prop · GA03122 · 1986-12-31 00:00:00 — En förskjutning mot ett sådant synsätthar redan skett, det har märkts inte bara i statistiken överjordförvärvsärenden, utan också i den löpande fastighetsbildningsverksamheten.Av det skälet har lantmäteriverket och lantbruksstyrelsen inlett diskussioneroch samarbete angående tillämpningsfrågor i olika fastighetsbildningssituationer,främst avseende deltidsjordbmk, fastigheter för kombinerade ändamål ochbostadsfastigheters utformning på landsbygden. Föreliggande lagförslag kommerall påskynda utvecklingen i åsyftad riktning. Betydelsen av att tillämpningenav fastighetsbildningslagen ses över ökar ytterligare efter ändring avjordförvärvslagen. Fastighelsbildningslagenhar i hög grad strukturpoliliska syften. I tredje kapitlet finns bl.a. angivetatl en jordbmksfastighet ska vara beskaffad så att den medgertillfredsställande lönsamhet hos det företag som ska bedrivas på fasligheten.En liknande bestämmelse finns för skogsbmksfastigheter. Utformningen avbestämmelserna är emellertid avsiktligt inte mer konkret än så. Tanken är attdet bakomliggande materiella innehållet ska kunnakorrespondera mot de gällande jordbrukspolitiska riktlinjerna. Dessutom finnsundantagsbestämmelser som under vissa omständigheter kan medgefastighetsbildning även i fall då lönsamhetskravet inte är uppfyllt. Genomden förskjutning i rättstillämpningen som skett i jordförvärvs- och fastighetsbildningsärenden i framför allt glesbygd har undantagsbe stämmelserna, främst 3 kap. 9 §, böriat tillämpas i högre grad . Detta har varil nödvändigl för anpassningen lill en ändrad inriktning i strukturpolitiken. Översynen av jordförvärvslagen kan nu leda till en ännu mer flexibel syn på hur jordbmksfastigheter ska vara beskaffade. Ska detta slå igenom vid fastighetsbildningen måste undanlagsbestämmelserna till lämpas i än högre grad och sannolikt bli dominerande. verketsmening är det från flera synpunkter, bl.a. med hänsyn rätlssä- Prop.1986/87:122 kerheien, otillfredsställande om undantagsregler blir dominerandepå detta sätt . En översyn av fastighetsbildningslagenssärskilda bestämmelser om jord- och skogsbruk bör därför övervägas. En sådanöversyn kan göras av lantmäteriverket i samråd med berörda myndigheter. Genomatl inslaget av regionalpolitiska aspekter ökar genom lagförslaget kan man somredan berörts vänta sig alt lagtillämpningen kommer att variera ytterligaremellan olika delar av landet och även mellan olika delar av ett län. Dettamotiverar en aktivare planering i länen och kommunema när det gällerregionalpolitiska frågor, stmklurfrågor m.m. Frågan om att upprätta särskildahandlingsprogram aktualiseras. Sådana program kan bl.a. innehålla mål ochavgränsningar för hur arbetet med skogens stmklurfrågor ska bedrivas. En sådaninriktning skulle underlätta verksamheten och välkomnas av lantmäteriverket. 2.12 : Huvudsyftet med stmkturpolitiken äretl aktivt brukande av mark för jord- och skogsbruk. För att målel förstrukturpolitiken skall kunna nås krävs statlig styrning. Jordförvärvslagen ochskötsellagen är instrument för denna styrning. Det är viktigt att dessainstmment formas på etl sådant sätt att de i samspel med de enskilda initiativenleder fram mol det strukturpoliliska målel. Gällande jordförvärvslag uppfyllerinle delta krav. Utredningen föreslär ändringar som ger större utrymme förenskilda initiativ. Enligt domänverkets mening borde det vara möjligt att idetta avseende tänja lagstiftningen ytterligare något. Jordförvärvslagen börenligt domänverkets mening i första hand innehålla regler som gynnarrationaliseringsverksamheten inom skogsbruket samt tillgodoser intresset altvärna om befintliga familjejordbruk och stödja träförädlande företag. 2.13 Kammarkollegiet: Trossamfundet ägergenom sina pastorat ca 360000 ha produktiv skogsmark. Det motsvarar ca 1,avlandets totala skogsmarksareal. Skogen förvaltas av stiftsnämnderna.Kammarkollegiet är central förvaltningsmyndighet för frågor om kyrklig egendom.I den egenskapen handlägger kollegiet ärenden om försäljning och inköp av sådanegendom. sliftsnämnderna har kollegiet erfarit de olägenheter somjordförvärvslagen medför i arbetet med strukturrationaliseringen av denkyrkliga jorden. Stelheten vid prisprövningen och den omständliga proceduren isamband med tillståndsprövningen i övrigl medför att många angelägnaförsäljningar av rationaliseringsfastigheter inte kunnat fullföljas. Olikametoder har använts för att komma från orimliga konsekvenser av regelsystemet.Kollegiet välkomnar därför de nu föreslagna ändringarna som i flera avseendenkommer atl underlätta sliftsnämndernas arbete med strukturrationaliseringen. 2.14 Statskontoret:Statskontoret delar uppfattningen att behovet av en fortsatt slorleksrationalisering för all bygga upp ytterligare förelag av sådan omfattning att de ger bmkaren sin huvudsakliga sysselsättning och försörining är sä framträdande. Verket finner därför förslagen välmotiverade och ägnade atl åstadkomma en avreglering då del gäller förvärv av mark. Detta kan leda till en ökad handel med jordegendomar som åtminstone i vad avser skogsmark kan påskynda en strukturrationali sering. Sådanaförenklingar torde påverka lantbruksnämndernas verksamhet. Statskontoret vill erinra om att en arbetsgrupp har tillsatts inorri civildepar tementet med uppgift att lämna förslag om en samordnad länsförvaltning. Erfarenheter frånförsöksverksamheten i skall därvid be- Prop. 1986/87; 122aktas. Statskontoret biträder arbetsgruppen. Enligtstatskontorets mening bör del ankomma på att svara för ensamordnad markanvändning i länet. Del är därför rimligt atl fåravgöra i vilka delar av länet det år av allmänt inlresse att egendomar tas ianspråk för jordbrukels eller skogsbrukets rationalisering. Härvid behöverenligt statskontorets mening ej endasi administrativa gränser följas. Inomområden där marken inte är av intresse för storleksrationalisering böregendomar också kunna säljas fritt som fritidsjordbruk. Inomlantbruksnämndernas ansvarsområde ligger fömtom att bedöma förvärv enligljordförvårvslagen även att bevaka förköpsrätl enligt överenskommelsermed kommunerna. För att åstadkomma en rationell hantering och för att minskatidsutdräkten vid tillståndsprövningen är det angeläget att i samråd mellanlänsstyrelse, lantbruksnämnd och kommuner utforma så enkla rutiner som möjligtinom områden där fortsalt strukturrationalisering inle anses böra ske. 2.15Riksrevisionsverket: konstaterar all de förslag som läggsav utredningen inte innebär några större förändringar när det gällerstatens/samhällets möjligheter atl även i framliden ingripa mol och hindra oönskadeförvärv av jordbmks- och skogsmark. Den nuvarande lillståndspliktens omfattningkvarstår, dvs. de förvärv som kräver tillstånd kommer också att krävatillstånd , som de prövande myndigheterna ges elt ökatutrymme att avgöra hur lagen skall tillämpas i det enskilda fallet. Riksrevisionsverketdelar utredningens uppfattning att del är angeläget att anpassajordförvärvslagen till de ändrade förutsättningarna inom jord-och skogsbruketsaml till den ökande betydelsen av en aktiv glesbygdspoli-lik något som f.ö.slås fast redan i direktiven och är anledningen till atl översynen kommit tillstånd. Riksrevisionsverkel ställer sig ocksä positivt till den allmännainriktningen i utredningens resonemang att del - utan att ge avkall pålagstiftningens grundläggande syften - bör vara möjligt att begränsa nuvarandeförvärvshinder. Enligt uppfattning har dock utredningen isina överväganden och förslag inte tillräckligt konsekvent tagit fasta på denbeskrivning av problembilden som görs i betänkandet. Riksrevisionsverkel anserockså att den analys som ligger till grund för vissa av utredningens förslag ärofullständig. Beträffandejordbruksföretag i utvecklade jordbruksdistrikt finns, såvittriksrevisionsverket kan bedöma, inget behov av att från rationaliseringssynpunktha en särskild förvärvslagsliftning. delar av betänkandet som behandlar skogsbmkets problem har utredningen enligt riksrevisionsverkels uppfattning på etl alltför summa riskt sätt behandlat frågan om den nuvarande lagstiftningens effekter och den "hotbild" som kan skönjas när det gällerskogsmarken och dess utnyttjande. anser exempelvis att det hade varit önskvärt att utredningen närmare redovisat sin bedömning av i vilken omfattning man genom hittillsvarande förvärvsprövning motverkat en oönskad utveckling när del gäller olika skogsfasugheters arrondering och användning. Enligt uppfattning är del anmärknings värt att utredningen inte ens har försökt göra en sådan genomgång (frågan berörs över huvud taget inte i belänkandet). Mot bakgmnd av att några fakta eller resonemang kring dessa frågor inte redovisas saknas, enligt mening, i betänkandet underlag för ställningstagande i 62 fråganom behovet av lagstiftning när del gäller förvärv av skogsfastighe- Prop.1986/87; 122 ler. Avslutningsvisvill riksrevisionsverkel anföra följande beträffande de överväganden som görs ibetänkandet om skogsfasligheter. Utredningens förslag syftar lill au främja ettrationellt brukande av den befintliga skogsmarken. Såvitt riksrevisionsverkelkan bedöma bör man dock inte ha överdrivet stora förväntningar belräffandeeffekterna av de föreslagna åtgärderna. Som konstateras i betänkandet (s. 38)är det endast en mindre del - f.n. - av det totala antaletöverlåtelser av fastigheter taxerade som jordbruksfastigheter som kan påverkasmed jordförvärvslagen. Som utredningen själv konstaterar (s. 49) är vidaresannolikt andra förhållanden än den nuvarande lagstiftningens"inlåsningsef-fekler" av stor belydelse för benägenheten att avyttrafastigheter. Utredningen pekar på sådana omständigheter somskalielagsliftning, dödsboägande, jakl- och fiskeintresse, affektionsvärde m.m.I själva verket torde ett rimligt antagande vara att den föreslagnalagändringen torde få en ganska marginell betydelse för utbudet av sådanamindre skogsfasligheter som f.n. inte bedrivs så rationellt som det från striktskogspolitiska utgångspunkter vore önskvärt. Utredningensöverväganden och förslag pä denna punkt aktualiserar dock en viktig principiellfräga om hur långl kravet på en från strikt skogspolitiska utgångspunkterrationellt bmkad skogsmark lämpligen bör drivas. I olika sammanhang brukarframhållas att skogen inte bara skall ses som en produktionsresurs för råvaratill skogsindustrin, ulan också som en källa för rekreation och avkoppling. Ettalltför "optimalt" bmkningssy-slem kan komma i konflikt med denna typav mål. Del är därför viktigt att samlat överväga de åtgärder som från olikaperspektiv år önskvärda när det gäller skogsmarkens framtida användning. 2.16 Hovrättenför övre : Hovrätten vill påpeka att om nu jordförvärvslagenändras och om man dessutom beaktar förändringarna i jordbrukspolitiken ändrasockså fömtsättningarna för de jordpolitiska reglerna ifastighetsbildningslagen markant. 3 kap. 5, 6 och 7 §§ i denna lag innehållerbestämmelser om jord- och skogsbruk. Dessa bestämmelser kan därför behöva sesöver för att anpassas till de nya förutsältningarna och för att man inte ialltför stor utsträckning skall behöva tillgripa undantagsbestämmelserna i 3kap. 9 § nämnda lag. 2.17 Kammarrätteni : Det nuvarande tillståndssystemet kräver en betydande administration fastän det - som framgår av betänkandet - gäller endast en mindre del av förvärven. När nu möjlighetema att förvär va fastigheter skall öka och ingrepp i marknaden ske i färre fall hade det varit värdefullt om utredningen diskuterat möjligheten att radikalt lägga om systemet för att uppnå förenklingar. Så länge ett huvudändamål med lagen varit att främja lantbrukets och skogsbrukets rationalisering har elt tillståndsförfarande varit naturligt. Närsyftet blir alt ingripa i särskilda fall borde man allvarligt pröva att övergåtill elt förköpssystem. Förvärven skulle i princip vara fria menlantbruksnämnden eller annan myndighet skulle ha möjlighet att i efterhand gåin om förutsättningar härför föreligger. Man skulle då slippa ett byråkratiskttillståndsförfarande och de svårigheter som uppkommer vid exekutiva auktioner. Kammarrättenkan inte på föreliggande material förorda ett förköpssy stem men beklagar att ett sådant inte utretts närmare. Detav utredningen framlagda förslaget är till sin tekniska utformning Prop.1986/87; 122 mycket allmänt hållet. Formuleringarna är så generella atl detofta blir svårt för den enskilde att med utgångspunkt från lagtexten ochmotiven bedöma om han kan få tillstånd att förvärva en viss fastighet. 2.18 : Tingsrätten ifrågasätter när detgäller jordförvärvslagen om inte den lagen i sin helhet bör ses över frånspråklig och redaktionell synpunkt. 2.19 : Tingsrätten delar utredningensuppfattning att det jordbmkspoliliska intresset av att med stöd avjordförvärvslagen verka för ytterligare uppbyggande av rationellajordbruksföretag med intensiv produktion är så framträdande. Likasådelar tingsrätten utredningens uppfattning, att det kan antagas attjordförvärvslagstiftningen, i dess nuvarande utformning, har en återhållandeinverkan på omsättningen av jordbruks- och skogsbmksfastigheter. Tingsrättendelar därför också utredningens uppfattning, att det behövs förändringar inuvarande jordförvärvslagstiftning på gmnd av de ändrade förutsättningama förjordbmks- och skogsbmkspolitiken samt regionalpolitiken, och atl dessaförändringar bör inriktas på dels begränsningar i nu gällande förvärvshinder,dels en anpassning av lagens tillämpning tdl skilda förhållanden inom olikadelar av landet. Deåtgärder, som utredningen föreslår, framstår i huvudsak som lämpliga för attåstadkomma sådana förbättringar som enligt direktiven tid utredningen ärönskvärda. 2.20 Länsstyrelseni : anser att eftersom lantbmkets situation varierar starkt inom landet och även inom ett län måste jordförvärvslagen vara en "ramlag" med regional fillämpning. La gen kan därigenom underlätta för länet att driva en medveten landsbygds politik. Länsstyrelsendelar utredningens uppfattning att jordförvärvslagen skall - främja en aktiv näringsverksamhet på landsbygden - främja ett boende på landsbygden och - stärka sambandet mellan ägande och bmkande. Emellertidhar utredningen inte fullföljt dessa tankegångar i sitt 2.21------------------------------------------ Länsstyrelseni län: finner----------------------------------------- attde före slagna uppmjukningarna av jordförvärvslagen kommer att innebära en enklare och snabbare handläggning vid lantbmksnämnderna genom att antalet förvärvsärenden som kommer att prövas, blir avsevärt färre. Läns styrelsen delar också utredningsmannens allmänna syn alt en ökad omsätt ning av jordbruksfastigheter bör åstadkommas och att fritidsjordbruk i större omfattning bör medges. finner dock att det vore värdefullt att i jordförvärvslagen ha nägon form av spärr som hindrar att jordbmksfastigheter och därmed permanent boende i regionalpolitiskt ut satta områden övergår till fritidsbosätlning. Denföreslagna nya jordförvärvslagen kommer sannolikt att leda till en ökad omsättning av jord- och skogsbmksfastigheter. anser att lagen mot denna bakgrund borde innehålla en möjlighet för tillstånds myndigheten att ställa villkor på stmklurförbättrande ätgärder som kan förknippas med förvärv. I län är fastighetsstmkturen i vissa områ den klart olillfredsställande och det har visat sig svårt att på frivillig vägfå 64 till stånd förbättringar. Länsstyrelsenanser att det kan vara ologiskl att, som andra regier mjukas upp,behålla släktskapsregler, som skiljer sig från arvslagsliftningen.Länsstyrelsen avser här särskilt prövning i samband med överlåtelse tillsyskonbarn. 2.22 i : Utvecklingen inomsäväl jordbruket som skogsbruket har genomgått enomfattande omvandling. Den kraftiga produktivitetsökning som skett inomjordbruksnäringen har radikalt förändrat näringens förutsättningar.Produktionsöverskott och sjunkande världsmarknadspriser har medfört obalansmellan inhemsk produktion av jordbmksprodukter och inhemsk konsumtion. Betydandearealer jordbruksmark bör därför kunna ges annan användning. Länsstyrelsenfinner det därför bland annat mot denna bakgrund angeläget att gällandelagstiftning ses över. 2.23 i län: Utvecklingensedan gällande lags tillkomst 1979 kännetecknas i stort av förjordbruksnäringen besvärande produktionsöverskott, försämrad lönsamhet, nyamålsättningar för jordbrukspolitiken och regionalpolitiken samt ökade krav pägod miljö. Utredningen pekar bland annat på sådana omsländigheler som attjordbrukarfamiljerna hämtar sina inkomster till allt större del från källorutanför det traditionella jord- och skogsbruket, att skogsbrukels roll somstödnäring till jordbmket minskar i omfattning saml all möjligheterna till kombinationsjordbruki glesbygdsområdena bör underlättas. Moldenna bakgrund diskuterar utredningen vissa effekter av den nuvarandelagstiftningen och menar att det är angelägel att lagens syften anpassas lilldessa ändrade fömtsättningar. 1 och för sig kan i huvuddragendela utredningens mening härom även om tillämpningen i länet ej kananses strida mot dessa syften. Redan den nuvarande lagstiftningen ger i mångastycken möjligheter till anpassning av tillämpningen efter den fortgåendeutvecklingen och med beaktande av regionala skillnader. Utredningensuppfattning aU nuvarande lagstiftning har inlåsningseffekter av betydandeomfattning, vilka motverkar en önskad fastighetsomsättning, delas inte avlänsstyrelsen. Benägenheten, eller snarare obenägenheten, atl avyttrafastigheter styrs i vida större utsträckning av sådana omständigheter somskattelagstiftning, dödsbo- eller flerägande, fritidsintressen,affektionsvärden m.m. 2.24 i : finnerdel remitterade förslagel i huvudsak väl anpassat till de ändradeförutsättningarna inom jordbruket och skogsbruket och har inte något att erinramot atl förslaget lägges till gmnd för lagstiftning. 2.25 i : harberetts tillfälle att yttra sig över betänkandet "Översyn avjordförvärvslagen". Förslaget innebär en minskad reglering och möjliggörsamtidigt siörre anpassning till regionala förhållanden och hänsyn till miljön.Därmed ger utredningen i princip lagen en inriklning, som kan tillgodose deönskemål tillsammans med sex andra län i framfördelill departementet . 2.26 i : delarutredningens uppfattning att det i princip inte finns skäl att bygga upp ytterligarejordbruksenheter av sådan storlek all de ger brukaren sin huvudsakliga syssel- 65 5 1986/87. På flera håll inom länet är dock arronderingen Prop. 1986/87;122 dålig även inom slättbygden. Vidare finns stora brister i fastighetsstmktureni anslutning till allmänna vägar och järnvägar. Dessa brister blir alltmerpåtagliga på grund av ökande trafik och högre hastigheter. För en rationellproduktion måste också familjejordbmken få utvecklas. Inte minst gäller detta isamband med neddragningen av animalieproduktion. Lagstiftningen får därför inteutformas sä alt lantbruksnämndens möjligheter all påverka utvecklingen i dessaavseenden avsevärt försämras. Beträffandeskogsmarken har en av lillsalt arbetsgrupp konstaterat attomkring 83000 ha är dåligt arronderad och i slort behov av stmklurförbättrandeåtgärder. har därför antagit ett program för bl.a. skogligastmkturförbättringar och tagit officialinitialiv för att få igånglantmäleriförrättningar beträffande vissa områden. Erfarenheterna av dennaverksamhet är myckel goda. För alt arbetet skall ge etl gott resultat fordrasemellertid alt lantbruksnämnden har byggt upp en tillräcklig markreserv inomområdena motsvarande åtminstone av området. Detta lar och kräveren aktiv insats av lantbruksnämnden. Denna aktiva inköpspolitik är ocksåbetydelsefull för de markbyten som måste göras i samband med bildande avnaturreservat och skjutfalt i länet. Även inom skogsmarken sker emellertidhuvuddelen av strukturrationaliseringen i lantbruksnämndens dagliga arbetegenom förhandling med köpare av fastigheter och övriga berörda fastighetsägare.Denna verksamhet måste få fortsätta. Föratt underlätta genomförande av beslut om naturreservat och liknande kan delvara angeläget och rationellt atl helt eller delvis kunna vägraförvärvstillslånd och lösa in områden. Redan nu använder lantbruksnämndernajordförvärvslagen för att nä praktiska lösningar för naturreservatsbildning.Möjligheten att underlätta säkerställande av mark för naturvårdsändamål börkunna införas genom en komplettering av 6 § jordförvärvslagen. 2.27Länsstyrelsen i : I utredningen framhålls att det från samhälletssynpunkt alltjämt finns ett behov av en jordförvärvslag som slår vakt om familjejordbruket begränsar juridiska personers fastighetsförvärv gör det möjligt atl i utpräglade glesbygder ta lillvara sysselsättningsmöjligheterna i jord- och skogsbmket. Länsstyrelsendelar denna uppfattning och anser liksom utredningen att den nuvarande lagenbehöver omarbetas för alt bättre anpassas till ändrade förhållanden inom deareella näringarna och till den ökade betydelsen av en aktiv glesbygdspolitik. tror att de redovisade syftena med lagen kan uppnåsäven efter en begränsning av prisprövningen och bosättnings-, utbildnings- ochrationaliseringskraven. Länsstyrelsenhar vid sin bedömning av utredningen haft glesbygdspolitiken ochlandskapsvården som sina viktigaste utgångspunkter. Landskapsvårdenhar beaktats i utredningsarbetet. Det är ett i dessa sammanhang nytt ochvälkommet inslag. attdenna fråga bör ges ännu större tyngd . naturresursernabör en omsorg om landskapels natur- och kulturvården enligt lånsstyrelsens mening alltid vara etl mycket viktigt inslag. Strävan i denna riktning slår inle i motsättning till, utan ulgör en viktig del av ett samhällsekonomiskt betraktelsesätt. På lång sikt är landskapet som kultur bärare och dess levande innehåll en betydelsefull resurs. Riksdagenhar beslutat om en offensiv och ulvecklingsinriklad gles- Prop. 1986/87;122 bygdspolitik. Denna har bl.a. konkretiserats i glesbygdsstöd och projektverksamhet.Riksdagens intentioner har fått ett stort gensvar i form av elt ökatindividuellt risk- och förelagande samt kollektivt engagemang i många bygder. Länsstyrelsenser mycket positivt på dessa tendenser. upplever attdel finns betydande hot mot glesbygden. Situationen inom jordbruket är ettsådant hot. Etl annal är de fortsatta rationaliseringarna inom skogsbruket. Länsstyrelsenförordade därför i sitt yttrande över livsmedelskommit-léns betänkande myckeltydliga regionalpoliliska hänsynstaganden inom jordbrukspolitiken. Etl motivför detta var enligt uppfattning att del inte är jordbruket iskogslänens skogs- och mellanbygder som orsakat landels livsmedelsöverskott.Etl annat var atl en sådan politik säkerligen skulle vara ett förhållandevisbilligt och effektivt sätl alt bedriva regional- och glesbygdspolitik. Markägandetutgör en av flera strukturskapande faktorer på glesbygden. Del är därförviktigt att jordförvärvslagen står i samklang med intentionerna bakom den offensivaoch ulvecklingsinriklade glesbygdspolilik som beslutat om. I annalfall kommer ansträngningarna inom ramen för denna politik atl urholkas av enbrist på helhetsyn när det gäller den samlade politiken för glesbygden. 2.28 Länsstyrelseni län: delar utredningens uppfatt ning att en viss liberalisering bör komma till uttryck i lagstiftningen. Det är vikligt alt de regionalpoliliska intressena får ökad tyngd i lagen, vilket framgår av den nya lydelsen i 1 §. Detfinns dock anledning varna för en alltför kortsiktig syn på strukturproblemeni jordbruket och skogsbruket. Behovet av att förbättra fastig-hetssirukluren,särskilt i skogsmarken, är pä sina håll myckel stort. Även om l.ex. Kopparbergsoch har en betydligt sämre fastig-hetsstruktur än län,finns dock inom delar av länet eU starkt behov av atl förbättra strukturen iskogsmarken. Liberaliseringstanken bör få till följd atl den så kalladefrikretsen i 3 § 5 åler får omfatta även syskon och syskons avkomling, vilketinte föreslagils av utredningen. Denna återgång lill vad som gällt i tidigarelagstiftning bör ses mot bakgrund av att av det totala antaletöverlåtelser av fasligheter taxerade som jordbruksfastigheter inte prövasenligt jordförvärvslagen.