prop · GA03157 · 1986-12-31 00:00:00 — Vid de utlakningsförsökutredningen hänvisar till har slaggen före utlakningen befriats frånmetallskrot. Detta sänker givetvis de erhållna metallhalterna i lakvattnet fränsopförbränningsslagg. Värdena för lakvatten frän avfallsdeponier är hämtadefrän gamla tippar, som kan befaras innehålla miljöfarligt avfall och metallriktindustriavfall och kanske rentav ibland bränts för att minska avfallets volym.Det är alltså missvisande att jämföra värdena från dessa äldre och sämre sköttatippar med nya askupplag, där betydligt större krav ställs på underiag,täckning m. m. Det finns tvärtom kemiska skillnader, som gör att tungmetallernabinds mycket hårdare till det organiska avfallet med s. k. komplexbindningar.Den kalkrika (basiska) rökgasreningsprodukt som erhålls vid den torrarökgasreningen med kalkinblåsning orsakar också uUakningsproblem. Vid högt pH (basiskreaktion) ökar nämligen lösligheten av de flesta metallsalter jämfört med deneutrala förhållanden (pH mellan 5 och 8) som råder i en avfallsdeponi. Om mani stället använder kondensering ("våt rening") uppstår ett annatvattenvårdsproblem. Även om den kondenserade vätskan neutraliseras och renasgenom kemisk fällning, återstår stora mängder ca 2-procentig saltlösning, somäven innehåller vissa mängder kvicksilver och andra tungmetaller. I Uppsalakommer t. ex. 20 m' att via dagvattenledningen ledas ut i Fyrisån.Detta innebär ett åriigt utsläpp av ca klo-ridjoner och 100-200 tonsulfatjoner, vilket särskilt vid låg vattenföring kan påverka växt- ochdjurlivet i vattendraget. Sammanfattningsviskan konstateras att deponering av avfall måste ske på ett sådant sätt att miljöpåverkan från upplaget blir minimal, även sedan upplaget övergivits och skötseln upphört. Vi kan inte förutsätta att framti da generationer skall behandla lakvatten från vår tipper. Tipparna skall 65 täckas så att lakvattenflödena blir små. Tekniskaverken i : Vid jämförelse mellan förbränning och Skr. 1986/87:157 deponeringanser vi det angeläget att understyrka att deponeringsalterna-tivet belastasmed de hälso- och miljöproblem som uppstår då alternativt bränsle ersätterbortfallet av avfallsenergi. Eftersom importerar bränsle föruppvärmning innebär avfallsförbränning i samband med fiärr-värmeproduktion attimporten av föroreningar minskas. Genomatt deponera det avfall som inte kan materialätervinnas och sedan utvinna denmetangas som produceras vid avfallets nedbrytning, kan en betydande del avavfallets energi utvinnas. Metangasbildningen är en naturlig process, somuppstår vid nedbrytningen av energirikt organiskt material utan lufttillträde.Om gasen inte tillvaratas kan den ställa till problem genom sin brandfarlighetoch genom att försvåra plantering av träd på före detta soptippar m. m. Det ärbra för miljön om metangasen tillvaratas, och det är dessutom enkelt ochbilligt att utvinna gasen. Vid förbränning av gasen bildas endast koldioxid ochvatten. I utredningen uppskattas att av avfallets energiinnehåll kanutvinnas på detta sätt. Denna uppskattning är sannolikt för låg. NordvästraSkånes Renhållningsbolag i beräknar att av energin (jämförtmed avfallsförbränning) kan utvinnas genom styrd deponering, där man strävar efteratt fä en sådan sammansättning av avfallet att metangasbildningen stimuleras. Dennametod innebär också en viss möjlighet att lagra avfallets energi, eftersom dengas som inte förbrukas till stor del lagras i tippen och kan tas utnär energibehovet ökar. 6 Forskning och utveckHng Remissinstansernatillstyrker genomgående de förslag som redovisas i rapporten. Större satsningarefterlyses av bl. a. energiforskningsnämnden. Styrelsen för teknisk utvecklingutvecklar sin syn på forskningsfrågorna och är allmänt kritisk till rapporten. Socialstyrelsen:Utredningen pekar på att det finns brister i kunskapsunderlaget även om deinte är så allvarliga att de begränsat möjligheterna att ta ställning tillaktuella frågor. Dessa brister i underiagel gäller såväl tekniker för attreducera utsläpp och andra störningar som effekter på hälsa och miljö. Socialstyrelsenanser att det är viktigt och angeläget att forskning bedrivs om hälso- ochmiljöeffekterna av främst metaller och dioxiner och dioxinliknande ämnen.Socialstyrelsen tillstyrker de åtgärds- och handlingsprogram som utredningentar upp under kapitel 10.5. Livsmedelsverket:En mycket viktig faktor i detta sammanhang är sambandet mellankvicksilverutsläpp och kroppsbelastning med kvicksilver genom intaget av kontamineradfisk hos framför allt havande kvinnor. För detta ändamål behövs en kraftigresursförstärkning av livsmedelstoxikolo-gisk forskning. Detbehövs systematiska undersökningar för att nå fram till en realistisk uppfattning om omfattningen av livsmedelskontaminering samt kroppsbe- 66 lastning (dioxin). Pågrund av tekniska analyssvårigheter är detta område Skr. 1986/87:157 ännumycket bristfälligt bearbetat. Därför är enligt livsmedelsverket upprättandetav ett nytt, specialiserat laboratorium för analyser av dioxiner - såsomföreslagits av naturvärdsverket - ett nödvändigt och betydelsefullt steg i rättriktning. Energiforskningsnämnden:Utredningen innehåller förslag om forskningsinsatser pä ett flertal områden.Särskilt poängteras att området i många fall medför krav på "långsiktiggrundforskning vid högskolor och forskningsinstitutioner." Härvididentifieras följande områden: - forskning om grundläggandeavfallsförbränningsprocesser: /tre år - forskning om organiskaföreningar: /tre år - forskning rörande kvicksilver:I Mkr/tre år - basinsatser inom toxikologiskforskning: /fem är. Förutomdenna satsning på grundläggande forskning föreslås insatser för utvecklings-och demonstrationsarbete: - bränsleberedning: /år - mätresurs för rutinanalyser: 10Mkr -1- /år. Vidarespecificeras ett antal områden där medelsbehovet inte kan uppskattas: - utvärdering av rökgasreningssystem - styrning och reglering avförbränningsprocessen Styrelsenför teknisk utveckling: I promemoria från Industridepartementet ochJordbruksdepartementet anges de riktlinjer för utredningen som bör gälla. Vadbeträffar genomförandet av uppdraget sägs att nära samarbete bör ske med bl. "andra berörda myndigheter." STU,som har haft det största FoU-ansvaret inom EFUD-programmetför såväl energi- som materialåtervinningsfrågor samt miljöaspekter på dessa,har under utredningsarbetets gång inte givits möjligheter att deltaga ireferensgruppen eller ge synpunkter på lämpliga personer i den tillsatta sakkunniggi-uppen.Inte heller har STU varit inblandat i något av de nio delprojekten som bildardirekt underiag för kapitel och bilagor i rapporten. Så långt STU har kunnat utrönahar ingen handläggare eller annan ansvarig person inom STU kontaktats infördenna rapport. STU finner förfaringssättet oacceptabelt särskilt som mycketarbete lagts ned från STUs sida för att finna praktiska samarbetsformer mellande många aktörer som finns inom detta mängfa-cetterande område samt för att fåigång realistiska FoU-projekt inom området. STUredogör vidare för sitt arbete med avfalls- och återvinningsfrågan. Länsstyrelseni : vill i likhet med Linkö pings kommun fästa uppmärksamhet på behovet av utvecklingsarbete när det gäller bra mätmetoder för utsläppsövervakningen av bl. a. kvicksilver och dioxiner. T. ex. utveckling av instrumenten som medger snabba an alysresultat och som därmed direkt kan användas i den dagliga driften. Likaså metoder som medför möjligheter att med lägre ekonomiska insatser 67 änidag bedriva ett effektivt tillsynsarbete. Tekniska verken iLinköping AB: Utredningen föreslår att de föreslagna Skr. 1986/87:157 riktvärdenaskall gälla vid besiktning. Med tanke på osäkerheten i analysmetoder och långasvarstider är detta inte helt tillfredsställande. Mätmetoder utvecklade försnabba och säkra analyser måste utvecklas för att mätningarna och ertarenheternafrån dessa direkt skall kunna påverka produktionen. Stickprovsmätningar medlånga tidsintervall emellan gör det också omöjligt att kontrollera vad som hänti fräga om utsläpp mellan mätningarna. Det borde vara möjligt att utvecklabiologiska mätmetoder som ger helt andra möjligheter än traditionellamätmetoder att följa driften vid en anläggning. Inomdetta avsnitt belyses dels internationella frågor dels genomförande -ochkontrollfrågor. Styrelsenför teknisk utveckling: STU deltar som svensk representant inom EG:såtervinningsprogram. Det har bl. a. rört hushållsavfallets mängd ochsammansättning nya metoder för beräkning av dessa storheter samt hydreringav plastkontaminerat papper. Med Clean i har två FoU-konferensergenomförts på temat återvinning. har därviddragit det tunga lasset vid genomförandet av konferenserna. En tredjekonferens är planerad . Landsorganisationen:Att besitter kunskaper för att kunna utveckla förbränningsteknik ochminska miljöbelastningen till omgivning och människor är viktigt att kunnademonstrera i det internationella arbetet mot luft- och vattenföroreningar. Därförär det bra att detta ingår som en viktig punkt i handlingsprogrammet.Betydelsen av väl utbildad personal för att tekniska anläggningar skall fungerasom avsett är också av stort värde att visa i det internationella arbetet. 8 Avfallsproblemen i stort, hushållning/återvinning,samhällets strategi Dessadelar av remissen belyser frågor som är av betydelse för bedömningen avutredningen, men som delvis faller utanför direktiven för utredningsarbetet. : NFR vill inledningsvis understryka vikten av attnaturresurshushållningen i ökande omfattning baseras på ekologiska principer.Betydande insatser inom forskning och utveckling kommer att krävas härför ochett systemtänkande utvecklas som för en produkt täcker hela förloppet frånmaterial (råvaror) över produktionsprocess och distribufion till förbrukningoch avfallshantering. De frägor som skall besvaras är i stora drag tämligengivna och innefattar exempelvis: - hur minimera avfallet fränproduktionen Skr. - hur minimera avfallet frånprodukten - hur bygga in återanvändningsmöjligheteri produkten - hur skapa nylligheter ur avfall - hur minimera effekterna påekosystemen och människans hälsa (miljöeffekterna). Industri,myndigheter m.fl. måste mera målmedvetet än driva dessa och liknandehushållningsfrågor. Recirkulationen i systemet måsle intensifieras ochavfallsmängderna minska. Utbyggnaden av kapaciteten för avfallsförbränning fårinte medföra att intresset för dessa överordnade mål för resurshushållningenriskerar att avta och målen sättas åt sidan. : Föreningen anser atl samhällets hantering av avfall börbygga på återvinning i så stor utsträckning som möjligt. Denna princip harockså uttalat sig för i ett beslut . Utvecklingen haremellertid visat att återvinningen inte fungerat i den omfattning som vartänkt. Dessutom har efterfrågan pä återvunnet material bortsett från papperoch järnskrot, varit mycket begränsad. Deponering av avfall har fortsatt i storutsträckning som anläggningar för avfallsförbränning kommit tillanvändning. Ingen av dessa metoder är tillfredsställande från miljösynpunkt sälänge miljöfarliga ämnen, l.ex. kvicksilver och kadmium, finns i avfallet ellerbildas vid dess hantering (t. ex. dioxiner och försurande ämnen). Därtillkommer nackdelarna från resurshushållningssynpunkt. Det är därför nödvändigtatt begränsa eller eliminera bl. a. tungmetallinnehållet i avfallet. Det ärockså nödvändigt att öka återvinningen genom effektivare system förkällsortering och andra metoder samt att skapa ökad efterfrågan pä återvunnetmaterial. Därtill vill föreningen starkt betona behovet av att problemet angipsvid roten, dvs. att de totala mängderna avfall i samhället minskas genomåtgärder i produktionsledet. Föreningenkonstaterar att och industriverket i utredningen nu fastslagit det föreningen länge hävdat, nämligen attbefintliga anläggningar för avfallsförbränning är oacceptabla frånmiljösynpunkt. Verken kräver därför att effektivare reningsanläggningar installerasoch att utsläppskraven skärps. Under förutsättning att så sker anser verken attmiljöstörningarna blir så begränsade att fortsatt avfallsförbränning kanaccepteras, även i nytillkommande anläggningar. har inga direkta erinringar mot under laget för utredningens slutsatser men har en betydligt mer restriktiv inställ ning till avfallsförbränning. Denna inställning grundas på konsekvenserna för miljön (osäkerhet om vissa utsläpp och deras effekter, risker för drifts törningar m. och resurshushållningen (återvinning sker av energi men inte av material). Föreningen kan därför inte acceptera att avfallsförbrän ningen ökar i omfattning, varken genom utbyggnad av befintliga anlägg ningar eller genom att nya anläggningar upförs. Föreningen kräver dessut om, i likhet med och industriverket, att befintliga för bränningsanläggningar möjligt förses med bästa tillgängliga re ningsteknik. : Oavsett produkt- ochavfallssam- Skr. 1986/87:157 mansättningen måste målsättningen alltid vara attur avfallet utnyttja dess material- och energiresurser så långt det är teknisktoch ekonomiskt motiverat. Genom ändringar i produktsammansättning ochkonsumtionsmönster, genom bortsortering av för en viss avfallsbehandlingolämpligt avfall redan vid källan, genom optimerad drift av avfallsbehandlingsanlägg-ningarnaoch genom rening av de förorenade restprodukterna efter avfallsbehandlingenåstadkoms de nödvändiga insatserna för att minimera påverkan på den externamiljön från samhällets avfallsproduktion. Enbart åtgärder i avfallsbehandlingsledetär otillräckliga, oavsett vald behandlingsmetod. Primärt måste produktions-och konsumtionsmönstret påverkas. Tekniska verken i : Rapporten anger höjdadeponeringsavgifter som en möjlig väg att öka återvinningsandelen. Den kommunalasjälvkostnadsprincipen och förbudet att ha annat än skälig avkastning på insattkapital ger ett tak för avgifterna. Omavgifterna ändock skulle kunna sättas avsevärt högre än självkostnaden ökarrisken för att små privata deponier öppnas. För tillsyn krävs administrativaåtgärder som komplement för att undvika att det blir ökad miljöbelastning vidökad avgiftsdifferentiering.