prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Under sistnämnda lagrum har lagrådet förordat enannorlunda utformning av lagtexten - med i viss mån sakligt ändrad innebörd ijämförelse med remissförslaget - och motsvarande sakliga förändring bör slåigenom såvitt angår nu förevarande paragraf (liksom beträffande 11 kap. 8 § iremissförslaget). Ett enkelt sätt atl tillgodose de nu anfördasynpunkterna synes vara att utforma förevarande paragraf enligt följande:"Detta kapitel gäller ej, om vid arvlåtarens död mål om äktenskapsskillnadpågick i den mening som avses i 9 kap. 9 § (I I § enligt lagrådels förslag)." Dettorde vara obestridligt att reglerna om förskott på arv redan enligt gällanderätt, om de skall tillämpas, kan leda till mycket invecklade beräkningar. Detsammanhänger tydligen med atl reglerna är konstruerade så att man skall få eltså rättvist resultat som möjligt. Måhända skulle man kunna säga att reglernager intryck av att en verklig millimeterrättvisa är eftersträvad. Efter vadsom uppgivits tillämpas reglerna emellertid inte så ofta, kanske just beroendepå deras invecklade karaktär. Stundom sker väl dock detta och de torde då geupphov lill åtskilligt besvär vid boulredningen. Vad som föreslås ilagrådsremissen kan tänkas att åtminstone i viss mån ytterligare kompliceraförfarandet vid boutredning när förskott har förekommit. Eftersom detta ämne i det stora hela får sägasfalla utanför ramen för den lagstiftning såvitt angår ÄB som det nu gäller,vill lagrådet inte väcka fråga alt man i förevarande sammanhang skall la underövervägande atl genomföra förenklingar pä delta område. Enligl lagrådetsmening bör emellertid av rent principiella skäl något göras åt en lagstiftningsom kanske kan sägas framstå som alltför invecklad för att i allmänhet vinnatillämpning men som ändå kan åstadkomma besvär i en del fall. Måhända bordedärför till övervägande upptas frågan om en mer eller mindre genomgripandeförändring och förenkling av dessa regler. Som en mycket enkel reform skullekunna tänkas att en omkastning skedde av presumtionen i 6 kap. I § förstastycket första meningen ÄB. Innebörden härav skulle vara att avräkning avförskott när det gäller bröstarvinge skall ske endast om detta föreskrivitseller med hänsyn till omständigheterna måste antas ha varit avsett. Samma regelskulle m.a.o. gälla för bröstarvingar som gäller för andra arvingar. Med ensådan enkel reform skulle förskottsreglernas tillämpning komma all reserverasför fall där arvlåtaren verkligen velat alt de skulle tillämpas. Förmodligenskulle detta bli fallet främst när fråga är om större bon. 1986/87:1 Lagrådet 6kap. 1den föreslagna paragrafen förekommer uttrycket "om - - mål omäktenskapsskillnad då pågår". Detta är ett rekvisil för atttesiamentariskt förordnande lill förmån för make eller sambo skall vara ulanverkan, något som gäller såsom tolkningsregel och ej såsom absolut regel. Redanunder remissförslagets 3 kap. 10 § ÄB har lagrådet föreslagit att man väljer enformulering som medför att 9 kap. 9 § ÄktB (11 § enligt lagrådets förslag) blirstyrande för tolkningen av frasen att "mål om äktenskapsskillnadpågår". Någon motsvarande utbyggnad av nu förevarande paragraf synes intebehövlig. Det bör anses självklart att det i paragrafen använda ut- tryckssältet har samma innebörd som balkens tidigarestadgande i 3 kap. Prop. 1986/87:1 10 §. Med anledning av ett uttalande i specialmotiveringen lillförevarande paragraf vill lagrådet anmärka, att om en arvlåtare efterlämnar,förutom make, endast bröstarvingar som inle tillika är bröstarvingar lill denefterlevande maken, denne i andra styckels fall inte blir dödsbodeiägare,såvida bröstarvingarna begagnar sig av sin rätt att fä ul arvet genast. Avståremellertid bröstarvingarna eller någon av dem i enlighet med 3 kap. 9 § tillförmän för den efterlevande maken från all begära atl få ul arvslotten genast,blir tydligen den efterievande maken, som ju då kommer att ärva den avståendeslott med fri förfoganderätt, all räkna som dödsbodelägare. Orden "han eller hon" iandra stycket bör på förat anförda skäl utbytas mot "maken ellersambon". Förslagets tredje stycke innehållerbestämmelser som i sak helt motsvarar föreskriften i nu gällande 1 § andrastycket sista meningen. Det förtjänar kanske alt påpekas alt som enkonsekvens av de i lagrådsremissen upptagna nya reglerna om efterlevande makesarvsrätt den som är bröstarvinge till båda makarna till skillnad mol vad somf.n. gäller normalt sett inte blir dödsbodelägare i den först avlidna makensdödsbo. Alt sådan bröstarvinge likväl kan ingå bodelningsavtal med denefterlevande maken framgår av vad lagrådet anfört under 9 kap. 2 § ÄktB. Lagrådet föreslår atl, såsom framgått under 7 kap. 6 §ÄktB, i förevarande kapitel införs en ny bestämmelse, 13 a §, av lydelse som angivitsunder förstnämnda paragraf. Remissprolokollelinnehåller i fråga om rabricerade kaphel förslag till ändringar i 2-4 och 6 §§.Av skäl som lagrådet redovisar under 4 § i förevarande kapitel föreslårlagrådet atl även kapitlets 10 § utbyggs och omarbetas. Sista meningen i paragrafens första stycke lyder f.n. sähär: "Skall lott i kvarlåtenskapen åtnjutas först sedan arvinge elleruniversell testamentsta- gareavhdit, skall ock den kallas som vid liden för bouppteckningen är närmast attsålunda taga äry eller testamente." Såvitt framgår av remissprotokolletär någon saklig ändring av detta stadgande inte avsedd. Lagtexten har likväl iförslaget ändrats på följande sätt: "Även efterarvinge och universelltestamentstagare med rätt efter någon annan skall kallas." Densålunda föreslagna lydelsen av bestämmelsen skulle måhända kunna läsas så, attsamtliga sådana personer som är att hänföra under begreppet efterarvingarskall kallas till förrättningen. Om t.ex. en make avlider och efterlämnar -förutom den andra maken - bröstarvingar, vilka också är den efterlevande makensbröstarvingar, och sina föräldrar, skulle i sä fall såväl bröstarvingarna somföräldrarna behöva kallas. Avsikten torde likväl vara att endast de närmasteefterarvingarna, dvs. bröstarvingarna i exemplet, skall kallas (jfr detnuvarande uttryckssättet "är närmast att sålunda taga arv"). För övrigt kan anmärkas alt den i remissförslagetbegagnade beteckningen "efterarvinge", ehura praktisk och hävdvunneni juridiskt språkbrak, inte används i ÄB:s lagtext i övrigt och följaktligeninte heller är definierad i lagen. Medåberopande av det anförda får lagrådet föreslå att den nuvarande lydelsen avförsta styckets sista mening bibehålls oförändrad med den lilla jämkningen attordet "ock" ersätts med "även". 1986/87:1 Lagrådet20 kap. ÄB Iförevarande paragrafs andra stycke möter en formulering som lagrådet underförslaget till ÄktB förordat skall jämkas. I sammanhanget är främst att hänvisatill vad lagrådet uttalat under ÄktB-förslaget 11 kap. 2 § tredje stycket (10kap. 3 §-frågan). Under hänvisning till vad lagrådet förordat iangivna sammanhang och med en mindre redaktionell jämkning i övrigt (för att undvika att samma ordalag skall komma till användning två gånger i stycket) - föreslås att andra stycket ges följande avfaltning: "Var den - sådan rättighet, som enligt 10 kap. 3 § inte skall ingå i bodelning, skall grunden för att egendomen (sålunda) skall vara undantagen från bodelning en och egendomens värde anges särskilt, är obehövligt." I tredje styckets första mening torde, för att manskall fä överensstämmelse med den i förslagen i övrigt använda terminologin,"anskaffat" böra utbytas mot "förvärvat". I styckets tredjemening bör ordet "skulder" utbytas mot "fordringar" (sehärom vad lagrådet anfört under remissförslagets bestämmelse i 11 kap. 2 §andra stycket ÄktB). Tredje styckels reglering innebär i korthetföljande. Vid en sambos död skall bostad och bohag som förvärvals för gemensamtbegagnande antecknas och värderas särskilt, om efterlevande sambo begärtbodelning. Därvid skall anges vem egendom tillhör, liksom skulder som är althänföra till denna egendom. I sista meningen i stycket anges att om denefterlevande sambon eller den avlidna sambons övriga dödsbodelägare begär atlur egendom få täckning för annan skuld (dvs. "enskild" skuld som ejär hänförlig till gemensammabostaden eller bohaget), sambons samtliga till- Prop. 1986/87:1 gångar och skulder skall antecknas och värderas. I specialmotiveringen till paragrafen behandlasavslutningsvis det sist- 20 kap. ÄB nämnda fallet närmare. Bl.a. framgår däratt om avräkning (för vad som kallades "enskild" skuld) begärs,det behövs uppgift om samtliga tillgångar och skulder som den avräkningsbegärandesambon har för alt det skall kunna bedömas om avräkning skall ske mot denegendom som skall delas. Bouppteckningen bör därför innehålla uppgifter om det.Som ett slulultalande upptas att, om en begäran framställts först efter det attbouppteckning har skett, det är skäl alt göra en lilläggsbouppleckning. Det måste starkt betvivlas alt gällande rättsreglering beträffande till-läggsbouppteckning ger utrymme för nytillkommandefall av här åsyftad art. Enligt 20 kap. 10 § ÄB gäller att lilläggsbouppleckningfår ske när efter huvudbouppteckningen yppas ny tillgäng eller gäld eller annanfelaktighet i huvudbouppteckningen. Stadgandet har i rättspraxis tillämpatsrestriktivt. Vad gäller sådana fall som är i fråga kan detförhålla sig på olika sätt. Ett typfall är att sambons "enskilda"skuld var för övriga intressenter okänd vid huvudbouppleckningen. Ett annattypfall - och det är det som blir av centralt rättsligt intresse - är atl detförhöll sig så, all den efterlevande sambons "enskilda" skuld varväl känd vid huvudbouppteckningen men likväl rent faktiskt inte föranledde altsambons alla tillgångar och skulder antecknades och värderades. Vad somdärefter inträffar är att sambon begär skuldtäckning för den enskilda skulden;fråga är alltså om en efter huvudbouppteckningen företagen rättshandling. Detär svårt att uppfatta läget så att därmed skulle ha yppats "ny gäld"i 20 kap. 10 §:s mening; en annan sak är att gälden rättsligen får en annanbetydelse. Inte heller kan man tala om all "felaktighet" vidlåddehuvudbouppleckningen, eftersom den svarade mot då rådande premisser. För att ge tydlig grand för att i fall som det nubeskrivna kunna tillgripa lilläggsbouppleckning - nägot som sakligt sett ärönskvärt - kan lämpligen i 20 kap. 10 § ÄB infogas ett tillägg av innebörd attförrättning enligt paragrafen även skall äga rum, om efter bouppteckningefterlevande sambo framställer sådan begäran som avses i 4 § tredje stycketQärde meningen och sambons tillgångar och skulder ej tidigare antecknats ochvärderats. Ytteriigare bör ges föreskrift av innebörd att förrättningen skallske från det att begäran framställdes till dödsboet. (Entremånadersfrist synes motiverad av att utredningslägel kan vara jämförbartmed ett vanligt bouppteckningsfall.) Om man, såsom lagrådet alltså anser behövligt, nuskall bygga ul 20 kap. 10 § ÄB faller i ögonen att paragrafens nuvarande utformning delvis är betingad av rättsliga företeelser som tillhör rättshistorien. Den tilläggs handling som enligt paragrafen under angivna förutsättningar skall upprät tas kallas sedan många decennier i lagmoliv, rättspraxis och doktrin för "tilläggsbouppteckning". Denna term har dock undvikits i lagtexten avdet skälet atl eljest en konsekvens skulle bli att, om någon försummade att iaktta vad som föreskrivs om "tilläggsbouppteckning", det för den för sumlige skulle inträda personligt betalningsansvar för den dödes gäld enligt 358 - äldre - 21 kap. 1 och 14§§ ÄB (om inte i dessa bestämmelser gjordes Prop. 1986/87:1 undantag för fallen med tilläggsboupptecknirig; jfr NJA II 1933 s. 352). Sedan1981 är dödsbodelägares ansvar för den dödes skulder avskaffat 20 kap. ÄB(NJA 11 1981 s. 168 f)- Skälen för att inte i lagtext använda den allmäntbrukade termen tillläggsbouppteckning har därmed bortfallit. När nu lagrådet, såsom förut framgått, haranledning att förorda en komplettering av paragrafen synes det lägligt att den,utan sakliga ändringar i övrigt, omredigeras i sin helhet. Lagrådet villpresentera följande version: "Om efter boupptecknings förrättande nytillgång eller skuld blir känd eller annan felaktighet upptäcks, skall inom enmånad förrättas tilläggsbouppteckning, innefattande tillägg eller rättelse. Tilläggsbouppteckning förrättas ocksä, om efterbouppteckning efterlevande sambo framställer sådan begäran som avses i 4 §tredje stycket Qärde meningen och sambons tillgångar och skulder ej tidigareantecknats och värderats. Tilläggsbouppteckning enligt detta stycke förrättasinom från del begäran framställdes (till dödsboet). Beträffande tilläggsbouppteckning gäller i övrigtvad som förat i detta kapitel är föreskrivet om bouppteckning." När i balken på skilda ställen (t.ex. 16 kap. 3 a §och 21 kap. 1 och 2 §§) talas om bouppteckningen - i bestämd form - börsjälvfallet endast huvudbouppteckningen anses åsyftad. Iremissförslaget har man i förevarande paragraf tagit avstånd från nuvaranderätts terminologi alt "boet uppgives" eller att någon "uppgivitboet". Lagrådet har förståelse för att man velat undvika dessa någotålderdomliga uttryckssätt, vilka med modernt språkbruk leder till associationenuppgivelse snarare än uppgiftslämnande. Emellertid har de föreslagna ersätlningsutlryckeninte blivit helt lyckade. De urskiljer inte med stringens atl irollfördelningen bouppgivaren har en i viss mån annorlunda ställning än övriganärvarande intressenter. Detta bör framgå av lagtexten. Lagrådet tar därvidfasta på atl remissförslaget tydligen inte har något att erinra mot just termenbouppgivare som förekommer i den föreslagna lagtexten i paragrafens andrastycke andra meningen. Med UtnytQande av sagda term på fler ställen iparagrafen kan markeras att den som uppger boet har en i viss mån annorlundaställning och uppgift än de övriga närvarande intressenterna (som i och för sigockså kan vara uppgiftslämnare - se förslagels första stycke andra meningen). Mot bakgrunden av det anförda förordar lagrådet attparagrafen ges följande lydelse: "Den som vårdar egendomen eller i övrigt bästkänner till boet skall såsom bouppgivare lämna uppgifter om boet. Variedelägare - - till bouppteckningen. Bouppgivarenskall på handlingen har utelämnats. skall- - - eller testamentsexekutör. Samma skyldighet har dessutom 359 dödsbodelägare samtefterlevande make eller sambo som inte har varit Även andra undered. Godemännen--- bästa förstånd." I paragrafens andrastycke regleras fall där bodelning skall föregå arvskifte. I styckets andramening regleras det fallet alt den döde efterlämnat en sambo, varvid somlilläggsrekvisit gäller alt sambon begär alt bodelning förrättas. Dennaavfaltning ger intrycket att man här står inför en materiell regel. I självaverket är det sambolagen som ger den materiella regleringen, varför ÄB i dennadel bara bör falla tillbaka på vad som följer av sambolagen. Andra stycketsandra mening bör därför - om lagrådets i del följande framlagda förslag tillrabrik till sambolagen vinner gehör - lyda: "Efterlämnar den döde ensambo och begärs bodelning enligt lagen (0000:000) om ogifta sambors gemensammahem, skall bodelningen ske innan arvskifte äger ram." Förslaget till lag om sambors gemensamma hem Lagrådet (Mannerfelt,och ): Förevarandelagförslag tar upp bestämmelser av delvis det slag som finns ilagen (1973:651) om ogifta samboendes gemensamma bostad. Förslagel innebäremellertid en utvidgning av tillämpningsområdet. Den föreslagna regleringenomfattar sålunda föralom hyres- eller bostadsrätt till lägenhet även andrarättigheter avseende fastigheter. Härjämte finns i förslaget bestämmelser omgemensamt bohag samt om fördelning av det gemensamma hemmet genom bodelning,om förfarandet vid bodelning, om delning av samägd egendom, om rådighetsinskränkningaroch om rättegången i tvister med anledning av lagens bestämmelser. I den offentliga debatten har framförts synpunkterav innebörd att införandet av en lagstiftning angående ogifta samboendesekonomiska förhållanden föranleder betänkligheter särskilt som man därmed gersamhällets stöd åt en samlevnadsform av lägre dignitet än äktenskapet.Synpunkterna har underbyggts bl.a. med argumentet att äktenskapslagstiflningenerbjuder etl regelsystem som ger lösning på de företrädesvis ekonomiska problemsom kan möta en man och en kvinna som slår sig ihop för alt i gemenskap levasitt hv eller åtminstone den närmast överblickbara perioden därav. Mekanismensom sätter detta äktenskapsrättsliga regelsystem i funktion kan ju numera fåformen av en enkel formalitet - lill buds står den till ytterlighetavdramatiserade vigselakt vars innebörd framgår av 3 a § kungörelsen (1964:678)med närmare föreskrifter om borgerlig vigsel; ceremoninär i realiteten ej mer än en registrering av den mest kortfattadeviljeförklaring man kan tänka sig (att svara ja pä den korta formulärfrågan). Det är befogat att ställa frågan om det verkligenfinns fullgoda skäl att -när det föreligger en så enkel metod för elt par attetablera en gemenskap i form av samlevnad - uppställa ett alternativtregelsystem, som skall konkurrera med det äktenskapsrällsliga. Begrundar manvad ÄktB-förslaget innebär utöver sambolagen inställer sig osökt reflexionenatt ÄktB:s tilläggsförpliktelser är ganska beskedliga, jämförda med sambolagensrent egendomsmässiga reglering. Mot det nu anförda är atl andraga det faktiskaförhållandet att samboende är synnerligen vanligt. Lagrådet vill för sin delinte göra några spekulationer om vad som är den yttersta förklaringen tilldetta fenomen. Ett försök är gjort i betänkandet "Att sambo och giftasig" (SOU 1978:55). Som antyddes visar verkligheten att ett stortantal företrädesvis unga människor, trots atl vigselordningen och därav utlöstegendomsordning gjorts enkel, väljer alt leva i ett fritt samboförhällande. män den ena parten i ett sådant förhållande kan anses ekonomiskt ellereljest svagare träder skyddssynpunkter därvid i förgrunden. I belysning av det anförda anser sig lagrådet - medtanke på den faktiska utbredningen av samboförhållanden i vilkavigselformaliteten inte tillgrips kunna godtaga att en särskild, ekonomisktinriktad lag stiftas om sambors gemensamma hem. Del kan erinras om att ilagstiftningen på mänga håll redan finns regler som syftar lill all med äktamakar jämställa personer som sambor under äktenskapsliknande förhållanden.Sädana regler finns pä de mest skilda områden, t.ex. inom utsökningsrätten,skatterätten, försäkringsrätten och socialrätten liksom beträffande handeln medvärdepapper. En annan sak är all dessa regler sinsemellan inte är lika. sä inom t.ex. skatterätten krävs föratom samlevnad också gemensamma barnför alt samboförhållandet skall jämställas med äktenskap. I andra fall - såbeträffande t.ex. rätt lill livränta på grand av arbelsskadeförsäkring krävsalt båda samlevnadsparterna var ogifta. Ehura lagrådet sålunda kan godta en lagstiftning omsambor, vill lagrådet i det följande beröra ytterligare en aspekt som kanförtjäna atl beaktas. De många personer som f.n. bor tillsammans på eltäktenskapsliknande sätt men ulan att vara gifta med varandra har uppenbarligen av elt eller annat skäl - föredragit denna oreglerade samlevnadsform framfördet lagreglerade äktenskapet. Efter genomförandel av den föreslagna sambolagenkommer den fria samlevnadsform som kontrahenterna nu kan välja inte längre atlstå öppen: sambolagen fångar automatiskt in alla fall när en ogift man och enogift kvinna bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Den frågankan då framföras, om inle två sambor som båda vill ställa sig utanför såvällagstiftningen om äktenskap som regleringen i sambolagen bör ha möjlighet attgöra det i en eller annan form. Bl.a. kan ideologiska - en allmän motvilja motingrepp i den privata sfåren - eller ekonomiska motiv tänkas ligga bakom enönskan hos sambor att få bo ihop utan all behöva underkasta sig en lagregleringav samlevnaden. Remissförslaget ger inte någon möjlighet för samboratt avtala bort tillämpning av sambolagen. I den mån sambornas motiv för att devill undvikalagreglering ligger enbart på det ekonomiska planet är emellertid att märka,att samborna enligt förslaget redan före samlevnaden kan träffa giltigt avtalom att lagens bodelningsregler inte skall gälla (5 §). Ett sådant avtal medföratt också föreskrifterna om de rådighetsinskränkningar som anknyter lillbodelning sätts ur spel. Likväl gäller det undantaget att det inle är möjligtatt avtala bort bestämmelserna om rätt för en sambo att i vissa fall övertabostadslägenhet (17 §; samma förhållande enligl lag) med därtillknutna rådighetsinskränkningar. Med det här anförda har lagrådet velat peka på enfråga - nämligen om det bör ges möjlighet för sambor alt genom avtal eller påannat sätt ställa sig helt vid sidan av sambolagen - som kan böra uppmärksammasunder den fortsatta behandlingen av lagstiftningsärendet. Lagrådet finner frände synpunkter lagrådet har att beakta inle anledning att för egen del framföranägot förslag i frågan. Utöver det nu anförda vill lagrådet här framställadet förslagel att, av skäl som utvecklas under I § i fråga om den närmareinnebörden av begreppet sambo, i lagens rabrik - i linje med rubriken lill 1973års lag ordet ogifta förs in framför ordet sambor. (Jfr annan mening i dennadel av under 1 §.) Jaganser att lagrådets inledande synpunkter bör lyda pä följande sätt. I lagrådsremissen har betonats att avsikten medförevarande lagförslag inte är att åstadkomma vad som skulle kunna betecknassom ett äktenskapsliknande system av lägre dignitet. Grundmotivet sägs istället vara alt lagstiftningen i begränsad utsträckning bör tillhandahållalösningar pä praktiska problem av juridisk art när det är särskilt påkallat föratl skydda den svagare parten i etl samboförhållande. Av lagrådsremissen framgår vidare att ca 80 procentav alla samboende par är gifta. Det betyder med andra ord atl omkring 20procent av alla samboende par skulle omfattas av den föreslagna lagstiftningen. (Här bortses från vad de ännu inte kända ikraflträdandebestämmelserna kan kommaalt innehålla.) Sant är att den föreslagna sambolagens bestämmelsertar sikte huvudsakligen pä sambors egendomsförhållanden. Elt samboförhållandekan komma lill stånd och upphöra ulan några som helst formaliteter. Ännu mindrekrävs offentligrätlslig medverkan. Redan på grund härav kan det tyckas alt denföreslagna sambolagen har myckel litet med äklenskapslag-stiftning att göra.Inte heller innehåller lagförslaget några bestämmelser motsvarande dem i 1 kap.2 § ÄktB upptagna av innebörd att makar skall visa varandra trohet och hänsynsamt gemensamt vårda hem och barn och i samråd verka för familjens bästa. Någraregler om underhållsskyldighet för samlevnadsparterna gentemot varandra finnsinte. Slutligen är i detta sammanhang värt alt anmärka att den föreslagnasambolagsliftningen inte innehåller någon motsvarighet till reglerna i ÄktB omäktenskapshinder (och därav följande effekter till följd av t.ex. tvegifte),möjligen med undantag för regeln att som sambo enligt sambolagen interäknas den som är gift. 1 den här diskuterade frågan om denföreslagna sambolagens familjerättsliga karaktär knyter sig emellertidintresset främst till en praktiskt sett mycket viktig ingrediens ilagförslaget, nämligen det sätt på vilket rätt till viss egendom (bostad ochbohag) kan förvärvas. Oavsett att sambolagen enligt det i del föregåendeberörda grundmotivet skall tillhandahålla "lösningar på praktiska problemav juridisk art" är här fråga om förvärv av rätt till egendom påfamiljerättslig grund, närmare bestämt till följd av samboende "underäktenskapsliknande förhållanden" (se 1 § andra stycket i det remitteradeförslaget). Denna rätt - låt vara begränsad till viss egendom företer mycketstora likheter med institutet giftorätt. Ofta hävdas i diskussioner på dennapunkt - och så görs även i remissprotokollet att det här är fråga om ettspeciellt fenomen, nämligen att genom samlivet med gemensamt hushåll ochuppbyggandet av ett gemensamt hem en faktisk sammanflätning sker av sambornasekonomi.