prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Möjligheten atl jämka villkor uppställt av tredje man på grand av en oskälighetsbedömning med ledning av makamas inbördes förmögenhets förhållanden är mera långtgående än förslagel, atl makarna genom bodel ningsavtalet skall kunna i delningen draga in egendom, som omfattas av sådant villkor. I oskälighelsfallel innebär nämligen förslaget att en för vandling av enskild egendom till giftorältsgods skulle kunna bli genomdriven även mot ägarmakens egna önskemål. I båda fallen kan del bli fråga om att åsidosätta viljan hos en tredje man som uppstäUt 205 Med ledning av sedvanliga principer för rättshand- Prop.1986/87: 1 lingar av gåvokaraktär bör emellertid tredje mans vilja respekteras.En sak för sig är att frågan om ägarmakens möjlighet atl disponera över egendomenberor pä en tolkning av villkoret. slutsats blir att de sakkunnigagått för långt i sin villighet att ulan principiell begränsning med hänsyn tillviljan hos tredje man, som uppställt villkoret om enskild egendom, möjliggöraatt villkoret sätts åsido. Vad som möjligen borde kunna övervägas är entolkningsregel om att makarna vid bodelningen skulle kunna få överenskomma omatl egendom, som är enskild på grund av villkor vid gåva eller i testamente,skall ingå i delningen, om det inte framgår av villkoret alt elt sådantindragande skall vara förbjudet. Vad gäller de övriga nyheterna om ändrade reglerbeträffande verkan gentemot borgenärerna av bodelning har nämnden blott etl parsmärte synpunkter. Det förefaller vara en god idé alt införa en etlårsfrist förborgenärs möjlighet att föra talan direkt mot den gynnade maken för denhändelse andra maken genom gåva eller genom eftergift vid bodelningen blivitinsolvent. (Se bel. s. 240 samt 8 kap. 2 § och 13 kap. 1 § .) I 13 kap. 1 § angående eftergift vid bodelning förefallerden sammanfattande formuleringen "avslå i delningen ingående egendomutöver vad som följer av denna balk" vara språkligt för snäv för alt fångain alla de eftergiflsfall som de sakkunniga diskuterat (s. 240 ff; jfr s. 398).Formuleringen i nuvarande GB 13:14 om att make "eftergivit vad somtiUkommer honom" förefaller bättre än det oklara talet om avstående från"i delningen ingående egendom". tillstyrker i sak förslagen ibetänkandet angående tillåtligheten och verkan av s. k. föravtal om bodelning(se avsnitt 6.3.8). Del är här fråga om ett teoretiskt invecklat och praktisktbetydelsefullt problem, som väl inte helt lösts trots högsta domstolensavgörande (med tre röster mot tvä) i rättsfallet NJA 1978 s. 497. mening har de sakkunniga framlagt en ändamålsenlig och smidiglösning genom förslag om att föravtal skall kunna fä verkan mellan makamapersonligen, om det slutits inför förestående äktenskapsskillnadoch om det uppfyller samma formkrav som uppställts för sluthg bodelning.Emellertid vore del pedagogiskt önskvärt all lagtexten redigerades om. Regelnom föravtal upptas nu i 5 § av 12 kap. som handlar om jämkning vid bodelning.Det vore troligen en förbättring om regeln om lillätligheten av föravtalsammanfördes med regeln i 9 kap. 2 § 1 st om att bodelning kan fä ske genastnär mål pågår om äktenskapsskiUnad. Avfattningen skulle kunna vara t.ex.:"Makar får även inför en förestående äktenskapsskillnad träffaföravtal om den kommande bodelningen eller om annat som har samband med denna.För sådant föravtal gäller samma formkrav som för slutiig bodelning enligt 1§". Med den föreslagna lösningen blir frågan hurman skaU förfara med en återstående regel, som de familjelagssakkunniga föreslagit för 12 kap. 5 § , nämligen att föravtal skall kunna jämkas, om det är oskäligt, på i stort sett de grander som anges i 36 § avtalslagen. nämnden vill ifrågasätta om det finns anledning att ha kvaren Prop. 1986/87: 1 särskild jämkningsregel för fall av avtal inför omedelbartförestående äktenskapsskillnad. (När regeln infördes var förhällandetannoriunda eftersom avtal inför äktenskapsskillnad innebar en nyavtalsmöjlighet för makar.) Familjelagssakkunniga föreslår ju för övrigt ävennågot annoriunda utformade förutsättningar för jämkning av sådant avtal än vadsom gällt. Det råder knappast en så avgörande psykologisk skillnadmellan tiden före och efter dom pä äktenskapsskillnad, att en jämkningsregelbör utformas med sikte enbart på det förra skedet. Det är nog naturligare attutforma en särskild jämkningsregel för bodelningsavtal överhuvudtaget och attlåta den gälla även föravtal. Som antytts i det föregående finner nämnden detönskvärt att frågan om jämkning av äktenskapsförord och av avtal om bodelninggörs till föremål för en samlad bedömning; det är dock möjligt attjämkningsbehovet är större i fråga om bodelningsavtal. I sammanhanget böruppmärksammas även den nuvarande regeln om jämkning av underhållsbidrag enligtGB 5:9 och 11: 15, vilken regel föreslås bli överförd lill 6 kap. 10 § 2 stäktenskapsbalk. (Behovet av etl samlat grepp över ogiltighetsfrågornaaktualiseras f.ö. av högsta domstolens dom i rättsfallet NJA 1982 s. 1 anslutning till vad som sagts om avtal mellanmakar vill fakulletsnämnden även beröra frågan om formkraven för avtal ombodelning, för arvskifte och äktenskapsförord, frågor vilka de sakkunnigabehandlat i specialmoliveringen av betänkandet. Med sikte i första hand påbodelningsavlal har de sakkunniga funnit (s. 346 f), alt sådant avtalvisserligen bör upprättas skriftligen men att vittneskravet kan avskaffas. Dethänvisas bl.a. till att jordabalkens regler om förvärv av fast egendom inteinnehåller något viltneskrav, varför etl vittneskrav vid bodelning inle kansärskih motiveras av att avtalet kan angå fast egendom. Del hänvisas vidaretill att nuvarande krav pä vittnen tillämpas så slappt, alt del ej kanförhindra att ene makens beroendeförhållande till den andre utnyttjas vidbodelning; enligt de sakkunniga kan det inle heller påstås alt krav päbevillning skulle hindra i nämnvärd grad att parts underskrift förfalskas. Somde sakkunniga framhållit skulle tiUämpningen av viltneskravet otvivelaktigtbehöva skärpas, om det mer påtagligt skulle kunna hindra oöverlagdarättshandlingar eller utnytQande av ena makens svaghet. Risken ökar emellertiddå för atl sakligt tillfredsställande avtal i efterhand någon gångkan bli ogiltigförklarade därför alt något moment i tillämpningen avvittneskravet blivit eftersatt. Även med tanke på arvskifte och äktenskapsförordföreslås etl upphävande av nuvarande viltneskrav; de sakkunniga hänvisar kortoch gott till resonemangen om formkravet vid bodelning (se s. 457 resp. 366). Nämnden ställer sig tveksam till lämpligheten avatl helt taga bort viltneskravet vid äktenskapsförord, bodelning och arvskifte. Betänklighe terna mot ett avskaffande av viltneskravet är särskilt stora när det gäller äktenskapsförord om egendomsordningen. Ett förord skall ofta tiUämpas först efter det atl det upprättas, vilket gör del särskilt angelägelalt 207 dess giltighet inte kan sättas ifråga som det ärsvårt att utreda Prop. 1986/87: 1 omständigheterna vid dess tillkomst.Synpunkten blir särskilt betydelsefull för den händelse den ena maken avlidit.Då framträder parallellen med testamente. Ett äktenskapsförord kan tänkas haväl så stor betydelse som ett testamente. Ofta nog upprättas äktenskapsförordoch testamente . Det verkar då knappast följdriktigt alt ha ettsträngt formkrav för testamente och ett långt mildare vid äktenskapsförord. Även ett uttunnat vittneskrav kanfylla en viss funktion. Tanken på en kompromiss kommer också till ullryck ijordabalkens regler om fastighetsförvärv genom regeln (JB 20:7), atllagfartsansökan skall förklaras vilande om överlålarens underskrift påfångeshandlingen inte styrkts av två vittnen. Medverkan av vittnen, även iuttunnad form, kan öka säkerheten för att allt gäll riktigt till och ocksåunderlätta bevisning, om det en eller annan gång göres gällande att makesnamnteckning påtecknats av annan person. Ett milt formkrav kan inte hellerantas motverka, alt en rättshandling kommer till stånd; snarare kan detåtminstone i någon mån mana till eftertanke. Nämnden har sålunda inle blivitövertygad om lämpligheten av att avskaffa nu gällande krav på vittnen för dediskuterade rättshandlingarna. Snarare kan det diskuteras om inle utformningenav kravet skulle behöva skärpas, särskilt med tanke på äktenskapsförord. Enligt samfundets mening bör man idetta kapitel klart utsäga atl gåva mellan makar skall registreras om det inteär fråga om personliga presenter eller gåvan enligt andra regler, exempelvisinskrivning av lagfart, blir offentlig. Eftersom gåvan utan registrering integäller mot borgenärer, kan gåvotagaren eljest lida rättsförlust. Samfundet anser det också riktigtatl införa en möjlighet för makar som är ense alt fä en bodelning underbestående äktenskap. Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer: Förslaget att enskild egendom skallkunna dras in i bodelningen och fördelas mellan makarna tillbakavisas bestämt.De korrigeringsmöjligheter som i detta avseende föreligger fårvara tillfyllest. Grandprincipen alt rättshandlingar skall respekteras får ejuttunnas på sätt sakkunnigas förslag innefattar. Föreningen motsätter sig bestämtatl möjligheterna atl jämka villkor i äktenskapsförord eller andra rättshandlingar utökas i förhållande lill vad nuvarande lagstiftning erbjuder. Del är vidare helt oacceptabelt att villkor i gåvobrev eller testamente skall kunna jämkas. Givare eller testalor måste alllid kunna räkna med att av honom lämnat villkor ej kan kränkas. Beträffandeföravtal delar föreningen sakkunnigas redovisade uppfäll- Prop. 1986/87:1ning. Del är angeläget att föravtal dokumenteras skriftligen och attjämk-ningsmöjlighel vid obillighet föreligger. Under föratsättning att familjelagssakkunnigasförslag till regler för egendomsordningen i äktenskap godtas, hardomareförbundet inga erinringar mol principerna för den föreslagna regleringenav avtal mellan makar. Förbundet tillstyrker således att äktenskapsförordreserveras för avtal varigenom makar bestämmer att viss egendom skaU ingå i enframlida bodelning eller håUas utanför en sådan, att en jämkningsregel införs ifråga om oskäliga villkor i äktenskapsförord och andra rättshandlingar angåendeegendomsordningen, att boskillnadsinstitutet avskaffas och ersätts med reglerom bodelning under äktenskapets bestånd, att vid gåva mellan makar allmänna förmögenhetsrättsligaprinciper blir tillämpliga på förhållandet mellan makarna själva mensakrätlsligt skydd inträder först vid registrering eUer ansökan om lagfarteller inskrivning, att reglerna i 8 kap. 3,4,6 och 7 §§ giftermålsbalkenavskaffas samt att de särskilda formföreskrifterna för gåvor mellan makaravskaffas. Vad som anförs i avsnitt 6.3.7 om bodelningsavlal föranleder inteheUer några invändningar. Familjelagssakkunniga föreslår vissa begränsningaroch förtydliganden när det gäller makars rätt att ingå avtal om en kommande bodelning. Även med dessa preciseringar kvarstår dock en del oklarheter i fråga om de s. k. föravtalen. Olika situationer kan föratses då det vid tiUämpningen kan uppstå osäkerhet om avtalens giltighet. Så föreslås t. ex. att etl föravtal får avse endast en förestående äktenskapsskillnad. Begränsningen har fog för sig, men en sådan tidsbestämning kan tolkas ohka. HärtUl kommer alt avtalet enligt motiven (s. 249) skaU anses ha spelat ul sin roU om makama, sedan avtalet ingåtts, beslutar sig för att fortsätta äktenska pet. Dock skall korta misslyckade försök atl fortsätta äktenskapet inte behöva få denna verkan. Dessa uttalanden kan föranleda motstridiga be dömningar i elt enskilt fall. Vidare föreslås att vid föravtal angående frågor som har samband med bodelningen vissa formföreskrifter skaU gäUa. Det kan då uppstå tvekan om gränsdragningen mellan frågor som måste tas in i ett formfordrande föravtal och frågor om vilka makama kan avtala form löst. I betänkandet föreslås att avtal om slutgihig bodelning skaU kunna träffas under äktenskapets bestånd. Denna regel kan medföra att det blir oklart om ett avtal som ingåtts före äktenskapsskillnaden är avsett att vara etl föravtal eller en bodelning. Sådan oklarhet kan leda lill särskilda kom- phkationer, eftersom ena maken ulan den andras medverkan kan ge in en bodelningshandhng för registrering (13 kap. 7 § förslaget till äktenskaps balk). Ytterligare svårigheter kan föratses om - såsom familjelagssakkun niga antar ett föravtal i vissa situationer kan få godtas som bodelning (s. 250). 14 1986/87. Behovet av föravtal kan antas komma att bh mindreän , Prop. 1986/87:1 om man inför regler som möjliggör bodelningföre dom på äktenskapsskillnad. Föravtal torde i viss utsträckning kunnaersättas med bodelningsavtal enligt 9 kap. 2 § 2 st i den föreslagnaäktenskapsbalken. Emellertid är föravtal ett i praktiken ofta utnylQat hjälpmedelvid uppgörelser inför en föreslående äktenskapsskillnad. Förbundet vUl därförinte motsätta sig att institutet blir tillåtet även i fortsättningen. Det bördock övervägas om tillämpningsområdet kan preciseras ytterligare. En annan svårighet som möterkronofogdemyndigheterna vid ingripanden hos makar och sambor är påståendenfrån den icke gäldbundne parten att denne förvärvat egendom av gäldenären. Vidrättshandlingar mellan make-gäldenären och tredje man torde liksom hiltiUsallmänna sakrättsliga regler i tillräcklig grad skydda borgenärerna liksomätervinningsreglema i konkurslagen. När det gäller makarnas inbördesrättshandlingar inskränker sig förslaget till att behandla benefika sådana.Beträffande övriga hänvisar de sakkunniga tiU om måttet av denbevisning gäldenärens make har att prestera. Gåvor mellan makama skall registreras i detcentrala äktenskapsregistrel för alt vara gällande mot givarens borgenärer.Hittills har härför krävts alt gåvan iklätts äktenskapsförordets form. Denföreslagna registreringen skiljer sig huvudsakligen genom att någon publiceringi och ortspressen inte erfordras. Föreningenställer sig tveksam till om man kan anse att gåvan givits tillräckligpublicitet för att granda sakrätlsligt skydd enbart genom registreringen. Någonform av offentliggörande i pressen bör bibehållas. Vi ställer oss fråganvarför man valt att gä ifrån äktenskapsförordet i denna del. Någon förändringhar inte föreslagils beträffande avtal om egendomsfördelningen mellan makaraaunder äktenskapet (10 kap. 5 §) och inför en kommande bodelning (12 kap. I §). Borgenärsinlressena synes i övrigt varatillgodosedda i förslagel genom möjligheterna för givarens borgenärer att vändasig mot gåvotagaren jml ÄB 8 kap. 2 §, varom mera nedan, samt genomkonkurslagens och ackordslagens ätervinningsregler. Någon motsvarighet till möjligheten all sombevismedel åberopa en på visst sätt av makarna upprättad förteckning jml GB 6kap. 9 § har inte föreslagits. Föreningen kan bekräfta de sakkunnigasmisstankar, att det är sällsynt att en sådan åberopas i utsökningsmål och haringet att erinra mot att någon sådan bestämmelse inle införs i den nya balken. Eftersom kronofogdemyndighetema har behov avuppgifter om registre rade gåvor och även andra uppgifter som är tänkta att inflyta i äklenskaps regislret, menar föreningen alt det vore synnerligen rationellt ur såväl praktisk som ekonomisk synpunkt, om kronofogdemyndigheterna erhöll direktåtkomst av uppgifterna i registret via terminal. Om inte detta anses böra tillåtas, är det särskilt angeläget att pubhcering i tidningar sker i samma utsträckning som . De föreslagna lagändringarna syftar i enlighet meddirektiven till att stärka efterlevande makes ställning vid dödsfall respektiveden svagare parten vid skilsmässa. Även om syftet är vällovligt bör det inte fäleda till att effekterna av familjerältsliga och ekonomiska dispositioner intekan överblickas. Enligt riksförbundels mening föreligger risk för delta genomatt skälighetsbedömningar i vissa situationer skall tillgripas. Som exempel kannämnas stadgandet i 12 kap. 4 § andra stycket . Där anges atlvillkor i äktenskapsförord eller annan rättshandling kan jämkas med hänsyn tillrättshandlingens innehåU, omständigheterna vid rättshandlingens tUlkomst,senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Även ombestämmelsen skall tillämpas restriktivt kommer den att leda lill osäkerhetbeträffande verkan av rättshandlingen ifråga. HärtUl kommer alt de sakkunnigauttalat att restrikliviteten skall vara mindre då föreskriften om enskild egendomgivits i gåvobrev eUer testamente. Måletför livförsäkringsverksamheten är atl skapa trygghet för familj och individ. av tryggheten är vetskapen om hur ekonomin påverkas av skilsmässa ellerdödsfall. Försäkringsbolagens uppgift är bl. a. att informera om derättsregler som är relevanta i detta avseende. Vidare förhåller det signaturligtvis så att försäkringslösningarna måste bygga på de familjerättsligaoch ekonomiska dispositioner som vidtagits och atl effekterna av dessa kanförutses. Genom sin verksamhet har bolagen också en vid erfarenhet av deönskemål som människor i gemen har på detta område. Mot denna bakgrand anserriksförbundet atl en jämkningsbestämmelse med sä vidsträckt innebörd som denovan nämnda inte bör införas. är det ganska vanligt altförmånstagarförordnande innehåller ett villkor om att försäkringsbelopp somtillfaller förmånstagare skall vara enskild egendom. anser altdet finns etl behov atl jämställa sådant förmånstagarförordnande med gåva ochtestamente när det gäller möjligheten att föreskriva att förmånstagarensförvärv inte skall ingå i bodelningen. Det är dessutom en allmän uppfattningbland försäkringsjurister att nämnda villkor om enskild egendom är giltigaenligt gällande rätt. Enligt 10 kap. 7 § i förslaget skall enskildegendom ingå i bodelning, om makarna enas om del. Vi anser att bestämmelsen ilikhet med flera andra skapar möjlighet för makarna atl genom enklaunderhandsuppgörelser utan publicitet ändra föratsättningama för fördelningenav ekonomiska värden mellan dem på ett sätt som kan skada tredje man.Bestämmelserna i 13 kap. I § ger härvidlag inte tillräckligt skydd för tredjeman, dels därför alt avgränsningen "utöver vad som följer av dennabalk" i 13 kap. 1 § första stycket kan medge make att göra mycketomfattande avstäenden. dels därför atltidsfristen för väckande av talan i andra stycket - - är Prop.1986/87: 1 alltför kort. Bestämmelsen medför vidare möjligheter för makarna altsätta sig över förordnanden som gjorts av givare och testatorer. Detta bör inteaccepteras. Vi avstyrker på anförda skäl alt bestämmelsen i 10kap. 7 § föranleder lagstiftning. Skulle detta likaväl ske förutsätter vi atltidsfristen för väckande av talan i 13 kap. 1 § andra stycket förlängsavsevärt. Den bör sättas till i vart fall . avstyrker att äktenskapsförord samtföreskrifter av givare eller teslator vid gåva eller testamente skall kunnajämkas om de leder lill oskäliga resultat (se nedan under 4 §). För att stärka den efterievande makens ställningvid dödsfall respektive den svagare parten vid skUsmässa föreslås atl relativtvidsträckta skälighetsbedömningar skall kunna tillgripas i vissa situationer.Exempelvis stadgas i 12 kap. 4 § andra stycket att villkor iäktenskapsförord eller annan rättshandling kan jämkas om del är oskäligt med hänsyntiU rättshandlingens innehåll, omständigheterna vid rättshandlingenstillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt.Önskemålen att skydda den svagare parten i ett äktenskap får inte leda till atteffekterna av en familjerättslig och ekonomisk planering inte med säkerhet kanföratses. Det är en väsentlig del av tryggheten för en familj att det går attförutsäga hur den ekonomiska situationen kommer att gestalta sig vid enskilsmässa eller vid ett dödsfall. Den angivna bestämmelsen är visseriigenavsedd att tillämpas restriktivt men skapar ändå ett relativt stort mått avosäkerhet om verkan av en rättshandling. Därtill kommer alt restriklivitetenavses vara mindre dä det är fråga om föreskrift om enskild egendom i gåvobrev ellertestamenten. Sistnämnda föreskrifter är relativt vanliga och det upplevs oftaav givaren respektive testalor som en väsentlig föratsättning förrättshandlingen att föreskriften kommer att respekteras. Föreningen konstaterar att det i det praktiska rältslivetär viktigt, att äktenskapsförord, som skall gälla , inteåsidosätts utan mycket starka skäl. Behovet att åsidosätta bodelningsavlal isamband med äktenskapsskillnad kan vara större. Föreningen är tveksam till dellämpliga i att för äktenskapsförord direkt kopiera regeln i 36 § avtalslagen.Frågan om regler om jämkning av olika familjerättsliga avtal (förutomäktenskapsförord och bodelningsavtal även avtal om underhåll) borde göras lillföremål för särskilda, samlade överväganden. - Särskilt avstyrker föreningenförslaget till jämkningsregel såvitt avser "annan rättshandling" änäktenskapsförord. Fredrika-Bremer-Förbundet: Prop. 1986/87: 1 Vi anser atl även egendom, somsatts i stället för enskild egendom, och avkastningen av denna ska vara enskildegendom. I annat fall blir rätten all ha enskild egendom illusorisk. Makar bördessutom genom äktenskapsförord kunna förfoga över egendom som tillhör makarnagemensamt, jfr sambor och reservation 1. Ytterligare remissynpunkter, seavsnitt 11.1 under 8 kap. och 10 kap. 6§. 8 Avtal mellan sambor (avsnitt 6.4 i betänkandet) Hovrätten har i denna del ingentingatl erinra emot de synpunkter och förslag som FLS framlägger. Jfr dock avsnitt3. Tingsrätten tillstyrker desakkunnigas förslag när det gäller avtal mellan sambor. Tingsrätten tUlslyrker förslaget ominförande av en likadelningsregel beträffande bohag och bostad för såväl makarsom sambor. Det är tingsrättens erfarenhet alt tvister mellan sambor enligtgällande rätt i åtskilliga faU leder till orimliga resultat, inte minst urrättvisesynpunkt. Beträffande makar har tingsrätten tidigare uttalat attskyddsregeln beträffande bostad och bohag inle bör kunna avtalas bort päförhand. Enligt familjelagssakkunniga skulle samma förhåUande gälla försambor. Vad gäller sistnämnda kategori är emellertid tingsrätten av en annanmening och anser istället, bl.a. pä av reservanterna m.fl.anförda skäl, atl sambor bör ha möjlighet alt generellt avtala allsamäganderättspresumtionen inte ska gälla för deras egendom. Skulle ett sådantavtal sedermera vid en upplösning av samboförhällandet framstå som oskäligttorde 36 § avtalslagen under däri angivna föratsättningar kunna åberopas föralt ett mera rättvist resultat ska kunna näs. I övrigt delar tingsrättenuppfattningen att det, utöver de föreslagna regleraa om delning av bostad ochbohag, inte finns anledning att söka styra utvecklingen på avtalsområdet i enaeller andra riktningen. Av praktiska hänsyn tUlslyrker tingsrätten förslagetalt del beträffande samägd egendom bör vara möjligt atl använda bodelningsinstitutetistället för offentlig auktion. Familjelagssakkunniga har rörande avtal mellansambor som sin mening uttalat, såväl ifråga om gällande som föreslagen rätt,all det inte bör vara möjligt för sambor att avtala sig till de för makargällande reglema. Enligt tingsrättens mening torde etl sådant avtal - i den måninnehållet kan utrönas - svårligen kunna underkännas i obligalionsrältsliglavseende. Beträffande avtal om förtida bodelning har tingsrätten dådet gäUer 213 makarsmöjlighet härtill uttalat en restriktiv inställning. Med hänsyn till Prop.1986/87: 1 vad som anförts i del sammanhanget är tingsrättens ståndpunktnaturligt nog densamma även vad avser sambor. Tingsrätten anser dock attförtida bodelning bör vara möjlig för sambor, liksom för makar, inför en föreståendeupplösning av sammanlevnaden. Parternas önskan att då kunna reda upp sinaförhållanden får nämligen anses legitim. Angående makar finns en naturligtidpunkt för tillåtande av bodelning, nämligen då talan om äktenskapsskillnadväcks. Vad gäller sambor ställer det sig emeUertid svårare att fastslå en sådanlidpunkt, vilket dock enligt tingsrättens mening inle bör avskräckalagstiftaren från alt fundera över denna fråga.