prop · GA0391 · 1986-12-31 00:00:00 — Förändringsarbetethar särskilt varit inriktat på att decentralisera den kommunala verksamheten.Decentraliseringen innebär att beslutanderätten från organisationens ledningsprids till underenheter inom den kommunala organisationen vare sig dessaenheter är geografiskt eller verksam-helsmässigl avgränsade. Det är främst dengeografiska decentraliseringen till lokala nämnder som under senare tiddominerat del kommunala förändringsarbetet. Decentraliseringsarbetetberör såväl stora som små kommuner. Arbetet omfattar även kommuner som inte,eller endast till mindre del, berörts av den senaste indelningsreformen. Kommunernabedriver detta decentraliseringsarbete pä eget ansvar. anger ramarnaför och inriktningen av den kommunala verksamheten. En utgångspunkt är därvid atlkommunerna bör ges största möjliga frihet att själva utforma sin kommunalaorganisation. Eftersom den kommunala verksamheten i huvudsak administrerasgenom nämnderna, syftar det statliga reformarbetet till att underlätta förkommunerna atl utforma de kommunala nämnderna efler kommunernas egna förutsällningar. Riksdagenhar i olika sammanhang ställt sig bakom uttalanden om ökad organisatoriskfrihet för kommunerna och landstingen. Redan i förarbetena fill kommunallagen (prop.1975/76: 187 s. 256 f) behandlas denna fråga. Föredraganden ansåg sålunda atten sammanhållen nämndorganisation har många fördelar och ofta är enförutsättning för att medborgarnas krav pä service skall kunna tillgodoses. Enalltför starkt sammanhållen nämndor-ganisafion kan ä andra sidan enligtföredraganden ha vissa nackdelar frän demokratisk synpunkt. En sädan ärminskningen av antalet förtroendeuppdrag. Attgenom lagregler läsa nämndorganisationen eller föreskriva en likformigorganisation för alla kommuner och landsting ansåg föredraganden emellertidvara olämpligt. Kommunerna och landstingen måste i stället ges frihet atl inomvidare ramar besluta om organisationen. När kommunala organisationsförändringardiskuteras bör emellertid de kommunaldemokratiska kraven alllid väga tungt. Motsvarandefrågor har behandlats senast i regeringens skrivelse (1984/85:202) om den offenfiigasektorns förnyelse (jfr FiU 1984/85:35, rskr. I detta sammanhang anförsbl. a. följande: "En viktigförutsättning för alt verksamheten med kommundelsnämnder Prop. 1986/87: 91 skallkunna vidareutvecklas är att kommunerna fär större frihet än atl organiserasin egen nämndverksamhet. Det gäller även den del av den kommunala verksamhetensom staten reglerar, dvs. socialQänsten, skolan, byggandet ochmiljöskyddet." Såsomframgår av bilaga 3 bedrivs decentraliseringen av nämndarbelet i kommunerna pä bred front med slöd av främst lagen (1979:408) om vissa lokala organ ikommunerna (lokalorganslagen, omtryckt 1979:1167, ändrad senast 1983:304). Delokala organen är nämnder i kommunalrättslig mening. Enligtlagen (1984:382) om försöksverksamhet med en friare nämndorganisation (frikommunlagen,ändrad senast 1986:97) har nio kommuner (, , , ,, , , och ) möjlighet att t. o. m. år 1988bedriva försöksverksamhet med en annan nämndorganisation än den som föreskrivsi lag eller annan författning. Imaj 1986 genomförde en enkät om bl. a. decentraliseringsverksamheteni kommunerna. Sammandrag av denna enkät redovisas i bilaga 3. Av enkätsvarenframgår atl det fanns 13 kommuner med kommundelsråd, tio kommuner med institutionsstyrelser,27 kommuner med distriktsnämnder - flertalet sociala distriktsnämnder enligt socialQänstlagen och 22 kommuner med kommundelsnämnder. Under 1970-talel införde ett stortantal kommuner kommundelsråd, institutionsstyrelser med stöd av kommunallagenoch sociala distriktsnämnder med stöd av den då gällande lagen (1970: 296) omsocial centralnämnd m. m. Detkan konstateras att många kommuner nu avvecklat sina kommundelsråd ochinstitutionsstyrelser. Kommundelsråd och sociala distrikts-nämnder har i någrafall ombildals till kommundelsnämnder. Efter lokalor-ganslagens tillkomst har decentraliseringsslrävandenai kommunerna alltmer inriktats på kommundelsnämnder. Några kommuner har dockvall all decentralisera sin nämndverksamhet via dislriktsnämnder. Jagutesluter inte att intresset för institutionsstyrelser åter kan komma att öka. visar att drygt 50 kommuner då utredde frågan om atl införa någon formav lokala nämnder. Huvuddelen av dessa kommuner uppges ha sitt intresseinriktat på lokala nämnder enligt kom-mundelsnämndsmodellen. Flera kommuner hardärefter fattat beslut om att inrätta lokala nämnder. Flerautvärderingar av decentraliseringsarbetel har gjorts eller pågår. Erfarenheternaär i huvudsak goda. Många kommuner har efler försöksverksamhet med kommundelsnämnderi en del av kommunen beslutat att verksamheten med sådana nämnder skall omfattahela kommunen. Exempel på sådana kommuner är Ale, , , Uppsalaoch . Andra kommuner åter har infört kommundelsnämnder i hela kommunen ulanföregående försöksverksamhet. Exempel pä sädana kommuner är och . Decentraliseringenav nämndarbetet har resulterat i nya kommunala uppdrag och en ökad lokalpolitiskaktivitet. och har därför kunnatengagera nya grupper av medborgare. Kvinnor och Prop. 1986/87: 91 unga harblivit bättre representerade i de lokala nämnderna. Decentraliseringenav nämndarbelet har gjort del möjligl att fä till stånd en ökad samverkanmellan olika kommunala verksamheter i kommundelarna. Genom decentraliseringenhar förutsättningar skapats för en effektivare och kvalitativt bättre kommunalservice. I en decentraliserad organisation blir del lättare all anpassa denkommunala servicen till medborgarnas behov. Jagvill också peka pä all de lokala nämnderna har goda möjligheter att tainitiativ lill och stödja brukarinfiylandei vid olika kommunala anläggningaroch institutioner. Vidare har nämnderna genom sin närhet till medborgarna godamöjligheter atl samverka med folkrörelserna för att utveckla kommundelensfritids- och kulturiiv. Förmänga kommuner har en organisation med kommundelsnämnder varit särskiltintressant. Kommundelsnämnderna ger nämligen möjligheter atl under elt lokall förtroendemannaorgansamordna stora delar av den kommunala verksamheten inom en kommundel. I dessanämnder kan förtroendevalda och anställda utveckla samordning, samarbete ochhelhetssyn grundad på kunskaper om såväl de egna resurserna som människorsbehov och önskemål över seklorsgränserna. Samordningen underiättas omfullmäktige ger kommundelsnämnden ansvar för såväl budget som personal inomnämndens ansvarsområde. En kommundelsnämnd uppfattas härigenom som ettspråkrör för kommundelen och har då också slörre möjlighet atl ge kommundelenssamlade syn även pä frågor som inte primärt faller inom nämndens ansvarsområde.Nämnden kan även bli elt bra instmment i ell syslem med vidgad brukarmedverkan.En kommundelsnämnd kan också ofta lättare samverka med andra organisationer änkommunens egna t.ex. inom fritids- och kulturområdena. Dit hör primärvård,lokal statlig verksamhet samt föreningar och förelag. Effekterför kommunernas centrala organisation Ävenom erfarenheterna av decentralisering av verksamhet och beslut lill lokalanämnder i huvudsak är positiva vill jag peka pä några problem som förtjänaruppmärksamhet. Detvisar sig nämligen att de centrala nämnderna i kommunen ofta blir kvar i sammaform då lokala nämnder införs. Delta är delvis en följd avspeciallagstiftningen som ställer krav på att alla kommuner skall ha skolstyrelse,socialnämnd, byggnadsnämnd samt miljö- och hälsoskyddsnämnd. Vissa undantagfrån denna lagstiftning har gjorts inom ramen för försöksverksamheten med ökadkommunal självstyrelse, del s. k. frikom-munförsöket. Jag återkommer i avsnitt3.7 till frågan om de obligatoriska centrala nämnderna. Enannan erfarenhet är atl den centrala förvaltningen i kommunen inle har minskat i den omfattning som skulle vara möjlig då nya lokala nämnder med lokala förvaltningar har införts. Etl av syftena med decentraliserings arbetet är atl avbyråkratisera det kommunala arbetet och att decentrahse- ringen skall leda lill minskade administrativa kostnader. detdärför angeläget att kommunerna ägnar de centrala förvaltningarnas Prop.1986/87:91 funktion särskild uppmärksamhet när en betydande del av verksamhetendecentraliseras. Ett heltäckande system med lokala nämnder innebär all antaletcentrala nämnder kan minskas. De centrala nämndernas administration kan ocksåbantas när en stor del av dess uppgifter flyttas ut fill de lokalaförvaltningarna. En oförändrad central organisation parallellt med den nyadecentraliserade kan enligt min mening leda till ineffekfivitet och onödigakostnader. Detär enligt min mening väsentligt att decentraliseringen fortsätter och att man ivarje kommun för ul verksamhet och beslul så nära medborgarna som möjligt. Denbör ske med utgångspunkt i de lokala fömtsättningarna och kunna innehålla olikaorganisatoriska lösningar. Jagtar nu upp frågan om de lokala nämndernas representativitet i förhällande tillbefolkningen inom det lokala området. Delokala nämnderna utses liksom andra nämnder av kommunfullmäktige. Om inlepartierna i kommunfullmäktige kommer överens om något annat, fär de lokalanämnderna samma politiska sammansättning som fullmäktige. Därigenom kan delokala nämnderna fä en sammansättning som avviker från valresultatet inom denlokala nämndens geografiska verksamhetsområde. Lokal representalivitet kanemellertid uppnäs, om partierna i fullmäktige är överens om det. Lokalrepresentativitet skulle också kunna åstadkommas genom direktval. 1 olikasammanhang har frågan om direktval av lokala nämnder tagits upp. Frågan harutretts av kommunaldemokratiska kommittén (Kn 1977:07). Utredningsuppdraget harredovisats i betänkandet (Ds Kn 1981:8) Direktvalda lokala organ, enprincipdiskussion. Betänkandet har remissbehandlats. Remissopinionen var deladi sin inställning till direktval av lokala nämnder. Frågan har inte föranlettnågra lagstiftningsåtgärder. Demokratiberedningenhar inte behandlat frågan om direktval av lokala nämnder. Ett antalremissinstanser har ändå berört frågan i sina yttranden överdemokratiberedningens huvudbetänkande. Jagvill därför redovisa min principiella inställning i denna fråga. Decentraliseringenav den kommunala nämndverksamhelen har en slor betydelse för utvecklingen avden kommmunala demokratin. En sädan decentralisering får dock inte drivas sälångt att den riskerar atl splittra den kommunala organisationen och göra denineffektiv. Avsikten med de lokala nämnderna är atl de skall få ansvara för såmånga betydelsefulla uppgifter som möjligt. De lokala nämnderna mäste få ellreellt politiskt inflytande. En förulsällning härför är enligt min mening atlde lokala nämndernas politiska struktur harmonierar med den som råder ikommunfullmäktige och kommunstyrelsen. Skulle detta inte vara fallet kan detresultera i all decentraliseringsarbetet hämmas. Det finns då risk allmajoriteten i kommunfullmäktige är ovillig att föra ut betydelsefullauppgifter till lokala nämnder som har en annan majoritet. Mångaav remissinstanserna som yttrade sig över betänkandet Di- 33 3 RiLsdagen 1986/87. rektvalda lokala organ ansåg att principiella skäl talade molinförande av Prop. 1986/87: 91 direktvalda lokala nämnder. Andra pekade bl. a.på lagtekniska och valtekniska svårigheter. I debatten skymtardelvis nya infallsvinklar. För egen del menar jag att ett system med direktvaldalokala nämnder aktualiserar frågan om att ocksä pä det kommunala planet införaett s. k. upplösningsinstitut och därav följande möjlighet lill nyval. Jag anser därför av framför allt principiella skäl att nägotsystem som skulle göra det möjligt all direklvälja de lokala nämnderna inte börinföras. Behovet av snara lagsliftningsåigärder Jag gär nu över fill frågan om behovet för kommunerna atlredan fr. o. m. nästa mandatperiod få ökad frihet atl organisera sina centralaoch lokala nämnder. avser jag atl lägga fram de förslag somföranleds av utvärderingen av de tidigare nämnda försöken i frikommunerna. Som jag tidigare redovisat, arbetar på regeringens uppdragkommunallagsgruppen (C 1986: A) inom med att bl. a. pågrundval av demokratiberedningens betänkande Principer för ny kommunallag läggafram förslag till en ny kommunallag. Gruppen skall såsom nämnts redovisaresultatet av sitt arbete underförstå . Proposition i ärendelplaneras kunna föreläggas först under näsla mandatperiod. vunna erfarenheter av förändringsarbetet ikommunerna gör att jag delar demokratiberedningens och mänga remissinstansersgrundsyn alt det nu behöver vidtas ytterligare lagstiftningsåtgärder för attstimulera och öppna nya möjligheter för kommunernas arbete med att förändranämndorganisationen. Vidare kan sådana åtgärder bli ett särskilt stöd för detalrika nu pågående decentraliseringsutredningarna i kommunerna. Sådant förändringsarbetetar tid och det är viktigt all erforderhga lagändringar sker i god lid förenästa mandatperiod. Det är nämligen ofta lättast att genomföra förändringar avden kommunala organisationen fr. o. m. en ny mandatperiod. Jag anser därföratt man inle kan avvakta frikommunpropositionen 1988 eller förslaget till en nykommunallag. Jag vill i sammanhanget peka pä mitt uttalande i prop.1983/84: 152 om försöksverksamhet med ökad självstyrelse (KU 152, rskr.368). Jag anförde där (s. 12) att försöksverksamheten inle får tas till intäktför att man bör vänta med att genomföra förändringar i den statliga regleringensom pä andra gmnder kan vara motiverade. Den av mig förordade ordningen innebär således attkommunerna bör ha goda möjligheter att genomföra en ny nämndorganisation redaninför valet . De erfarenheter som kan vinnas av ett decentraliseringsarbelemed stöd i den nya ordningen bör också kunna nyttiggöras vid utformningen aven ny kommunallag. I det följande föreslår jag lagstiftningsåtgärder, som kanunderlätta för kommunema att utforma sin nämndorganisation lokalt ochcentralt -efter kommunemas behov. 3.2Utökad organisationsfrihet genom en ny lokalnämndslag Prop. Mittförslag: Kommunerna ges störte frihet att bestämma sin nämndorganisation. Genomen ny lokalnämndslag avskaffas ett flertal av de nuvarande hindren för attorganisera del lokala nämndarbetet. 1 samband därmed ökar också möjligheternaför kommunerna att själva få avgöra den centrala nämndorganisafionen. Demokratiberedningensförslag: Överensstämmer (betänkandet s. 57 73) i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva till demokralibe-redningens förslag utökad organisationsfrihet. Några remissinstanser anser att utvärderingenav frikommunförsöken bör avvaktas innan ytteriigare lagstiftningsåtgärdervidtas, att kompetensfördelningen mellan centrala och lokala nämnder börklargöras närmare och atl frågan om myndighetsutövning i ett decentraliseratsystem bör belysas närmare. Ett antal remissinstanser är tveksamma eller avvisandetill demokratiberedningens förslag att öka kommunernas frihet aU organiserasina centrala nämnder. Skälen för mitt förslag Minahuvudmotiv för att i en ny lokalnämndslag nu föreslå utökad organisationsfrihetför kommunerna är följande: - Utvärderingar visar althittillsvarande erfarenheter av decentraliserings-arbetet är i huvudsakpositiva. - Det är angelägel att ge iförsta hand de kommuner som infört lokala nämnder i hela kommunen möjlighet attanpassa och utveckla sin centrala organisation. - Det är viktigt att gekommunerna nya organisatoriska förutsättningar redan inför nästa mandatperiod. Arbetet med atldecentralisera nämndarbelet bedrivs på bred front i kommunerna. Många kommuneranser sig nu ha lämnat försöksstadiet. Det gäller flera av de kommuner som harinfört kommundelsnämnder täckande hela kommunomrädel. Decentraliseringen avnämndarbetet har i huvudsak sketl med slöd av lokalorganslagen, som vid sintillkomst betecknades som en försökslag-sfiflning. Erfarenheterna av decentraliseringsarbeteli kommunerna har varit goda. Därför anser jag all de lagliga möjligheterna förkommunerna atl decentralisera sitt nämndarbete nu bör förankras i enlagstiftning av mer permanent karaktär. Detär inle min avsikt att föreslå all kommunerna måste införa lokala nämnder inågon form. Därtill är kommunerna alltför olika. Det finns t. ex. ett antalkommuner som på gmnd av sin struktur inte lämpar sig för lokala nämnder. Jaganser det dock viktigt att varje kommun - såsom också sker i många kommuner -ingående prövar om lokala nämnder kan bidra till en Prop. 1986/87:91 fördjupaddemokrafi och effekfivare organisation i kommunen. Blandde kommuner som infört kommundelsnämnder i hela kommunen har kunnatkonstaterats atl en fill kommundelarna decentraliserad nämndverksamhet fåråterverkningar på den centrala nämndorganisafionen. Frikommunerna har genom frikommunlagenfått möjligheter att dra konsekvenserna av sina överväganden om den centrala nämndorganisalio-nensutformning. Ale, och kommuner arbetar nu med centrala nämndorganisalioneranpassade efter kommunernas erfarenheter och behov. Under avsnitt 3.7 föreslärjag atl kommunernas möjligheter atl utformera sin centrala nämndorganisationvidgas. Jaganser att det saknas anledning alt - som några remissinstanser hävdat - i lagföreskriva hur uppgifterna skall fördelas mellan centrala och lokala nämnder.Det bör få ankomma på varje enskild kommun att bedöma dessa frågor. För specialregleradeuppgifter gäller enligt lokalorganslagen att deras överförande till lokalaorgan bl.a. förutsätter att uppgifterna lämpar sig för handläggning i ettlokalt organ. Denna princip bör gälla för de lokala nämnderna även utanuttryckligt lagstöd. Jag behandlar denna fråga närmare i avsnitt 3.4. Tillämpningsområdeför en ny lokalnämndslag Minaförslag beskrivs närmare i avsnitten 3.3-3.8 och utmynnar i ett förslag till enny lokalnämndslag som ersätter lokalorganslagen. Den nya lagen föreslås fåsamma fillämpningsområde som lokalorganslagen. Den skall således omfatta allfrivillig nämndverksamhet och sådan obligatorisk verksamhet somankommer på socialnämnden, miljö- och hälsoskyddsnämnden, ,trafiknämnden och skolstyrelsen. I de landslingsfria kommunerna - ,och -berörs även den verksamhet som hälso- och sjukvårdsnämnden,tandvårdsnämnden och omsorgsnämnden svarar för. Särskildaöverväganden rörande del specialreglerade verksamhetsområdet Minaförslag bygger på en stark filltro till kommunernas förmåga att ta ell ökatansvar för de viktiga samhällsuppgifter som statsmakterna tilldelat dem.Kommunerna bör därför få ökade möjligheter att friare organisera även de specialregleradeuppgifterna. Jagvill framhålla att den ökade organisatoriska friheten inte påverkar de nationella målen eller de statliga regler i övrigt som styr de specialreglerade verksamheterna. Del i lag eller annan författning fastställ da rikspolitiska eller professionella inflytandet rubbas således inle. Syftet med att ge kommunerna möjlighet all friare organisera sin nämndverksam het är att med fördjupad demokrati utveckla innehållet inom t.ex. social Qänsten eller skolväsendet. Del finns dock anledning att beröra några frågor som kommunerna kan behöva överväga när de skall ordna sin nämndorganisation på det specialreglerade området. Ellantal remissorgan har hävdat atl myndighetsutövningen kan bli lidande i etldecentraliserat nämndsystem. Jag vill här peka på den breda och goda erfarenhetav en decentraliserad myndighetsutövning, som förekommer i de med slöd av socialQänstlageninrättade sociala distriktsnämnderna. Jagvill emellertid stryka under att kommunerna när de väljer organisa-fionsformför den specialreglerade verksamheten särskilt bör beakta myndighetsutövningensbehov av speciahstkompetens och övriga resurser. Ett exempel gäller tvångsvisaomhändertaganden av barn där det krävs speciell kunskap och erfarenhet. Detär också angeläget att sinsemellan svårförenliga funkfioner inle handläggs inomen och samma nämnd. För att markera detta föreslär jag att det ilokalnämndslagen - i likhet med i frikommunlagen - tas in en särskildbestämmelse om detta. Enutgångspunkt för mina förslag är att en störte organisatorisk frihet ökarmöjligheterna till utveckling och anpassning lill skiftande lokala förutsättningar.Samtidigt finns naturligtvis risker för att man får stora lokala olikheter.Dessa risker mäste ständigt vägas in i del förnyelsearbete som kommunernabedriver. Jag vill emellertid framhålla alt regler om en enhetlig organisafioninte ger garantier för en likvärdig service. Jagvill särskilt peka pä alt ändringar i den kommunala nämndorganisationen börske på etl sådant sätt att situationen inle försväras för människor med småmöjligheter att hävda sig och atl behovet av kunskaper och resurser för gruppermed ovanliga och krävande behov av vård, service och utbildning beaktas.Skillnaderna i vård- och servicenivå mellan en kommuns olika delar fär inle bliför stora. Det är viktigt atl de enskilda människorna, oavsett i vilkenkommundel de bor, fär tillgäng till den service som är av slor betydelse förmöjligheterna alt leva pä en rimlig nivå. Viden decentralisering av nämndorganisafionen kan samrådsformerna mellan kommunenoch olika intressegrupper behöva ses över. Enligt min mening är det av storvikt att t. ex. de centrala handikapprådens ställning och uppgifter prövas idetta sammanhang. Enligtmin mening kan del överlåtas lill vaije kommun alt lösa dessa frågor medbeaktande av de statliga föreskrifter som gäller för de specialregleradeverksamheterna. 3.3 Institutionsstyrelser inom det specialregleradeområdet Mitt förslag:Institutionsstyrelser skall enligt lag kunna inrättas inom det specialregleradeområdet med undanlag av skolverksamheten. Lokalnämndslagen skall däremot inteomfatta sädana särskilda styrelser som kan inrättas för hem enligt 11 8 lagenom vård av missbrukare. Demokratiberedningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag med undanlag av skolverksamheten(betänkandet s. 62). Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har inte haft några invändningar mot beredningensförslag. Några remissinstanser har ställt sig avvisande till beredningensförslag. motsätter sig att uppgifter rörande gymnasieskolanoch vuxenutbildning anförtros institutionsstyrelse eller någon annanlokal nämnd. Skälenför mitt förslag: Kommunallagen hindrar inte att insfitutionssly-relser i vissutsträckning kan inrättas i kommunerna. Enligt lokalorganslagen kaninstitutionsstyrelser inrättas inom det kommunallagsreglerade men inte det specialregleradeområdet. Däremot får enligt 7 6 frikommunlagen insfitutionsstyrelser inrättasför en eller flera anläggningar för atl handha förvaltning och verkställighetsom enligt lag och annan författning ankommer på miljö- och hälsoskyddsnämnden,skolstyrelsen och socialnämnden. Som förutsättning härför gäller att uppgiftenpå grund av sin begränsning fill anläggningen och sin beskaffenhet i övrigtlämpar sig för handläggning i en institutionsstyrelse. Dethittills bedrivna utvecklingsarbetet med lokala nämnder visar hur vikfigt detär att samtliga kommunala sektorer om möjligt på lika villkor kan medverka iförändringsarbetet. Jagföreslår därför att det enligt den nya lokalnämndslagen skall ges ökademöjligheter alt inrätta institutionsstyrelser på del specialreglerade området.Mitt förslag tar i första hand sikte på socialQänsten. Däremot bör intelokalnämndslagen beröra de särskilda styrelser för hem som kan inrättas enligt II 6lagen (1981:1243) om vård av missbrukare i vissa fall (ändrad senast 1984:366). Frikommunlagen har öppnatmöjligheter att införa institufionsstyrelser inom skolans område. Jag haremellertid erfarit att ingen kommun har utnyttjat denna möjlighet. Det behövsnärmare överväganden innan ställning tas till frågan om insfitutionsstyrelserpå skolområdet skall få införas med stöd av allmänna bestämmelser. Till det sombehöver övervägas hör bl. a. hur elev- och föräldramedverkan skall kopplas tilleventuella institutionsstyrelser för skolanläggningar. Jag är därför inteberedd att nu föreslå att institutionsstyrelser inrättas inom skolans områdemed stöd av lokalnämndslagen. Däremot bör denna möjlighet givetvis finnas kvarenligt frikommunlagen.