prop · GA03112 · 1986-12-31 00:00:00 — Det kanknappast komma ifråga att tvinga fram försvararbyte. Noteras bör ocksåkonsekvenserna som följer av de misstänktas allt vanligare inställning alt ickeyttra sig om inte försvarare är närvarande. Regionåklagarmyndigheteni : I försvararfrågan vill jag nämna att fömtom av skäl som utredarenkommit fram till bör även ur rättstrygghetssynpunkt en advokat utses till"tillfällig" försvarare vid häktningsförhandling. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Beträffande den misstänktes försvar anser jag att deföreslagna korta lidsfristerna kan komma att medföra negativa följder för denmisstänkte personligen, liksom vad avser samhällets kostnader. Byte avförsvarare och jävsproblem därefter kommer oundvikligen all bli aktuella ochkostsamma problem med de nya reglerna. Idet särskilda yttrandet av anförs (s. 207) alt jävsförhål lande lätt kan uppstå då flera misstänkta finns och jouradvokater skall användas för att tillgodose de misstänktas önskemål om försvarare. Jag anser det vara synneriigen angeläget att sådana "risksituationer" förför svararna undvikes och att detta problem noga övervägs. Om en lösning 255 sker genom försvarare som intehunnit förordnas av rätten måste erinras Prop. 1986/87:112 om de problemsom då uppstår t.ex. vad gäller den misstänktes rätt till enskilt samtal medförsvararen. Åklagarmyndigheteni åklagardistrikt: Ett system med advokatjour måste införas. Jagföreställer mig att det i fortsättningen med de korta fristlider, som gäller,blir svårt att tillmötesgå den misstänktes önskemål om viss advokat. Dettagäller inte bara veckoslut och . Även under vardagar kan bli svårt att fåkontakt med de mest upptagna advokaterna och bestämma tider förhäktningsförhandling, nästa eller . Jag är också mycket tveksamUll den föreslagna ordningen med byte från jouradvokat annan advokat såfort den misstänkte begär det. En fömtsättning för att systemet skall fungeratillfredsställande i varje fall i storstadsområdena är att samtliga advokater,som är intresserade av offentliga försvar, tvingas ingå i advokatjouren samtatt del finns god tillgång på advokater. Göteborgstingsrätt: Med hänsyn till alt det enligt den föreslagna ordningen kommer attuppstå behov av att förordna offentliga försvarare med mycket kort varsel ochunder helgdagar är det risk all principen om den misstänktes fria försvararvalej kan upprätthållas i önskad utsträckning. Tingsrätten ansluter sig därförtill utredningens förslag all byte av offentlig försvarare generellt börtillåtas i de fall då en försvarare har förordnats men det från början ståttklart att en annan, av den misstänkte föreslagen person, skulle ha förordnalsom det varit praktiskt möjligt. Tingsrätten kan i likhet med utredningen intefinna några bärande skäl för att annan än advokat i normalfallet skulleförordnas som offentlig försvarare enbart för häktningsförhandlingen. Domstolsverket:DV delar helt utredarens uppfattning att försvararbeho-vet måste tillgodosesgenom någon form av advokatjour. Eftersom del allUd måste kunna gå all förordnaen försvarare som med mycket kort varsel kan inställa sig till enhäktningsförhandling är del sannolikt nödvändigt all ett jouradvokalsyslemäven måste fungera under normal kontorslid. RPS:I betänkandet fömtsätts ett system med advokatjour för kvällar och (s.152 f, 205 ff). Oavsett hur domstolamas jour- eller beredskapstjänslgöringutformas torde det enligt RPS mening bli väl betungande för domstolarna atthålla en så hög beredskap alt offentlig försvarare kan förordnas vid allatidpunkter då detta kan bli aktuellt. Det kan därför finnas skäl att övervägaom inte offentlig försvarare exempelvis skulle kunna förordnas interimistisktav jourhavande åklagare. Detta borde inte vålla några principiellabetänkligheter, särskilt inte om åklagaren därvid utgick från en vid domstoleneller inom upprättad förteckning över beredskapstjänstgörandeadvokater. Ibetänkandet anförs alt det relativt ofta kan bli aktuellt att byta ut en offentlig försvarare som har förordnats inför en häktningsförhandling (s. 153). Inledningsvis skulle den misstänkte alltså få nöja sig med "jourha vande advokat", men därefter skulle denne i förekommande fall bytas ut mot en advokat som den misstänkte själv begärt. En sådan ordning är en följd av den förkortade häktningsfristen och får enligt RPS:s 256 Utredningen har emellertid inte föreslagit någon lagändring Prop.1986/87:112 utan menar att förfarandet ryms inom ramen för nuvarandebestämmelser i 21 kap. 6 § RB. Enligt detta lagmm får ett förordnande avoffentlig försvarare återkallas bl. a. om giltigt skäl för återkallelseföreligger. RPS vill för sin del påpeka att den föreslagna ordningen radikaltstrider mot nuvarande tillämpning av lagrummet. Det kan redan av dennaanledning finnas skäl att låta den tilltänkta utvidgningen av möjligheternatill försvararbyte komma till uttryck i lagtexten. : Jag instämmer i advokaten särskilda yttrande. Sverigesadvokatsamfund: Om förslaget antas är samfundet berett att medverka Ullorganiserandet av en jourtjänst för advokater, sä att derättssäkerhetsgarantier förslaget avser att tillgodose genom ett tidigtför-svararinträde kan uppfyllas. : Det är i första hand i den enskildes intresse som reglerna iinternationella konventioner om rätten snabb domstolsprövning av ettfrihetsberövande tillkommit. Om den misstänkte själv uttryckligen begär enförlängning av fyradagarsfristen med för att t. ex. fåen viss försvarare borde en sådan begäran enligt förbundet undantagsvis kunnamedges. En dylik förlängning torde enligt förbundets uppfattning inte stridamot internaUonella konventioner och skulle vara till fördel för den misstänkte. Ävenom förbundels ovan redovisade förslag om en förlängning av tidsfristen i defall där den misstänkte begär del för all kunna erhålla den försvarare som hanönskar biträdes, kommer det förhållandevis ofta att inträffa alt tillförsvarare måste utses annan än den misstänkte begärt. Fråga om byte avoffentlig försvarare under målets fortsatta handläggning kommer i så fall attaktualiseras. Förbundet har ingen erinran emot förslaget att byte av offentligförsvarare generellt skall tillåtas i de fall då del inte varit praktisktmöjligt att försvarare utse den som den misstänkte begärt, dock givetvismed tillämpning av 21 kap. 5 § 2 stycket RB. Förbundetställer sig däremot tveksamt till utredarens tanke att även en juris kandidatsom är anställd hos en advokat med erfarenhet av brottmål skall kunna anförtrosförsvaramppdrag och få medverka i ett system med beredskaps- och/ellerjouradvokater. Risk föreligger alt det snabbi utbildas en praxis innebärandeatt advokatema regelmäsigt sätter juris kandidater i sitt ställe i samband medjourverksamhet. I delta sammanhang vill förbundet påpeka vikten av allåklagaren, så snart det kan bli aktuellt med att göra en framställan tilldomstol om häktning, anmäler behovet av offentlig försvarare. FöreningenSveriges åklagare: delar utredarens uppfattning att del inte finnsskäl att föreslå regler, som öppnar stöme möjligheter än f.n. att förordnaannan än advokat som offentlig försvarare enbart för häktningsfrågan. Ibilaga 3 redovisas förslag till ett jouradvokalsyslem. Under mbriken Advokatinlräde säger att "det är allmänt bekant, att det dröjer med polisens anmälan av försvararönskemål till åklagare eller 257 17 1986/87. domstoloch från åklagare till domstol i regel till dess att häklningsfram- Prop.1986/87:112 ställning avges eller talan väcks". Föreningen, som inte villställa sig bakom Nobels generalisering, delar dock dennes uppfattning att detmed de föreslagna korta lidsfristerna är än angelägnare att försvarare kommerin i bilden på ett så tidigt stadium som möjligt. Även i övrigt delar föreningende synpunkter som redovisas av och anser all hans förslag ettjouradvokalsyslem bör övervägas. JUSEK:JUSEK understryker vikten av att offentlig försvarare förordnas på etttidigare stadium än som sker f n. Utredningenuttalar å ena sidan att rätlen för den misstänkte att själv välja offentligförsvarare är en viktig princip men ä andra sidan all försvararfrågan aldrigkan tillåtas att nämnvärt påverka tidpunkten för häktningsförhandlingen. JUSEKanser att den misstänktes önskemål om viss försvarare bör tillgodoses i så storutsträckning som möjligt och att detta måste tillåtas inverka pä lidpunkten förhäktningsförhandlingen sä länge denna kan äga mm inom fyradagarsfristen.Transport av den misstänkte för att möjliggöra förordnande av viss försvararebör också Ullåtas inom denna lidsram. AdvokatenPeter föreslår att ett jouradvokalsyslem inrättas. förslag avseende förkortning av fristerna för häklningsanmälanoch häktningsförhandling anser förbundet att advokater måste finnastillgängliga även utanför kontorstid. Kadern av jouradvokater måstedimensioneras så att det med kort varsel också blir möjligt att tillhandahållaförsvarare för envar misstänkt i mål där flera anhållits för samma brott. Förkortadetidsfrister innebär att kraven på en intensiv fömndersök-ningsverksamheldrastiskt ökar. Det kommer inte att vara möjligt att låtautredningsverksamheten ligga nere från midnatt till klockan 06.00.Till skillnad från Nobels förslag anser därför alt viss tillgång tillförsvarare måste finnas även . Inte minst gäller dettainsatser beträffande gripna och anhålla ungdomar . Nobelanser att anmälan bör göras från åklagaren till domstolen om behov avförsvarare så snart någon anhållits såvida "det inte föreligger en övervägandesannolikhet för att han kommer all friges senast dagen efter gripandet".Förbundet delar Nobels uppfattning att obligatorisk anmälan av behov avoffentlig försvarare bör ske så snart någon anhållits. Detta bör dock skeoberoende av när frigivande kan förväntas ske. Bedömningen av frågan omUdpunkten för ett frigivande är alltid förknippad med ett visst mått avosäkerhet. Ett misslag vid bedömningen leder här till en praktisk inskränkningi skyddet för den misstänkte. Svenskaavdelningen av internationella juristkommissionen: Angelägel är att offentligförsvarare kan erhållas möjligt efter frihetsberövande på gmnd avbrottsmisstanke. Ett flexibelt joursystem bör inrättas. Avdelningen instämmer iprincip med det förslag som framlagts av (bil. 4.8Utredningshäktning, omprövningsförhandling och Prop. hävandeav beslut om häktning. Förslagetom utredningshäktning har utan närmare kommentarer lämnats utan erinran avregionåklagarmyndigheterna i och samt av åklagarmyndigheterna iDanderyds, och åklagardistrikt. Förslagetom omprövningsförhandling har ulan närmare kommentarer lämnats utan erinran avregionåklagarmyndigheterna i och , , ,, , samt åklagarmyndigheterna i , ,, och åklagardistrikt. JK:Med tanke på de kortare frister som föreslås bli gällande är det nödvändigt meden kompletteringsregel som medger alt ett frihetsberövande får bestå underviss tid även om fulla skäl till häktning inte föreligger. Jag tillstyrker vadutredaren har föreslagit angående ulredningshäklning. RÅ:I gällande rätt får en misstänkt enligt 24 kap. 5 § andra stycket RB anhållas även om del inte föreligger fulla skäl till häktning, om det är av synnerlig vikt att han i avbidan på ytterligare utredning tas i förvar. Bestämmelsen torde i praxis tillämpas så att den dispenserar både frän kravet på sannolika skäl till misstanke om brottet och från de beviskrav som ställts upp beträffande förhandenvaron av särskild häktningsgmnd. Som överåklagaren i framhållit torde bestäm melsen i mycket stor utsträckning tillämpas när del brister i utredning om de särskilda häktningsgmnderna. Del i hans yttrande som exempel berörda fallet av olaga hot, där anhållande sker enbart för att få närmare utrett risken för all den misstänkte sätter sill hot i verket, belyser väl behovet av en bestämmelse som den aktuella. Detsamma gäller vad som i samma yttrande anförts om möjligheterna att anhålla en misstänkt i hans utevaro. Jag anser sammanfattningsvis att de nuvarande möjligheterna till anhål lande i fall som avses i 24 kap. 5 § andra stycket RB måste bibehållas för alt inte möjligheterna till effektivt ingripande mot grövre brottslighet all varligt skall försämras. Med de korta frister för anhållande som torde komma att gälla är del nödvändigt att undantagsregeln såsom utredningen föreslagit utformas som en dispens som är direkt inriktad inte på fömtsättningar för anhållande utan på fömlsättningarna för häktning. Vad gäller brottsmisstanken tillstyrker jag förslaget att i de aktuella undan tagsfallen tillåta häktning vid skälig misstanke. Av skäl som jag anfört anser jag det emellertid också angelägel att bestämmelsen ger möjlighet till häktning även om del ännu inte kan anses utrett all "påtaglig risk"för någon av de särskilda häktningsgrunderna föreligger. Med den anknytning som enligt 24 kap. 5 § RB föreligger mellan fömtsättningama för anhål lande och häktning är en undanlagsbestämmelse i häktningsreglerna av det slag som här förordals nödvändig för alt inte del gällande utrymmet för anhållande alltför mycket skall inskränkas. Det måste emellertid också starkt betonas att, med de nya och betydligt kortare frister som fortsätt ningsvis kommer all gälla för anhållande, en stor del av det ansvar som i 259 dagvilar på åklagarna när det gäller att på eft mycket preliminärt och ofta Prop.1986/87:112 bristfälligt utredningsunderlag ta ställning i frågor som rörstraffprocessuella frihetsberövanden i fortsättningen kommer att vila pådomstolarna. Ett institut av typ "ulredningshäklning", där ingripandekan ske i ett mera preliminärt utredningsläge än del som normalt fömtsätts förtillämpning av häktningsinstilutet, är därför oundgängligen erforderligt. Dettagäller inte endast för all tillskapa tillräckligt utrymme för anhållande ulanäven för att ge domstolarna möjlighet att fylla sin efter reformen delvis nya funkUoni fömndersökningsförfarandel. Jag tillstyrker därför att bestämmelsen omulredningshäklning, med de modifikationer jag ovan förordat, genomförs. Ang.möjlighet för åklagaren att häva en häktning se under 4.4 Kommunikation mellanparter och domstolen. Regionåklagarmyndigheteni : Den föreslagna utredningshäktningen motsvarar i princip reglernai nuvarande 24 kap 5 § andra stycket RB. kan åklagare besluta omfrigivning men domstol skall besluta om den misstänkte är häktad. Eftersom endomstol inte utan besked från åklagare torde kunna häva en ulredningshäklningoch det således är åklagaren som i stor utsträckning förfogar över det reellabeslutet synes det vara ändamålsenligt alt åklagaren även skall ha möjlighetatt fatta ett formellt frigivningsbeslut vid ulredningshäklning. Onödiga dröjsmålundviks vilket är till fördel för den frihetsberövade och domstolen behöverinte slöras med sådana beslut, som ju kan bli aktuella även utanför kontorslid.Åklagaren skulle sedan i efterhand kunna underrätta domstolen om sitt beslut. Regionåklagarmyndigheteni : Inledningsvis gav jag uttryck för den uppfattningen, all del inte gårall göra ingrepp i vårt nuvarande system utan att detta ger vissaeffektivitetsförluster. Del är viktigt att dessa inte blir störte ännödvändigt. Redan en förkortad tidsfrist i samband med anhållande och häktningfår återverkningar av det här slaget. Det är till och med sannolikt att de blirallvarligare än vad man till en början kan tro. En förkortning av tiden mellananhållande och häktning ger troligen vissa effekter av den typ man iblandkallar dragspelseffekter. Färre brott kommer alt upp. Jag ser del pädet här sättet. Anhållandesker ofta på gmnd av kollusionsfara. Del kan med generell giltighet sägas, att i början av en brottsutredning föreligger alltid en viss kollusionsfara, mindre eller större. Den undanröjs relaUvt snabbt i flertalet mål; i varje fall är den inte så uttalad efter några dagars utredning att den påkallar eller aktualiserar häktning. Del här vet varje åklagare. Förhållan det sätter lydliga spår i handläggningen av anhållningsärendena. Efter några dagars anhållande kan den misstänkte friges. I ett antal fall kan en avlålen häklningsframslällning återkallas, sedan den ytterligare utredning, som kunnat ske i väntan på häktningsförhandlingen, eliminerat kollusions faran. De flesta återkallade häktningsframställningar kan säkerligen förkla ras på det här sättet. - Situationen vid en häktningsförhandling, som äger mm bara efter gripandet, blir annorlunda. Kollusions faran bör rimligen kvarstå i många fall. Den har inte kunnat undanröjas. Det har inte funnits lid att göra den utredning som i och för sig varit påkallad och som kunnat undanröja den. Detta i sin tur motiverar en 260 En rimligtillämpning av häktningsinstilulet borde därför leda . att fler misstänkta häktaspå gmnd av kollusionsfara än vad som är Emellertid är detinte troligt all en sådan effekt inträder. kommer färre misstänktaall häktas, vilket i så fall måste bero på alt den Jag tror alt man kan fömtse en sådan Utredningenhar uppmärksammat problemet. Dess förslag om häktning vid skälig misstanke ombrott anses kunna minska olägenheter av en tidigarelagd häktningsförhandling.Jag har dock den uppfattningen, alt häktning vid sådan misstankegrad kommer allske sällan och bara i mycket speciella situationer. Häktningsmöjligheten kommerinte alt tillämpas på sådant sätt att de olägenheter jag pekat pä undanröjs. Regionåklagarmyndigheteni : Möjligheten häktning utan att "sannolika skäl"föreligger är en uppenbart nödvändig konsekvens av de förkortade tiderna.Förslaget tillstyrks därför. Ang.frigivning av häktad se under 4.4 Kommunikation mellan parter och domstolen. Regionåklagarmyndigheteni : 24 kap. 1 § 3 stycket RB: I nuvarande 24 kap. 5 § 2 stycket RBstadgas alt misstänkt må anhållas trots all ej fulla skäl till häktningföreligger om det finnes vara av synnerlig vikt alt han i avbidan påytterligare utredning tages i förvar. Enligt m.fl. i Nya rättegångsbalkeninnebär detta: "Enligtförevarande-- annan häklningsanledning." Enligtförevarande förslag skall häktning - och således anhållande - ej kunna ske ominte något av de särskilda häktningsskälen redan föreligger. Frågan om närsådana föreligger kan tolkas olika. För all det brottsbekämpande arbetet dockinte skall ytterligare försväras bör anhållande kunna ske i enlighet med vadsom relaterats ovan även i fortsättningen. Detta kan ske genom all 24 kap. 5 §andra stycket bibehålles men omredigeras. Regionåklagarmyndigheteni : anger skälig misstanke som grund för frihetsberövande. Utredningens förslag om ny häktningsförhandling inom fördem, som häktats med stöd av 24 kap 1 § tredje stycket, går således längre änvad konventionen kräver. Enligt min mening kan denna regel utgå.Omhäktningsförhandling - huvudregeln - är ur rättssäkerhetssynpunkthelt tillfredsställande. Ser åklagaren att han icke kan stärkamisstanken - i de enklare målen till Ulkäckliga skäl för åtal och i de merkomplicerade sannolika skäl torde han icke vidbli häklningsyrkandet. Enligtförslaget kan gripande och anhållande ske endast då samtliga fömtsättningar förhäktning är uppfyllda. Genom att häktning icke medges i de fall som avses i 24kap. 2 § RB på annat än sannolika skäl, är gripande och anhållande uteslutet idessa fall, då endast skälig misstanke föreligger. I vissa situationer krävsalt frågan om misstankens styrka utreds, varvid hilinUlls utredningsanhållandetillgripits. Genomföres utredningens förslag kommer dessa brott att förbliobeivrade. Delta synes vara utredningens avsikt. Den föreslagna flyttningen avnuvarande 24 kap. I § Qärde stycket till 24 kap. 3 § RB, varom mera nedan,leder nämligen till samma effekt. Uppenbariigenblir, som utredningen fömlser, underlaget för domstolar- 261 nasprövning mer bristfällig . Speciellt blir detta fallet, när detProp. 1986/87:112 gäller misstänkta, som vid gripandet är påverkade av etteller annat medel eller eljest mycket nedgångna. Enligt min mening bör häktningalltid kunna ske på skälig misstanke om något av de särskilda häktningsskälenföreligger. Vare sig hiUntills eller om förslaget genomförs torde alla i ochför sig häklningsbara misstänkta komma alt begäras häktade. Uttalandeti sista meningen i avsnittet om fömtsättningar för gripande och anhållandesynes märkligt för att inte säga uppseendeväckande mot bakgmnd av denstatistiska redovisningen på sid. 225 tabell 3.2 med kommentarer. Genomförsomhäktningsförhandling enligt utredningens förslag uppkommer frågan på vadsätt rätlen skall få kännedom om att sannolika skäl föreligger. I utredningensägs inte heller något om när Udpunkten för omhäktningsförhandlingen skallbestämmas. I den mån häktning kommer alt ske pä skälig misstanke kan fömtsesatt åklagaren, sedan bevisningen säkrats kommer att finna all häktningen ickebehöver beslå (jfr de fall, där häktningsframställningen återkallas elleranhållningstidens fjärde och femte dag utnyttjas utan atthäktningsframställning inges). I den misstänktes intresse av snabb frigivningbör åklagaren ges möjlighet att häva häktning. Det torde inte ha förekommitatt en domstol vägrat häva en häktning, när åklagaren begärt den misstänktesfrigivande. En regel av nu angiven innebörd synes än mer befogad, eftersomåklagaren kan medge alt häktad vistas utom häktet enligt utredningens förslagtill lydelse av 20 kap.20 § andra stycket RB. Friger åklagaren häktad skall hanpå närmaste arbetsdag anmäla delta till rätten. Regionåklagarmyndigheteni : Om tänkta avkortningen av lidsfristerna skall kunna genomföras ibl.a. dessa fall, är det ofrånkomligt all nu gällande möjligheter tillutredningsanhållande får finnas kvar i form av förslagets utredningshäktning. Regionåklagarmyndigheteni : Nuvarande regel om utredningsanhållande enligt 24 kap. 5 § andrastycket RB torde i allmänhet utnyttjas med stor försiktighet, vanligen för attskaffa rådmm för t. ex. teknisk undersökning, alibikontroll eller liknandeutredningsåtgärder på grund av uppgifter från den misstänkte. Vid spaning ochutredning av grövre våldsbrott av okänd gärningsman är del inte ovanligt altutredningen i inledande skeden kan komma att inriktas mot oskyldiga personersom av något skäl ådragit sig misstanke. Meningsmotsättningar mellan polisensutredare och åklagaren om misstankens styrka och bärkraft som arbetshypotes äricke ovanliga. Möjligheten av ett kortvarigt frihetsberövande genomutredningsanhållande kan då vara en tillgång utan att frågan behöver ställaspå sin spets. Jagkan inte se att förslaget om ulredningshäkte på lägre misstankegrad än"sannolika skäl" kan fylla något praktiskt behov utöver nu gällandeordning eftersom det enligt min mening inte bör komma ifråga att dessafrihetsberövande, om inte den fortsatta utredningen snabbt ger fulla häktningsskäl,bör vara annat än myckel kortvariga. förslaget upptagna bestämmelsen om utredningshäkte på mindre än sannolika skäl, ger intryck att vilja legalisera någon form av 262 bekännelsehäktesom press på den misstänkte, något som emellertid knap- Prop. 1986/87:112past kan vara utredningens avsikt. Regionåklagarmyndigheteni : Förslaget att i ett nytt sista stycke i 24 kap. I § införa regler oms.k. ulredningshäklning lämnas också ulan erinran. Det kan dock anmärkas attmöjligheterna till ett frihetsberövande inskränks i jämförelse med nuvaranderegler om s.k. utredningsanhållande jämlikt 24 kap. 5 § andra stycket därestutredningens tolkning av gällande rätt (s. 81 andra stycket) är kortekt. Regionåklagarmyndigheteni : Den i utredningen föreslagna lösningen med ulredningshäklning ochdärpå följande omprövningsförhandling tillgodoser väl kravet på effektivitetvid broltsbekämpandet. Vad jag Udigare angående avsnitt 11.1 framfört omutvidgad anhållningstid för åklagarens handläggning bör kunna genomföras ulanalt därför någon ändring av utredningens förslag om ulredningshäklning ochomprövningsförhandling behöver ske. Enfråga som icke berörts i utredningen men som borde tas upp till behandlingframförallt ur tidsbesparingssynpunkt är den om inte åklagaren skall kunnafatta beslut och se till att en häktad friges, då åklagaren finner atthäklningsskälen bortfallit. Domstolens beslut skall således icke behövaavvaktas.