prop · GA0386 · 1986-12-31 00:00:00 — En fastighet som är giftorättsgods fårdock inte sammanläggas med en fastighet som är enskUd egendom. Bestämmelserna i detta kapitel om fastighet somsammanlägges med annan gäller även del av faslighet som genom avstyckning ellerklyvning utbrytes för sammanläggning. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) 1 paragrafens första stycke anges att fastigheter som harsamma ägare får sammanläggas till en fastighet, om fastigheterna innehas medlika rätt. Detta anses innebära bl.a. att sammanläggning inte ärtillåten om fastigheterna tillhör en gift person men inte innehas av honom ' Paragrafen har ulgåtl i propositionsförslaget. med samma rätt i äktenskapet. Tvä fastigheter, av vilkaden ena är enskild Prop. 1986/87:86 egendom och den andra är giflorättsgods,fär alltså inle sammanläggas (prop. B 718). Det stämmer mindre väl överens med regelsystemet i ÄklBall ange att egendom innehas med viss rätt i äktenskapet. Därför har etttillägg gjorts av den innebörden att en fastighet som är giftorättsgods intefår sammanläggas med en fastighet som är enskild egendom. Bestämmelsen om attfastigheterna skall innehas med lika räll kommer således i framliden endast attsyfta pä andra förhållanden än de äktenskapsrättsliga. I gällande rätt kan sammanläggning ske även av enfastighet som en make har som enskild egendom (med vissa inskränkningar) och enfastig-hel som samma make har som giftorältsgods. En förutsättning för det äratt etl särskilt avtal ingås mellan makarna som gör hela den nybildade fastighetentill antingen enskild egendom eller giftorältsgods (se 12 kap. 2 §). Enligt äktenskapsbalkensregelsystem är del emellertid inte möjligt att förvandla giftorältsgods tillenskild egendom och vice versa på annat sätt än genom äktenskapsförord (se 7kap. 2 och 3 §§; jfr prop. 1986/87:1 s. 128). Om en make önskar åstadkomma ensammanläggning av en fastighet som är enskild egendom med en som är giftorältsgods,måste alltså den ena fastighetens egenskap av enskild egendom ellergiftorättsgods först ändras genom ett äktenskapsförord. Det bör dä observeras atldetta lika litet som enligl gällande rätt (se 12 kap. 2 § andra stycket fastighetsbildningslagen)kan ske med en fastighet som är enskild till följd av villkor vid gäva eller itestamente (jfr prop. 1986/87:1 s. 68 f). - Föreskrifterna i 2 §, som behandlasnedan, är i sin föreslagna nya lydelse över huvud taget inte tillämpliga ifråga om sammanläggning av fastigheter som har samma ägare ulan gäller bara närde i sammanläggningen ingående fastigheterna ägs av tvä makar. Fastigheter som tillhör makar får sammanläggas om makarnagenom avtal bestämmer att de skall äga var sin andel i den nybildadefastigheten. Vardera makens andel skall utgöra hälften, om inte annat avtalas. Vad som sägs i första stycket gäller även i fall då denena makens fastighet är giftorättsgods och den andra makens fastighet ärenskild egendom. Avtal som avses i första stycket skall upprättas iskriftlig fortn och undertecknas av makarna. Om någon av dem är omyndig, skallockså förmyndarens skriftliga medgivande inhämtas. Innefattar avtalet gåva, Jårsammanläggning ske bara otn gåvan har registrerats enligt 16 kap. . (Jfr lagförslag 16 i de sakkunnigas förslag) I första stycket anges alt en fastighet som tillhör enmake kan sammanläggas med en fastighet som tillhör den andra maken, om makarnagenom avtal bestämmer all de skall äga var sin andel i den nybildade fastigheten. Enligl andra stycket kan t.ex. hustruns laslighcl varaenskild egendom ' Ändrad lydelse i proposilionsförslaget, 115 och mannens fastighet giftorättsgods. I så fall blir ocksåhustruns andel i Prop. 1986/87:86 den nybildade fastigheten enskild egendom ochmannens andel giftorättsgods. På grund av bestämmelsen i 1 § första stycketandra meningen är det däremot inte möjligt att sammanlägga t.ex. tväfastigheter som tillhör mannen och en fastighet som tillhör hustrun, om en avmannens fastigheter är giftorättsgods och den andra enskild egendom. Som framhållits, är det enligt äktenskapsbalkensregelsystem inle möjligt att förvandla giftorättsgods till enskild egendom ochvice versa på annat sätt än genom ett äktenskapsförord. Förslaget lämnar därförinte någon möjlighet för makarna - såsom - alt i sitt avtal tain bestämmelser som t.ex. förvandlar den ena makens andel i den nybildadefastigheten frän giflorättsgods till enskild egendom. Vill makarna åstadkommaen sådan förändring, får de bestämma delta genom ett äktenskapsförord. Som redan antytts innefattar avtal enligt förevarandeparagraf ofta ett visst mätt av gåva; makarna bestämmer t. ex. att de skall ägahälften var av den nybildade fastigheten, trots att den ena makens fastighet ärbetydligt mera värd än den andra makens. I sä fall skall avtalet haregistrerats enligt bestämmelserna i innan sammanläggning färske. Visserligen kan ett gåvoavtal vara giltigt mellan makarna utanregistrering (se 8 kap. 1 § ÄktB), men av ordningsskäl bör sammanläggning inlekomma i fråga förrän avtalet har registrerats (jfr avsnitt 4.4 och 4.8 ovansamt 4.24 nedan). En allmän förutsättning för att sammanläggning skall få skeär att avtalet mellan makarna är skriftligt och undertecknat av dem båda. Dettagäller även om en av makarna är omyndig. I så fall skall emellertid ocksåförmyndarens skriftliga samtycke inhämtas. Bestämmelserna i 15 kap. 14 § tredjestycket innebär att det praktiskt taget aldrig kan bli tal omavtal som innefattar gäva från den omyndiga maken. finns bestämmelser om registrering avmakars avtal inför en fastighetsbildning i 23 § faslighetsbildningskungörelsen(1971:762). Lagändringen medför ett bebov av ändring även i kungörelsen. 4.19 Förslaget till lag om ändring i rennäringslagen(1971:437) (lagförslag 19) Byter märkt ren ägare, fär ommärkning till den nye ägarensmärke ske endast om styrelsen i den sameby där ommärkningen skall äga rummedger det. Lämnas ej sådant medgivande, kan renens märke förses med avbrottför all skilja renen från andra renar med samma märke. För avbrottsmärkningfordras medgivande av styrelsen för den sameby där renen i fortsättningen skallhällas. För ommärkning eller avbrotismärkning av ren somförvärvats pä annan grund än bodd/ung, arv eller testamente fordras dessutomöverlåtarens samtycke. Ommärkning eller avbrotismärkning fär ske endast i närvaroav den som samebyns styrelse utser eller inför två vittnen. Avbrottsmärkefår behållas på ren högst tio är efter det styrelsens Prop. 1986/87:86medgivande gavs. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) I paragrafen finns bestämmelser om märkning av renar isamband med byte av ägare. I andra stycket finns en föreskrift som innebär attöverlåtarens samtycke krävs, utom vid vissa familjerättsliga fång, bl.a.giftorätt. Ändringen innebär att ordet giftorätt har bytts ut mot ordetbodelning. Bestämmelsen kommer därigenom atl omfatta även den situationen altrenar som är enskild egendom dras in i en bodelning. Däremot kan bestämmelsernainte bli tillämpliga i samboförhållanden, eftersom en bodelning mellan samborbara kan avse deras gemensamma bostad och bohag. 4.20 Förslaget till lag om ändring i bostadsrättslagen(1971:479) (lagförslag 20) Den till vilken bostadsrätt övergått får ej vägras inträdei föreningen, om han uppfyller de villkor för medlemskap som föreskrives istadgarna och föreningen skäligen kan nöjas med honom som bostadsrättshavare.En kommun som har förvärvat bostadsrätt till en bostadslägenhet får ej vägrasmedlemskap. Ej heller fär den som förvärvat bostadsrätt vid exekutivförsäljning eller vid offentlig auktion enligt 10, 12 eller 37 § vägras medlemskappä den grund att ersättning för bostadsrätten icke beräknats enligl grunder somanges i stadgarna. Har bostadsrätt övergått till bostadsrättshavarens make, färinträde i föreningen vägras maken endast om hinder möter på grund av bestämmelsei stadgarna att medlem skall tillhöra viss sammanslutning eller uppfyllaliknande villkor och det skäligen kan fordras atl maken uppfyller villkoret.Vad som sagts nu äger motsvarande tillämpning, om bostadsrätt till bostadslägenhetövergått till bostadsrältshavaren närstående som varaktigt sammanbodde medhonom. I fråga om andel i bostadsrätt äger första och andrastyckena tillämpning endast om bostadsrätten efter förvärvet innehas av makareller, om bostadsrätten avser bostadslägenhet, av sådana sambor på vilka lagen(1987:000) om sambors gemensamma hem skall tillämpas. Vad som har sagtsgäller ej, om annat har bestämis i stadgarna. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) 1 denna paragraf regleras rätten för den som har förvärvaten bostadsrätt att inträda som medlem i bostadsrättsföreningen. Ändringeninnebär att sambor vid förvärv av andel i bostadsrätt som avser bostadslägenhetjämställs med äkta makar (se tredje stycket). I andra stycket finns särskilda bestämmelser för de falldå hela bostadsrätten har övergått till bostadsrättshavarens make. Sammabestämmelser gäller när bostadsrätten till en bostadslägenhet har övergått tillnågon "bostadsrältshavaren närstående som varaktigt sammanbodde med honom",ett uttryck som kan omfatta samboförhåUanden både inom och utanför sambolagenstillämpningsområde. Med bostadslägenhet avses enligt 2 § Qärde stycketlägenhet som är 117 avsedd atthelt eller till icke oväsentlig del användas som bostad. Med mitt Prop. 1986/87:86förslag är reglerna om rätt att bli medlem i bostadsrättsförening alltsåutformade så att samma regler som gäller för makar kommer att gälla för sambori fråga om rätt till bostad som är gemensamt hem enligt sambolagen. 4.21 Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen(1972:429) (lagförslag 21) (Ju 1982:01) har i betänkandet (SOU1984:66) Den allmänna rättshjälpen lagt fram etl förslag lill nyrättshjälpslagstiftning som övervägs i justitiedeparlementel. Enlagrådsremiss beräknas bli framlagd nägon gång under förslå halvåret 1987.Vidare har fattat beslut om ny lydelse av 8 §rättshjälpslagen med anledning av att ansluter sig till 1980 årsHaagkonvention om internationell rättshjälp (se prop. 1985/86:161, JuU1986/87:2, rskr 18, SFS 1986:1041). Den nya lydelsen av 8 S kan inle börjagälla förrän konventionen träder i kraft för del, och hardärför uppdragit ål regeringen att bestämma när lagändringen skall träda ikraft. Det förslag till ny lydelse av 8 § som läggs fram i förevarande ärende föratsätteratt den på konventionen grundade ändringen träder i kraft senast den I januari1988. Skulle del visa sig att sä inte kan väntas bli fallet, får en annanlagteknisk lösning övervägas. Allmän rättshjälp får ej beviljas 1. i angelägenhetsom skall prövas eller på annat sätt behandlas utom riket, om ej denrättssökande är bosatt här och särskilda skäl föreligger för rättshjälp, 2. utlänningar somvarken är eller tidigare varit bosatta här, om det inte finns särskilda skälför rättshjälp, 3. näringsidkare iangelägenhet som uppkommit i hans näringsverksamhet, om ej skäl föreligger förrättshjälp med hänsyn till verksamhetens art och begränsade omfattning, hansekonomiska och personliga förhållanden eller omständigheterna i övrigt, 4. i fråga omanspråk som överiätits till den rättssökande, om överläteisen kan antagas haägt rum i syfte att åstadkomma fördel vid prövning av begäran om rättshjälp, 5. för upprättandeav självdeklaration, b.för upprättande av äktenskapsförord, leslaiyiente eUergåvohandling, 7. om frågan om rättshjälp kan anstå till dess en annanrättslig angelägen het, vari anspråket stöder sig pä väsentligen likartad grund, har avgjorts slutiigt, 8. ägaren av enfastighet eller en byggnad i angelägenhet som avser fastigheten ellerbyggnaden, om han har eller borde ha haft rättsskyddsförsäkring eller nägotannat liknande rättsskydd som omfattar angelägenheten, 9. den som ej harbefogat intresse av att få sin sak behandlad. 1 fråga om visst slag av ärenden som är talriktförekommande och normalt av enkel beskaffenhet kan regeringen förordna attallmän rätts- Prop. 1986/87:86 hjälp ej skall beviljas. Under förutsättning av ömsesidighet kan regeringenförordna atl medborgare i en viss främmande stat och den som, utan all varamedborgare i den staten, är bosatt där skall vara likställd med svenskmedborgare i fråga om allmän rättshjälp, (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) Första stycket punkt 6 i dess nuvarande lydelse föreslåsbli upphävd, eftersom institutet boskillnad inte finns med i ÄktB. Boskillnadenhar visserligen delvis ersatts med en möjlighet för makarna att förrätta bodelningunder äktenskapet (9 kap. 1 § andra stycket ÄktB). En sädan bodelningförutsätter emellertid atl makarna är överens bäde om att de skall görabodelning och om hur denna skall göras. Nägot behov av allmän rättshjälp kanalltså knappast finnas i dessa fall. 1 den nya punkt 6 upptas den redan gällande regeln om attallmän rättshjälp inte får beviljas för upprättande av äktenskapsförord ellertestamente (jfr nuvarande punkt 5). Dessutom föresläs att allmän rättshjälpinte fär beviljas för upprättande av gävohandling. Bakgrunden är följande. Enligl nuvarande lydelse får -illmän rättshjälp som sagtinte beviljas för upprättande av äktenskapsförord. Enligt GB görs gåvor mellanmakar genom äktenskapsförord (se 8 kap. 2 §). ÄktB innebär att äktenskapsförordendast används för atl bestämma om egendom skall vara enskild ellergiftorättsgods (se 7 kap. 2 och 3 §§ ÄktB). Om rättshjälpslagen inte ändras kommer således allmänrättshjälp att kunna beviljas i angelägenheter där rättshjälp nu inte ges,nämligen vid gåvor mellan makar. En sådan utvidgning av området för denallmänna rättshjälpen kan inte anses motiverad i nuvarande statsfinansiellaläge. Ett alternativ är givetvis att frän den allmänna rättshjälpen undantajust angelägenheter som gäller gåvor mellan makar. Det kan dock ifrågasättasom det finns några bärande skäl att i rättshjälpslagstiftningen särbehandlagåvor mellan makar. Jag har därför stannat för en lösning som innebär attallmän rättshjälp över huvudtaget inle skall beviljas för att upprätta gävo-handlingar;förslaget står i överensstämmelse med att allmän rättshjälp inle lämnas förupprättande av testamente. Jag vill framhålla att detta inte innebär att detallmännas stöd vid gåvotransaklioner upphör. Möjligheten att få allmänrättshjälp kvarstår nämligen i sådana rättsliga angelägenheter som gällergåvor och avser andra åtgärder än endast upprättande av gåvohandlingar, l.ex.talan i domstol. Möjligheten kvarstår ocksä att enligt reglerna i 46-48 §§rättshjälpslagen få stöd inom rättshjälpsformen rådgivning. Det innebär atl densom vill ha hjälp med upprättande av gävohandlingar eller på annat sätt isamband med gåvotransaklioner kan få rådgivning av en advokat eller biträdandejurist pä advokatbyrå under högst . Det allmännas stöd kommer alltså attkvarstå i sådana angelägenheter där det är motiverat. 9§' Prop. Vid allmän rättshjälp betalar staten kostnadema i denrättsliga angelägenhet som rättshjälpen avser. Såsom kostnad för rättshjälpenanses den rättssökandes kostnad för 1. biträde somvarit behövligt för tillvaratagande av den rättssökandes rätt, 2. bevisning vidallmän domstol, bostadsdomstolen, eller arbetsdomstolen samtnödvändig utredning i angelägenhet, som kan komma under sådan domstols prövningeller som skall prövas av skiljemän, 3. utredning iangelägenhet som skall prövas av förvaltningsdomstol ellerförvaltningsmyndighet om utredningen är skäligen påkallad för tillvaratagandeav den rättssökandes rätt och ej kan erhållas genom myndigheten, 4. resa ochuppehälle för den rätissökande eller hans ställföreträdare och för värdareeller annan, som måste anlitas i samband med inställelse inför domstol ellerannan myndighet, om personlig inställelse ålagts, eller i samband medinställelse för sådan blodundersökning eller annan undersökning rörandeärftliga egenskaper som avses i lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vidutredning av faderskap eller läkarundersökning enligt 21 kap. 11 § , 5. avgift som utgår för ansökan enligt expeditionskungörelsens (1964:618) avgiftslista, avdelning II, samt särskild avgift som skall betalas enligt förordningen (1981:1185) om utsökningsavgifter, 6. vad av allmännamedel utgått i ersättning för översättning eller i ersättning enligt 4 eller 5§ lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning av faderskap ellerenligt föreskrift i eller 3 § första stycket nämnda lag förbevisning som rätten självmant föranstaltat om, 7. bodelningsförrättaresom har förordnats av domstol att verkställa bodelning med anledning aväktenskapsskillnad, 8. medling enligl42 kap. 17 § . Såsom kostnad för bevisning enligt andra stycket 2 ansesej den rättssökandes kostnad för sådan blodundersökning eller annanundersökning rörande ärftliga egenskaper som avses i lagen (1958:642) omblodundersökning m. m. vid utredning av faderskap. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) I punkt 2 har gjorts en ändring som har samband med allkrigsrätterna avskaffas den (jfr SFS 1986:657). I andra stycket punkt 7 har angetts att som den räiissökandeskostnad för rättshjälpen anses kostnad för bodelningsförrättare som harförordnats av domstol alt verkställa bodelning med anledning aväktenskapsskillnad. Bakgrunden lill ändringen är alt institutet boskillnad harutmönstrats och att begreppet skiftesman har ersatts av begreppet bodelningsförrättare(se prop. 1986/87:1 s. 219). Allmän rättshjälp får, om ej annat följer av 17 §,beviljas av advokat eller av biträdande jurist på advokatbyrå, om den rättsligaangelägenheten avser ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 120 underhållsbidrag till make eller barn Advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå får ejbevilja allmän rättshjälp för verkställighet av avgörande om underhällsbidrag,vårdnad eller umgänge. Ej heller fär advokat eller biträdande jurist beviljaallmän rättshjälp 1. om den rättssökande är dödsbo, 2. om denrättssökande är bosatt utom riket, 3. om denrättsliga angelägenheten skall prövas eller pä annat sätt behandlas utomriket. (Paragrafen saknar moisvarighet i de sakkunnigas förslag) Ändringen innebär att bestämmelsen om att bl.a. advokatfår bevilja allmän rättshjälp i vissa mål om boskillnad har tagits bort. Den ärföranledd av att institutet boskillnad har utmönstrats. Beviljas allmän rättshjälp, betalas därefter uppkommandekostnader enligt 9 och 10 §§ av allmänna medel. Av allmänna medel betalas ävenbiträdes-ersättning för tiden efter det att ansökan om rättshjälp kommit intill den myndighet som har att besluta om allmän rättshjälp. Detsamma gällerbiträdeskostnad som uppkommit före ansökningen hos myndighet, om arbetet harvarit av mindre omfattning eller brådskande art och ansökningen har gjortsutan väsentligt dröjsmål eller om eljest synnerliga skäl föreligger. Vad som har sagts nu om ersättning till biträde gälleräven i fråga om ersättning till bodelningsförrättare. 1 fråga om ersättning som avses i 9 § andra stycket 6skall rätten, i stället för att enligt 18 kap. 13 § ålägga densom beviljats allmän rättshjälp betalningsskyldighet, förklara att ersättningenutgör en kostnad för rättshjälpen. Biträde, bodelningsförrättare och medlare har rätt tillskälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt.Vid bedömningen av vad som är skäligt arvode skall uppdragets art ochomfattning beaktas. Hänsyn skall ocksä tas till andra omständigheter avbetydelse, såsom den skicklighet och den omsorg som uppdraget har utförts medsamt den tid som har lagts ned pä uppdraget. Regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, fastställer taxa som skall tillämpasvid bestämmande av ersättningen. Har biträde, bodelningsförrättare eller medlare genomvårdslöshet eller försummelse föranlett kostnad för rättshjälpen, skall dettabeaktas vid ersättningens bestämmande. Om biträde missbrukat sin behörighet atlbevilja allmän rättshjälp eller besluta om substitution eller det eljest föreliggersärskilda skäl, fär ersättningen jämkas. Ersättningtill biträde fastställes i mål eller ärende vid domstol av dom stolen. Ersättning lill biträde i annat fall och till bodelningsförrättare fastställes av rällshjälpsnämnden. Ersättning till medlare fastslälles av domstolen. 23 § Prop. Biträde fär ej förbehålla sig eller mottaga ersättning avsin huvudman utöver vad som följer av 22 §. Har det skett, är förbehållet utanverkan och skall biträdet återbetala vad han uppburit för mycket. I fråga omersättning lill bodeliungsförrätiare och till medlare skall vad som har sagtsnu äga motsvarande tillämpning. I angelägenhet, som ej handlägges vid allmän domstol, bosiadsdomstolen,eller arbetsdomstolen, beslutar rättshjälpsnämnden omutredning. hinder härav får biträde besluta om utredning av mindreomfattning. Samma befogenhet tillkommer bodelningsförrättare. Den som medverkat vid utredning som avses i första styckethar rätt lill ersättning enligt föreskrifter som regeringen meddelar. i mål eller ärende som har anhängiggjorts vid domstol fastställesersättningen av domstolen. I annat fall bestämmes ersättningen avrättshjälpsnämnden. I fråga om part som åtnjuter allmän rättshjälp i mål ellerärende vid domstol äger i fråga om kostnaderna för rättshjälpen bestämmelse ilag om parts rättegångskostnad tillämpning utom beträffande ersättning förränta. Motpart eller annan som är ersättningsskyldig för sådana kostnader skallåläggas alt utge ersättningen enligt vad som sägs i 33 §. Om det döms till äktenskapsskillnad mellan makar eftergemensam ansökan och den ena maken har åtnjutit allmän rättshjälp, skall rättenålägga den andra maken att betala staten hälften av kostnaderna för rättshjälpen.Om maximibeloppet för den andra makens rältshjälpsavgift skulle ha varit lägreän hälften av rättshjälpskostnaderna, skall åläggandet dock begränsas lill vadsom motsvarar maximibeloppet. Ersättningsskyldighet skall inte åläggas, ombeloppet understiger en viss av regeringen fastställd gräns.Ersättningsskyldighet skall heller inle åläggas om del med hänsyn tillomständigheterna annars är obilligl. Har bodelningsförrättare förordnats och har ena makenåtnjutit allmän rättshjälp, skall rättshjälpsnämnden med motsvarandetillämpning av andra stycket besluta om kostnaderna för bodelningsförrättarenoch för utredning som denne har föranstaltat om. Beslutet omersättningsskyldighet fär verkställas enligt vad som är föreskrivet om allmändomstols dom. Om den räiissökandes rättshjälpsavgift och tilläggsavgifttillsammans med den ersättning som maken har ålagts att betala enligt andra ochtredje styckena överstiger rätlshjälpskostnaderna, skall den rättssökandeberättigas att få tillbaka den överskjutande delen. SkaU i annat fall beslut meddelas om fördelning avkostnader mellan parter, äger därom gällande bestämmelser motsvarandetillämpning i fråga om kostnaderna för allmän rättshjälp åt part. Därvid skallbetalningsskyldighet åläggas för dessa kostnader i deras helhet eller tillviss kvotdel utan angivande av bestämt belopp. (Paragraferna saknar motsvarighet i de sakkunnigasförslag) Ändringarna i 19, 22, 23, 25 och 31 §§ innebär altbegreppet skiftesman har ersatts av begreppet bodelningsförrättare (jfr vad som sagts vid 9 §). 4.22 Förslagettill lag om ändring i vapenlagen (1973:1176) Prop. 1986/87:86 (lagförslag 22) Skjulvapen och därtill hörande ammunition skall inlösas avstaten om 1. tillstånd som medförrätt alt inneha vapnet har återkallats utan att egendomen har förklaratsförverkad eller är tagen i beslag, 2. vapeninnehavarenhar avlidit, 3. ansökan omtillstånd till innehav av vapen som förvärvats genom arv, testamente ellerbodelning har avslagits, 4. domstol harfunnit att vapen, som innehas av någon som ej är berättigad därtill, ej skallförklaras förverkat eller åklagaren i ett sådant fall har beslutat att ej föratalan om förverkande. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) 1 paragrafen finns regler om inlösen av skjulvapen ochdärtill hörande ammunition. I enlighet med språkbruket i ÄktB har vad som i dennuvarande lydelsen sägs om "förvärv pä grund av giftorätt" iförslaget bytts ut mot "förvärv genom bodelning".