prop · GA0391 · 1986-12-31 00:00:00 — Del nya i sammanhangetär att aktiviteten alltmer kanaliseras lill särskilda opinionsgrupper ellerandra former av ulomparlamentarisk verksamhet. Del blir ocksä allt vanligareatt de som vill påverka samhällsfrågor vänder sig direkt till de anställda.Detta är särskilt tydligt i större kommuner och i landstingen. Vidare är detvanligare atl ungdomen går direkt lill de anställda eller engagerar sig i aklionsgmpper. Det är därför vikfigt attutveckla de personliga kontakterna mellan medborgarna och politikerna. Delokala partiföreningarna bör ha en central roll för atl utveckla kontakternamed medborgarna i näromrädel. En decentralisering av den kommunala verksamhetenkan bidra till att partiföreningarna blir intressanta för medborgarna atl takontakt med dä man vill påverka en viss lokal fråga. En decentrahsering innebäratt man på partiföreningarnas möten kan få ta ställning till olika lokalafrågor. Genom den lokala nämnden kan många av dessa frågor sedan åtgärdas. Detär viktigt alt skapa goda yttre förutsättningar för de förtroendevalda och attsprida uppdragen till sä mänga som möjligt. Ytterligare åtgärder behöver därförvidtas i syfte att göra det möjligt för fler att engagera sig i kommunalpolilisklarbete. Det är av särskild betydelse atl arbetsformerna ses över med hänsyntill kvinnors möjligheter att delta i kommunalpolitiken på samma villkor sommän. Grunden för del representativa systemet i kommunerna och landstingen är atldel finns människor som är beredda att ta på sig förtroendeuppdrag. Dessamänniskor bör därför ges allt stöd för att de ska kunna fullgöra sina uppgifterpä ett tillfredsställande sätt. 4.2 Ökad målstyrning av verksamhet Mittförslag: Kommunerna och landstingen ges ökade möjligheter atl besluta omramanslag och i samband därmed föreskriva villkor för nämndernas frihet atldisponera anslagen. Syftetär att stödja utvecklingen mot en ökad målstyrning av den kommunalaverksamheten. En ny bestämmelse omdetta tas in i kommunallagen. Demokratiberedningensförslag: Demokrafiberedningen tar i sitt huvudbetänkande upp frågan om deförtroendevaldas roll i förändringsarbetet. Beredningen anger atl formerna förden politiska styrningen behöver utvecklas. Enligt beredningens uppfattningmåste budgeten som styrmedel kompletterasmed andra styrinstrument som mer tar sikte på verksamhe- Prop. 1986/87:91tens innehåll i förhållande till de politiska målen. Beredningensallmänna förord i belänkandet för ändrade styrformer ges ingel förfaltningsmässigtgenomslag. Remissinstanserna:Frågan har uppmärksammats i remissbehandlingen av betänkandet. Flertalet av deremissinstanser som lar upp frågan är positiva. 1 ett antal remissyttrandenefterlyses konkreta förslag. Reglerom uppgiftsfördelningen mellan fullmäktige och nämnderna finns i I kap. 5 6kommunallagen. Denprincipiella rollfördelningen är att fullmäktige skall falla de i verklig meningviktiga och övergripande besluten. Det är ofta fräga om avgöranden där detpolitiska momentet är betydande. Att genomföra fullmäkfiges beslul ankommerdäremot på kommunstyrelsen och övriga nämnder. Fullmäktigesdelegeringsrätt regleras i 1 kap. 5 8 Qärde stycket. Fullmäkfige får enligtdenna bestämmelse uppdra åt styrelsen eller annan nämnd att i fullmäktigesställe fatta beslut i viss grupp av ärenden. Ärenden av principiellbeskaffenhet eller i övrigt av större vikt kan inte delegeras. Av förarbetenatill kommunallagen framgår att delegering skall användas med storåterhållsamhet. Reglernaom delegering inom en nämnd finns i 3 kap. 12 6 och har tidigare berörts isamband med mitt förslag i avsnitt 2 om delegering med villkor om samråd för atlstärka brukarnas ställning. Delegeringfrån en nämnd skall alltid ske i tvä steg. Först fordras att fullmäktige bemyndigarnämnden all delegera sin beslutanderätt i viss grupp av ärenden. Därefter krävsalt nämnden använder bemyndigandet. Det är därvid nämndens sak atl bestämmavilka ärenden den vill delegera och fill vilka. Det anses dock atl delegeringbör förekomma främst i mfinärenden (jfr prop. 1975/76:187 s. 260, KU 1976/77:25s. De närmare gränserna för delegeringens omfattning dras upp irättspraxis. Denviktigaste uppgiften för de kommunalt förtroendevalda är att besluta om mål,omfattning och kvalitet i den kommunala verksamheten samt att prioritera blandolika önskemål inom befintliga ekonomiska ramar. De förtroendevalda har enligtkommunallagstiftningen det politiska ansvaret för den kommunala verksamheten isin helhet, dvs. såväl beredning, beslut som genomförande. Delegeringfrån fullmäktige fill nämnder och delegering inom nämnderna kan ge deförtroendevalda möjligheter att koncentrera sina insatser på planering,riktlinjer och andra principiella frågor. Denuvarande reglerna och deras tillämpning kan enligt min mening emellertid läggahinder i vägen för en sådan utveckling. Jag tar därför här upp frågan omkommunallagen behöver ändras för att stödja utveckhngen mot nya politiskastyrformer. Målstyrning och ramanslag.Fullmäktiges delegeringsrätt Prop. 1986/87: 91 Enligtmin uppfattning är den polifiska styrningen det viktigaste redskap som deförtroendevalda har för att ange inriktningen av den kommunala verksamheten.Del är genom den politiska styrningen av verksamheten som medborgarnas i valuttryckta önskemål förverkligas. Det handlar därför här om en grundläggandedemokratisk fråga. Delär ocksä angeläget att de förtroendevalda och de politiska partierna i sittförhällande fill den kommunala förvaltningen inte förlorar del politiska perspekfivet.Även om mängden av ärenden och mångfalden i den kommunala verksamheten liksom fidsätgångengör det nödvändigt för de förtroendevalda att specialisera sig, kan de som gmppinte skaffa sig samma kunskaper som den professionella förvaltningen. Lekmannastyrelmäste därför med nödvändighet ofta ske genom riktlinjer och mäl. Denna utvecklingställer också nya krav på förvaltningens arbete. Jag återkommer i del följandemed förslag fill åtgärder som syftar till all underlätta uppgiftsfördelningenmellan de förtroendevalda och de anställda (avsnitt 4.3). Detfinns frän medborgarsynpunkt starka skäl som talar för att stärka deförtroendevaldas roll genom en utvecklad mål- och ramstyrning. Den kan ge deförtroendevalda och de politiska partierna bättre fömtsättningar atl utöva denbestämmanderätt över verksamheten som de redan formellt har ikommunallagstiftningen. De förtroendevalda är demokratiskt valda och har somuppgift att företräda helheten och allmänintresset. I deras uppgifter ingårdärför att ange verksamhetens inriktning i stort samt att med mål och rikfiinjerleda den utveckling som är önskvärd. Förmedborgarna och partierna som uppdragsgivare samt för de förtroendevalda sombeslutsfattare är en återkoppling av resultaten i verksamheten av gmndläggandebetydelse. Uppföljningen i form av en utvecklad verksamhetsrevision har enligtmin bedömning en given plats i en mer uttalat polifiskt styrd kommunaldemokrati. En akfivare användning av verksamhetsrevisionen är därför angelägenför att skapa underlag för en ökad målstyrning. Jag har med tillfredsställelsekonstaterat att en sådan utveckling pägär. Samfidigtvill jag peka på att en ökad målstyrning inte får innebära att annan redovisningsverksamheteftersatts. Såväl kommunerna och landsfingen själva som statsmaktema har behovav att följa den reala och finansiella utvecklingen inom olikaverksamhetsgrenar. Sammanfattningsvisanser jag alltså alt det finns starka skäl att stödja utvecklingen mot en ökadmålstyrning i den kommunala verksamheten. Rättsläget är dock oklart när detgäller de kommunalrättsliga fömtsättningarna för detta. Kompetensfördelningenmellan fullmäkfige och nämnderna är grundlag-fäst genom bestämmelsen i 1 kap. 76 regeringsformen, där det stadgas att beslutanderätten i kommunerna utövas avvalda församlingar. Av 1 kap. 5 6 kommunallagen framgår att beslutanderättenutövas av fullmäktige. Härmed åsyftas beslut av mera generell räckvidd. Del ärfråga om avgöranden där det politiska momentet är avgörande Qfr prop. Det finns alltså ett visst utrymme för att nämndema har egen beslutande- 4 1986/87. rätt.Det är emellertid oklart var gränserna går för fullmäktiges möjligheter Prop.1986/87: 91 atl ge vida anslagsbemyndiganden och därmed öka beslutsulrymmet förnämnderna. Om de får för fria händer i detta hänseende kan det inkräkta på denfinansmakt som tillkommer fullmäktige. Motdenna bakgrund behövs enligt min mening ett klarläggande i kommunallagen avmöjligheterna för fullmäktige att ge finansbemyndiganden. Den nuvarande delegeringsregelni 1 kap. 5 6 Qärde styckel kommunallagen syftar till atl avlasta fullmäktigevissa grupper av ärenden som främst är av rutinkaraktär. Frågan om målstyrningoch ramanslag har ett vidare syfte. Jag föreslår därför att del i kommunallageninförs en ny bestämmelse som är fristående från delegeringsregeln. Den bör utformasså att den medger att fullmäktige ger nämnderna i uppdrag att genomföra en vissverksamhet inom ramen för de riktlinjer som fullmäkfige bestämmer. Nämndernaskulle därmed kunna beviljas ett ramanslag för en hel verksamhet utan att förden skull det grundläggande förhållandet mellan fullmäktige och nämndernarubbas. Jagvill framhålla att en störte frihet för nämndema i det hänseende som jag nu harberört kan ställa krav pä tätare redovisningar frän nämnderna till fullmäktige.Detta gäller såväl det ekonomiska utfallet som redovisning av hur verksamhetenbedrivs i övrigt. Det är en uppgift för den arbetsgmpp som arbetar med en nykommunallag att överväga om detta kan komma att kräva några lagändringar. Jaggår nu över fill frågan om delegering av beslutanderätt inom en nämnds verksamhet(3 kap. 12 6 kommunallagen). I beslutsbegreppel ingår enligt lagen i principendast sädana beslut som självständigt får överklagas. Bestämmelserna om delegeringsyftar således inle pä beslut av rent förberedande eller verkställande natur.Jag har redan tidigare berört dessa frågor i samband med min behandling av bmkamasinflytande i den kommunala verksamheten (se avsnitt 2.1). Huvudsyftetmed delegering inom en nämnds verksamhet är att avlasta nämnden från löpandeärenden. De förtroendevalda får således inte avhända sig ledningen ochansvaret för väsentliga delar av verksamheten. Beslut som påverkarverksamhetens mål, omfattning, inriktning eller kvalitet måste fattas avnämnden i sin helhet. Vilka ärenden som lämpar sig för delegering och på vilkennivå beslutanderätten skall ligga, måste bedömas med hänsyn bl.a. fill budgetomslulningen,förvaltningens verksamhet och storiek liksom hur den är organiserad samt hurofta ärendena förekommer och deras karaktär. Ietl system där den politiska styrningen sker genom att fullmäktige och nämnderna lägger fast mål, rikfiinjer och andra principer för verksamheten är del enligt min bedömning angelägel att ekonomiansvar och andra befo genheter så långt möjligt delegeras till de direkt verksamhetsansvariga. Detta underlättar den polifiska styrningen, ger ökade möjligheter för de anställdas medverkan, ger ett vidgat utrymme för samverkan mellan an ställda och brukare samt kan förbättra service och effektivitet. De nuvarande delegeringsreglernager redan icke oväsentliga möjlighe- Prop. 1986/87: 91 ter att flyttaansvaret för den löpande driften till de verksamhetansvariga. I etl antalkommuner och landsting pågår försök som bl.a. innebär atl daghemsföreständare, hemvårdsassislenler,klinikchefer och servicehus-föreståndare efter delegering av den berördanämnden kan besluta om - anställning av personal, - inköp av inventarier ochutrustning, - resursfördelningen inomenhetens budget, - arbetsfördelning inom enheten. Tilldetta kommer en mängd beslul av verkställande och förberedande art såsomupprättande av enhetens budget, budgetuppföljning och ell stort antal personaladministrafivaärenden. Somjag tidigare berört pägär en översyn av del kommunalrättsliga regelsystemet. sammanhanget kommer reglerna om delegering all prövas med inriktning allstärka de förtroendevaldas ställning och underlätta deras arbeie. I dettaarbete kommer därför all övervägas om del från demokratiska synpunkter ärlämpligt all ytterligare utvidga eller precisera nämndernas delegeringsrätteller all utvidga begreppet ren verkställighet lill alt omfatta flertaletvardagliga beslut inom förvaltningen. 4.3 Förtroendevalda och partier Medborgarinflytandeti den kommunala verksamheten skall givetvis även fortsättningsvis i första handkomma till uttryck inom del representativa systemets ram. De politiskapartierna har det grundläggande ansvaret för kommunalpolitikens utformning ochför medborgarnas möjligheter alt påverka den kommunala verksamheten. Kommuneroch landsting fär enligt lagen (1969:596) om kommunalt partistöd lämnaekonomiskt bidrag lill politiskt parti som beslutet om bidragavser är representerat i fullmäktige resp. . Bidrag skall utgå medsamma belopp per mandat till bidragsberältigal parti. Demokraiiberedningen harhaft till uppgift att kartlägga och belysa frågan om del kommunala partistödet. Depolitiska partierna utgör basen för de förtroendevaldas arbeie. De förtroendevaldahar en central roll för demokratins funktionsrätl. De skall i den kommunalaverksamheten företräda partierna och därmed medborgarna. skall deansvara för det direkta beslutsfattandet saml för att besluten verkställs ochfår avsedda konsekvenser. Dessa dubbla roller ställer enligt min mening utomordentligtstora krav på de förtroendevalda. Jag återkommer senare till denna fråga. Frågan om deförtroendevaldas arbetsvillkor har uppmärksammats i olika sammanhang. Kommunerna och landstingen hade redan enligt tidiga re kommunallagstiftning rätt atl betala arvode, reseersättning, traktamente m. m. kommunallag (2 kap. 5 6,3 kap. 4 6) infördes en rätt till ledighet från anställning för alt kunna fullgöra kommunala förtroendeupp drag. Dessutom tillkom vidgade möjligheter atl ge ersättning för utgifter 51 förbarnomsorg m. m. och möjlighet alt betala ersättning till förtroendevalda närde deltar i de politiska parfiernas utbildning i kommunala frågor (2 kap. 29 8,3 kap. 16 6). Jagredovisade min syn på dessa frågor i prop. 1982/83:97 om de förtroendevaldasarbetsförutsättningar i kommuner och landstingskommuner m.m. Riksdagenbeslutade i samband därmed - genom en ändring (1983:563) i kommunallagen - atlkommunerna och landslingen fr.o.m. skall kunna besluta omersättning till förtroendevalda för förlorad arbetsförQänst när de fullgörkommunala uppdrag. 1 demokratiberedningens uppgifter har ingått alt följautvecklingen av de ågärder som vidtagits och vid behov lämna förslag tillytterligare åtgärder. Föratt underlätta de förtroendevaldas uppgifter - såväl i rollen som beslutsfattareoch som företrädare för partierna och väljarna - har genom lagen (1983:565) om polifiskasekreterare i kommuner och landstingskommuner öppnats möjlighet att anställa polifiskasekreterare. Deras uppgift är att lämna polifiskt biträde åt deförtroendevalda. Defrågor som jag här aktualiserat är i flera avseenden av den karaktären alt detankommer på parfiorganisationerna själva atl avgöra hur de bör lösas. När delgäller de förtroendevaldas arbetsförhållanden är det i allt väsentligtkommunerna och landstingen, som på grundval av de lokala förutsättningarna ochde möjligheter som lagstiftningen erbjuder, har att besluta om de åtgärder sombehövs. Jagavser att i det följande ta upp olika förslag som syftar till att stärka de förtroendevaldai deras politikertoll. I det sammanhanget tar jag även upp behovet av enklarare uppgiftsfördelning mellan de förtroendevalda och förvaltningen.Slutligen redovisar jag även mina överväganden om de möjligheter som finns förkommunerna och landstingen att ekonomiskt stödja de politiska partierna och deförtroendevalda. Deförtroendevaldas och partiernas uppgifter Mittförslag: De förtroendevaldas roll som medborgarnas ombud i den kommunalaverksamheten behöver förslärkas. Dettamarkeras genom en precisering i kommunallagen av deras huvudsakliga uppgifter. Syftet är ocksäatt främja utvecklingen mot en klarare rollfördelning mellan deförtroendevalda och de anställda. Demokrafiberedningensförslag: Beredningen behandlar frågan men lägger inte något förslag tilllagändringar. Skälen för mitt förslag:Utgångspunkten för mina överväganden om de förtroendevaldas och partiernas rolloch uppgifter är atl värna om den represenlafiva kommunala demokratin som etlmedel att förverkliga medborgarnas politiska önskemål och krav. Enligt min mening är enhuvudfråga i det pågående förnyelsearbetet att de förtroendevaldas förhållande lillmedborgarna sätts i centrum. Kommunerna och landsfingen befinner sig i enprocess med översyn av såväl organisation som styr- ochledningsformer. Dét är betydelsefullt atl denna Prop. 1986/87:91 vidareutvecklingav välfärdspolitiken inte sker frän snävt förvallningsmäs-siga utgångspunkterutan all tid och kraft också ägnas åt atl utveckla de förtroendevaldas roll. Jaganser också att de politiska partierna måste få spela en avgörande roll iförnyelsearbetet. Olikautvecklingslinjer pekar pä att risker finns för atl den representativademokratin försvagas. En faktor är atl förtroendemannakåren har minskal kraftigtbl. a. beroende av den kommunindelningsreform som fullföljdes är 1974. Som jagtidigare erinrat om har en omfattande vetenskaplig utvärdering av reformenskonsekvenser genomförts. Det finns två saker i dessa undersökningar som börframhållas i delta sammanhang. Undersökningarnavisar för det första atl del finns en klar tendens till att medelåldern blandde akfiva partimedlemmarna ökar. För det andra visar utvärderingen attmedborgarnas aktivitet och engagemang i samhällsfrågor i ökad utsträckning gärvid sidan av partierna. Detta trots all medborgarnas aktivitet allmänt settvuxit . I samma riktning pekar statistiskacentralbyråns undersökningar 1984. Dessaresultat visar enligt min uppfattning entydigt pä behovet av att stärkapartiernas och de förtroendevaldas ställning i den demokratiska processen. Delär särskilt viktigt atl utveckla de personliga kontakterna mellan medborgamaoch de förtroendevalda. De politiska partiernas lokala föreningar kan härgivelvis ges en viktig roll för all utveckla kontakterna med medborgarna inärområdet. Mina förslag i del föregående om decentralisering till lokalanämnder skall inte minst ses mol den bakgrunden. I en organisafion med lokalanämnder blir det som demokraiiberedningen påpekat naturligt för de lokala parfiföreningarnaatt nominera ledamöter, ta ansvar för partigruppverksamheten och ta upp frågorsom aktualiseras bland kommundelens invånare och därmed vitalisera det lokalapartilivet. Närdet gäller de förtroendevalda anser jag att dialogen med allmänheten försvärasom rollen som politiker blir otydlig. Det är min uppfattning atlsamhällsfrågorna mäste angripas med utgångspunkt i människornas vardag och intefrän förvaltningens myndighetsperspektiv. Man kan uttrycka del så att det inteär fråga om hur polifiken bättre skall föras ut till medborgarna. Det handlaristället främst om hur människornas behov och önskemål skall föras in ipolitiken. Polilikerrollen behöver förändras så alt de förtroendevaldaverkligen blir ombud för folkel och inle för förvaltningen. Jagföreslår mol den anförda bakgmnden att en ny regel införs i kommunallagen för atlmarkera de förtroendevaldas huvudsakliga uppgifter. 1 en bestämmelse, som kantas in i 1 kap. 5 8, bör anges att de förtroendevalda särskilt bör ägna sig ätfrågor som rör verksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvalitet. Denav mig förordade ändringen kan ses som en bekräftelse på den successiva utvecklingen av den kommunala verksamheten frän lekmanna- förvaltning till pohtikerstyrd . Denna utveckling har inte fått genomslag i kommunallagen. För att tydliggöra rollför delningen mellan förtroendevalda och anställda har jag dessutom redan 53 (avsnitt 2.2) föreslagitatt en särskild regel om de anställda tas in i 1 kap. 5 6 i kommunallagen. Jagvill därmed markera de anställdas avgörande betydelse för denkommunala verksamheten. För flertalet anställda är den viktigaste uppgiften atlproducera och förmedla service ät medborgama. Dessa frågor har jag tidigarebehandlat i avsnitten om den kommunala serviceproduktionen. Minbedömning: Frågan om en översyn av det kommunala stödet lill de politiskapartierna bör prövas ytterligare. Lagen om kommunalt partistöd bör därför inteändras . Demokratiberedningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med min bedömning. Somjag tidigare redovisat har demokratiberedningen haft till uppgift all kartläggaoch belysa denna fråga. Resultatet har redovisats i rapporten (Ds C 1985: 8)Del kommunala partistödet. Enligtundersökningen, som utförts vid statsvetenskapliga institutionen i , vardet primärkommunala partistödet 131,5 milj. kr. Det landstingskommunalapartistödet var samma är 67,2 milj. kr. Enligt en kartläggning som genomfört uppgick del primärkommunala stödetdetta år till 161,2 milj. kr. Vad som anförts gäller det mandatbundnapartistöd som kommuner och landsfing får bevilja enligt lagen (1969: 596) omkommunalt partistöd. Nägon skyldighet all lämna sådant partistöd föreliggerinte. Undersenare är har ell antal andra bidragsformer till partierna utvecklats vidsidan av det mandatbundna kommunala parfistödel. Del rör sig främst omutbildningsbidrag som kan betalas ut med stöd av kommunallagens bestämmelserom ersättning till förtroendevalda. I några kommuner förekommer lokalbidragsamt stöd fill information och administrafion. Totalt anslog är 1983 kommunerna13,6 milj. kr. och landsfingen 5,1 milj. kr. till dessa ändamål. Detframgår också av demokratiberedningens rapport all ett 20-tal kommuner och 15landsting stödde de politiska ungdomsorganisationernas allmänpolitiskaverksamhet med sammanlagt 7,5 milj. kr. Detta har av praxis ansetts kompetensenligti en rad fall med hänvisning till bestämmelser i den tidigare barnavårdslagen(1960: 97). I rättspraxis har några kommunala beslut om stöd till politiskaungdomsorganisationer dock undanröjts, eftersom stödet har ansetts vara ettotillåtet kommunalt stöd fill politiska partier. När bidragen har ansettshänföra sig till organisafionernas rent partipolitiska verksamhet har bidragenfallit utanför den kommunala kompetensen. Mofionsförslagom ändringar i reglerna för det kommunala partistödet Prop. 1986/87:91 harvarit en återkommande fråga i . Vid sin behandling avfrågan vid 1984/erinrade (KU 1984/85:6)om den koppling mellan partistödet på statlig och nivå som gjordes i1972 ärs pariislödsbeslul och angav atl det kommunala partistödels konstruktionendast borde prövas inom ramen för en allmän översyn av partistödet. Utskottetframhöll ocksä alt del kunde uppkomma behov av partiledaröverläggningar omformerna för del nuvarande partistödet såsom ett resultat av den kartläggningsom dä skedde inom demokratiberedningen. I detta sammanhang vore det enligtutskottet också lämpligt att behandla frågan om etl kyrkokommunalt partistöd. 1984/85:13) följde utskottet. Demokraiiberedningenredovisar sina överväganden om del kommunala partistödet i sillhuvudbetänkande. Beredningen anger där (betänkandet s. 116) alt kommunerna och landsfingenenligt dess mening har tillfredsställande utrymme att ge ekonomiskt slöd lillde polifiska partierna. Beredningen lägger därför inle fram några förslag fillförändringar av partistödet. Fråganaktualiserades på nytt vid 1985/. 1 sitt betänkande 1985/86: 15behandlar konsfilutionsutskotlel sålunda tre motioner om ändringar av detkommunala partistödet och en motion om det statliga partistödet. "Utskottetanser, liksom tidigare, atl en översyn av del kommunala partistödet inle börske isolerat från andra partistödsfrägor. En sådan gemensam översyn börföregås av partiledaröverläggningar, vilka enligt utskottets mening nu börkomma till ständ." 1985/86: 116) beslöt i enlighet med utskottels hemställan. Enligtmin bedömning bör frågan om en översyn av den nuvarande kommunalapartistödslagen prövas ytterligare.