prop · GA0321 · 1986-12-31 00:00:00 — Somjag lidigarehar ulvecklal är brotlsnivån alltför hög när del gäller den mera traditionellabrottsligheten som exempelvis våldsbrottslighet och inbrottsslölder. För demänniskor som drabbas av sådana brott har dessa också ofta allvarliga följderav både direkl och indirekt slag. Medhänsyn lUl delta och för allmänhetens filltro fill rättsmaskineriet måstereglerna om straffprocessuella frihetsberövanden i nuvarande läge utformas såall samhällets möjligheter aU kunna effektivt bekämpa sådan brottslighet inleeftersatts. Arbelel med nya regler för anhållande och häktning bedrivs efler delinjer jag nu har antytt. Behovelav stöd från samhällets sida till brottsoffren har under senare lid kommit alluppmärksammas alltmera. Visserligen har den som utsätts för brott redan i daggoda möjligheter all få ekonomisk kompensation för den skada som han eller honfått vidkännas genom brottet. I det sammanhanget kan nämnas de olika former avförsäkringar, obligatoriska eller frivilliga, som finns aU fillgå. Dessulom gerbrottsskadelagen (1978:413) i vissa faU möjlighel till ersällning från detallmänna. I den processrättsliga lagstiftningen finns regler som syflar till atlbrottsoffret (målsäganden) så snabbt, enkelt och billigt som möjligl skall kunnadriva krav på skadestånd mol gärningsmannen. reformverksamhet som har ägt mm på del straffprocessuella områdel har emeUertid i försia hand gärnings mannens siluation under fömndersökning och rättegång slåll i fokus. Frå gan om förbättringar i olika hänseenden för dem som har drabbats av broll har däremot fåll en betydligt mer undanskymd roll. Del har i skUda 26 sammanhangframkommit all behovel av slöd och hjålp från samhällets Skr. 1986/87: 21 sidaåt dem som drabbas av broll är betydligt slörre än vad man fidigare har utgåttfrån. Någol som särskilt har betonats är den personliga kränkning som ettbrott kan utgöra och som gör atl de skadliga effeklerna av brottet långtifrån allfidbara ärav ekonomisk natur. Men även möjligheterna att få den ekonomiska skadanersatt har fill och från kritiserals. 7.2.2Pågående översyner m. m. 11986års budgetproposition (prop. 1985/86:100, bil 4, s 23 f) redogjorde jag för enrad åtgärder som har vidlagils för all förstärka brottsoffrens ställning.Redan då uttalade jag alt del är angelägel att gå längre i anslrängningarna atlge hjälp och slöd åt brottsoffren. Uiöver vad som har redovisals i del sammanhangeivUl jag peka på följande. Inovember 1984 gav regeringen rätlshjälpskommittén (Ju 1982:01) i uppdrag attundersöka hur del rällsliga förfarandel i mål om ansvar för sexualbrott har fungerali prakliken från målsägandens synpunkt sedan nya regler om personligt slöd åt målsägandeninförts . På grundval av denna undersökning borde kommittén laupp frågan om formerna för utvidgad rättshjälp ål i försia hand kvinnor somutsatts för sexualbrott eller vissa andra våldsbrott. RätlshjälpskommUlénhar för sin kartläggning undersökt samfiiga fings-rättsdomar rörandesexualbrott 1985. Rätlens ordförande och åklagarnahar fåll svara på skriftliga frågor och stödpersoner har intervjuals. Vidarehar man slumpmässigt vaU ut 135 brottsanmälningar rörandesexualbrott och gått igenom förunder-sökningsmaterialel; man har släUt frågor lillförhörsledaren och vissa av åklagarna och talat med stödpersoner. Slufligen harman gjort en enkäl liU samfiiga kvinnojourer. Kommitténsförslag kan förvänlas före årsskiflet. Efler remissbehandling kan ett förslagi frågan föreläggas för beslul . Regeringenuppdrog ijuli 1985 åt BRÅ alt kartlägga i vilka hänseenden behov av slöd ål demsom har drabbats av brott gör sig särskilt gällande och i vilka former dessabehov kan tänkas bli lillgodosedda. Rådel överlämnade ijanuari 1986 till jusfitiedepartemenletpromemorian (KansliPM 1986:1) Stöd och hjälp ål brottsoffer. I vissa delar innehåller promemorian konkreta förslag tillförändringar medan den i andra delar presenterar olika uppslag elleralternativa lösningar. Regeringenuppdrog i febmari 1986 åt all efter samråd med riksåklagarenoch överväga de förslag i promemorian som rör information tillmålsägande om de bestämmelser som gäller för bl. a. fömndersökning. Samiidigiuppdrog regeringen ål BRÅ all genomföra en fördjupad undersökning rörande bl.a. brottsoffeijourer och behovet av psykologiska hjälp- och slödålgärder ål målsäganden. Vidare beslutaderegeringen ijuni 1986 om en översyn av brottsskadela gen. Avsikten är all man skall förbättra möjligheterna för brottsoffer atl få ersällning från det allmännas sida. En särskild uiredare har utsetts all svara för översynen. 7.2.3Behovet av ytterligare åtgärder Skr. 1986/87: 21 Arbeletpå atl siärka brottsoffrens ställning måsle drivas vidare. Som har framgått avdel föregående har regeringen redan tagit inilialiv lill fördjupadeundersökningar på vissa punkter. I andra hänseenden bör ytterligareöverväganden ske. Förden som vill väcka talan om skadestånd som grundas på broll innebär del slorafördelar om hans skadeståndsanspråk kan ulredas och prövas samlidigt som fråganom ansvar för brottet. Den bevisning och övrig utredning som krävs las då framunder fömndersökningen. Målsäganden har vidare möjlighet alt begära altåklagaren skall föra hans lalan om enskill anspråk vid domstolen. Om åklagarenåtar sig den uppgiflen uppslår som regel inga kosinader för målsäganden.Åklagaren förbereder och ulför talan som ell tjänsteåliggande. Om domstolenanser all skadeslåndsfrågan kan avgöras inom brottmålets ram innebär del ocksåall målsäganden inte behöver inställa sig vid någon särskild förhandling förbehandling av skadeståndsanspråket. Fömtsättningarnaför atl handlägga skadeståndsanspråk lillsammans med brottmål kan förbällras påolika sätt. En åklagare behöver enligt nuvarande regler inle föra målsägandens lalani de fall åklagaren anser att det skulle innebära en olägenhet atl föra talaneller att anspråket är obefogat. Omfattningenav åklagarnas skyldighet alt föra målsägandens lalan är avgörande för hurpolisens arbele med skadeslåndsfrågan bedrivs under förundersökningen. Om manutökar åklagarnas skyldighel alt föra talan om enskill anspråk då målsägandenbegär del innebär del således automatiskt att polisen engageras i slörreutsträckning än nu i målsägandens sak. Detta bör enligl min mening kunna åsladkommasutan atl man äventyrar vare sig den objektivitelsprincip som gäller föråklagarväsendets och polisens arbele eller den snabbhet och effektivitet sombör prägla förfarandel. För all en sådan ordning skall ge önskad effekl bör manöverväga alt skärpa domstolarnas skyldighel alt handlägga skadeståndsanspråkeninom ramen för brotlmålsprocessen. aktualiserar också frågan om domslolarnabör få slörre möjligheter all uppskatta en skada lill skäligl belopp. Enannan viklig fråga som bör övervägas i arbetet är om informationen till målsägandenakan förbättras. Jag syftar då inte bara på den generella information somomfattas av del nämnda uppdragel ål rikspolisslyrelsen (se avsnitt7.2.2). Även brottsoffrens behov av informalion om handläggningen i del enskUdafallel måste förbättras. Brottsoffren är nämligen i stor utsträckninghänvisade till atl själva skaffa sig den informalionen. De bestämmelser somfinns ger inga garantier för all den som har drabbats av brott får vetskap omhur polisen och åklagarna har bedömi hans eller hennes ärende. a. ärskyldigheten atl underrätta målsäganden om atl ett ärende har avskrivitsbegränsad i väsentliga hänseenden. Ett annat exempel utgör det förhållandet atlendasl ett fålal målsägande begär ersällning för kostnader i samband med att deinställer sig lill förhör under förundersökningen trots all de har rält tilldel. Fråganom möjligheterna att förbällra myndigheternas upplysnings- och o rådgivningsverksamhet tillbrottsoffren måste också uppmärksammas i det Skr. 1986/87: 21 fortsalla arbelel.Ökad service lill och omtanke om de enskilda år naturligtvis särskilt viktigtnär del gäller sådana ulsatla grupper som brottsoffren. Jagär för min del övertygad om atl avsevärda förbättringar i de hänseenden jag nuhar nämnl är både nödvändiga och möjliga. Jag räknar med alt endepartementspromemoria i ämnet skall kunna remUleras. 7.3 Åtalsunderlåtelse för ungdomar m. m. Ungdomarsvarar för en stor del av den lolala brollslighelen. När del gäller all molverkabroll av ungdomar är självfallet, som jag har varit inne på, insatserinom socialpolitiken, skolan och liknande områden de mest väsentliga. Menfrågan om hur man hanterar ungdomar som begår broll är självfallet också avstor betydelse i del direkla kriminalpoliliska arbelet. Regelsystemet har sedanlänge innefattat en särbehandling av framför allt ungdomar mellan 15 och 18 år.Sådana unga lagöverträdare får ofta åtalsunderiåtelse enligt bestämmelserna ilagen (1964; 167) med särskilda beslämmelser om unga lagöverträdare. Enförutsättning för åtalsunderlåtelse är som regel att de sociala myndigheterna iräderin och ger den unge stöd pä olika sätt eller ingriper med åtgärder enligl densociala lagstiftningen. Åtalsunderlåtelse kan också komma i fråga om den unge uppenbarligenhar begått brottet av okynne eller förhastande. Atlunga lagöverträdare särbehandlas, bl.a. på det sället all deras brottslighet ibetydligt mera begränsad ulslräckning än annars blir föremål för domslolsprövningoch ålgärder inom kriminalvårdens ram, är en godtagen princip. Denprincipen bör man enligl min mening hålla fast vid. Det kan emellertid finnasskäl alt se över vissa delar av sysiemel med inriktning på att öka desskriminalpolitiska effeklivilel och skapa en starkare ställning förbrottsoffren. Enligtmin mening bör sålunda, av hänsyn både tiU allmänprevenlionen och lillbrottsoffret, elt viktigt principiellt krav vara all rättssystemet bidrar till atlden som begålt ell brott gör räll för sig. vikligl moment vid bedömningenav om åtalsunderlåtelse kan meddelas bör därför enligl min mening i många fallvara brottslingens vilja alt ersätta målsäganden för den skada som har vållats.En sådan vilja kan även ses som ett ultryck för att den unge har kommit lillinsikt om det förkastliga i gärningen. Det kan också i sig vara ell brottsavhållandemomenl för ungdomar om de vet all del ställs ökade krav på all de gör rätl försig. Dessa aspekter bör komma mera i förgrunden. SjälvfaUetfår en ändrad ordning på della område inte innebära att de förhållandevisnyligen anlagna reglerna om åtalsunderlåtelse urholkas och inte heller utformaspå etl sådant säll att den kan uppfattas som om man kan köpa sig fri från ålaloch lagföring. Särskilt när det gäller unga lagöverträdare, som ofta saknaregna inkomsler och därför inte påverkas av skadeståndsanspråk på samma sätt somvuxna, krävs del emellertid aktiva insatser från samhällets sida för allinskärpa viklen av att man gör räll för sig. Det är av stor betydelsealt den unge så snart som möjligl efler brottet Skr. 1986/87:21 mötersamhällets reaktion och får klart för sig vilka krav som släUs på honom ellerhenne. Del är framför alll polis och åklagare som kommer i kontakt med ungalagöverträdare: polisen i samband med fömndersökningen och åklagaren när en åtalsunderlåtelsemeddelas. Enordning som bör övervägas i anslutning lill reglerna om åtalsunderlåtelse förungdomar skulle kunna vara atl ge polisen en uttrycklig räll atl anmodaungdomar som grips för brott all genasl vidta åtgärder som begränsar den skadasom har vållats målsäganden. Delta kan naturiiglvis inte gälla generelll ulanbara i sådana fall då en sådan ordning skulle fylla en praktisk och kriminalpolitisktbefogad funkiion. Etl typiskt exempel skulle kunna vara all städa upp eftervandalisering och annan skadegörelse. Kraven på den unge att stäUa lill rättaefter brottet skulle på så vis få en betydligt mer påtaglig innebörd. Om man skuUeinföra ell sådanl system måsle givelvis ungdomar vilka hörs sommisstänkta för brott alllid upplysas om aU deras vilja alt gottgöra målsägandenden skada de våUat kan få belydelse för åklagarens bedömning av om åtalsunderlåtelsekan komma i fråga. Jagvill också betona betydelsen av alt åklagaren personligen underrättar ungdomarom beslul om åtalsunderlåtelse. finns det föreskrifter om della.Vid sådana undertättelser bör enligl min mening åklagaren alltid ta upp ochdiskutera konsekvenserna av brotiei inle bara för den unge ulan också för målsäganden.Åklagaren bör t. ex. diskutera möjligheterna för den unge att fuUgöraeventuella skadeståndsanspråk genom avbetalningar. Om det är lämpligt bör -förutom föräldrarna - även företrädare för närvara, så alt denunge får ell samlal besked om samhällets reakfion. Somjagredovisal i avsnitt 7.2 pågår just nu elt arbete inom justitiedepartementetmed sikle på att föreslå regler som förstärker målsägandens ställning. I dendepartementspromemoria som nämns där kommer även frågor om unga lagöverträdareall tas upp med den inriktning som jag nu har . Jagvill i det här sammanhanget slutligen erinra om all lagen (1980:621) medsärskilda beslämmelser om vård av unga f. n. ses över av en särskild utredare. 8.1 Särskilda insatser för narkotikamissbrukare inomkriminalvården Enfaktor som diskuierats livligt gäller narkotikamissbru kets betydelse för brotisuivecklingen. Det hävdas all ökningen av egen- domsbrotlslighelen under slulel av 1960-talel och variationerna av dessa brott delvis förklaras av narkotikasUuationen. Även om någon entydig tolkning inte kan göras pekar de undersökningar som ge nomförts på atl narkotikamissbmket har en muUiplikaloreffekl för indivi- 30 Så gott som alla narkotikamissbrukare som ulveck- Skr. 1986/87:21 lat etl tungt missbruk aklualiseras förr eller senare - för del mesla återkommande inom kriminalvården. En stor del av de inlagna vid häkten och kriminalvårdsanslallerär narkotikamissbrukare. har också uppmärksammats de intravenösanarkotikamissbrukarnas roU som spridare av AIDS-epidemin. Riksdagenhar på förslag av regeringen anvisal 75 milj. kr förbekämpningen av AIDS (prop. 1985/86; 171, SOU 1985/86:25, rskr 1985/86: 324). Iålgärdspaketel ingår medel för samordnande insatser för narkolikamissbmkareinom kriminalvården. Projekl som innebär att narkomanvården i samverkan medkriminalvården försöker nå missbmkare på häkten, anstalter och inom frivårdenför olika motivations- och behandlingsinsatser kommer att få särskilt stöd. Ensalsning skall vidare göras för alt öka antalel s. k. § 34-placeringar påbehandlingshem och i familjevård. Inomregeringskansliet har en särskild beredningsgmpp inrättats med uppgift atlföreslå regeringen konkreia insalser. Beredningsgruppens arbete har hitfillsresulterat i att socialministern efler samråd med mig tilldelat kriminalvårdenmedel för motivations- och behandlingsinsatser vid häktena i ,och samt vid lokalanstaltema inom de tre storstadsregionerna.Jag kommer i samarbele med socialministern all överväga yllerligareinsalser för narkolikamissbmkare inom kriminalvården inom ramen för de avriksdagen anvisade medlen. Attde insatser som det här är fråga om har posiUva effekter inle enbart från de synpunkiersom närmasl har legal till gmnd för salsningen utan också från allmänlbrottsförebyggande synpunkt är enligl min mening ställt utom alll tvivel. 8.2 Översyn av straffverkställigheten för långtidsdömda Iett par uppmärksammade fall under senare fid har personer som dömts till långafrihetsstraff, avvikit . Del har här rört sig omenstaka fall som inte ger underlag för några generella slutsatser. Minuppfattning är emellerlid all del är myckel väsenlligl både från allmänprevenlivsynpunki och för tilltron fill det straffrättsliga systemet atl kraven påfasthet och konsekvens lillgodoses inom kriminalvården. Så är säkerligen i alllväsentligl förhållandel , men del är länkbart atl vissa regler eller ruiinersom gäller på områdel kan behöva ändras eller i varje fall förtydligas. Del ärockså av intresse att se efter hur ålgärder som redan vidtagits på området harfallit ul i prakliken. Ensärskild utredning har därför fått i uppdrag all se över fillämpningen av reglemaför kriminalvården i anstalt såviit gäller långtidsdömda. Utredningen skaUvara avslulad senasl den 1 seplember 1987. 9 Hemställan Skr. Jaghemställer all regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag haranfört i det föregående. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Regeringensskrivelse ........................................... ... 1 Skrivelsens huvudsakligainnehåll ......................... ... 1 Uidrag avregeringsprotokoll ..... ... 2 1 Inledning ........................................................ 2 2 Broltsutvecklingen ......................................... ... 3 2.1 Allmänt .................................................... 3 2.2 Våldsbrott ................................................ 4 2.3 InbroU ..................................................... 5 3 Samhällsutvecklingen och det broltsförbyggandearbelel 6 4 En helhetssyn ............................................... 9 5 Förebyggande ålgärder ................................... 11 5.1 Lokall samarbete mot broll ............................ 11 5.2 Polisens arbete .......................................... 12 5.2.1 Inriktningen avpolisverksamheten .......... 12 5.2.2 Uppdrag till rikspolisslyrelsenoch socialslyrelsen .... 13 5.3 Vapenoch farliga föremål 15 5.3.1 Knivar m. m.......................................... 15 5.3.2 Vapenlagsliftningen ............................. .. 17 5.4 Ålgärdermot våldspornografi 20 6 Straffbestämmelserna....................................... 21 6.1 Grov misshandel och grovstöld .................... 21 6.2 Häleri ....................................................... 22 6.3 Slraffmälning och påföljdsval ....................... .. 24 7 Delrällsliga förfarandel ...................................... 24 7.1 Häktning .................................................. 24 7.2 Brottsoffrens ställning .................................. 26 7.2.1 Bakgrund .......................................... 26 7.2.2 Pågående översyner m. m....................... 27 7.2.3 Behovel av ytterligare ålgärder .............. 28 7.3 Åtalsunderlåtelseför ungdomar m.m 29 8 Kriminalvården ............................................... .. 30 8.1 Särskilda insalser förnarkotikamissbrukare inom kriminalvården 30 8.2 Översyn avstraffverkställigheten för långtidsdömda 31 9 Hemställan ................................................... 32 Tryckeri, 1986 33