ha den särskilda insikt och erfarenhet som uppdraget kräver,ha borgenärernas och tillsynsmyndighetens förtroende saml även i övrigt varalämplig för uppdraget. Den som är anställd vid en domstol fär inte varaförvaltare. Paragrafenöverensstämmer i sak med 7 kap. 2 8 KLförslagel och 44 § KL. Den ersätter ocksä185 a § första styckel sista meningen KL (jfr 14 kap. 1 § första stycketKLförslagel). Vid1979 års reform skärptes kraven på förvaltarnas kvalifikationer. Avsikten varatl endast etl mindre antal specialiserade personer skulle komma i fräga förförvallaruppdragen. Detsamma skulle i princip gälla ocksä beträffandeförvaltare i mindre konkurs. Enligt uttalanden i propositionen (1978/79:105 s.226) accepterades dock att också andra personer kunde komma i fråga i sådanamindre konkurser där tillgångarna kunde antas inte räcka till för betalning avkonkurskostnaderna. Motsvarande bör gälla också i fortsättningen. Jagvill i del här sammanhanget framhålla alt frågan om förvaltarens anknytning lill vissa borgenärsgrupper har fält ökad betydelse lill följd av högsta domstolens avgörande i etl mäl om fördelning mellan borgenärerna av upparbetat värde av förelagsinlecknad egendom (NJA 1982 s. 900). I fall då det kan bli aktuellt all tillämpa de fördelningsprinciper som angetts i 255 nyssnämnda mäl, börförvaltaren i möjligaste män stå fri i förhällande till Prop. 1986/87:90 de motstridiga intressen som kan föreligga. Medanledning av ell påpekande från en remissinstans bör framhållas all delgivetvis får förutsättas atl förvaltaren åtnjuter även tillsynsmyndighetensförtroende. Den tanken kommer till uttryck bl.a. därigenom att rälien ärskyldig att alltid inhämta tillsynsmyndighetens mening innan förvaltare utses.För all undanröja tveksamhet finns det emellertid anledning alt uttryckligenange delta i lagtexten. Del första slyckel har utformats i enlighet härmed.Del ligger i sakens natur atl myndigheten, när den motsätter sig atl en personutses lill förvaltare, måste kunna redovisa godtagbara skäl för sin ståndpunkt,och atl rälien är oförhindrad all pröva dessa skäl. Förvaltareutses av rätten. Rätlenbestämmer ocksä antalet förvaltare. Flera än en förvaltare får utses endast omdel med hänsyn till boets omfattning och beskaffenhet är behövligt altförvaltningen delas eller atl den handhas odelad av flera. Omboets förvaltning skall vara delad, skall en förvaltare utses för varje del avförvaltningen. Rätlen bestämmer efter vilka grunder delningen skall ske. Paragrafenmotsvaras närmast av 2 kap. 24 8 första styckel 3, 2 kap. 25 8 och 7 kap. 1 och7 88 KLförslagel samt av 41 8 första styckel, 46 8 andra meningen och 50 8första stycket första meningen KL. 1jämförelse med lagrädsremissen har denna och nästföljande paragraf redigeratsom i enlighet med vad lagrådei har föreslagit. De materiella reglerna omutseende av förvaltare har samlats i denna paragraf medan 3 8 behandlar endastprocedurregler. Somen följd av atl konkursdomarinstitulionen avskaffas kommer förvaltare atlutses av rälien. Alt förvaltare skall utses efter konkurs-beslutetframgår av 2 kap. 24 § första slyckel 2. Att tillsynsmyndigheten alltid skallhöras innan förvaltare utses följer av 7 kap. 3 8. Förvaltarensnamn bör helst anges i kungörelsen om konkursbeslutet. Kungörelsen fåremellertid inle fördröjas i avvaktan på atl förvaltare utses. Kan uppgift omförvaltarens namn och adress inte tas in i kungörelsen får den meddelas berördapersoner på annal säll. Del måste emellertid framhållas atl det alltid ärviktigt atl gäldenärens bo omhändertas sä snabbi som möjligl. Den försening somsålunda kan förekomma i samband med förvaliarvaiel får därför inle göras längreän vad som är absolut nödvändigt. Att förvaltare utses senare än en eller annandag efler konkursbeslulel bör ifrågakomma endast i rena undantagsfall och mästedå kunna motiveras av särskilda omständigheter. Iöverensstämmelse med kommitténs förslag skall förvaltare utses i alla konkurser. Någon motsvarighet till 185 a 8 andra slyckel KL, vari sägs all förvaltare i dödsbos konkurs bara skall utses i vissa fall, har inle tagits upp i mitt förslag. Detta är en följd av atl dödsbodelägarna efter ändringar i 256 inte längre normall drabbas av Prop.1986/87:90 någol personligt betalningsansvar för den dödes skulder. Det saknasdär- 7 kap. med anledning för delägarna alt av delta skäl ansöka omdödsboets försättande i konkurs. Enligt1 kap. 3 8 skall förvaltningen av etl konkursbo handhas av en eller fleraförvaltare. 1 den nu aktuella paragrafen anges i andra slyckel under vilkaförutsättningar flera förvaltare fär utses. Isamband med 1979 ärs reform utvidgades möjligheterna all utse flera förvaltarei en ordinär konkurs. Även om tillämpningsområdet nu formellt vidgas lill altgälla alla konkurser är avsikten inle atl flera än en förvaltare framdelesskall utses oftare än . Alltjämt gäller all detta får ske endast om delbehövs med hänsyn till boets omfattning och beskaffenhet. Innanrälien utser förvaltare eller fattar beslut om atl flera förvaltare skallfinnas, skall tillsynsmyndigheten höras. Frågorom att utse flera förvaltare eller att dela förvaltningen mellan fleraförvaltare tas upp på begäran av tillsynsmyndigheten, förvaltare, engranskningsman eller en borgenär. och förvaltaren skallhöras. Rätten fär, om det behövs, pröva frågan vid en förhandling. Tillförhandlingen skall tillsynsmyndigheten, förvaltaren och, om frågan har väcktsav någon annan, denne kallas. Förstastyckel motsvaras närmast av 2 kap. 24 8 första slyckel 3 och 25 8, 7 kap. 1 8andra slyckel och 4 8 jämförd med 3 8 KLförslagel samt av 41 8 första stycket,46 8 och 47 8 jämförd med 46 8 KL. Andra stycket motsvaras av 7 kap. 4 8 och 78 första slyckel iredje meningen KLförslagel samt 47 8 och 50 8 första stycketandra meningen KL. inrådan har, som nämnts under den föregående paragrafen, de renaförfarandereglerna för atl utse förvaltare m.m. samlats i denna paragraf Enligtgällande ordning kan konkursdomaren självmant ta upp en fråga om atl utseytterligare förvaltare eller all dela förvaltningen. Kommittén anser alt dettarimmar mindre vät med den funktionsfördelning som genomfördes vid 1979 årskonkursförvaliningsreform. Kommittén föreslär atl rälien endast på begäran avtillsynsmyndigheten, förvaltare, granskningsman eller en borgenär skall fä laupp frågor av nu berört slag. I KLförslagel upptas bestämmelser i ämnet i tväskilda paragrafer, 4 och 7 88. I mitt förslag har dessa sammanförts i andrastyckel av förevarande paragraf. Lagrådeihar också pekat på all den ifrågavarande regleringen kan göras mer enhetlig,antingen så atl rälien tilläts all i initialskedet ex officio förordna även omdelad förvaltning eller så all beslut om all mer än en förvaltare skall finnasskall vara beroende av initiativ från utomstående. Jag instämmer i lagrådetspåpekanden och förordar del senare alternativet. Paragrafen har utformats ienlighet härmed. Enligt47 8 första styckel KL skall konkursdomaren, om antalet förval tare skall ökas, kalla alla borgenärerna lill etl sammanträde varvid beslutet 257 fallas,Nägon motsvarande regel finns däremot inte för del fall alt förvalt- Prop.1986/87:90 ningen skall delas. Eftersom en förvaltare skall utses för varie delav 7 kap. förvaltningen torde emellertid del i praktiken krävas atl sammanlrädehålls för prövning av frågan om all öka antalet förvaltare. Själva frågan omdelningen kräver emellertid inle all sammanlräde hålls. Regeln tordetill-lämpas så alt beslutet om delningen av förvaltningen fattas samfidigl medbeslutet om ökningen av antalet förvaltare. Har flera förvaltare redan tidigareutsetts, kan beslutet om delning givetvis fatlas ulan sammanlräde. 1anslutning till rubriken lill 16 kap. diskuteras frågan om benämningen på olikasammanträden och förhandlingar som hålls inför rätten. I överensstämmelse medde principer som redovisas där bör bl.a. det nuvarande sammanträdel förprövning av en fråga om atl öka antalet förvaltare resp. atl dela förvaltningenbenämnas förhandling. Detfinns anledning all ifrågasätta om det alllid är nödvändigt atl hällaförhandling innan beslut om alt öka antalet förvaltare fattas. Valet av denförsta förvaltaren sker ju utan alt borgenärerna ges tillfälle atl uttala sinmening. Etl beslut om atl öka antalet förvaltare medför visserligen en ökningav konkurskostnaderna och det kan inle uteslutas att del i dessa fall kanfinnas anledning alt låta olika borgenärsintressen komma fill tals.