prop · GA0386 · 1986-12-31 00:00:00 — Som framgår ovan (avsnitt 4.1 och 4.2) upphävs lagen(1959:157) med särskilda bestämmelser om makars gemensamma bostad och lagen(1973:651) om ogifta samboendes gemensamma bostad. Bestämmelserna i 46-52 §§ gäller vid upplåtelser avbostadslägenheter, 1. hyresavtaletavser ett möblerat rum eller en lägenhet för fritidsändamål ochhyresförhållandet upphör innan det varat i följd, 2. lägenhetenutgör en del av upplåtarens egen bostad, eller 3. hyresvärdensäger upp hyresförhållandet atl upphöra på den grunden att hyresrättenär förverkad och annat inle följer av 47 §. Har hyresvärden och hyresgästen i särskilt upprättadhandling överenskommit, atl hyresrätten icke skall vara förenad med rätt tillförlängning, är ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 8 Har överenskommelsen träffats innan hyres- Prop. 1986/87:86förhällandet varat i följd, gäller den dock endast om dengodkänts av hyresnämnden. Hade make eller sambo som ej har del i hyresrättensin bostad i lägenheten när överenskommelsen träffades, gäller överenskommelsenmot den maken eller sambon endast om han eller hon har godtagit den. (Paragrafensaknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) Ävendenna paragraf har anpassats till den nya regleringen av makars och samborsgemensamma hem. Den rätt som en sambo fär genom ändringen gäller - liksombeträffande make - oavsett om lägenheten är gemensam bostad eller inle i denmening begreppet har i ÄktB och sambolagen (jfr ovan vid 12 kap. 5 §jordabalken). Harlägenheten hyrts av flera gemensamt och har de pä grund av atl en av dem sagtupp hyresavtalet eller till följd av annan omständighet, som hänför sig tUlendast en av dem, ej gemensamt rätt till förlängning av hyresavtalet, är enmedhyresgäsl berättigad alt få hyresavtalet förlängt för egen del, omhyresvärden skäligen kan nöja sig med honom som hyresgäst. Vad som sagts nugäller ej när hyresrätten är förverkad utan alt hyresvärden har sagt uppavtalet att upphöra . Är medhyresgästen make eller sambo till den somsagt upp avtalet eller eljest föranlett att hyresgästerna ej gemensamt har rätttill förlängning av avtalet, har maken eUer sambon en sådan rätt till föriängningäven när hyresrätten är förverkad på annan grund än dröjsmål med betalning avhyran. Detta gäller ocksä när hyresvärden har sagt upp hyresavtalet altupphöra på grund av förverkandet. Om en hyresgäst, som är gift eller samboende och vars make eller samboej har del i hyresrätten, säger upp hyresavtalet eller vidtar nägon annanåtgärd för att få det att upphöra eller om han eller hon i annat fall inte harrätt till förlängning av avtalet, har maken eller sambon, om han eller hon harsin bostad i lägenheten, rätt att överta hyresrätten och få hyresavtaletförlängt för egen del, såvida hyresvärden skäligen kan nöja sig med honom ellerhenne som hyresgäst. Vad som sagts nu gäller också när hyresvärden har sagt upphyresavtalet på grund av förverkande. Har hyresgästen avlidit, tillkommer sammarätt hans eUer hennes efterievande make eller sambo, om dödsboet saknar rätttill förlängning och detta inte har föranletts av den efterlevande maken ellersambon. Bestämmelseraa i 49-52 §§, 55 § samt 55 a § fjärde-sjätte styckena omhyresgäst gäller även i fråga om hyresgästs make och sambo. Förlängselt hyresavtal i fall som avses i andra stycket, svarar båda makama ellersamborna respektive den efterlevande maken eller sambon och den avlidne makenseller sambons dödsbo för förpliktelsema enligt avtalet för tiden föreförlängningen, om ej annat har avtalats med hyresvärden. (Jfr12 kap. 47 § i de sakkunnigas lagförslag 5) Ocksädenna paragraf har anpassats till den nya regleringen av makars och samborsgemensamma bostad. Ändringarna medför att 12 kap. 48 § bör upphävas. Denrätt som en sambo fär genom ändringen gäller - liksom beträffande 89 make - oavsett omlägenheten är gemensam bostad eller ej i den mening Prop. 1986/87:86begreppet har i ÄktB och sambolagen. Harhyresvärden sagt upp hyresavtalet och föreligger tvist om förlängning avavtalet enligt 46 § eller 47 § första stycket, är uppsägningen utan verkan, ominte hyresvärden senast efter hyrestidens utgång hänskjuter tvistenlill hyresnämnden eller hyresgästen ändå flyttat senast vid hyrestidens utgång. Villhyresvärden inte samtycka till förlängning av hyresavtalet enligt 47 §, skallhan senast inom efter det att hyresförhållandet med hyresgästenupphörde anmoda den som enligt nämnda paragra/kan ha rätt till förlängning attflytta. För anmodan gäller vad som föreskrivs om uppsägning i 8 §. En sådananmodan är utan verkan, om inte hyresvärden inom en månad därefter hänskjutertvisten til! hyresnämnden eller den som har anmodats ändå flyttar innan lidenför hänskjutande gått ul. Har anmodan skett tidigare än en månad förehyrestidens utgång, får hänskjutande dock ske fram till hyrestidens utgång. Andrastycket tredje och fjärde meningarna gäller ocksä i fall som avses i 3 § tredjestycket 2. (Paragrafensaknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) Ändringen är föranledd av att 48§ upphävs. Överenskommelseom villkor i fråga om hyresförhållande som beror av anställning gäller mothyresgästen eller den som har rätt atl träda i hyresgästens ställe även omöverenskommelsen strider mol bestämmelse i 4, 3335, 40, 46. 47, 49-54, 55 aeller 66 §, såvida överenskommelsen har formen av kollektivavtal och påarbetstagarsidan har slutits eller godkänts av organisation som enligt lagen(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet är att anse såsom centralarbetstagarorganisation. Sådanahyresvillkor i kollektivavtal som avses i första stycket fär tillämpas ävennär en hyresgäst som inte är medlem av den avlalsslulande arbetstagarorganisationensysselsätts i arbete som avses med avtalet, om 1. arbetsgivarenär bunden av kollektivavtalet, 2. hyresvärdenoch hyresgästen är överens om att villkoren skall tilläm pas eller villkoren ingår i hyresavtalet på grund av beslut om villkorsänd ring enligl 54 och 55 §§. (Paragrafensaknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) Ändringenär föranledd av att 48 § upphävs. Paragrafens utformning i övrigtöverensstämmer med vad som föreslås i prop. 1986/87:37. Densom med äganderätt förvärvat fast egendom skall söka inskrivning av förvärvet (lagfart) inom tid som anges i 2 §. Dödsbo är icke skyldigt att söka lagfart på förvärv av egendom frän den 90 döde i annat fall än när dödsboet överlåter egendomen.Make eller sambo . 1986/87:86 som tillskiftats egendom vid bodelning ärej skyldig alt söka lagfart pä förvärvet utom när egendomen förut tillhört denandra maken eller sambon. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) Den som förvärvar fast egendom med äganderätt är skyldigatl söka inskrivning (lagfart) pä förvärvet. Enligl förevarande paragraf gällerdetta dock inle när make vid bodelning tillskiftas egendom som redan tidigaretillhörde honom eller henne. Ändringen innebär atl denna undanlagsregel ocksäkommer att gälla för bodelning mellan sambor. Förekommer icke omständighet som avses i 6 §, skalllagfartsansökan förklaras vilande, om 1. vid köp, byteeller gåva överlålarens underskrift pä fångeshandlingen icke är styrkt av tvåvittnen och överläteisen ej skett genom statlig myndighet, 2. fängesmannen ejhar lagfart och fall som avses i 9 § icke föreligger, 3. rättegång pågårom hävning eller återgång av förvärv av fasligheten eller om bättre rätt tilldenna, 4. lagfart sökespä grund av testamente, dom eller förrättning som ännu icke vunnit laga kraft, 5. vid förvärvgenom legat detta ej utgivits, 6. vid förvärv päexekutiv försäljning köpebrev ej utfärdats eller vid expropriation ellerliknande tvängsförvärv inlösen ej fullbordats, 7. vid överlåtelseöverlåtaren är gift och förvärvet enligt bestämmelser ärberoende av den andra makens samtycke, 8. vidöverlåtelse överlåtaren är sambo och förvärvet enligt bestämmelserna i lagen(1987:000) om sambors gemensamma hem är beroende av den andra sambons samtycke,dock endast om ärende om anteckning i fastighetsboken av anmälan enligt 2 §andra stycket den lagen var upptaget på inskrivningsdag när överlåtelsenskedde, 9. vid överlåtelsegenom boutredningsman förvärvet enligt bestämmelser är beroende avdödsbodelägares samtycke, 10. förvärvet har skett genom en gåvamellan makar som inte har registrerats enligt 16 kap. , 11. förvärvet avser del av fastighetoch är beroende av fastighetsbildning, 12. vid köp eller byte förvärvet ärberoende av att förköp ej sker eller vid förköp detta ej är fullbordat, 13. förvärvet i annat fall enligt lagär beroende av domstols eller annan myndighets tillslånd, 14. förvärvet är beroende av villkoroch, i fråga om gåva, villkoret avser som ej överstiger tvä år frånden dag då gävohandlingen upprättades. (Jfr 20 kap. 7 § i de sakkunnigas lagförslag 5) 1 paragrafen anges när en ansökan om lagfart skallförklaras vilande. Ändringarna är föranledda av reglerna om inskränkningar imakes och ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. sambos rätt att förfoga över sin egendom och om gåvormellan makar (se 7 Prop. 1986/87:86 kap. 5-8 §§ och 8 kap. I S ÄktB saml 17och 18 §§ sambolagen). Ändringen i punkt 7 innebär alt en hänvisning lill GB harbytts ul mot en hänvisning till ÄktB. Som en ny grund för vilandeförklaring har i punkt 8angetts atl överlåtelsen är beroende av överlåtarens sambos samtycke enliglbestämmelserna i sambolagen. Skyldigheten alt beakta kravet på samtycke avöverlåtarens sambo kan dock av praktiska skäl gälla endast om samborna harbegärt anteckning i fastighetsboken om att fastigheten är gemensam bostad fördem båda (jft 2 § andra stycket sambolagen). Av hänsyn till omsättningensintressen bör kravet på samtycke inte beaktas, om överiätelsen skedde före deninskrivningsdag dä anteckningen ägde rum (jfr 20 kap. 6 § 5 jordabalken). Mittförslag här förutsätter ändring i bl.a, faslighetsbokskun-görelsen (1971:708), Av 7 kap. 6 § ÄktB följer atl samtycke av en äkta makekrävs fram till dess atl bodelning har skett. Om äktenskapet har upplösts menbodelning inte har skett, skall en ansökan om lagfart alltså förklaras vilandeom överiåtarens make i del upplösta äktenskapet inte har lämnat sitt samtycke.Att detta även gäller sambor ligger i sakens natur (se högsta domstolensmotivering i avgörandet NJA 1968 s. 169). De sakkunniga har föreslagit en särskild reglering för delfall dä en ansökan om lagfart förklaras vilande därför att samtycke saknas avöverlålarens sambo. Enligt förslaget skulle den andre sambon föreläggas attväcka talan vid domstol inom . Förslaget motiverades med att enanteckning om att en fastighet är gemensam bostad för samborna enligt desakkunnigas förslag skulle kunna ske utan medgivande av den sambo som harlagfart. Mitt förslag i den delen innebär att en sädan anteckning endast kanske efter anmälan av båda samborna (2 § andra stycket sambolagen). Jag anserdärför atl man inte behöver något förfarande med föreläggande alt väcka talaninför domstol. Om en sambo inte ger sitt samtycke till en fastighetsöverlåtelsekommer dä samma möjligheter att stå till buds för den sambo som överlåterfastigheten som för en make som överlåter en fastig-hel ulan samtycke av denandra maken (se 7 kap. 8 och 9 §§ ÄktB saml 18 och 19 §§ sambolagen). 1 den nya punkten 10 anges som en grund förvilandeförklaring alt förvärvet har skett genom en gåva mellan makar som intehar registrerats enligt bestämmelserna i . Bakgrunden är följande. För att en gåva av fast egendom mellan makar skall bli gällandemellan dem krävs det enligt GB att gävan sker genom ett äktenskapsförord somges in till rätten för registrering (8 kap. 2, 11 och 12 §§). Dessa krav gällerockså i fråga om lagfart; är kraven inte uppfyllda, skall lagfartsansökanavslås (20 kap. 6 § 2 jordabalken). ÄklB har emellertid andra regler om gåvormellan makar än GB. Enligt ÄktB är en gäva mellan makar gällande mellan dem,om vad som gäller för fullbordande av gåva i allmänhet har iakttagits eller gävan har registrerats enligt bestämmelserna i 16 kap. ÄktB. För att en gäva skall bli gällande mol givarens borgenärer krävs registrering. Om det för visst slag av egendom finns särskilda bestämmelser som innebär att en gåva blir 92 gällandemot givarens borgenärer först efter inskrivning eller annan sär- Prop.1986/87:86 skild registrering, krävs även dessa ätgärder för all en gäva mellanmakar av sådan egendom skal! bli gällande mol givarens borgenärer (se 8 kap. 1S ÄklB), Eftersom en gåva av fast egendom mellan makar enligl ÄktBblir bindande dem emellan redan genom överlåtelseavtalet, utgör bestämmelsernai 20 kap. 6 S inte något hinder mot alt bevilja lagfart pä en gåva mellan makarsä snarl det föreligger etl överlåtelseavtal. En sädan ordning är uppenbariigeninte tillfredsställande. Lagfart bör kunna beviljas först när gävan harregistrerats och alltså blivit bindande även mot givarens borgenärer (jfrprop, 1986/87:1 s. 74 f; jfr också s. 302). Å andra sidan kunde det framstå somprincipiellt oriktigt om lagfartsansökan skulle avslås helt, trots attöverlåtelseavtalet var giltigt mellan parterna. 1 punkt 10 i förevarandeparagraf anges därt"ör att ansökan skall förklaras vilande lill dess allregistrering enligl ÄktB har skett. Som framhålls i prop. 1986/87:1 (s. 75),torde handläggningen av dessa ärenden inte komma atl medföra några praktiskasvårigheter. Förekommer icke omständighet som avses i 3 §, skallansökan om inteckning förklaras vilande, om 1. ansökan omlagfart för sökanden är vilandeförklarad samt inteckningsansökningen ejmedgivits av den som har lagfart. 2. rättegång pägärom hävande eller återgång av förvärv av fasligheten eller om bättre rätt tilldenna, 3. sökanden ärgift samt den andra makens samtycke fordras enligt äktenskapsbalkensbestämmelser och samtycke eller annan tillåtelse enligt nämnda balk inte hargivits, 4. sökandenär sambo samt den andra sambons samtycke fordras enligt bestämmelserna i lagen(1987:000) om sambors gemensamma hem och samtycke eller annan tillåtelse enligtnämnda lag inle har givits, dock endast om ärende om anteckning av anmälan enligt 2 § andra stycket den lagen har tagits uppsenast på den inskrivningsdag då inteckning söks. 5. ansökningenenligl lag är beroende av domstols eller annan myndighets tillstånd. Förklaras ansökan vilande, skall inskrivningsmyndighetenutfärda bevis om detta (vilandebevis). (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) 1 paragrafen anges när en ansökan om inteckning skallförklaras vilande. Ändringarna är föranledda av reglema om inskiänkningar imakes och sambos rätt atl förfoga över sin egendom. Ändringen i punkt 3 innebär alt ordet harbytts ut mot ordet . 1 en ny punkt 4 behandlas det fallet att sökanden ärsambo. Om den andra sambons samtycke krävs enligl sambolagen men samtycke eller annan tillåtelse saknas är det en grund för vilandeförklaring. dock,liksom beträffande lagfart, endast gälla om det i faslighetsboken har Prop.1986/87:86 antecknats eller på samma inskrivningsdag kommer att antecknas attfastigheten är gemensam bostad för samborna. Liksom beträffande överlåtelse gäller kravet på samtyckefram till dess att bodelning har skett, jfr ovan vid 20 kap. 7 §. Punkt 2: Förslaget innebär att övergångsregleringenbeträffande ändringarna i jordabalkens hyresbestämmelser samordnas medmotsvarande reglering i Äktp och lagen om ikraftträdande av lagen om samborsgemensamma hem (lagförslag 1 och 2). Punkt 3: Om en gäva av fast egendom har skett genom etläktenskapsförord som har registrerats enligt GB, kan lagfart även efterikraftträdandet beviljas trots att gåvan inte har registrerats enligt ÄktB.Vidare skall frågan, om det föreligger en sådan brist i fråga om makesamtyckesom utgör hinder för lagfart, bedömas med utgångspunkt i den äktenskapslagstiftningsom gällde vid överiätelsen (jfr 8 § Äktp), Punkt 4: Regeln gäller ansökningar om inteckning som hargjorts före ikraftträdandet men som fullföljs efter ikraftträdandet. Frågan omkravet pä samtycke enligt 22 kap. 4 § jordabalken är uppfyllt skall bedömas medutgångspunkt i paragrafens lydelse vid ansökningstillfället. 4.5 Förslaget till lag om ändring i (lagförslag 5) Är brott som i I § sägs alt anse som grovt, skall för grovstöld dömas till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskiltbeaktas, om det avsett sak som någon bar på sig, om gärningsmannen varitförsedd med vapen, sprängämne eller annat dylikt hjälpmedel eller om gärningeneljest varit av särskilt farlig eller hänsynslös art, avsett betydande värdeeller inneburit synnerligen kännbar skada. I paragrafen har hänvisningen till bodräktsbestämmelsentagits bort, eftersom denna bestämmelse upphävs. Har annat i detta kapitel angivet brott än grov stöld, råneller grovt rån förövats mol någon som inte endast tillfälligt sammanbodde medgärningsmannen. 2. make,syskon, släkting i rätt upp- eller nedstigande led. 3. någonannan som på liknande sätt är närstående till gärningsman- ' Övergångsbestämmelserna har ändrad lydelse ipropositionsförslaget. * Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 94 fåråklagaren väcka åtal endast om målsäganden har angett brottet Prop.1986/87:86 till åtal eller åtal är påkallat ur allmän synpunkt. Vid tillämpning av vad nu sagts skall med gärningsmanlikställas annan som medverkat vid brottet och den som gjort sig skyldig tillhäleri eller häleriförseelse. (Jfr 8 kap. 15 § i förmögenhetsbrotlsutredningens förslag) Bestämmelserna har behandlats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.2). Som framhålls där tar uttrycket "någon som inte endasttillfälligt sammanbodde med gärningsmannen" sikte pä alla typer avsamlevnad, inte bara äktenskapsliknande sädan. Paragrafen omfattar alltså ävensådana fall där t.ex. tvä syskon eller släktingar ur olika generationer bortillsammans. Däremot kan man inte anse att den som hyr ett rum i någon annansbostad sammanbor med hyresvärden. Inte heller föreligger något sammanboende iparagrafens mening när tjänstefolk bor i samma hus eller lägenhet somarbetsgivaren. Uppräkningen av de nära släktingar som redan enligtgällande lydelse omfattas av bestämmelsen har moderniserats någol. Exempelvishar ullrycken svåger och svägerska använts i stället för begreppet svågerlag.1 äldre lagstiftning har svågerlag haft en mycket vid betydelse som redan däskilde sig från det allmänna språkbruket. Sådana omotiverade skillnader mellandet juridiska språket och uttryckets allmänna betydelse bör i möjligaste mänundvikas. Jag vill därför understryka alt jag i likhet med vad som gäller imodernt språkbruk med svåger och svägerska avser syskons make samt makes syskonoch make till denne. Bestämmelsen om "nägon annan som pä liknande sätt ärnärstående till honom" ger utrymme för en nyanserad bedömning i detsärskilda fallet. Avsikten är att man i förekommande fall skall la hänsyn bl.a.till det närmare förhällandet mellan målsägande och gärningsman, exempelvis omde har en mycket nära känslomässig relation. Det kan vara fallet i fråga ommedlemmar i foslerfamiljer, som är uttryckligen angivna i paragrafen i den nugällande lydelsen. Dessutom finns olika former av partiell samlevnad där denkänslomässiga relationen kan vara djup trots att parterna av olika skäl inte ärsambor utan har var sin bostad. Under remissbehandlingen har framhållits attföriovning borde medföra att bestämmelsen kan bli tillämplig. Enligt minmening är det naturligt atl anse förlovade som närstående. De skulle därmed fallaunder bestämmelsen. Omredigeringen av paragrafen medför inte några sakligaändringar i övrigt. Genom hänvisningarna i 9 kap. 12 § första stycket och 10kap. 10 § första stycket BrB kommer ändringarna att gälla även vid vissabedrägeri-och oredlighelsbrott saml förskingrings- och trolöshetsbrott. 17 kap. II § Om någon döljer den som förövat brott, hjälper honom attundkomma, undanröjer bevis om brottet eller pä annat dylikt sättmotverkar atl det 95 uppdagaseller beivras, dömes för skyddande av brottsling till böter eller Prop.1986/87:86 fängelse i högst tvä är. Den som icke insåg men hade skälig anledning antaga attden andre var brottslig, dömes lill böter. Till ansvar skall inte dömas om gärningen är att anse somringa tned hänsyn till gärningsmannens förhållande till den brottslige ochövriga omständigheter. 1 paragrafens första stycke straffbeläggs förfaranden somutmärks av att de är ägnade all försvåra atl en brottsling drabbas av ansvar.En sädan gärning kan syfta till att göra brottslingen svåråtkomlig förrättskipningen eller till alt göra att hans brottslighet i allt fall blir svåratt beivra. Dessa olika förfaranden har sammanförts under den gemensammabrotlsbeteck-ningen skyddande av brottsling. Enligt andra stycket är det tillräckligt altgärningsmannen hade skälig anledning att anta att den som skyddas begått ettbrott; straffet är dock lindrigare i sädana fall. I nuvarande tredje stycket finns bestämmelser omansvarsfrihet för brottslingens närmaste. Beskrivningen av kretsen överensstämmermed den gällande i 8 kap. 13 § BrB (se avsnitt 2.2). Även den här aktuellabestämmelsen har getts en ny utformning. Bestämmelsen har omarbetats efter enmer förutsättningslös prövning av vilken omfattning som ansvarsfrihetsregelnbör ha. Under förarbetena till föreslogstraffrättskommittén att kretsen skulle anges inte genom uppräkning utan genomatt straffrihet tillförsäkrades den brottsliges närmaste. Förslagel leddeemellertid inte till lagstiftning. Departementschefen ansåg att en sädanavfaltning av lagrummet kunde leda till tolkningsvårigheter och hänvisade tillmöjligheterna att bevilja åtalseftergift för någon den brottslige närståendesom inte formellt ingick i den privilegierade kretsen (prop. 1962:10 del B s.248). En regel om ansvarsfrihet efter en friare bedömning gällersedan år 1982 för det närbesläktade brottet främjande av flykt, 17 kap. 12 §BrB (prop. 1980/81:106 s. 14, JuU 38 s. 8, rskr. Bestämmelsen germöjlighet att ta hänsyn till frihetsberövandets art och syfte, gärningsmannenstillvägagångssätt och hans förhällande till den vars flykt han främjat. Enligt min mening är en intresseavvägning av det slag somgjorts i 17 kap. 12 § BrB att föredra framför en strikt uppräkning när del gäller att avgränsa det straffbara området. Del kan nämligen knappast undvikas att en uppräkning i vissa fall kommer att vara alltför snäv, medan den i andra skulle föra för långt. Som förutsättning för ansvarsfrihet bör i stället beaktas om gärningen med hänsyn till förhållandet mellan de båda perso nerna och brottets beskaffenhet framstår som försvarlig och ursäktlig och brottet därför kan bedömas som ringa. Avseende bör också kunna fästas vid förfarandet. Allmänt sett kan del finnas större anledning all överse med att nägon döljer en brottsling eller hjälper honom all undkomma än att bevis undanröjs. Vidare kan elt handlande frän en nära familjemedlem framstå som mindre klandervärt än ett som företas av någon som inte kan räknas bland de allra närmaste. Vid bedömningen av om brottet är ringa bör således göras en helhetsbedömning av samtliga omständigheter. 36 kap. Prop. Förverkande till följd av brott av egendom eller dessvärde får, om ej annat harföreskrivits, ske hos a) gärningsmanneneller annan som medverkat lill brottet, b)den i varsställe gärningsmannen eller annan medverkande var, c) den som genombrottet beretts eller näringsidkare som avses i 4§, d) den som efter brottet förvärvat egendomen genombodelning eller på grund av arv eller testamente eller genom gäva eller som efter brottet förvärvat egendomen på annat sätt och därvid haft vetskap om eller skälig anledning till antagande om egendomens samband med brottet. Tillhörde egendomen vid brottet ej någon av dem som angesi första stycket a)-c), fär den ej förklaras förverkad. Särskild rätt till egendom som förklaras förverkad beslår,om ej även den särskilda rätten förklaras förverkad. Sådan rätt som har vunnits genom utmätning ellerbetalningssäkring upphör, om egendomen förklaras förverkad, såvida ej avsärskild anledning förordnas atl rätten skall bestå. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) Paragrafen behandlar frågan hos vem förverkande till följdav brott kan ske.