prop · GA0374 · 1986-12-31 00:00:00 — Näringslivets intressenter anpassar sig snarl tillden nya ordningen och vändningen mol ett mer normaliserat förhållande harsannolikl redan ägt rum. Utvecklingsfondeni har gjort en undersökning av de konkurser somfonden hafl fordringar i. Undersökningen visade att de vanligaste orsakema harvarit brister i den ekonomiska planeringen, stark konkurrens, brislandekunskaper, problem med marknadsföringen och brist på kapital. Här finnssåledes en stor överensslämmelse med utredningens resultat. Detfinns emellertid även exierna skäl till konkurserna. Dit hör de snabbaförändringar som skett inom näringslivet under 1970- och 1980-lalet. Vissabranscher har av strukturella skäl så gott som helt eliminerats. Andrabranscher har tillkommit och då med en hög andel nyföretagande. Konkurrensenhar ökal, marginalerna för atl klara förlusler har minskat. Beslut och åtgärdermåste baseras på säkrare underlag, vara mer välavvägda och komma vid rätttidpunkt. Nyföretagarna har dessutom ofta för litet eget kapital vid startenoch dessutom en bristande förståelse för betydelsen av atl ha lillräckligt egetkapital. Ofta vill man atl samhället skall bära den ekonomiska risken medan mansjälv tillskjuter sin idé påpekar utvecklingsfonden. TCOfinner alt utredningen på etl klargörande sätl redovisat och analyseratkonkursproblematiken. TCO delar ulredningens uppfattning att de storasamhälleliga och mänskliga kostnaderna för konkurserna bör föranleda särskildaåtgärder. LOkonstaterar alt enligt utredningen beror konkursutvecklingen på internaföretagsförhållanden, främst brister i företagskunnandet. Företagsledarensaknar helt enkell elementära kunskaper om hur etl företag ska ledas avseendel.ex. planering, ekonomi och marknadsföring. Eftersom detla tydligen intebedömis vara relevant för konkursutvecklingen har utredningen däremot intebemödat sig om atl någon uppfattning om humvida företagsledaren hafttillräcklig kunskap om de regler som gäller på arbetsmarknaden och gentemoieventuell personal. Även om direkl samband med konkursutvecklingen måhändasaknas är detta emellertid enligt LO en aspekt som måsle vägas in isammanhangei. Etl annat förhållande som påverkat konkursutvecklingen är ändrademarknadsförutsättningar, som t. ex.att äldre tillverkande förelag inte alltidhafl förmågan alt lillräckligl snabbt anpassa sin teknik, produktionssätt ochprodukler tiU en förändrad efterfrågan. LOhar i flera sammanhang uttalat att investeringarna, främst industriin vesteringarna, måste öka om den strukturella obalansen i landet ska ändras och full sysselsättning uppnås utan att underskott i affärerna med omväri den uppstår. Ett annat viktigt mål som brukar framhållas är att prissteg- 388 ringarnamåste hållas tillbaka, så att konkurtenskraften förstärks. 1986/87:74ökade antalel nyetableringar måste ses som etl uttryck för ökad investeringsviljaoch därmed sammanfalla med LO:s ståndpunkt om önskvärd investeringsutveckling.Nyetableringar betyder konkurrens mellan företagen vilkel har engynnsam effekt på prisutvecklingen. Det är också troligt att förelagen, ju flerde är, tvingas konkurrera med bälire produkter eller bättre tjänster, vilketborde främja konkurrenskraften mot utlandet. Sammanlaget är det alltså mycketsom talar för en positiv hållning lill ett ökande anlal nyetableringar. LOanser dock alt etableringarna inte företrädesvis ökar mesl där det voreönskvärt, nämligen inom industrin och kanske särskilt i den exporterandedelen. I stället ökar de mest inom service-, byggnads- och uppdragsverksamhet.En annan faktor är nyetableringar som kommer till stånd enbari med syftet attpriskonkurrera genom atl kringgå arbelsmarknads- och skattelagstiftning. Delhade varil önskvärt att utredningen mer ingående behandlat denna sistnämndaaspekl av konkursproblematiken. LO finner atl de förslag som uredningen presenterar,även om de inte är särskilt långtgående, kan innebära en förbättradsiluaiion beträffande konkursutvecklingen som investeringsviljaninte hämmas alltför mycket. anser att samhällets egna regionalpolitiska stödinsatser inlesällan bidrar till atl företag startas utan tillräckligt underlag iföretagsekonomiskt och marknadsmässigl hänseende. Väsentligl är också altnyföretagandel numera i växande grad sker inom tjänsieproducerande branscher.Det är i dessa branscher ofta lättare och mindre kapiialkrävande att startaelt företag än i vamproducerande branscher. Detta bidrar förmodligen till altantalet misslyckanden blir fler. som det från allmän synpunki ärönskvärt att den ekonomiska aktiviteten ökar får vi elt växande antal fall därekonomiska problem uppstår. Delta problem bör allmänt selt inle mötas medetableringshinder utan med en förbättrad kontroll av den löpande verksamheten iföretagen. Härvidlag har den införda regeln, atl samtliga akliebolag senast år1987 skall ha kvalificerad revisor, en stor roll då det gäller att tillse attbolagen har tillgång till ekonomiskl sakkunnig rådgivare och alt de härigenom itid skall kunna observera bristande förutsättningar att driva en verksamhetvidare. och nolerar att det iutredningen pekas på en rad orsaker till den ökade konkursfrekvensen. Enviktig aspekt, som dock inle berörs, är i jämförelse med flertalet av vårafrämsta konkurrentländer del höga ränteläget. Den ekonomisk-politiska strategisom regeringen valt att följa har inte medgell en sådanåtstramning av de offentliga ulgifterna som varit önskvärd; budgetunderskottenhar därmed fortsalt atl vara stora. Den alltför svaga finanspolitiken harframtvingat en härd penningspolilik som lett lill ett onödigt högt ränteläge.Otvivelaktigt har de höga räntorna spelat en väsentlig roll förkonkursutvecklingen. Med en bättre balans mellan finans- och penningpolitikskulle bilden ha varit en annan. och kon staterar alt bankerna haft viss medverkan i utredningen, för affärsbanker nas del genom deltagande av några enskilda bankrepresentanter i den så 389 Enligt vad inhämtat fick emellertid Prop.1986/87:74 dessa bankrepresentanter - trots vad som sägs i rapporlen om all deaktivt engagerats - mycket ringa möjligheter lill reelll dellagande iutredningsarbetet och endast mycket begränsad insyn i detta. Del är beklagligtmed tanke på atl ålskilliga uttalanden görs i utredningsrapporten som berörbankema och flera av de förslag som lämnas har direkt inverkan på dem. Delta bordeha föranlett en mera noggrann undersökning av hithörande frågor än vad somsketl. Utredningsrapporten innehåller i stället på många ställen referat ochuttalanden som är lämligen svepande och som ofta är obestyrkta och i några fallfelaktiga. Deförslag som läggs fram baseras i flera avseenden på brislande underlag. Iredogörelsen för konkursorsakerna syns en väsenfiig sådan - som förvissopåtalades av bankrepresentanterna - i stort setl ha förbigåtts, nämligen dehöga finansiella kostnader som har gällt i och delvis alltjämt gäller,åtminslone jämfört med många av våra konkurrenfiänder. Detta har ytlerst sinorsak i den alllför lättsinniga ekonomiska polifik som förts i medstora budgetunderskott, vilken tvingat fram en hård kreditpolitik som letl tillett högt ränteläge. Det råder ingen tvekan om atl de höga räntorna varil enbidragande orsak lill många konkurser. Det är således viktigt för att befrämjaetl sunt näringsliv att den ekonomiska politiken förs så att det råder balansmellan finans- och penningspolilik så atl räntorna kan hållas på en rimlig nivånominellt sell och jämfört med vår omvärld. Andra bidragande konkursorsaker somhar samband med den ekonomiska politiken - vilka dock kortfattat berörs iutredningsrapporten - är det höga kostnadslägel i allmänhet och de krediter iulländsk valuta som många företag på grund av den ekonomiska polifikentvingades alt la fören del år sedan. SvenskaSparbanksföreingen har inle funnit skäl ifrågasätta resultatet av dengenomförda undersökningen av konkursorsakerna. Även om konkurs-utvecklingenpåverkals av vissa förhållanden i samhällsutvecklingen i stort, förefaller detrimligt att ökningen av antalet konkurser främst beror på brister iföretagskunnande och andra interna förhåUanden i företagen. Otvivelaktigtspelar även bristande uppmärksamhet och aktivitet hos kreditgivare, revisoreroch leverantörer viss roll i sammanhanget. Mot nu angivna bakgrund ter det sigenligl mening mest ändamålsenligt att vidta ålgärder somsyftar till alt komma till rätta med de nämnda bristerna. Bl.a. ökad utbildningför de personer i banker som arbetar med kreditbedömning syns angeläget. FinansbolagensFörening noterar atl enligt ulredningen har ökningen av antalet konkurser underde främst skett inom tjänste- och servicesektom där delalj- ochpartihandeln stått för den största ökningen. Resultatet av undersökningarnavisar att konkursutvecklingen främsl beror på interna förhållanden i företagetoch att misslyckandet främst är att söka i brister i företagskunnandet. EnligtFöreningens mening är andra viktiga konkursorsaker höga finan siella kosinader och i övrigt ett högl koslnadsläge. Till de höga finansiella kostnaderna har den tidigare hårda kredilpolitiken bidragit. Kreditpolifi- ken har i sin tur motiverats av ett stort budgetunderskott föranlett av den 390 Utredningenpåstår alt den har kunnat konstatera att kreditmarknadens Prop. 1986/87:74utveckling i vissa fall varit starkt bidragande till konkurser. Vidare påståsatt den hårdnande konkurrensen på kredilmarknaden leder fill att företag somegentligen saknat en trovärdig affärsidé trots detta erhållit krediler för atlstarta rörelsen. Denna konkurtens om kunderna har letl till att kreditgivarevaril alltför okritiska i sin bedömning av gäldenärens ställning ochmöjligheter. Det är framför allt konkurrens om den snabbi expanderandesmåföretagsmarknaden som bidragit fill detta agerande från kreditgivarens sida,anger utredningen. FinansbolagensFörening konstaterar atl ulredningen inte underbygger sina påståenden medgenomförda undersökningar. Föreningen delar för sin del inte utredningensuppfattning om att kreditmarknadsutvecklingen skulle ha varit en starktbidragande orsak till konkurser. Enligl vad som framgår av ulredningen ärkreditgivarnas kreditförluster begränsade i jämförelse med leverantörernaskundföriuster. Det är för övrigl föreningens uppfattning atlleverantörskreditema ofta är betydligt större än vad som finansieras genomkredifinsfitul. FöreningenAuktoriserade Revisorer () anser att utredningen på etl förtjänstfullt sättförsökt att spegla helheten i konkursproblematiken samt att belysa den roll somde olika aktörerna spelar och kan spela i konkurssystemet. Föreningen understrykerdock att de iakttagelser och synpunkter som presenleras på de olika områdenainte kan ses som slutliga lösningar av etl väsentligt samhällsproblem utan merasom anvisningar på de vägar efter vilka dessa kan stå att finna. Leverantörsgruppenhar med intresse tagit del av utredningens sammanställning överkonkursslatistik, analys av konkursorsaker och fakiorer som påverkalkonkursutvecklingen samt konkursernas sysselsättnings- och spridningseffekter.Beiräffande detta maierial har gmppen inga andra synpunkter än att utredningenpå elt okonventionellt sätt redovisat fakta utifrån den existerandeverkligheten. Leverantörsgruppen tycker att detta är ell värdefullt tillskott idet offenfiigrättsliga utredningsutbudel. SvenskaSmåföreiagsinsiituiet anser att utredningen är förträfflig, myckelgenomarbetad och med många förtjänstfulla slutsatser. Den grundligabakgrundsbeskrivningen och den djupa analysen är underlag för många kreativaidéer när man läser igenom materialet. Kanske har SIND och utredningen iinstitutets tycke ej själva kommit med särskilt många konstruktiva förslag.Svenska Småföreiagsinsiituiet hoppas därför atl fler än inslilutel kommer medsådana förslag och att SIND lägger ner stor energi på att fånga upp och göranågot konkret av förslagen. ABFöretagskonsoUdering menar att utredningen på ett förtjänstfullt säll klargöralt det är etl komplex av orsaker och faktorer som ligger bakom det storaantalet konkurser. Såvitt bolagel vet är det första gången man på delta sätttar ett samlat grepp. Obeståndsproblematiken ligger i gränslandet mellanekonomi och juridik och brukar därför behandlas ensidigt utifrån rent juridiskaeller ekonomiska utgångspunkter. 2 Synpunkter på utredningens förslag Prop. Utredningen föreslår alt en ändring görs iförmånsrältslagen så att löner hell eller delvis ges förmånsrätt föreforelagsinleckningar. I samband härmed bör revisors arvode för nedlagtrekonstruktionsarbete före konkurs förmånsrällsligt skyddas. En klar majoritet av de remissinstanser som yttrat sig omförslaget till ändring i förmånsrältslagen avstyrker del, bl.a.utvecklingsfonderna i , och , , , , , , ,, saml FöreningenAuktoriserade Revisorer (). I huvudsak positiva till förslaget om ändring iförmånsrättslagen är t.ex. , kronofogdemyndigheterna iStockholms och distrikt, Leverantörsgruppen saml ABFöretagskonsolidering. Många remissinstanser påpekar att frågan om lönernasförmånsrätt är föremål för översyn av lönegarantiutredningen och atl dennautrednings ställningstagande bör avvaktas. Näslan alla remissinslanser som yttrat sig om förslagelalt revisors arvode för nedlagt rekonstmklionsarbele före konkurs börförmånsrällsligt skyddas, är positiva till förslaget. påpekar att utredningens förslag omen ändring av förmånsrältslagen så alt löner hell eller delvis ges förmånsrättföre företagsinteckningar i huvudsak innebor en återgång till tidigare ordningoch bör ej medföra några svårigheler ur lagteknisk synpunki. Utredningensförslag i övrigt, såsom bl.a. alt en revisors arvode för nedlagt arbete i näraanslutning lill konkursutbrotlet bör ges förmånsrätt, syns ligga väl i linjemed de författningsförslag vilka är föremål för granskning ochöverväganden i samband med förslagel lill ny konkurslag. Förslagen framstår somvälgrundade. i anser det varaangelägel alt vidta åtgärder för att minska anlalet konkurser och samhällelskonkurs-föriuster. Utredningen föreslår att förmånsrättslagen ändras, så atllöner hell eller delvis ges förmånsrätt före företagshypoteken. Kronofogdemyndighelenanser att löner hell bör ges förmånsrätt före företagshypoteken. i distrikt instämmer iomdömena om lönegaranlilagen och förmånsrältslagen vad gäller lagstiftningens kon kursdrivande effekt. Del kan också påpekas all lönegarantin ofta medför fortsalt drift under konkursen eftersom rörelsen därigenom kan finansieras med lönegaranfimedel. Förslaget om lönernas förmånsrätt tillstyrks tUl fullo men förefaller svårgenomförbart med tanke på konsekvenserna för företagens huvudkreditgivare. Man kan också erinra om atl lagstiftaren gått åt motsatt håll och i ökad utsträckning värnat om kreditgivarnas realsäkerheter. I vart fall anser kronofogdemyndigheten att de allmänna förmånsrätterna borde förstärkas så att de får en lagfäst 392 uldelningsrättur konkursbon där rörelse drivits med lönegarantimedel. 1986/87:74sådan ändring skulle också ha en pådrivande effekt på kreditgivarna av sammaslag som utredningen vill uppnå menar kronofogdemyndigheten. Lönegarantiulredningen(A 1982:04) påpekar att den har lill uppgift atl se över den statligalönegarantin vid konkurs. En av lönegarantiutredningens huvuduppgifter är attanalysera de bakomliggande orsakerna till ökningen av utbetalningarna enliglgarantin. Det ingår också i uppgiften all överväga och föreslå sådana åtgärdersom är motiverade av analysresultatet. Enligt lönegarantiulredningensuppfattning är storleken på utbetalningarna enligt garantin i slorutsträckning beroende av lönefordringarnas placering i förmånsrätlsordningen.Lönefordringarna har den sämsta förmånsrätten och kommer eflerbl.a. fordringar med säkerhet av företagshypolek och skatlefordringar. Vill mannedbringa utbetalningarna enligl garantin väsentligl bör man därför undersökaförutsättningarna för en förbättring av förmånsrätten för lönefordringar. Somrapporten utvisar är en sådan åtgärd för övrigt motiverad även av andra skäl.Svårigheten i sammanhangei är de effekler som åtgärden kan få på småföretagensfinansiering. Irapportens förslag om en översyn av förmånsrättsordningen ingår att en revisorsarvode för nedlagt arbete före konkurs skall skyddas mot förmånsrätt.Lönegarantiulredningen vill med anledning härav anmärka atl ett förslag i ämnethar aviserats i en lill lagrådet överiämnad remiss med förslag lill enny konkurslag. UlveckUngsfondeni ser fördelarna med en ändrad förmånsrättsförordning somytterst marginella och är starkt kritisk till förslagel. Nackdelarna är deslomer uppenbara eftersom bankernas möjligheter atl förse småföretagsseklorn medkrediler skulle beskäras kraftigt och i än högre grad göras beroende avprivala säkerheter som komplemenl. Ett slort problem skulle uppstå beträffandebankernas befintliga engagemang vid en ändrad förmånsrättsordning och endärmed nödvändig anpassning av kreditvolymen. Utvecklingsfonden delar inteheller utredningens uppfattning att konkursen som rekonstruktionsinstrumentskulle bli effektivare. Tvärtom, brisl på kapital kan göra aktörerna ikonkursen oförmögna att lägga ner lid på att finna långsikfiga konstmktivalösningar. Ulvecklingsfonden iKronobergs län protesterar kraftigt mol förslagel alt löner skall ges företrädare framför företagsinteckningar och påpekar atl allt företagande bygger på elt visst risktagande för alla inblandade intres senter. Detta risklagande måste accepleras för det är endasl genom offen siva insatser i näringslivet som vi slutligen kan nå tillväxt i samhället. Den nuvarande lagen om företagshypolek och dess förmånsrätt kom till stånd just med tanke på all underlätta för näringslivel med betoning på mindre föreiagen, alt skaffa erforderligt kapital. Denna nya ordning har också fungerat på ett förträffligt sätl. Företagsinteckningsinnehavarnas rätl har dessutom redan beskurits genom det s.k. Minitubemålet, dvs.det är för hållandet på konkursdagen som ska ligga lill grund för företagsintecknings- värdet. Delta förfarande kan accepteras av bankväsendet eftersom man trots alll vet vad man har i etl visst givet ögonblick (kundfordringar, maskiner, vamlager m.m.) Utvecklingsfonderna håller därför inte heller 393 med utredningen på denpunkten att banker med flera inteckningsinneha- Prop. 1986/87:74 vareskulle passivt låta ulvecklingen skena iväg när elt bolag får problem. Ingenbank kan nämligen vara intresserad av atl kundfordringar, varulager m.m.minskar i värde, vilket de ofrånkomligt gör vid en stadigvarandeförluslbringande rörelse. Utvecklingsfondenpåstår därför att en ändring av förmånsrältslagen skulle innebära att de mindreföretagens möjligheter atl skaffa kapital via bankväsendet kraftigt skulleförsämras samt att det skulle skapa kaos i redan befintliga engagemang eftersombanken beviljat krediter mol nu gällande regler. Dessutom skullerekonstruklionsförförandet allvarligt försvåras. Ingen fortsatt drift kan nämligenkomma till stånd. Bolagels lillgångar på konkursdagen skaU dels täcka löneroch dels driftsföriusler . Banken måste därför sälta stoppför en fortsättning av verksamheten för att vara säker på att få ut någontingav företags-inteckningsmassan. En ändring av förmånsrättslagen skulle alltsåinnebära alt kravet på statlig tillförsel av kapital till näringslivel kraftigttrappas upp. Näringslivel har genom en förhöjd arbetsgivaravgift redanfinansierat löne-garanlifonden. Enligt uppgift har dessa avgifter läcklkostnaden, varför staten ej behövt tillskjuta ytterligare medel. Utvecklingsfondenacceplerar emellertid ulredningens förslag att revisorns arvode för nedlagtrekonstmklionsarbele före konkursen förmåns-rättsligt skyddas. Fonden vill idetta sammanhang betona vikten av att revisorn besitter lillräckligl högkompelens saml är beredd alt la del ansvar och agera med den kraft somlagstiftningen ger möjlighet till. UlveckUngsfondeni konstaterar att ulredningen har föreslagit en ändring avförmånsrättslagen så att löner hell eller delvis ges förmånsrätt föreforelagsinleckningar samt att ulredningen bedömer att bankerna därigenom skullefå etl siarkare incitament för att delta i rekonstmktioner och vidare att enförändring av förmånsrätten inte skulle påverka kreditgivarnas villighet atlställa upp med riskvilliga lånemedel. Del senare bedömer fonden som rentönsketänkande. När den nuvarande förmånsrättsordningen infördes i mitten på1970-talet var skälet just det atl man ville öka de mindre företagens möjlighetalt få en extem finansiering. Genom att öka säkerhetsunderlaget förföretagsinteckningen (nu företags-hypotekel) kunde kreditgivarna ställa upp medmer krediler. Ulvecklingen visade all della skäl stämde. Före ändringenfråndrogs en viss löneandel och reducerade inteckningens värde. Detta låg somunderlag för kreditgivarens beslut om storleken på lånet. Samlidigt bedömdesliksom nu andra faktorer såsom personen, kunskaperna, affärsidén etc. Enligtfondens bedömning kommer både nya och etablerade företag att få sämre möjlighetertill riskvilliga krediter än . Förslaget kan leda lill slörre anspråk på egetkapital vid starten av nya företag eller på ökat statligt kredilslöd utantillfredsställande säkerheter. Mot detta skall ställas att företagen idagsjälva belalar lönegarantin. Fonden anser att den föreslagna ändringen avförmånsrätten inte bör genomföras. Fondentillstyrker att revisorernas arvode för nedlagt rekonstmkfionsar-bete förekonkursen förmånsrällsligt skyddas. LOinstämmer i att förändrad förmånsrätt kan vara ett sätt att minska 394 antaletkonkurser och därmed slatens utgifter för lönegarantin. Att dessa Prop.1986/87:74 ökat från ca 50 milj. kr. år 1982är säkeriigen ingen lillfällighel. LO har emellertid erfarit all kreditgivarnaden skärpl kraven vid kredilgivningen. Kanske som en följd av attbankerna fåll kännedom om konkursutredningens planer. De skärpta kraven bordeleda till minskat anlal konkurser framledes. Tills vidare räcker det därförenligl LO att utvecklingen på området hålls under strikt kontroll. Skulle detsenare visa sig att utgiftema för lönegarantin ökar realt eller alt antaletkonkurser fortsätter att stiga kan det bli nödvändigt att ändra förmånsrättenpå säll som utredningen föreslår. misstänker att förslaget alt ändra förmånsrättslagenytteriigare skulle försvåra läget för varufordringsägarna. Av denna anledningavstyrker förbundet förslaget. Förbundet konstaterar i sammanhanget allvarufordringsägarna - trots att de är de stora förlorarna - ägnas den minstauppmärksamheten i SIND:s utredning. Detla är klart otillfredsställande, ochdessa frågor måsle ägnas större uppmärksamhet. Även om det i och för sig ärangeläget att vamfordringsägarna skärper sin bevakning av uleståendefordringar, måste det konstateras atl de i många fall har endast begränsademöjligheter att hålla sig underrättade om den aktuella ulvecklingen hoskundföretagen. Förbundel vill påpeka att möjligheterna att erhållameningsfulla kreditupplysningar begränsats genom särskildalagstiftningsåtgärder, vilkel självfallet minskar leverantörsförelagensmöjligheter att hålla sig orienterade om den ekonomiska utvecklingen hoskunderna. Även detta förhållande måsle uppmärksammas anser förbundet. kan inte annat än finna alt den ändring avförmånsrätlsordningen som föreslås skulle leda till atl kreditförsöriningen förfrämst mindre och medelstora förelag försvåras och fördyras. Detla vore inte ennäringspolitiskt riktig åtgärd. avstyrker därför förslagel. Isammanhangei vill också erinra om atl det inte är mer än tvåår sedan förmånsrätten prövades av , som då inte fann någon anledningatt ändra gällande ordning. Från Industriförbundets sida vill vi i ställetförorda en annan förändring av förmånsrättsordningen vid konkurser innebärandeatt leverantörernas fordringar jämställs med statens och kommunernas skatlefordringar.En sådan ordning skulle bidra till att minska följdkonkurserna i samband medstörre fallisemang och vore därför näringspolitiskt motiverad. anser alt utredningens förslag avseende förmånsrätlsordningenär oacceptabelt.