prop · GA038 · 1986-12-31 00:00:00 — Enligtmin mening behöver en överföring av föreskriftsansvaret till konsumentverketinte medföra väsentligt högre administrativa kostnader, om föreskriftsarbetetsker på ett rationellt sätt i nära samarbete med SP. En jämförelse kan görasmed området el-, vatten- och värmemätare, där provningsanslalten är riksprovplalsoch slatens energiverk resp. slalens planverk är föreskrivande myndigheter. Detär det kontrollerande organet med speciell teknisk kompetens som gör detgrundläggande arbelet med alt ta fram förslag till föreskrifter. Denföreskrivande myndigheten ser framför allt till att kontrollen får enutformning och inriktning som är förenlig med syftet. Häri ligger bl.a. attbedöma om avvägningen mellan kostnaderna för kontrollen och nyttan av den ärrimlig. Ordningen vad gäller el-, vatten-och värmemätare har fungerat väl. Som ytteriigarefackorgan flnns att tillgå statens mät- och provråd, som har att biståföreskrivande myndigheter med råd i provningsfrågor. I kontrollen enligt LVVhar den för konsumentskyddet ansvariga myndigheten, , hittillsvarit mycket litet berörd. Enligt min mening är det angeläget attkonsumentverkets särskilda kompetens, som bl.a. gäller förmågan att bedöma omen kontrollordning är rimlig från konsumentskyddssynpunkt, utnyttjas. Dettasker bäst om övertar föreskriftsansvaret på föreslaget sätt.Mot bakgrund av vad jag sagt bör behov att ta ianspråk resurser för ändamålel kunna bli begränsai. Jag har i denna fråga samråttmed statsrådet . Idet följande behandlar jag de två regelområdena var för sig (avsnitt 3 ' 3Förslaget till lag om handel med Prop- 1986/87:8 Medädelmetallkontroll menas den kontroll över handeln med arbeten av ädla metallersom sedan gammalt sker i och i många andra länder. Nuvarande regler omsådan kontroll flnns i lagen (1974:283) om handel med arbeten av guld, silvereller platina (prop 1974:43, NU 20, rskr. Lagen kompletteras avförordningen (1974:284) om arbeten av guld, silver eller platina (ändrad senast1982: 1218) och myndighetsföreskrifter från SP. Sverigehar med sju andra länder ratificerat konventionen om kontroll och märkning avarbeten av ädel metall, vilken undertecknades i . Ikonventionen regleras fömtsättningarna för ömsesidigt erkännande vad gällerkontroll och märkning av ädelmetallvaror. Regeringen har med anledning däravutfärdat förordningen (1975:49) om gemensam kontrollstämpel m. m. för arbetenav guld, silver eller platina (ändrad 1975: 1246). SP är i riket kontrollbyråenligt konventionen. Deturspmngliga och gmndläggande motivet till kontrollen av ädelmetallarbeten varatt föremål av ädelmetall ansågs kunna användas inte bara till förmögenhetsbildningutan också som betalningsmedel. Detta fömtsatle att föremålens värdeväsentligen berodde av deras metallinnehåll. För priset på ädelmetallarbeten ärmetallvärdet numera praktiskt taget utan betydelse vad gäller silverföremål ochav underordnad betydelse vad gäller konstnärligt bearbetade föremål av guldeller platina. Det har medfört att deri nuvarande kontrollen i stället har funkflonsom en kvalitetskontroll. Behovet av en sådan kontroll började efter handifrågasättas från olika håll. Efter utredningsförslag i slutet av 1960-taletbeslöt år 1971 atlden statliga obligatoriska kontrollstämplingen skulle ersättas med ett frivilligt system, där kontrollstämpling kunde ske på begäran (prop. 1971; 165, NU 50, rskr. En ny lag om handel med ädelmetallarbeten anlogs (SFS 1971:1082), som skulle träda i kraft . Innanlagen trätt i kraft tog dock ärendet en ny vändning. I en motion till föreslogs att den obligatoriska kontrollstämplingen skulle behållas med hänsyn lill den betydelse denna bedömdes ha för polisens brottsförebyggande verksamhet. anslöt sig till denna uppfatt ning (mot. 1972: 1349, NU 57, rskr. 305) och gav regeringen detta till känna. I avvaktan på förslag om ny lagstiftning uppsköts ikraftträdandet av den beslutade lagen. Efter utredningsarbete, som redovisades i promemorian (Ds I 1973: 3) Ädelmetallkontroll, antog , med upphävande av lag, den nu gällande lagen, som trädde i kraft den Ijanuari 1975. Idepartementspromemorian (Ds I 1984:11) Ädelmetallkontroll? - härefter iavsnitt 3 kallad betänkandet - konstateras att som förflutitutvecklingen på flera punkter har förändrat fömtsättningama för riksdagensställningstagande och att nyttan av ädelmetallkontrollen i brottsförebyggandesyfte numera måste betraktas som liten. Remissopinionen har inte gettanledning till någon annan bedömning i denna del. 3.2 Dennuvarande kontrollen Prop. 1986/87: 8 Den nuvarande kontrollen gäller den yrkesmässiga handelnmed arbeten av guld, silver eWer platina. Undantagna från lagens tillämpning ärarbeten utförda av låghaltiga legeringar (andelen ädelmetall understigande 200 o/ooguld eller 400 o/oo silver eller platina), arbeten där ädelmetallen enbart är ytbeläggning,arbeten uteslutande avsedda för medicinsk, vetenskaplig eller industriellanvändning m. m. Utgångspunkten för kontrollen är atl endasl sådana arbetensom har en viss lägsta flnhalt (guld 750 o/oo motsvarande 18 karal (K), silver830 o/oo, platina 950 o/oo) skall få saluhållas eller försäljas yrkesmässigt.Arbeten som uppfyller kraven på sådan flnhalt betecknas ädelmetallarbeten. Sådanaskall för att få försäljas vara försedda med föreskrivna stämplar, som ulgör engaranti för metallinnehållet. Stämplarna är av två slag, ansvarsslämpd och konirollsiämpd.För alt arbetet ansvarsslämplas svarar lillverkaren, om arbelet ärsvensktillverkat, och annars importören. Den som anbringar stämpeln svarar föratl de uppgifler som framgår av stämpeln är korrekta. Kontrollstämpeln utgörs av lilla riksvapnet, dvs. trekronor, i trepassfor-mad sköld (den s. k. kattfoten) för svensktillverkadeprodukter och i oval sköld för importerat gods. Även i andra avseenden gällerandra regler för importerade arbeten än för inhemskt tillverkade produkter. Alla ädelmetallarbeten skall, oavsett vikl, ansvarsslämplas.För svensktillverkade arbeten krävs i princip fyra olika märken med uppgiflom: tillverkare flnhalt tillverkningsort färutelämnas om inte tillräckligt tillverkningsår utrymme finns på arbetet Importerade arbeten ansvarsstämplas genom atl finhaltsstämpelanbringas. Alla importerade arbeten kontrolleras med avseende på delta. Kontrollstämpling görs av SP. Denna verksamhet sker delscentralt vid SP i , dels regionalt på etl anlal olika orter i landet. Fömtomall SP är kontrollorgan meddelar myndigheten föreskrifter och svarar förtillsyn på området. Kontrollstämpel är obligatorisk endast för ädelmetallarbetenner flll en viss vikt, för guld- och platinaarbeten I gram och försilverarbeten . Lättare arbelen kan på begäran få kontrollstämpel.Detsamma gäller arbeten som inte skall försäljas yrkesmässigt. En föruisättningär då att arbetet av tillverkaren åsatts finhaltsstämpel. Kontrollen av flnhalt sker genom s. k. probering. Kontrollfår ske genom stickprov när detta kan anses betryggande. Pååterförsäljaren ligger att se till att arbeten som saluhåils elier försäljs är försedda med föreskrivnastämplar. Den som yrkesmässigt inom landet tillverkar, försäljereller importerar ädelmetallarbeten skall vara registrerad hos SP. Förregistrering utgår en årlig avgift. Den obligatoriska kontrollen leds från SP;shuvudförvaltning i , j som har centrala laboratorieresurser för ändamålet. Härbedrivs även Prop. 1986/87: 8 föreskriftsarbete och organisationen avtillsyn m. m. I kontrolleras allt importerat gods och arbeten tillverkadei Boråstrakten. Vidare kontrolleras prover som skickas in från regionala kontrollstämplingsförrättare. I övrigt ombesörjs kontrollstämplingen genom 7 proberingsfilialeroch ca 60 kontrollstämplingsförrättare. Proberingsfilialerna är belägna påorter med mera omfattande tillverkning av ädelmetallarbeten. De har utrustningsom på plats medger kontroll av flnhalt för stämplingen. Kontrollstämp-lingsförrättarnafinns på orter med liten tillverkning av ädelmetallföremål. av de ädelmetallarbetensom flllverkas i landet lämnas till förrattarna för kontroll. Dessa skall okulärtkontrollera att arbetet motsvarar gällande föreskrifter samt ta prover somskickas in flll för analys eller probering. Denna probering görs såledesi efterhand. Kontrollstämplingsförrättarna är knutna till SP somuppdragstagare mot ett symboliskt arvode. Tillsammans med sina vikarier ochpersonalen vid filialerna utgör de en arbetsstyrka av ca 140 personer spriddaöver landet. I betänkandet finns en redogörelse för omfattningen av de ädelmetallarbetensom kontrollerats . Därav framgår bl. a. följande. Värdet av de försålda guldarbetena kanskattas till omkring 740 milj. kr. Motsvarande belopp för silverarbetena varca 450 milj. kr. Härav representerade metallvärdena ca 275 milj. kr. Intäkterna från kontrollstämplingen uppgick under år 1983till . frånsett uppdragsgivarnas hanteringskostnader. Härav utgjordede fasta avgifterna . samt vikt- och stämplingsavgifterna för guldresp. Om de fasta avgifterna fördelas iproportion till vikt- och stämplingsavgifterna skulle avgifterna för guldkontrollenunder året uppgått till . och för silverkontrollen till . SP;skostnader för kontrollen var ca 6,1 milj. kr. Importeradearbeten svarade för av vikt- och stämplings-avgiften för guld resp.63% för silver. Kontrollstämpling utanför den obligatoriska förekom här för 25%av guld- resp. av silverarbetena. Medelvikten för de inhemska arbetena var3,för guld resp. för silver. 3.3Mitt förslag till ny lagstiftning Efter atl gmndligt ha utreits under 1960- och 1970-lalenoch föranlett tre ställningstaganden av togs frågan omädelmetallkontrollen åter upp . Det skedde då som ett led iförenklingsarbetet inom området teknisk provning och kontroll och mot bakgrundav att de skäl för obligatorisk kontroll som åberopades lagstiftningsärendeknappast längre kunde anses bärande. Resultatet av utredningsarbetetpresenterades i den tidigare nämnda departementspromemorian Ädelmetallkontroll? Förslaget anknöt i fråga om kontrollens omfattning näratill det förslag som antog , vars huvudpunkt var att kravet påansvars- slämpling behölls, medanden stafliga obligatoriska kontrollstämplingen Prop. 1986/87:8 ersattes medett frivilligt system där kontrollstämpling kunde ske på begäran. Vad gällersilver föreslogs betänkande att även ansvars-stämplingen skulle varafrivillig. Betänkandetinnehöll emellertid också ett annat förslag som gäller fin-haltskravet på guld.Som framgått av det tidigare är detta i 18 K och förbud råder att säljaarbeten med lägre halt. Fråganom uppställandet av minimikrav på finhalt beträffande legeringar för ädelmetallföremåltogs upp från principiell synpunkt i den skrivelse från mynl- ochjusteringsverket som inledde utredningsarbetet . Man kundeenligt verkets mening starkt ifrågasätta skäligheten av att meddela förbud motatt flllverka, importera eller försälja ädelmetallarbeten som icke håller avstaten fastställda minsta finhalter. Det borde i stället ankomma på ädelmetallbranschenatt standardisera finhalterna och på den enskilde köparen att själv bedöma vadhan anser sig böra förvärva. Frågantogs upp lagstiftningsärende (prop. 1971:165 s. 29 f): "Fråganhumvida också s.k. underhaltiga ädelmetallvaror, t.ex. guldarbeten med lägre finhaltän 18 karat, bör tillåtas i vårt land har uppmärksammats vidremissbehandlingen av betänkande. Flera branschorganisationeruttalade sig därvid för att man borde behålla gällande minimi-halter ochhänvisade till att frågan om finhalter borde lösas på det internationellaplanet. Vid remissbehandlingen av departementspromemorian har branschorganisationernaoch ett flertal andra remissinstanser ansett att nuvarande minimigränser förfinhalter bör behållas. I några remissyttranden har emellertid framhållits attett slopande av finhaltskraven skulle öka konsumenternas valmöjligheter. Föregen del harjag förståelse för att delade meningar kan råda om vilka finhalter som bör tillåtas, eftersom bl. a. ett ställningstagande i detta hänse ende sammanhänger med frågan om det över huvud taget bör vara förbju det att saluföra ädelmetallvaror under viss finhalt. Jag vill i detta samman hang erinra om det arbete som f.n. pågår inom EFTA, EEC och inlernatio nella branschorganisationer. Detta arbete, som ännu inte avslutats, avser att i första hand underlätta den internationella handeln med ädelmetall varor genom överenskommelser om gemensamma metoder för kontroll av ädelmetallvaror, vissa regler om materialkvalitet, flnhalter, obligatoriska stämplar m.m. I avvaktan på att det nämnda internaflonella arbetet slut förts bör man om möjligt undvika att göra ändringar i de nuvarande bestämmelserna på ifrågavarande område. Jag vill i detta sammanhang erinra om att enligt det av mig i det följande framlagda lagförslaget Kungl. Maj:t får medge undantag från lagen, om det är påkallat med hänsyn till överenskommelse med främmande stat eller flll internationellt ekonomiskt samarbete. Med hänsyn till det anförda och då något allmänt önskemål f. n. inte föreligger om att tillåta yrkesmässig handel med s. k. underhaltiga ädelmetallvaror bör någon ändring tills vidare inte ske i våra nuvarande bestämmelser om finhalterna. Jag förordar därför att bara sådana ädelme tallvaror som håller de enligt gällande regler föreskrivna minimihalterna får saluhållas och säljas inom riket. Den föreslagna kontrollstämplingen bör i konsekvens härmed få ske bara i fråga om sådana varor. Vidare bör endast ädelmetallarbeten, dvs. sådana arbeten som håller de angivna minimihal terna, få vara försedda med ansvarsstämplar. Andra arbeten bör inte få jg utges för eller ges sken av att vara ädelmetallarbeten." I1984 års betänkande konstaterades att även när det gällde denna fråga Prop.1986/87:8 fömtsättningarna hade ändrats sedan ställningstagande iböljan av . Någon internationell harmonisering hade inte skett och varknappast att vänta . De flesta länderna i Västeuropatillåter en finhalt ner flll 14 K för guldarbeten, i FörbundsrepublikenTyskland t. o. m. ner till 8 K. I råder inget förbud mot att säljaguldföremål med lägre finhalt än 14 K, men dessa får då inte betecknas somguldvaror. Enligt betänkandet var det svårt att finna skäl att i Sverigeförbjuda försäljning av arbeten med finhalt som är tillåten i ochFörbundsrepubliken och förslaget blev att finhaltskra-vet på guldskulle sänkas från 18 flll 8 K. Något förbud mot att sälja arbeten sominnehåller guld, silver eller plaflna utan att vara ädelmetallarbeten skulleinte längre råda. Förslagetinnebar vidare att den som yrkesmässigt tillverkar, säljer eller importerarguld- eller platinaarbeten eller frivilligt stämplar silverarbeten skulle vararegistrerad hos SP. SP skulle vidare bedriva tillsyn genom stickprovskontroller. majoritet av remissinstanserna har anslutit sig till förslagen ibetänkandet. Motstånd har framför aUt rests från branschorganisationerna, somavstyrker såväl borttagandet av den obligatoriska kontrollstämp-Ungen somsänkningen av finhaltskravet. Skälen för invändningarna är flera. till en gjord opinionsundersökning som, enligt deras uppfattning, visaratt konsumenterna vill ha kvar såväl höga finhaltskrav som obligatorisk statligkontrollstämpel. Man pekar vidare på företagsekonomiska negativa effekter, riskför ökad import m.m. Vidare tillbakavisas förslaget om tillsyn av verksamheten.SP har också invändningar mot förslaget och menar att effekterna av deförändringar som föreslås inte är tillräckligt belysta, varför ytterligareutredning behövs. Någraremissinstanser menar att flnhaltssänkningen för guld inte bör gå längre än flll14 K. Spontana remissvar har vidare inkommit från bl.a. fillverkande industri(företag och personalorganisationer), där man uttryckt oro över vad denkraftiga sänkningen av finhaltskravet skall innebära för sysselsättningsnivån. Konsumentverketoch har tagit upp ett särskilt problem som inte behandlats ipromemorian, nämligen nickelallergier. Den stora omfattningen av sådanaallergier motiverar enligt dessa myndigheter att ädelmetallarbeten skall habeteckningar som anger varans sammansättning med avseende på eventuelltnickelinnehåll. Alternativt kan problemet förebyggas genom andra säkerhets-och informationsregler i anknytning till lagförslaget. Ianslutning till remissomgången har branschen presenterat ett alterna tivt förslag. Enligt förslaget skall all offentlig kontroll slopas. Branschen skall själv garantera att "konsumenternas behov av vägledning" fyllsav företagen och på deras ansvar. För att "ge konsumenterna samma säker het och trygghet som enligt nuvarande system" skall branschen ingå avtal med SP om kontrollstämplingen. Fömtsättningarna för kontrollstämpling skall regleras i detta avtal. I 20 punkter redovisas villkoren för slämpling. Punkterna är i stort en överföring av nuvarande lagvillkor flll avtalsform. Samma villkor som i dagvad gäller detaljutformning av stämplar, skillnad Prop. 1986/87: 8 mellanimporterat och inhemskt material m. m. föreslås gälla. Föregen del delar jag den uppfattning som framförts i promemorian och som fått deallra flesta remissinstansers stöd att skälen för den obligatoriska statliga kontrollstämplingenav ädelmetallarbeten inte längre än hållbara. Den bör därför avskaffas. Jagdelar också uppfattningen att flnhaltskra-vet för guld bör sänkas. Vad somframkommit under remissbehandlingen föranleder dock att sänkningen bör skeendast till 14 K. Detta innebär i praktiken en betydande harmonisering iförhållande till omvärlden. Det förslag jag nu lägger fram lillgodoser ocksåsynpunkter som framförts i det nordiska handelshinderarbetel och innebär därmed undanröjer ett svenskt handelshinder. Underärendets beredning inom har förekommit vissa överläggningarmed berörda intressenter. Därvid har synpunkter framförts som påverkatutformningen av mitt förslag i vissa delar, bl. a. flllsynsfrå-gan. Jagbehandlar i fortsättningen olika delar av mitt förslag i avsnitten 3.3.2-3.3.5.Detaljer återkommer jag till i specialmotiveringen. I avsnitt 3.4 behandlar jagkonsekvenserna för bl. a. SP. villjag ta upp en särskild fråga avgrundläggande belydelse, nämligen behovet av särskild lagstiftning över huvudtaget. Syftetmed lagen är konsumentskydd. Med detla som bakgrund är det rimligt attifrågasätta behovel av specialreglering av handeln med ädelme-taller. Någraremissinstanser pekar på alt andra produktgrupper med betydligt högrekapitalvärden som pälsar, diamanter och konstföremål inte är föremål försärskild reglering. För dessa och andra produkter gäller de allmännaköprättsliga regler som följer av konsumenlköplag, marknadsföringslag ochliknande generellt verkande lagstiftning. Det är svårt att finna någraavgörande skäl varför inte konsumentskyddet vad gäller ädelmetallarbetenskulle kunna hanleras inom ramen för verksamhet. Jaghar för egen del stor förslåelse för synpunkier om del tveksamma i alt ha ensärskild lagstiftning på detta område. bör det också vara möjligt atlavskaffa specialregleringen av ädelmetallhandeln. Den långvariga traditionenmed särreglering samt de inlernalionella åtaganden som gjorts gör dock att en särlagstiftningbör behållas på kortare sikt. Dennya lagstiftningen bör dock ulvärderas , varvid nyställning får tas lill frågan om fortsatt specialreglering. Denna tidsrymd geräven branschen möjlighet atl i samråd med olika intressenter utveckla ettsystem som utan statlig reglering tillgodoser önskemål om opartiskkonsumentinformation, garanliordning för konsumenterna, näringsfrihet ochandra viktiga aspekter. Prop.1986/87:! Mitt förslag: Ädelmetallarbeten deflnieras som arbeten avguld, silver eller platina och som innehåller - om arbetet är utfört av guld - minst 585 o/oo (14 K) silver - minst 830 o/oo platina - minst 950 o/oo Betänkandet: Överensstämmer med mitt förslag med undantagför guldarbeten, där utredningen föreslagit 333 o/oo (8 K) som lägsta tillåtnafinhalt. Remissinstanserna; De flesta instanser tillstyrkerbetänkandets förslag. Några instanser - som statens industriverk,brottsförebyggande rådel och TCO - menar dock att en sänkning till deninternationellt vanligasle flnhalten (14 K) är att föredra. Synpunkter frånsvenska tillverkande företag har även inkommit, där oro uttrycks över effektenav den kraftiga finhaltssänkning som föreslagits i betänkandet. Skälen för mitt förslag: Somjag tidigare nämnt anserjagdet rimligt atl anpassa finhaltsnivån på ädelmetallarbeten till vad som i allmänhelgäller i vår omvärld. I likhet med bl.a. statens industriverk anserjag dock attdet saknas skäl att gå lägre än det internationellt vanligaste flnhaltskravet.Jag har också viss förståelse för argumentet att beteckningen guld börförbehållas arbete som huvudsakligen beslår av denna metall. I sammanhangetvill jag också nämna att jag under hand inhämtat atl de tekniskaprovningsmetoderna för bestämmande av finhalt är betydligt mer komplicerade ochkostsamma för arbeten med så låg finhalt som betänkan-del föreslagit. Mot dennabakgrund vill jag föreslå att finhaltskravet för guld skall vara minst 14 K. 3.3.3 SaluhåUning och försäljning av arbelen av guld,silver eller platina Mittförslag: Endast ädelmetallarbeten får försäljas som sådana arbeten eller somarbeten av guld, silver eller platina. Inget förbud råder mot att sälja arbetenmed lägre finhalt under förutsättning alt det tydligt framgår alt arbetetinnehåller lägre halt ädel melall än ett ädelmetallarbete. Betänkandet: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna; Behandlar i allmänhet inte frågansärskilt. Skälen förmitt förslag: För saluhållning eiler försäljning av arbeten av guld, silvereller platina bör krävas att de uppfyller kraven på ädelmetallarbete. Tillskillnad från vad som gäller bör dock arbeten som innehåller guld, silvereller platina - utan att vara ädelmetallarbete - få saluföras, men inle somutfört av ädelmetall eller som utfört av guld, silver eller platina. Det måstetydligt framgå att arbetet inte uppfyller kraven på ett ädelmetallarbete. Försaluhållning av guld- och platinaarbeten bör också krävas att de är förseddamed stämplar i enlighet med vad jag redovisar i nästa avsnitt. 3.3.4 Ansvars- ochkontrollstämplar m. m. Mittförslag: Kravel på obligatorisk kontrollstämpling slopas. Ädelmetallarbeten avguld eller platina skall vara försedda med finhalts-och namnstämpel fråntillverkare eller importör. Namnstämpeln får ersättas med kontrollstämpel. Betänkandet:Överensstämmer med mitt förslag ulom såvitt avser möjligheten att ersättanamnstämpeln med konlrollslämpel. Frågan om nickelallergier har inlebehandlats. Remissinstanserna:De allra flesta tillstyrker utredningens förslag. har lagit upp frågan om nickelallergier. Skälenför mitt förslag: Av vad jag framhållit i avsnitt 2 framgår den vikt jag fästervid atl bl. a. föreskrifter om kontrollordningar löpande ses över och attstatlig kontroll inte är mer omfattande än nödvändigt. I fråga om den statligakontrollen av ädelmetallvaror har den numera alltmer fått karaktären av enallmän kvalitetskontroll i konsumentskyddande syfte. I likhet medkonsumentverket menar jag att den stafliga kontrollstämplingen inte ärnödvändig för att konsumenterna skall få information om varans tekniskakvalitet. Jag menar även att ett system med ansvarsstämplar, som jag förordar,klart markerar att ansvaret för varans kvalitet ligger hos tillverkare ochimportör. Denna princip har också underslmkits i den proposition ominriktningen av konsumentpolitiken som har tagit ställningtill. Etttidigare åberopat skäl för den statliga kontrollstämplingen är dessbrottsförebyggande effekt. Somjag tidigare nämnt är inte heller detta skäl föralt bibehålla statlig obligatorisk kontroll längre hållbart. Betänkandets förslaghar också tillstyrkts av (). RPS anger att beträffandesilvervaror kan förslagel medföra alt omärkta produkter kommer att säljas.Detta framstår i förstone som oacceptabelt från härledningssynpunkt. Enligt RPSmåste det dock beaktas att exempelvis huvuddelen av i sålt matsilvertillverkas av etl fåtal fabriker, vars namnstämplar således har relativt ringaidentiletsskapande effekt. RPS menar därför att förslagel även i denna del kangodtas.