prop · GA03143 · 1986-12-31 00:00:00 — verksamhet regleras nu i stora drag av lagen(1934:437) för riksbank och av lagen (RFS 1975:5) med reglemente förriksbanken. Kommittén konstaterar att författningsmässiga motiv inte längrefinns för att bestämmelserna om skall vara uppdelade på tvä lagar.Riksbankslagstiftningen sammanförs därför i en lag. Den nuvarandelagstiftningen är så föråldrad att ändringar av ett antal paragrafer inom dengamla lagstiftningens ram inte är tillräckliga för att åstadkommamodernisering av bestämmelsernas form och innehåll. Kommittén har därförlämnat förslag till en ny lag. därvid varit att så långt möjligt renodla riksbankensverksamhel till typiska Proo 1986/87" 143 centralbanksuppgifter. Genom att är en myndighet under måsteden nya riksbankslagen innehålla en del bestämmelser som i fråga om regeringensförvaltningsmyndigheter ges förordningsform. Kommittén tillämpar också denpraxis vad gäller överförande av normgivningskompetens till myndigheter underriksdagen som utvecklats under senare är. Detta innebär att det iriksbankslagen anges att har rätt att besluta om arbetsordning m.m. Kommittén har bedömt det som lämpligt att till den nyariksbankslagen föra över de centrala bestämmelserna om landets penningväsen.Härmed kan lagen (1970: 1028) om rikets mynt upphävas. En praktisk ordning äratt kan besluta om sedlars och mynts utformning. För att möjliggöradetta föreslår kommittén att regeringsformen ändras. Riksbankslagstiftningen kan i många avseenden jämställasmed de instruktioner som gäller för myndigheter under regeringen. Kommitténhar därför funnit det naturligt att den nya riksbankslagen får en dispositionsom liknar den som tillämpas i instruktioner för statliga affärsverk och andramyndigheter. Det betyder att lagen behandlar ämnen som bl.a. riksbankensändamål, uppgifter, organisation och former för ärendenas handläggning. I kapitel 5-8 finns de allmänna motiveringarna till deolika delarna i förslaget till ny riksbankslag. Sålunda behandlas i kaptitel 5frågor om ändamål och ställning . En grundläggande fråga är hurriksbankens ändamål bör anges. Kommittén redovisar målformuleringar i ettantal utländska centralbankslagar och diskuterar för- och nackdelar med olikasätt att ange sådana mål. Kommittén finner därvid att det inte är lämpligt atti lagen ge ett uttryckligt ekonomisk-politiskt ändamål. Det bör istället ankomma pä politiskt ansvariga organ att besluta om den övergripandeinriktningen av penningpolitiken. Inom en sådan ram kan det framstå somnaturligt att vid utformningen av sina åtgärder fäster särskiltavseende vid pris- och växelkursstabilitet. Kommittén anser att ändamålet förriksbanken bör uttryckas som en allmän precisering av bankens roll ochverksamhetsområde. Detta föreslås ske genom att det i lagen uttalas attriksbanken är landets centralbank samt genom att det anges att skallföra valuta- och kreditpolitik samt främja ett säkert och effektivtbetalningsväsen. När det så gäller ställning i förhållande tillriksdagen och regeringen diskuterar kommittén olika motiv och möjligheter attändra nuvarande ordning. Kommittén finner därvid att skäl saknas att föreslåändring av ställning som en myndighet under . Närasamverkan behövs emellertid mellan och regeringen vid planering ochgenomförande av den ekonomiska politiken. För att säkerställa att regeringenkan samordna genomförandet av den ekonomiska politiken föreslår kommittén att deti lagen föreskrivs att viktigare penningpolitiskt beslut av skallföregås av samråd med statsråd som regeringen bestämmer. Denna ordning svararockså mot dagens praxis. Genom att samråd skall föregå viktigarepenningpolitiskt beslut är det möjligt att betona självständighetfrån regeringsmakten, utan att detta riskerarmedföra bristande avvägning mellan den ekonomska politikens Pron 1986/87' 143olika delar. Kommittén har konstaterat att det i flertalet granskade utländskacentralbankslagar finns något arrangemang som syftar till att samordnapenningpolitiken med övrig ekonomisk politik. Kommitténs förslag på denna punkthar samband med förslaget i det följande att regeringen inte längre skall utseordföranden i riksbanksfullmäktige. I kapitel 6 behandlar kommittén de uppgifter somriksbanken skall utföra. I särskilda avsnitt diskuteras befogenheter ochbeslutsordning för med anledning av utgivning av sedlar och mynt,valutapolitiken, kreditpolitiken, uppgiften att vara statens resp. bankernasbank och övriga uppgifter. Beträffande utgivningen av sedlar och mynt föresläs att RF9:13 ändras så att till ensamrätt att ge ut sedlar även fogas rättatt ge ut mynt. Samma bestämmelse i regeringsformen föresläs också bli ändradpå så sätt att i lag kan bemyndiga att bestämma om dennärmare utformningen av sedlar och mynt. Ett sådant bemyndigande föreslåsockså i riksbankslagen. Den grundläggande bestämmelsen om penningväsendet, somnu finns i lagen om rikets mynt, om att penningenheten i landet kallas kronaoch delas i etthundra ören, förs också in i riksbankslagen. Även de valörermed vilka sedlar och mynt får ges ut anges i lagen. Sedan gammalt finns iriksbankslagen bestämmelser om förhållandet mellan mängden utelöpande sedlaroch vissa tillgångar i banken, ursprungligen dess metalliska kassa m. m. Syftetmed dessa bestämmelser var att begränsa sedelutgivningen föratt därmed stärka förtroendet för sedlarna. Sedlarna har förlorat sin relativabetydelse som betalningsmedel och sedeltäckningsbestämmelserna utgör intenågon reell begränsning av sedelutgivningen. Utgivningen sker numera i denomfattning som bestäms av allmänhetens praktiska behov av dessabetalningsmedel. Kommittén förordar därför att nägrasedeltäckningsbestämmelser inte skall ingå i den nya riksbankslagen. De valutapolitiska uppgifterna hör till allraviktigaste eftersom besluten pä detta område ger viktiga förutsättningar förden ekonomiska politiken i övrigt. I den nuvarande riksbankslagen berörs devaluta-politiska uppgifterna i stort sett endast genom att banken gesbefogenhet att köpa och sälja guld, utländska valutor och utländskaobligationer m. m. Kommittén föreslår att det i den nya riksbankslagen angesatt skall bestämma det system som skall gälla för att fastställakronans externa värde samt bestämma om tillämpningen av detta system. SkulleSverige som stat ingå en överenskommelse om valutasystemet med en annanstat eller en internationell organisation behöver bestämmelsen om dennabefogenhet ändras. Den kan däremot fortsätta att gälla om riksbankträffar överenskommelser om valutasystem med andra centralbanker. Kommitténanger också att beslut på detta område i allmänhet utgör sådant viktigarepenningpolitiskt beslut som skall föregås av samråd med företrädare förregeringen. i den nya lagen in sådana befogenheter somriksbanken behöver för att på vedertaget sätt kunna medverka i detinternationella monetära samarbetet. Vidare har kommittén i lagen fört in debestämmelser som behövs för att tillämpa valutalagen.Härvid har, utan sakprövning, beaktats de förslag som valuta- ProD 1986/87' 143 kommittén lämnat. De kredilpolitiska uppgifterna är centrala för riksbanken.Det allmänna syftet med kreditpolitiska åtgärder är att påverka ränta ochlikviditet på inhemska marknader, men åtgärderna kan mycket väl ha sin grund ivalutapolitiska överväganden. Även pä detta penningpolitiska område framgår f.n. uppgifter indirekt genom att den nuvarande riksbankslagen gerbanken befogenhet att köpa och sälja statspapper samt bedriva utlåning ochinlåning. Huvuddelen av hithörande bestämmelser avser löptider och säkerheterför lån m.m. Kommittén har valt att i den nya riksbankslagen ta utgångspunkt idet kredilpolitiska syftet när banken ges befogenhet att köpa och säljastatspapper, dvs. bedriva marknadsoperationer, och att till vissa villkorlämna lån till banker, dvs. bedriva traditionell diskontopolitik. Riksbankenhar f n. rätt att låna ut pengar till vem som helst. Kommittén begränsar i sittförslag denna befogenhet till att i allt väsentligt avse banker. I fråga om de kreditpolitiska uppgifterna förordar kommitténett par nyheter. För det första föreslås , om särskilda skälföreligger, fä ge ut egna kortfristiga skuldebrev. Denna möjlighet kan tänkasbehöva utnyttjas t.ex. vid hastiga likviditetsökningar i ekonomin vidtillfällen då inte förfogar över lämpliga statspapper. Riksbankenspenningpolitiska arsenal utökas därmed med ett instrument som några andracentralbanker redan har. För det andra har kommittén till riksbankslagen förtkassakraven som ställs till förfogande i lagen (1974; 922) omkreditpolitiska medel. Kommittén har funnit det lämpligt att låta riksbankenbesluta om kassakrav genom förvaltningsbeslut i varje särskilt fall. Därmedbehöver inte något bemyndigande ges till regeringen vilket erfordras när beslutom kassakrav har formen av normgivning. Kassakraven har effekter som i storadrag är likvärdiga med marknadsoperationer och diskontopolitik och kommitténanser det lämpligt att de viktigare centralbanksinstrument som verkarmarknadskonformt ingår i riksbankslagen. har till uppgift att vara statens bank.Betalningar till och från statsverket sker i allt väsentligt överpostgirokonton som till slut saideras mol statsverkets checkräkning iriksbanken. svarar för att medel alltid finns tillgängliga pädenna. Kommittén föreslär att medverkan i hanteringen avstatsverkets betalningsströmmar i lagen skall ges ett i huvudsak oförändratuttryck. fungerar också som statens bank när den kortfristigtfinansierar likviditetssvängningar i statens verksamhet. F.n. fömtsätter dettaatt kortfristiga skuldebrev - ofta löpande pä - utväxlas mellanriksgäldskontoret och . Kommittén föreslär en administrativförenkling som innebär att , för att täcka statsverkets kortfristigamedelsbehov, får bevilja statsverket kontokredit. Enligt beslut av administrerar kontonför investeringsfonder, likviditetsdepositioner m.m. Detta påverkarriksbankens balans- och resultaträkningar utan att har inflytandepå den materiella verksamheten. Enligt kommitténs mening är delta inte entypisk centralbanksuppgift. Kommittén föreslår därför att här aktuella medel i ställetbör hällas i . Detta hindrar inte att på Pmn 1986/87' 143 uppdrag av utför administrativa tjänster påområdet. Bland uppgifter ingår också att vara bankernasbank. Häri ingår att ta emot inlåning från bankerna och att lämna dem lån.Villkoren för dessa län bestäms av penningpolitiska motiv. Kommittén föreslåratt den krets av banker som kan ha checkräkningskredit i utansärskild säkerhet vidgas till att utöver affärsbanker även innefatta sparbankeroch centralkassor för jordbmkskredit. I kommitténs förslag till ny riksbankslagingår också att , som led i dess ändamål att främja ett säkert ocheffektivt betalningsväsen, om synnerliga skäl föreligger, får lämna lån tillbankinstitut m.fl. på andra än penningpolitiskt motiverade villkor. 1 och medatt avses ta emot inlåning från bankerna till penningpolitisktmotiverad ränta förordar kommittén att skall upphöra att taemot dagsinlåning. Utöver de verksamheter som presenterats har riksbankenf n. möjlighet att utföra ett antal övriga uppgifter. Några av dessa har intekaraktär av centralbanksuppgifter. Exempel härpå är utlåning till allmänheten,främst i form av finansiering av köp av premieobligationer, hållande avinlåning på checkräkning från anställda i , inkassorörelse ochdepositionsverksamhet. Kommittén har i lagen inte givit befogenhetatt bedriva verksamhet av här exemplifierat slag. Däremot föreslås att lagliggrund skall ges att ta betalt för tjänster som utförs i anslutningtill centralbanksuppgifterna, t.ex. specialpackning av sedlar och mynt. 1 lagenföreskrivs också att vid planeringen och genomförandet av sinverksamhet skall beakta de krav som totalförsvaret ställer. Vidare skallriksbanken ansvara för beredskapsplanläggning på bank- och betalningsväsendetsområde. När kommittén angett vilka uppgifter skallutföra går kommittén över till att i kapitel 7 behandla frågor om riksbankensledningsorganisation. Med denna avses främst fullmäktige, direktionen,riksbankschef och vice riksbankschef. högsta organ är fullmäktige som f.n. består avsju ledamöter varav sex väljs av medan den sjunde, som också ärordförande, utses av regeringen. Fullmäktige sammanträder en gång i veckanunder en stor del av året och annars och fattar riksbankensviktiga penningpolitiska och administrativa beslut. Under fullmäktige finnsett ledningsorgan som kallas direktionen. Denna består av riksbankschefen, somär ordförande, deputeraden och jourhavande ledamoten som båda ärfullmäktigeledamöter. I övrigt ingår vice riksbankschefen, denriksbanksdirektör som ansvarar för aktuell fråga och i vissa fall tvåpersonalföreträdare. Direktionen har till uppgift att bereda ärenden som skallhandläggas av fullmäktige, bevaka att fullmäktiges beslut verkställs samtfatta beslut i vissa ärenden, främst tillsättning av lägre tjänster. Bland desex ledamöter av fullmäktige som vall utser riksbanksfullmäktige enriksbankschef. 1 praktiken är en fullmäktig redan vid valet till fullmäktigeutpekad som riksbankschef leder under fullmäktige riksbankensverksamhet, även om lagen f.n. inte ger honom någon egen beslutsbefogenhet.Fullmäktige utser inom eller utom fullmäk- tigekretsen en viceriksbankschef. har vice riksbankschef utsetts Prop. 1986/87: 143utom fullmäktiges ledamöter. Kommitténhar funnit några svagheter i ledningsorganisation. Riksbankschefenväljs av på ett uppenbart politiskt mandat. Detta har visat sig ledatill bristande kontinuitet på riksbankschefsposten vid växlingar i denpolitiska makten, något som i sin tur kan anses vara ogynnsamt vid utformningoch genomförande av penningpolitiken. Täta växlingar på riksbankschefspostenförsvagar också i viss mån riksbankschefens auktoritet i internationellasammanhang. Kommittén önskar med sina förslag medverka till att skapaförutsättningar för ökad kontinuitet på riksbankschefsposten utan attriksbankschefens ställning försvagas. Sedan1897 utser regeringen ordföranden i riksbanksfullmäktige. Detta är en ordningsom har sina rötter i ett förparlamenlariskt skede. Kommittén anser attriksdagens huvudmannaskap för bör återspeglas i sättet att utse ordförandei fullmäktige. För att i andra former säkerställa samordning avpenningpolitiken rned övrig ekonomisk politik föreslår kommittén, som nämnts idet föregående, viss samrådsskyldighet för . Kommitténsgranskning av direktionens verksamhet har visat att den inte i praktiken utförde uppgifter som den en gång avsågs göra. Enligt kommitténs mening harutvecklingen lett till att med fördel andra organ inom kan överta delednings- och beslutsuppgifter som direktionen nu antas handha. Ifråga om riksbankschefen konstaterar kommittén att om det skall vara möjligtatt åstadkomma förutsättningar för kontinuitet på riksbankschefsposten måsteriksbankschefen utses på ett sätt som gör att denne inte uppenbarligen måstebetraktas som en partiföreträdare. Kommittén diskuterar ett antal olika sådanalösningar varvid behandlas frågor om bl.a. riksbankschefens formella ställning,förutsättningarna för kontinuitet vid politiska maktskiften ochmajoritetsförhållandena i fullmäktige. Kommitténs förslag är att de avriksdagen valda ledamöterna av riksbanksfullmäktige bör utse en riksbankschefutom fullmäktigekretsen. I och med att en person utses till riksbankschef skallhan emellertid med stöd av en bestämmelse i regeringsformen bli fullmäktig. Riksbankschefbör av fullmäktige förordnas tills vidare eller med ett tidsbegränsatförordnande. Sådant förordnande bör inte löpa ut med övrigafullmäktigeledamöters förordnanden. Riksbankschef kan entledigas genom attfullmäktige återkallar förordnandet eller genom att inte beviljaransvarsfrihet. Kommitténanser att riksbanksfullmäktige alltfort skall vara bankens högsta organ samtverka på i stort sett samma sätt och ha i huvudsak samma uppgifter som i dag.Det betyder att fullmäktige skall fatta alla viktiga penningpolitiska ochadministrativa beslut i banken. Ärenden som skall avgöras av fullmäktige angesi den nya riksbankslagen. Dessutom uttalas att ärenden som inte skall avgörasav fullmäktige avgörs av riksbankschefen eller delegeras av denne. Dettabetyder att riksbankschefen som högste verkställande tjänsteman nu föreslås fåen uttrycklig beslutskompetens. mening finns det inle längre tillräckliga skäl för att behålla den ordningen att regeringen utser ordförande i vikti gaste myndighet. Kommittén föreslår därför att skall välja samt- 103 liga ledamöter av riksbanksfullmäktige utomriksbankschefen. De av riks- /87' 143 dagen valda fullmäktigeledamöterna utser sedan ordförandeinom sin Här kan erinras om att kommittén också föreslår attsambandet med regeringen skall markeras genom att det i riksbankslagenföreskrivs att viktigare penningpolitiskt beslut av skallföregås av samråd med statsråd som regeringen bestämmer. Kommitténs förslag är således att riksbanksfullmäktigesordförande skall väljas av fullmäktige bland de ledamöter som valtoch att riksbankschefen skall utses av fullmäktige utom fullmäktigekretsen, menatt riksbankschefen i och med att han utses också blir fullmäktig. Medoförändrat antal ledamöter i fullmäktige och med gängse valsätt i riksdagenskulle detta kunna leda till att den parlamentariska majoriteten inte skullevara tillförsäkrad majoritet i fullmäktige om riksbankschefen - som ju väljs päett inte politiskt mandat - i någon fråga förenar sig med minoriteten. För attlösa detta problem föreslås att antalet ledamöter i fullmäktige ändras tillåtta. Därmed kan också den parlamentariska minoriteten även i fortsättningen fåutse tre ledamöter. Majoriteten förutsätts utgöras av ordföranden och treövriga ledamöter. Om i något fall riksbankschefen förenar sig med minoritetenstre ledamöter kan majoriteten likväl få igenom sitt förslag med stöd avordförandens utslagsröst. Kommitténs förslag om riksbankschefen ochriksbanksfullmäktige innebär att RF 9: 12 behöver ändras. Vad så gäller direktionen anser kommittén att denframdeles inte behövs som beslutsorgan i . Dess beslutsfunktion bör iallt väsentligt föras över på riksbankschefen och av denne till betydande deldelegeras till linjechefer i . Det betyder alt de lagregleradeuppdragen som deputerad och jourhavande ledamot kan slopas. att man pä lämpligt sätt bör upprätthålla den informationsförmedlandefunktion som den nuvarande direktionen fyller. Fullmäktige bör därför prövauppgifter och sammansättning av ett informationsorgan. Bestämmelser om ettsådant organ bör tas in i den arbetsordning som fullmäktige skall fastställa. I den nuvarande riksbankslagen föreskrivs att fullmäktiginte får vara ledamot av styrelsen för annan bank. Något hinder finns däremotinte för fullmäktig att vara styrelseledamot i t.ex. kreditaktiebolag,finansbolag eller försäkringsbolag, vilka också bedriver verksamhet påkreditmarknaden. Om denna möjlighet utnyttjas kan detta skapalojalitetskonflikter för de berörda personerna. Kommittén föreslår därför attvalbarhets- och behörighetsvillkoren för fullmäktig skall vidgas så att sådaninte får vara ledamot i styrelsen för svenskt kreditinstitut ellerfondkommissionsbolag. Däremot föreslår kommittén inte någon motsvarighet tillden nuvarande bestämmelsen som hindrar att ledamot i riksbanksfullmäktigesamtidigt är ledamot i det styrande organet i riksgäldskonlorei. Om nägonperson ingår i de två organen kan detta främja samordningen avstatsskuldspolitiken. Bestämmelser om tjänst som vice riksbankschef fmns iriksdagsordningen av den anledningen att vice riksbankschef är suppleant förriksbankschefen i fullmäktige. Med det valsätt för riksbankschefen somkommittén föreslår kan det vara lämpligt att ytteriigare en suppleant finns förriksbankschefen. Vidare anser kommittén att ledningsorganisa- tionunder riksbankschefens ibland kan behöva förstärkas. Kommittén pp 1986/87- 143 föreslår därför att RO 8:6 ändras så att fullmäktige utomfullmäktigekretsen får utse högst två vice riksbankschefer. 1kapitel 8 behandlar kommittén olika administrativa frågor som behöver beaktasvid utformning av en ny lag för . Dessa avser i flertalet fallriksbankens rättigheter och skyldigheter i förhållande till och dessmyndigheter samt myndigheter under regeringen. Riksbankenskall självfallet vara bokföringsskyldig. Eftersom detta inte följer av annanlag som gäller förordar kommittén att detta anges i riksbankslagen.Vidare anser kommittén att bokföringen skall ske på sätt som överensstämmer medgod redovisningssed. Därmed ges en norm för redovisningen som är ett stöd förriksbanken och revisorerna. F.n. beslutar om disposition av vinst utan att resultat-och balansräkningarna har fastställts. Kommittén anser att detta är olämpligtoch föreslär att först skall besluta att fastställa resultat- ochbalansräkningarna och därefter besluta om vinstdispositionen. Det betyder attrevisorernas berättelse bör innehålla ställningstagande till riksbankensresultat- och balansräkning samt - liksom tidigare - uttalande om huruvidaansvarsfrihet bör beviljas fullmäktige. Kommitténanser att redovisning till bör innefatta resultaträkning,balansräkning, förvaltningsberättelse och en redogörelse för den förda valuta-och kreditpolitiken. Enligt kommitténs mening är del önskvärt attförvaltningsberättelserna görs utföriigare och tydligare, främstvad gäller redogörelsen för förvaltningsverksamhet. För att beredabanken skälig tid härför föreslår kommittén att redovisningen till riksdagenskall lämnas före i stället för som före utgången avjanuari. Kommitténanser att en budget för förvaltningsverksamheten är ett lämpligt styrinstrumentför fullmäktige och riksbankschefen. En budget underlättar vidare delegering avekonomiskt beslutsansvar inom banken och en budget kan vara en utgångspunkt vidrevisorernas granskning av . Kommittén föreslår därföratt fullmäktige före utgången av december skall fastställa en budget förriksbankens förvaltningsverksamhet under del följande räkenskapsåret.Kommittén förordar således aU själv får fastställa sin budget, menanser att den skall tillställas för kännedom. Närdet gäller personalvolymen i banken föreslår kommittén aU den skall regleras aven personalförteckning som upprättas av fullmäktige samt av tillgången på medelenligt gällande budget. Vidare föreslår kommittén att fullmäktige skalltillsätta de högsta chefstjänsterna och dessa får tillsättas utan att kungörastill ansökan lediga. Riksbankenfattar en mängd administrativa beslut som berör bankens inre verksamhet. Sådanabeslut har dock ofta i princip karaktär av normgivning. Regeringsformeninnehåller inte bestämmelser som möjliggör di-rektdelegering avnormgivningsrätt från till myndighet under . I praxis hardock utvecklats en ordning som innebär en delegering till myndigheter attbesluta om regler för den inre verksamheten. Detta har skett i instruktionenför justitieombudsmännen och i lagen om . Motsvarande ordningbehöver gälla . ténförordar därför att skall få besluta om bl. a. arbetsordning. Pron 1986/87' 143 När det gäller yttre organisation i denuvarande bestämmelserna att verksamhet bedrivs vid ett huvudkontori samt vid åtta regionkontor och högst 14 kassakontor på andra orteri landet. bedriver nu också försöksverksamhet med sedeldepåer. Föratt fullmäktige utan lagändring skall kunna besluta om ändring avantalet kontor om detta visar sig vara sakligt motiverat, föreslår kommitténatt det i riksbankslagen anges att bedriver verksamhet vid etthuvudkontor samt vid regionkontor, kassakontor och sedeldepåer. I fråga om inre organisation anser kommitténatt bör få tillräcklig kontroll genom de administrativa bestämmelseri övrigt som kommittén förordar. Kommittén anser därför alt det i den nya riksbankslageninte behöver finnas bestämmelser om huvudkontorets organisation under viceriksbankschef. och ärendenas fördelning mellan enheterskall dokumenteras i en arbetsordning som beslutas av fullmäktige. Kommitténs förslag i fråga om en ny riksbankslag innebär,som framgått i det föregående, att ett antal ändringar ocksä behöver göras iregeringsformen och riksdagsordningen.