prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — 4 kap. 19 § utsökningsbalken (UB) innehållerpä denna punkt en alldeles speciell reglering innebärande att - oavsett omutmätning sker för den ena eller den andra makens skuld - egendomen presumerastillhöra gäldenären, om det inte görs sannolikt, att de inte är samägare. Etlpåslående om samäganderält är inte tillfyllest för att sannolika skäl församäganderält skall föreligga. Det skall styrkas genom skriftlig handling,uttag från bankkonton eller att båda makarna haft inkomst och egendomen ifrågatypiskt sett kan antas vara anskaffad för makarnas gemensamma bruk. I förslaget till äktenskapsbalk (ÄB) införsbegreppet bohag. Detta beskrivs i 7 kap. 1 § som vissa slag av lösöre, som äravsedda för familjens gemensamma bruk. Beträffande denna egendom föreslår man isamma kap. 6 § att samäganderätt skall anses föreligga, om egendomen förvärvatsför makarnas gemensamma begagnande. Kraven för alt samägande skall ansesföreligga enligt delta lagrum är lägre än vad som ovan beskrivits för attstyrka samägande enligt UB. Det räcker med att egendomen typiskt sett kan ansesvara avsedd för makarnas gemensamma begagnande, oavsett vem av makarna somlillskjutit köpeskillingen. Har den ena maken bidragit till familjensförsörining genom att arbeta i hemmet skall detta inte hindra, att denne skallbetraktas som samägare. Det skall emellertid noteras, att dennaegendomsfördelning mellan makarna inle skall anses föreligga förrän i sambandmed bodelning. Under äktenskapet skall egendomsskillnad föreligga mellanmakarna och frågan vem som äger egendomen bedömas utifrån allmännaförmögenhetsrättsliga principer. Denna grundläggande princip läggs fast i 1kap. 3 §, vilket föreningen hälsar med tillfredsställelse. Några komplikationer utöver de som finns vidutmätning under bestående äktenskap torde alltså inte uppstå på grund av ÄB: ssyn på när samäganderält föreligger. Föreningen vill emellertid peka på alt detär olyckligt, att bedömningen när samäganderätt skall anses föreligga utformaspå ett annat (generösare) sätt än i UB. Föreningen har reagerat mot ett uttalande ibetänkandet i detta samman hang. Man har valt atl låta samäganderättspresumtionen bli tillämplig först vid bodelningen. Detta av hänsyn till borgenärerna (s. 330) och för att undvika konflikt med bestämmelserna i 4 kap. 19 § UB (s. 158). Men man uttalar (s. 330) en förmodan "att införandet av en presumtion vid bodel ningen för att makarna äger egendomen tillsammans kan 115 leda dithän att samäganderätt i större utsträckning kommeratt antagas Prop. 1986/87: 1 föreligga under samlevnaden". Föreningen villbestämt motsätta sig en uppmjukning av de skäl för att styrka samäganderält somidag föreligger enligt UB (LU 1980/81:23 s. 25). Detta skulle i hög gradkomplicera myndigheternas exekutiva ingripande mot makar och samboende. Detskulle heller inte gagna gäldenären om egendom, som enligt allmännaförmögenhetsrättsliga regler tillhör honom i stället skall anses vara samägd ien utmälningssituation. Desto mer egendom måste i stället utmätas för all täckaexekulionsfordran. Skulle de sakkunnigas ovan citeradeuttalande bli vägledande för praxis i dessa frågor bör enligt föreningen ettsolidariskt ansvar för skuldema för sådan här samägd egendom aktualiseras. Enutvidgning av kretsen av egendom, som skall anses vara samägd, oavsett vem avmakarna som förvärvat den, bör i konsekvensens namn också leda till ettsolidariskt ansvar för skulder, som man ådragit sig för att anskaffa egendomen.Om en hemarbelande make kan bli delägare lill egendom, som den andre makenförvärvar på kredit bör jämväl den förstnämnde bli ansvarig för skulden. Deskulder en familj ådrar sig rör sig ofta om kapitalvaror, som faller in underbohagsbegreppet men väl är utmätningsbara, t.ex. båtar, bilar och andramotorfordon (7 kap. 1 §). Föreningen vill speciellt framhärda på denna punktmot bakgmnd av att de sakkunniga föreslår att den s.k. "hushållsfullmakten"i GB (5 kap. 12 och 13 §§ jfr m 7 kap. 2 § 2 st) avskaffas. Föreningen föreslåri stället en utvidgning av makarnas solidariska ansvar för skulder till attomfatta även "bohagsskulder". En viktig principiell nyhet iförslaget lill egendomsordning är presumtionen för en familjerättsligsamäganderätt till bostad och bohag som förvärvals för gemensamt begagnande.Del är enligt vår mening värdefullt att lagen på detta sätt uttryckligen slårfast alt det gemensamma hemmet byggs upp genom insatser från båda parter ochatl dessa insatser oavsett den faktiska rollfördelningen under samlevnadennormaU skall anses likvärdiga. Frän såväl allmänna som rättstekniskautgångspunkter ligger del vidare stora fördelar i att samma bestämmelser blirtillämpliga vare sig samlevnaden sker inom äktenskapets ram eller utanfördenna. Som framgått ovan finner Folksamförslaget om en samäganderätt mel lan makar avseende bostad och bohag som förvärvals för gemensamt begagnande välgrundat och ägnat alt läggas lill grund för lagstiftning. Vi instämmer också i de sakkunnigas resonemang atl en ekonomisk intresse gemenskap och de problem som kan uppkomma i anslutning till en sådan får sin utformning i den faktiska samlevnaden och att del därför finns anledning att sträcka ut regleringen till att omfatta ocksä samlevnad utan för äktenskapets form. Förslaget alt samäganderätten skall omfatta såväl gifta som sambor ser vi därför som helt följdriktigt. 1986/87: 1 Familjelagssakkunniga föreslår en samäganderätt avsärskilt slag avseende bostad och bohag. I rättspraxis har förekommittendenser atl erkänna en samäganderält liknande den som föreslås. I SvJT1974 rf s. 71 ansåg hovrätten att en samäganderätt till en av mannen förvärvadbostadsrätt uppkommit på den grand att hustran genom verksamhet i hemmetbidragit till den gemensamma hushållningen och därigenom möjliggjort förvärvetav bostadsrätten. I senare praxis har emellertid avsevärtnyanserat denna praxis genom alt för samäganderätt kräva mera påtagligaomständigheter i det enskilda fallet (NJA 1980 s. 705 och NJA 1981 s. 693 samtäven dom refererad i RH 1981 s. 257). Familjelagssakkunnigasförslag innebär en återgång lill hovrättens princip i det förstnämndarättsfallet, nämligen att det föreligger en presumtion för samäganderätt, lätvara att de sakkunniga därvid tänker sig en samäganderält som aktualiserasförst vid bodelning. Vi anser att allvarliga anmärkningar kan riktas mol ensådan utveckling. I del följande kommer vi att la upp några frågor angåendesamäganderättskonstraktionen. Det måste för det första stå klart att en doldsamäganderätt av det slag som föreslås - om den genomförs - inte kan tillmätassakrältslig verkan med mindre del finns något sakrältsligt verkande moment somför tredje man kan indikera samäganderätlsförhållandet. En kreditgivare måsteexempelvis beträffande fast egendom oundgängligen kunna förlila sig päuppgifter om lagfartsförhållanden som finns i inskrivningsregister resp.faslighetsbok. Förslaget om alt samäganderälten skall beaktas först vidbodelning synes härvid utgöra ett skydd för tredje man (se betänkandet s 158).Intill dess bodelning ägt ram och - i fråga om fast egendom -bodelningenföranlett behövlig ändring i lagfartsförhållandet skall tredje man kunna utgåfrån att äganderätten tillkommer den make som enligt gängse civilrättsligaregler är att betrakta som ägare. En samäganderätt av nu föreslagen art får t.ex. inte medföra att formkravet vid fastighetsöverlåtelse genombryts. Det vore inte heller godtagbart om en makessamäganderält till fast egendom i förmånsrätlshänseende skulle få företrädeframför den lagfarne makens borgenärer med panträtt i fast egendom. När det gäller objektet för den föreslagnasamäganderätten har detta angetts vara bostad eller bohag som förvärvats förmakarnas gemensamma begagnande. Förslaget syftar till att ge ett förstärktskydd för en svagare part i ett äktenskap. Det är emellertid inte alls givetatt det föreslagna systemet skulle få sådana effekter. Den make som har störreekonomiska tillgångar kan exempelvis placera dessa i annat än bostad och bohagoch därigenom undandra dem från den andra maken. Om den ena maken föreäktenskapets ingång ägde vad som sedermera blev familjens bostad och underäktenskapet använde sina intäkter för placering i investeringsobjekt hade andramaken inte del i vare sig bostaden eller investeringsobjekten även om dennamake i sin tur under äktenskapet hade bidragit med egendom som omfattades avden föreslagna samäganderätten. Ägde ena maken vid äktenskapets ingång den bostadsom makarna kom Prop. 1986/87: 1 att UtnytQa under äktenskapet skulle bostaden enligtförslaget tillhöra maken ensam. Skulle makarna på grund av exempelvis ändradearbetsförhållanden tvingas flytta, varvid den första bostaden avyttrades ochen ny inköptes för köpeskillingen, skulle den nya bostaden emellertid omfattasav samäganderätten. På detta sätt skulle rena tillfälligheter kunna avgöraäganderätten till egendomen. Familjelagssakkunnigas förslag i nu behandladedelar synes mindre väl lämpade för makar som uppnätt förhållandevis hög ålderredan när de gifter sig och därför har andra intressen i fråga om sin egendomän yngre makar, vilka kan förutse en annan typ av familjebildning. Det sociala skyddsintresset har föranlettfamiljelagssakkunniga atl i begreppen bostad och bohag lägga in mer än vad somrent språkligt ryms i begreppen. I begreppet bohag kan lill exempel under ingaförhållanden rymmas bilar och båtar, vilka ändå enligt de sakkunniga skallräknas dit. Dyrbar konst, som är att anse som en investering faller dockutanför, trots att detta vore lättare att förena med begreppet bohag. Påmotsvarande sätt är det tveksamt om fritidshus kan rymmas inom begreppetbostad. Familjelagssakkunnigas diskussion (s. 318) angående vad som skallanses som bostad med t. ex. distinktionen att byggnader som ingår i ettjordbruk kan vara att anse som bostad om fråga är om ett mindre jordbrukpåvisar vilka svårigheter förslaget föranleder. Att redan vid tillkomsten av enför allmänheten så väsentlig lagstiftning som den nu föreslagna anvisatolkningar som på detta sätt avviker från vad som kan läsas in i lagtexten ärinte godtagbart. Härtill kommer atl familjelagssakkunnigas grappering av egendomeningalunda är utan invändningar. Varför skall exempelvis konst som är eninvestering behandlas annorlunda än fritidsbåtar och fritidshus, som i lika höggrad kan vara investeringar? Över huvud taget synes förslagen medföra svåragränsdragningsproblem med slumpartade effekter. Slumpen synes därvid komma atlfå större inverkan ju värdefullare egendomen är. Som ytterhgare exempel på det slumpartade i desakkunnigas förslag må anföras att en make kan ha insatta på bankutan att andra maken har några anspråk pä samäganderätt däri. Om han utnyttjartillgångarna för atl köpa en bostadsfastighet får andra maken ettsådant anspråk, vilket inte utan omgång kan molbevisas med tanke på den förramakens insats. Även i övrigt blir samäganderättskonstraktionenmycket komplicerad. Det räcker med att påpeka atl likadelningen vidsamäganderätten kan frångås om den ena maken bidragit mera till den ekonomiskaförkovran. Den föreslagna trappslegseffekten vid kortvariga äktenskap kanytterligare komplicera bodelningsförfarandet. Även i detta avseende skulle delsåledes bli svårt att föratse vad som skulle gälla i etl enskiU fall. Den föreslagna ordningen med alt den i ekonomiskthänseende svagare maken genom aktualisering av samäganderätten skulle vinna skydd genom bodelningen kunde komma att leda till en olycklig "kapplöpning"mellan denna make och andra makens borgenärer. Skulle en borgenär hinna fä till 118 ståndutmätning före bodelningen skulle borgenären vara skyddad. Skulle i Prop.1986/87: I stället bodelningen komma först fick maken skyddet. En sådan"kapplöpning" kan förutses om lagförslaget godtas med tanke på attden föreslagna samäganderätten bl.a. skulle omfatta villafastigheter, i frågaom vilka det vore av avgörande betydelse vem av den ena maken eller den andramakens borgenärer som kunde tillvinna sig rätten till halva fastigheten underförutsättning givelvis att den inte redan pä grund av inteckning tillkomborgenären eller annan borgenär. Enligl 7 kap. 6 § andra stycket i förslaget kansamäganderätten i fråga om egendom av större värde avtalas bort. Detta kan dockbara ske, om avtal träffas vid förvärvet av egendomen och om avtalet senarevisar sig inte ha varit oskäligt. Om makarna inte träffat äktenskapsförord blirett sådant avtal dock i praktiken utan verkan. Önskar makarna att var och en av dem skall haoinskränkt rätt til! bostad och bohag i den vida mening de sakkunniga lägger idessa begrepp, måste de således dels träffa ett äktenskapsförord, dels ingåsärskilda avtal i samband med förvärv av varie tillgång som kan inrymmas underbegreppen bostad och bohag. Detta synes vara en mycket opraktisk och därigenomohållbar ordning som endast är ägnad atl hindra sådana äganderättslösningar.Det finns emellertid inget skäl att generellt hindra detta, eftersom två makarmed sinsemellan likvärdiga föratsättningar kan ha mycket goda skäl för att haoinskränkt enskild äganderätt till bostad och bohag. De kan t.ex. båda ha varitgifta tidigare med barn i de tidigare äktenskapen och inte räkna med atl skaffabarn i det nya äktenskapet. På s 161 i belänkandet redogörfamiljelagssakkunniga för hur praxis i utmätningsärenden borde utveckla sig förall inte stå i strid med den föreslagna samäganderättskonstraktionen. Vi anseratt uttalandet går för långt och saknar stöd i utsökningsbalken. Skulle detemellertid vara så att en kreditgivare när han har anspråk på en makeregelmässigt kan förvänta invändning om andra makens samäganderätt, tordeföljden bli atl kreditgivare över lag kommer att kräva borgen av den make sominte är gäldenär. Alternativet skulle annars bli atl kreditmöjlighelema för enskildagifta skulle försämras betydligt. Ingetdera alternativet kan anses tilltalande. Familjelagssakkunniga lar pä s. 161 vidare avståndfrän det snävt penningmässiga betraktelsesätt som i hithörande fall enligt desakkunniga dominerat. Enligt vår bedömning är emellertid del skydd somföreslås för den svagare maken i minst lika hög grad penningmässigt som enligtnu rådande ordning. Skyddsreglerna knyts till bostad och bohag och gesdärigenom en social prägel, men den faktiska innebörden är atl det ärtillgångarnas ekonomiska värde som ger det eftersträvade skyddet. Elt bättresätt att Qärma sig från ett penningmässigt betraktelsesätt vore atl i ställetför den föreslagna samäganderällskonstraktionen behålla nu gällanderådighetsinskränkning beträffande makarnas egendom. Del må påpekas att det naturligtvis förhåller sigså atl mycket av den egendom som makar förvärvar förvärvas med samäganderält av det givna skälet att makaraa gemensamt gör förvärvet. Del är dä fråga om en 119 En sådan samäganderätt är endast ett Prop. 1986/87: 1 naturligt utflöde av denekonomiska gemenskap som i mångt och mycket torde råda i flertalet äktenskap.Familjelagssakkunniga föreslår emellertid att samäganderätlslageninte skall vara tillämplig på bostad och bohag så längebodelningsmöjlighelen står till buds. Delta medför att två makar, vilkainte är ense, för att kunna avyttra bostad eller bohag måste tillgripa bodelning.Detta synes oss myckel opraktiskt och bör inte godtas. Efter att sålunda ha påvisat vissa av desvårigheter som familjelagssakkunnigas samäganderätlskonslruktion skulleföranleda avstyrker vi att förslaget i den delen föranleder lagstiftning. Viförordar i stället att nuvarande giftorältssystem bibehålls och att skyddetför en i ekonomiskt hänseende svagare make tillgodoses genområdighetsinskränkningar i nuvarande omfattning. Skulle familjelagssakkunnigas samäganderätlskonslruktiongodtas trots de invändningar vi framfört, måste tillses att samäganderältensåvitt avser fast egendom får sakrättslig verkan först den dag bodelningenföranlett lagfart och inle vid den tidigare "kritiska tidpunkten" (sebetänkandet s. 369-370). Det vore oacceptabelt om en makes anspråk pä delningav egendom skulle gä före den borgenärs anspråk som fått panträtt upplåten tillsig efter den kritiska lidpunkten men före den dag lagfart beviljades på grundav bodelningen. Även de övriga av oss i det föregående framförda anmärkningarnamåste beaktas om någon form av samäganderätt av föreslagen typ införs. Vad särskilt gäller förslaget om en speciell formav samäganderält för makar och sambor till bostad och bohag, som anskaffats förgemensamt brak, konstaterar föreningen, att regelsystemet särskilt för makarskulle bli komplicerat, om man vid sidan av traditionell äganderätt ochgiftorätt skulle införa även en samäganderält av särskilt slag, som skullekunna göras gällande först vid bodelningen men då, i motsats lill vad somgäller för giftorätten, kunna åberopas även gentemot borgenärerna till den makesom dittills varit ensam ägare av egendomen. Det blir också svårbegripligt förmakar som önskar särskilja sina ekonomiska förhållanden under äktenskapet, omde i detta syfte skall behöva ingå inle bara äkenskapsförord om att egendomskall vara enskild ulan också avtal från fall till fall om att bostad och bohaginte skall vara samägd. Föreningen kan inte tillstyrka den föreslagnasamäganderättskonstraktionen beträffande bostad och bohag. De sakkunniga har i förslaget tagit intryck avsenare tids domstolsuislag som innebär atl bostad och bohag som förvärvats för gemensamt begag nande skall vara samägd egendom. Denna familjerättsliga samäganderätt kommer till uttryck i en särskild regel. LO anser det värdefullt att lagen på detta sätt slår fast att det gemensamma hemmet byggs upp av båda parter 120 och att insatserna skall anses likvärdiga. Samma reglerföreslås gälla för Prop. 1986/87:1 sambor. LO tillstyrker förslaget i sinhelhet. MKF anser att makar som väljer attingå äktenskap också väljer en ekonomisk samlevnad. Alla samboende är dock inleberedda att på liknande sätt dela sin ekonomiska tillgång. Atl sådan tillgångsom samboende anskaffat för gemensamt begagnande vid bodelning skall ansestillhöra dem tillsammans till lika andelar stöds av MKF. : Se avsnitt 2. Bostad och bohag som makarnaförvärvat för gemensamt begagnande ska vid bodelning tillhöra makarnagemensamt. Det är viktigt att skydda densvagare parten i ett samboförhällande när ett sådant upplöses. Vi delarutredningens uppfattning all samma regler ska gälla som för makar att bostadoch bohag som gemensamt förvärvals ska anses tillhöra dem tillsammans, och gesammanboende möjlighet att få sitt hem upplöst genom bodelning. anser attdet skall finnas möjlighet lill avvikelse frän huvudregeln atl sådan egendomsom anskaffats för gemensamt begagnande, vid bodelning skall anses tillhöradem tillsammans lill lika delar. Principen som domstolarna i daghandlar efter att bostad och bohag, som förvärvals för gemensamt begagnandeskall anses vara som samägt instämmer YKR i att denna princip insätts i lag. Se i övrigt ovan avsnitt 2. Delegationen för kyrkornas familjerådgivning: I familjerådgivningssammanhangkommer ibland länga diskussioner upp kring vem som äger vad i hemmet mellansammanboende som tänker bryta sin samlevnad. Delegationen välkomnar därförutredningens förslag att partema, vare sig de är gifta eller ogifta vidupplösningen av samlevnaden i viss omfattning anses som om de tillsammans ägerbohag och bostad som förvärvats för gemensamt begagnande. 1986/87: 1 Av betänkandet framgår (bl. a. sid.181) att de sakkunniga anser att ingen ekonomisk utjämning mellan parternaskall komma i fråga utöver vad de avseende bohag och bostad förvärvat förgemensamt begagnande. Om t.ex. kvinnan varit hemarbelande och därvid mannenstått för de gemensamma utgifterna, skall det bohag de under samlevnadenförvärvat för gemensamt begagnande delas lika mellan dem. En motsvarandeprövning skall ske om vem som äger rätt lill deras gemensamma bostad. Men omparterna sparat en penningsumma till bostads- eller omfattande möbelinköpgenom att en av dem svarat för hushällsulgifterna och den andre t. ex. genomlönsparande insatt större delen av sina inkomster pä etl bankkonto, skall deltabanktillgodohavande inle fördelas mellan dem vid bodelningen. Det förslaget kanfå orimliga konsekvenser. Det bör därför finnas en jämkningsmöjlighet mellansambos vilken ger utrymme även för den ena parten atl kunna erhålla egendom avden andre. Samma skäl talar för attjämkningsregeln i synnerhet vad avser de korta äktenskapen bör utvidgas påmotsvarande sätt. Ytterligare remissynpunkter, se avsnitt 11.1 under 12 kap.4 §. 4 Principerna för bodelning vid äktenskapsskillnad(avsnitt 4 i betänkandet) Beträffande principerna förbodelning har de sakkunniga slagit fast att den nordiska likadelningsprincipenbör bevaras som huvudregel. Jag delar denna uppfattning. Vid bodelning ianledning av äktenskapsskillnad kan emellertid likadelningsprincipen stundtalsleda till obilliga resultat, särskilt efter kortvariga äktenskap. De sakkunnigahar lagt fram ett förslag till begränsad likadelning vid skilsmässa efteräktenskap som varat än . Jag är övertygad om alt dessa reglerfyller elt stort behov och utgör ett av många efterfrågat tillskott lill reglernaom äktenskapets ekonomiska rättsverkningar. Även de föreslagna möjligheternatill jämkning i övrigt vid bodelning är i och för sig välmotiverade. Jagtillstyrker förslaget i dessa delar men vill erinra om min inledningsvisanförda reservation till atl bodelningsreglerna enligt förslaget alltför mycketsynes bygga på möjligheten lill jämkning av de primärt uppställda reglerna. Förslagen har blivit kompliceradepå grand av den skillnad som utred ningen gör mellan å ena sidan bostad och bohag som förvärvals för gemen samt begagnande och, å andra sidan, annan egendom. Särskilt komplicera de blir reglerna för andelsberäkning och gäldstäckning vid bodelning. I vissa fall leder huvudreglerna i den föreslagna systemaliken för andelsbe räkning och gäldstäckning lill oönskade resultat. Detta blir t. ex. fallet när 122 en avmakarna finansierat stora delar av det gemensamma hemmet genom Prop. 1986/87:1skuldsättning som inte är förenad med särskild förmänsrätt i egendomen. Enligthuvudregeln får maken då endast behålla hälften av den gemensamma egendomenmedan han ensam får stå för skulderna. Om maken inte däriämle har annan egendomsom kan täcka skulderna blir bodelningen orättvis mot honom och måste jämkas pånågol sätt. Än mer orättvis blir bodelningen i elt sådant fall om den skerefter ett kortvarigt äktenskap och den andra maken begär atl delning skall skeenligl den tioåriga jämkningsregeln i 12 kap. I § . För attåstadkomma ett mer rättvist resultat kan makarna behöva komma överens om enannan andelsberäkning av bostaden och bohaget än hälften vardera. Någraanvisningar om hur detta skall ske ges inte i förslaget, utan det lämnas öppetåt parternas och i sista hand domstolens bedömande. Det kan antas att, omförslaget leder till lagstiftning, makar i större utsträckning än förnärvarande kommer all behöva juridiskt biträde vid bodelning. 1 vad mån ökaderesurser kommer all las i anspråk hos domstolarna för handläggning av målrörande av bodelning är svårt att förutse. Det kan dock inte uteslutas. 4.3.1 + 4.3.4. FLS skiljer mellan sådan egendomsom skall ingå i bodelningen (ungefär nuvarande giftorättsgods) och enskildegendom - de olika slagen omhand-las nedan i avsnitt 6. Utgångspunkten förbodelning är att man behåller likadelningsprincipen. FLS föreslår docktväjämkningsmöjligheter, nämligen en generalklausul av samma slag som finnsi 13 kap. 12 a § och en som avser kortvariga äktenskap (12kap. 1 § ÄskB). Hovrätten delar FLS: s mening attlikadelning bör vara utgångspunkt vid bodelning mellan makar. Nyheten att vidkortvariga äktenskap hindra att, som FLS uttrycker det, någon skiljer sig tillpengar är påkallad och har fått en utformning som bör kunna fungera ipraktiken. Generalklausulen bör bibehållas. 4.3.5 Tidpunkten för bodelning vid äktenskapsskillnad