prop · GA03151 · 1986-12-31 00:00:00 — Remissbehandlingen av kommitténs förslag har emellertidgett vid handen att behovet av sekretess hos de berörda organen gör siggällande med betydligt större styrka än vad kommitténs undersökningar syntesutvisa. Hänsynen lill enskildas affärsintressen skulle således, hos samtliga deorgan som utredningen i denna del föreslagit omfattade avoffentlighels-principen, innebära att man måste införa en mycket långtgåendesekretess. Denna skulle medföra atl offentligheten skulle begränsas kraftigteller rent av upphävas hell. I enlighet med vad jag har anfört bör delinle ifrågakomma att införa offentlighetsprincipen i sådana fall där man redanpä förhand kan se all detta inte skulle fä någon praktisk betydelse. I motsats tillkommittén är jag därför inte beredd alt förorda att offentlighetsprincipenskall gälla i sädan verksamhet som avser statligt stöd till näringslivet ochsom bedrivs av AB , Bokbranschens Finansieringsinstitut AB.Fonden för industriellt samarbete med . Fonden för industrielltutvecklingsarbete. Fonden för Svenskl-norskt industriellt samarbete.Norrlandsfonden, de regionala utvecklingsfonderna och exportråd. Närdet gäller del stöd och de bidrag som i marknadsreglerande syfte fördelas påjordbrukets och fiskels områden av åtta fristående regleringsföreningar anserjag i likhet med kommittén atl dessa föreningar utan beaktansvärda olägenheterkan omfattas av mitt förslag. Offentlighetsprincipen bör således införas i den delav föreningarnas verksamhet som består i förmedling av statligt stöd. När detgäller föreningarnas rent affärsdrivande verksamhet föreslår jag däremot ingenförändring. De föreningar som omfattas av mitt förslag är Föreningen förmejeriprodukter. Svensk kötthandel, oljeväxlintressenter, Sverigespotatisintressenler. Svensk spannmålshandel och Svenskägghandel saml Svensk fisk. Det finns behov av sekretess i den verksamhet som sålundabör omfattas 153 Jag återkommer till hur detlabör tillgodoses. Stiftelsen skiljer sig i viss mån från dehittills nämnda Prop. 1986/87:151 organen som ger statligt stöd i olika former.Stiftelsen fungerar som etl slags moderbolag till regionala stiftelser förskyddat arbete genom att ha tillsyn över dessa och fördela anslag till derasverksamhet. Enligt min mening är del olämpligt atl behandla stiftelserna i"koncernen" på olika sätt från offentligheissynpunkt. Behovet avsekretess i den affärsverksam-hel som bedrivs är påtagligt, och del har inteföreslagils atl offentlighet skulle införas i de regionala stiftelserna. Enligtmin mening talar därför övervägande skäl för att offentlighetsprincipen inlebör göras tillämplig på Stiftelsen . När det slutligen gäller del statliga stöd som genom deerkända arbetslöshetskassorna förmedlas till de arbetslösa finns detprincipiella skäl som talar för en utvidgad offentlighetsprincip. Främst medhänsyn till det sekretessbehov som kan förutses uppstå och till praktiska skäl- närmast kassornas organisation på lokal nivå - anser jag emellertid att manbör avstå från alt låta offentlighetsprincipen omfatta de erkända arbetslöshetskassorna. Beslut om statligt reglerade anställningar Vissa enskilda organ skall beträffande sin personaltillämpa lagen (1976:600) om offentlig anställning, bl. a. i frägor som röravskedande, disciplinpåföljd, avstängning, åtalsanmälan och läkarundersökning.När del berörda organet fattar beslut i sådana ärenden blir det fråga om myndighetsutövning.Det finns inga beaktansvärda skäl mot atl införa offentlighet i dessa fall. Ilikhet med kommittén och remissinstanserna anser jag därför att Nordiskamuseet, och ber omfattas av enutvidgad offentlighetsprincip. Detsamma gäller andra enskilda organ som harstatligt reglerade anställningar, främst vissa skolor med enskild huvudman (jfr12 kap. 9 § skollagen 1985:1100). Dessa är riksinlernatskolor, skolor somomfattas av privatskolförordningen (1967:270), tvä lanthushållsskolor(Vackstanässkolan och Apelrydsskolan), i och vissafristående särskolor samt folkhögskolor som omfattas avfolkhögskoleförordningen (1977:551). Vidare bör av samma skäl (), samt Skogs- och lantbruksakademien omfattas avoffentlighetsprincipen. Liksom i myndigheternas personaladministrativaverksamhet finns det ell visst behov av sekretess i de nu avsedda fallen. Jagåterkommer till denna fråga. Utseende av offentliga funktionärer Befogenheten att utse ledamöter i styrelserna för vissamyndigheter har anförtrotts elt flertal organ utanför den statliga och kommunala förvalt ningsorganisationen. Denna uppgift innefattar myndighetsutövning. Detta talar i och för sig för insyn i verksamheten. Å andra sidan kan man inte bortse ifrån att uppgiften att utse en styrelseledamot ofta är en mycket 154 begränsad del av det berörda organets hela verksamhet. Omorganet inte i Prop. 1986/87:151 övrigt har anförtrotts offentligrättsligauppgifter, bör det som jag har framhållit inte komma i fräga attålägga organet alt tillämpa offentlighetsprincipen för en marginell del avverksamheten. Till skillnad frän kommittén menar jag således att följandeorgan bör lämnas utanför en utvidgning av denna princips tillämpningsområde:arbelstagarorganisalioner. Föreningen och industriformgivare. ,och (jfr vad som tidigaresagts under fördelning av statliga medel). Beslut om belygssällning m.m. Inom det enskilda utbildningsväsendet förekommer inslagsom kan anses utgöra myndighetsutövning mot elever, t. ex. betygssättning ochbeslut om disciplinära åtgärder. Det är i viss mån oklart vilka beslut i deenskilda skolornas verksamhet som får anses innefatta myndighetsutövning. F. n.pågår inom en översyn av vissa författningar som haranknytning till det enskilda utbildningsväsendet. Jag anser för min del attfrågan om offentlighetsprincipens utvidgning inom detla område lämpligen börbehandlas i samband med den översynen. Jag avstår därför från all i deltalagstiftningsärende lägga fram förslag som rör myndighetsutövning mot elever ide enskilda skolorna. Beslui om medlemsskap m. m. i offenlligrättsligakorporationer I befogenheten alt besluta om medlemsskap i vad kommitténhar betecknat som offentligrättsliga korporationer samt om disciplinåtgärderbeträffande deras medlemmar ingår moment som kan ses som former av myndighetsutövning.De organ som enligt kommittén bör omfattas av offentlighetsprincipen är idetta sammanhang , och de erkändaarbetslöshetskassorna. I likhet med kommittén anser jag myckel tala för althandlingar som rör inträde i eller uteslutning ur eller somrör dess disciplinära verksamhet bör vara underkastade den insyn somoffentlighetsprincipen innebär. Samfundet har emellertid motsatt sigkommitténs förslag. De skäl som samfundet har åberopat är visserligenbeaktansvärda men knappast starkare än de som i regel kan anföras mot entillämpning av offentlighetsprincipen, Ä andra sidan hyser jag ändå tvekaninför tanken på alt förorda kommitténs förslag. De regler som f. n. gersekretess hos JK och högsta domstolen och som del skulle ligga närmast lillhands atl göra tillämpliga också hos samfundet, om offentlighetsprincipen skallgälla där, ger knappast elt tillräckligt skydd för uppgifter om advokater. Enlängre gående sekretess skulle därför vara motiverad. Den skulle emellertidminska värdet av en utvidgning av offentlighetsprincipen. Vidare finns detunder alla förhållanden en risk för alt det underlag som disciplinnämndenskulle ha tillgång lill i sina ärenden skulle bli sämre. En minskad effektivitet i samfundets tillsyn överadvokatkåren skulle i 155 så fallbli följden. Detta vore en mycket olycklig effekt. Min samlade Prop.1986/87:151 bedömningblir därför atl jag inle vill tillstyrka kommitténs förslag i denna Beträffande fondbörsen delar jag kommitténs åsikt allhuvuddelen av verksamheten får anses vara av sådan arl som ligger myndighetsutövningenmycket nära, vilket talar för den insynsmöjlighet som offentlighetsprincipenerbjuder. Häremot står alt behovet av sekretessreglering kan förutses blimycket långtgående om den väsentliga börsetiska funktion som börsstyrelsenutövar skall kunna upprätthällas med full effektivitet. Jag har därför stannatför att inte lägga fram något förslag som berör fondbörsen. 1 samband med attändringar i lagen (1979:749) om kan komma att aktualiserasi framtiden kan frågan emellertid las upp pä nytt. I samband med mina överväganden om en vidgad insyn hosorgan som sysslar med stödgivning uttalade jag mig mot attoffentlighetsprincipen skulle omfatta de erkända arbetslöshetskassorna. Det bördå inte heller komma i fråga att tillämpa principen i den del av kassornasverksamhet som rör medlemskap i dessa. Lagtekniskt kan de förslag som jag för fram lämpligengenomföras genom alt området för den utvidgade handlingsoffentligheten anges isekretesslagen pä i princip samma sätt som görs i 1 kap. 8 §. Detta bör skei form av en bilaga till lagen av i stort sett det slag som kommittén harförordat. Någon särskild ny lag behövs dä inte. Vidare anser jag till skillnadfrän kommittén att man inte behöver göra nägon erinran i 2 kap. TF om attallmänna handlingar kan finnas hos också andra organ än myndigheter (jfr prop.1975/76:160 s. 135). Inte heller är jag beredd att tillstyrka kommitténsförslag om en särskild straffbestämmelse i fråga om den som uppsåtligen ellerav grov oaktsamhel underlåter alt lämna ut en allmän handling enligt de nyareglerna. Jag har inle blivit övertygad om det praktiska behovet av en sådanbestämmelse. Del behov av sekretess hos andra organ än myndigheter somuppstår, om handlingsoffentlighet införs hos dessa organ, bör tillgodoses genomkompletteringar av bestämmelserna i sekretesslagen. I vissa fall behövs dockinle några sädana tillägg. En konsekvens av den reglering som jag sålundaförordar blir att inte bara handlingssekreless kommer att gälla hos de enskildaorganen utan också en motsvarande tystnadsplikt. Min grunduppfattning, som jagredan här vill redovisa, är att sekretessen hos de enskilda organen i principbör vara densamma som hos myndigheter med motsvarande verksamhet. Detsamma börgälla i fräga om meddelarfriheten. Jag återkommer till dessa frägor ispecialmotiveringen. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprät tals förslag till 156 1. lag om ändringi tryckfrihetsförordningen, Prop. 2. lag om ändringi regeringsformen, 3. lag om ändringi , 4. lag om ändringi sekretesslagen (1980:100), 5. lag omupphävande av lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogrammed våldsinslag. Förslagen bör fogas till regeringsprolokollet i detlaärende som bilaga 7. 5.1 Förslaget till lag om ändring itryckfrihetsförordningen Enligt förslaget indelas TF i två avdelningar, en förstaavdelning som omfattar regleringen för de tryckta skrifterna, alltså TF:snuvarande lill-lämpningsområde, och en ny andra avdelning som innehållerbestämmelser om de andra medierna. Den andra avdelningen innehåller tio kapitel. Systematikenär i stort sett densamma som i första avdelningen. 15 kap. motsvarar 1 och 3kap. och 16 kap. 4 och 6 kap. I 17, 18 och 19 kap. finns de bestämmelser sommotsvarar 5, 7 resp. 8 kap. Föreskrifterna i 20 kap. avser samma ämnen som 9och 10 kap. I 21-24 kap. finns bestämmelser som svarar mot II-14 kap. Någon motsvarighet till 2kap. är inte aktuell. Det nya andra stycket skall i första hand bevara detenhetliga ansvar som gäller när innehållet i en dagstidning eller annanperiodisk skrift distribueras också i form av en radio- eller kassettidning.Enligt lagen om ansvarighet för radio- och kassettidningar är utgivaren för dentryckta föriagan ansvarig även för den version som sprids genom radiosändning ietern eller via tråd eller i form av en ljudupptagning. Som förlaga förradiotidningar får enligt lagen om radiotidningar förekomma allmänna nyhetstidningarsom trycks, har dagspresskaraktär och ges ut här i landet (1 § första stycket3). Förlaga för en kassettidning kan vara vilken periodisk skrift som helst,som ges ut här i landet (1 § andra stycket lagen om ansvarighet för radio-ochkassettidningar). Eftersom radio- och kassettidningar sprids genom eter-eller irädsänd-ning eller genom ljudupptagningar skulle enligt de nyagrundlagsreglerna om utgivarskap som jag föreslår (17 kap. TF) en särskildutgivare behöva utses för sädana versioner av en periodisk skrift, om ingasärbestämmelser meddelas. Genom den regel som finns i förevarande lagrum uppnäsalt ansvaret enligt grundlag skall falla på utgivaren för den tryckta föriagan.Därmed hålls också rätten alt bestämma över vad som publiceras samlad hosutgivaren för den periodiska skriften (5 kap. 3 § TF). Regelninnebär att en föriagetrogen version av en periodisk skrift som sprids på något av de sätt som anges i paragrafen skall behandlas pä samma 157 sätt som en bilaga till den tryckta skriften. Den skallföljaktligen anses som Prop. 1986/87:151 en del av iryckalstret och omfattas avdet skydd som TF ger periodiska skrifter. De bestämmelser som finns i 1-14 kap.TF skall alltså tillämpas på programmet eller upptagningen i fräga. Någrasärskilda tolkningsproblem bör inte uppkomma med denna ordning. Det kananmärkas alt begreppet utgivning i t. ex. 1 kap. 6 S och 9 kap. 3 § får ansesavse sändningen av programmet eller utlämnandet av upptagningen för spridning. I etl avseende gäller dock ell avsteg från TF:stryckfrihelsrätlsliga principer. Del gäller etableringsfriheten. Etersändningarför distribution av periodiska skrifters innehåll kan inte ske helt fritt.Ordningen i radiotrafiken kräver ett tillståndssystem. Spridning genom trådbör kunna ske under samma förutsättningar som i övrigt gäller förtrådsändningar. Lagtexten innehåller därför en hänvisning lill reglerna om kravpä tillstånd i 16 kap. Avfatlningen av lagtexten ger principen om samlat ansvarför periodiska skrifter och på annat sätt än genom tryck spridda versioner avdessa elt vidare giltighetsomräde än det som gäller . Det sker genom attprincipen görs tillämplig på spridning av innehållet i alla slags periodiskaskrifter genom eter- eller trådsändningar, även sådana som saknardagstidnings-karaktär. 1 fråga om radiolidningar kommer den vidare att gällaoavsett om det finns sändningstillstånd eller inte. Inle heller krävs att detär fråga om version som är avsedd för synskadade. / och 2 §§ Ändringarna är huvudsakligen redaktionella. Syftet med attändra lagtexten är alt förebygga missförstånd, som ansetts kunna uppslå medden gällande lydelsen (jfr SOU 1983:70 s. 324). Som nu anges i lagen(1977:1016) med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningens områdeföreskrivs il § atl en utländsk ägare skall ha hemvist här i landet. Bestämmelsen i andra stycket om att ändring avutgivningsplanen eller utgivningsorten skall anmälas är ny. Som YFU har påpekatbehövs den för alt göra anmälningsskyldigheten enligt 5 § verkningsfull.Avsaknaden av en sädan regel framstår som en uppenbar lucka i den nuvaranderegleringen. Anmälningsskyldigheten straffsanklioneras i 14 §. Genom det nya första stycket straffbeläggs underlåtenhetatt enligt 8 § anmäla ändring av ulgivningsorten eller utgivningsplanen. Bötesskalans maximum anges i paragrafens båda stycken till1 . i enlighet med vad som uttalades vid tillkomsten av den nuvarande lydelsen av 25 kap. 1 § andra stycket (prop. 1980/81:38 s. 16). Sedan minsta bötespåföljd enligt numera höjts till . (SFS 1980:1133) kan angivelsen av bötesminimum i TF slopas. 6 kap. Prop. Ändringen innebär att bötesskalan enligt första stycketjusteras på samma sätt som 15 kap. 14 §. I enlighet med vad som har sagts i den allmännamotiveringen (avsnitt 3.6.1) har uppdelningen av iryckfrihelsbrotten iotillåtna yttranden och otillåtna offentliggöranden slopats. Av praktiska skälanges tryckfrihetsbrotten dock fortfarande i tvä paragrafer (4 och 5 §§), avvilka den senare avser enbart sådana brott som tidigare betecknades otillåtnaoffentliggöranden. Kravet atl gärningarna skall vara straffbara enligt vanliglag framgår nu redan av 1 §. I första stycket 1 har ordningsföljden mellan brottenändrats så att den blir densamma som i den nya lydelsen av 4 §. Motiven lilldet nya tredje stycket finns i den allmänna motiveringen, avsnitt 3.7.4. I broltskalalogen har arbetats in de brott mot riketssäkerhet som f. n. utgör otillåtet offentliggörande enligt 7 kap. 5 § 1. Skälenför denna ändring redovisas i den allmänna motiveringen, avsnitt 3.6.5. Debrott som avses är spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift ochvårdslöshet med hemlig uppgift. Vidare har broltsbeskrivningarna för brottenlandsförräderi och landssvek kompletterats så att de omfattar även de momentsom kan vara otillåtet offentliggörande. Några av brottsbeskrivningarna har anpassats till den nyalydelse vissa ansvarsbestämmelser i erhållit i samband med lagstiftningenom disciplinförseelser av krigsmän m. m. 1985/86:9, JuU 24, rskr. 213,SFS 1986:645). Det gäller brotten landsförtäderi, landssvek, ryktesspridningtill fara för rikets säkerhet och uppvigling. Vissa redaktionella ändringar har gjorts beträffandebrotten hets mot folkgrupp och förtal. I brottskatalogen har också tagits in del nya brottetolaga våldsskildring i den del det avser bilder i tryckta skrifter. Jag harutförligt redogjort för denna ändring i avsnitt 3.6.3. De olika brottens ordningsföljd har också modifierats. Ändringarna har behandlats i den allmänna motiveringen,avsnitt 3.6.5. Ullrycket "därmed jämförbart förhållande" syftarpå de personer som i 159 sekretesslagen behandlassom offentliga funktionärer därför att de organ Prop. 1986/87:151 där de ärverksamma där jämställs med myndigheter. Ändringarnaär av redaktionell natur. Beträffandedessa ändringar hänvisas till den allmänna motiveringen, avsnitt 3.8. Kapitletär det första i den nya avdelning av TF som föreslås behandla andra offentligaframställningar än tryckta skrifter. I delta kapitel finns bestämmelser sommotsvarar 1 och 3 kap TF. Förstastycket anger de medier som omfattas av det nya grundlagsskyddet. Som gemensambeteckning på dessa används i enlighet med YFU;s förslag termen offentligaframställningar (jfr 5 §). 1överensstämmelse med vad YFU har föreslagit används beteckningarna eter- ochträdsändning för sådana sändningar som i dagligt tal avses med radio och TV.Deparlementsförslaget överensstämmer vidare med YFU:s förslag så till vida attnya medier som text-TV och telefaksimil blir hänförliga under eter- ochirådsändningar (jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 3.5). I den måntelefaksimil används för förlagetrogen distribution av periodiska skrifter,blir framställningsformen hänföriig under 1 kap. 7 § andra stycket TF. I andrafall där tekniken används som massmedium blir sändningarna att anse som offentligaframställningar enligt 5 § i detla kapitel. Av 5 § följer också all teledatainle omfattas av det nya grundlagsskyddet. Grundlageninnehåller inle någon definition av begreppen etersändning och trådsändning(jfr SOU 1983:70 s. 294). Vad som avses med eiersänd-ning är det som iradiolagen f. n. benämns radiosändning, dvs. "ljud, bild eller annatmeddelande som sänds med hjälp av elektromagnetiska vågor vilkas frekvenser ärolägre än 3 000 gigaherlz och vilka utbreda sig i rymden utan särskilt anordnadledare". Termen elersändning har valls därför alt radiosändning i detallmänna språkbruket har kommit att beteckna endast den traditionella(Ijud-)radion, lill skillnad från TV. Användningen av termen utesluter intealt radiolagens beskrivning av vad som avses med radiosändning jämkas något somett resultat av pågående utredningsarbete i ämnet (jfr avsnitt 2.3). Medtrådsändning menas detsamma som avses med samma term i radio- 160 lagen: "ljud, bildeller annat meddelande som sänds med hjälp av eleklro- Prop. 1986/87:151magnetiska vågor vilka äro bundna vid särskilt anordnad ledare". Atlendast sädan användning av trådmedier som kan anses som massmedial faller undergrundlagsreglerna framgår av 5 §. YFUhar i sitt grundlagsförslag begagnat termerna ljudupptagning och upptagning avrörliga bilder. Den av utredningen föreslagna lagtexten anger dock inle närmarevad som avses med dessa uttryck. Enligt utredningens motiveringar åsyftas med"ljudupptagning" grammofonskivor och ljudkassetter och med "upptagningav rörliga bilder" filmer, videokassetter och videoskivor.Deparlementsförslaget är inte avsett alt avvika från vad YFU har föreslagit.Emellertid används genomgående termen film i stället för begreppet upptagningarav rörliga bilder. "Film" är etl kortare och enklare uttryck än"upptagningar av rörliga bilder" och därför bättre lämpat föranvändning i lagtext. I tredje stycket anges därför att det som sägs om film iTF avser även andra upptagningar av rörliga bilder. Iandra stycket anges del nya grundlagsskyddels syfte genom en hänvisning tilltryckfriheten, vars ändamål i 1 kap. 1 § andra stycket förklaras vara"säkerställande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning". Frihetenatl anskaffa och lämna meddelanden för publicering i de skyddade medierna ärdensamma som när del gäller tryckta skrifter. Lagtexten har avfattats som enhänvisning lill motsvarande regler i 1 kap. De personer till vilka den somvill lämna ell publiceringsmeddelande kan vända sig skall följaktligen svara motbeskrivningen i 1 kap. 1 § tredje stycket. Till skillnad frän program i eter-och irådsändningar torde filmer och ljudupptagningar sällan produceras vidnågot som kan betecknas som en redaktion. Det innebär alt den krets lillvilken meddelanden kan lämnas för publicering i sådana framställningar blirmera begränsad. I denna del överensstämmer departemenlsförslagel med YFU:sförslag. Idetta sammanhang finns anledning alt beröra etl beslut av JO den 14 december1984 med anledning av klagomål från m.fl. (dnr759-1984 och 1029-1984). JO har pekat på ett par punkter där de nu gällandereglerna om friheten atl anskaffa uppgifter och underrättelser för publiceringkan anses lämna utrymme för ovisshet. Denfråga som JO främst har aktualiserat gäller huruvida straff får dömas ut om någon har fotograferat elt objekt som skyddats från sådan avbildning genom ett förbud enligt lagen (1940:358) med vissa bestämmel ser till skydd för försvaret m. m. (skyddslagen) och fotograferingen har skett i publiceringssyfte men utan att fotografen har gjort sig skyldig tillett brott som avses i 7 kap. 3 § andra stycket TF. I 7 kap. 3 § andra stycket avses vissa grova brott mot rikels säkerhet när de begås genom anskaffan de av uppgifter för publicering. I sådana fall får enligt lagrummet straff dömas ul i överensstämmelse med vanlig lag. I de andra fallen beror möjligheten atl inskrida med straff på om TF i övrigt medger det. I I kap. 9 § 3 TF förklaras att vad i lag är stadgat om ansvar och ersättningsskyldig- 161 11 1986/87. het som avser det säii pävilket uppgift eller underrättelse anskaffats gäller Prop. 1986/87:151 utanhinder av i övrigt. JOhar fäst uppmärksamheten pä all fotografering inte i sig är någonting olagligtoch alt elt brotl i de diskuterade fallen kommer lill stånd först genom alt denfotograferande bryter mot elt förbud enligt skyddslagen. Straffet gäller medandra ord inte enbart del sätt på vilket det som är avsett för publicering anskaffasutan har också etl samband med att anskaffandet gäller en viss typ avuppgifter. Detta skulle enligt JO kunna ges den betydelsen att straff inte kankomma i fråga. JOhar dock också konstaterat atl mycket talar för att del enligt 1 kap. 9 § 3 TF ärmöjligt att döma till straff i de diskuterade fallen men att ett bindandeavgörande av den frågan kan meddelas endast av allmän domstol. För min del ärjag benägen atl instämma i det av JO;s två tolkningsalternativ som innebär atldel är fråga om ett sådant fall som avses i 1 kap. 9 § 3 TF, vilket ocksåförefaller ge den sakligt sett rimligaste lösningen. Givelvis får förevarandeparagraf anses ha samma innebörd. Tillräcklig anledning saknas därför att nu taupp reglerna om friheten att anskaffa uppgifter och underrättelser förpublicering till förnyat övervägande i lagsliflningssammanhang. Det kantilläggas att skyddslagen f. n. ses över av utredningen (Fö 1982:03) omtilllrädesskydd.