prop · GA03105 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87:105 Regeringenföreslår att anta del förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsproiokollet . Ipropositionen föreslås en lag om träfiberråvara. Lagen ersätter de bestämmelserom prövning av iräfiberanvändning som finns i 136 a §byggnadslagen, vilken upphör att gälla . Den nya lagen innebären väsentlig inskränkning av prövningsskyldigheten. Tillstånd atl användaträfiberråvara kommer i fortsättningen bara att krävas vid mycket storaskogsindustriella anläggningar samt vid anläggningar inom bränslesektorn medvissa undanlag. Riksdagen1986/87. Lag om träfiberråvara Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag är tillämplig påanvändningen av träfiberrävara. Lagens syfte är att motverka brister inomskogsindustrins råvaruförsörjning. 2 § Med träfiberrävara avses i denna lag 1. rund virke, 2. sådan råvara, som härrör frånrund virke. ulgör inte träfiberråvara. 3 §I följande typer av anläggningar får träfiberrävara inte användas utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Eldningsanläggning elleranläggning för framställning av trädbränsle om användningen av träfiberrävarauppgår till minst 10000 m' fast mått per kalenderår. Skogsindustrien anläggning omanvändningen av träfiberrävara uppgår till minsl 200000 m' fast mått perkalenderår. Regeringenfår meddela föreskrifter om undanlag från kravet på tillstånd för sådana falldär prövning inte bedöms nödvändig för att tillgodose syftet med denna lag. 4 § Ett tillstånd skall avseanvändning av en viss mängd träfiberråvara per kalenderår. Tillståndet fårförses med villkor. 5 § Om ett tillstånd under de tresenast förflutna kalenderåren genomsnittligt har utnyttjats mindre än till 75procent får tillståndet inskränkas, dock ej mer än till vad som motsvarar denförväntade framtida användningen. Har verksamheten vid anläggningen lagts nerfår tillståndet upphävas. Beslulenligt denna paragraf meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer. 6 §Tillsynen över efterlevnaden av denna lag samt föreskrifter och villkor som har meddelats med slöd av lagen utövas av den myndighet som regeringen bestämmer (tillsynsmyndigheten). 7 §På begäran av tillsynsmyndigheten skall innehavaren av en anlägg ning 1. lämna myndigheten deupplysningar och tillhandahålla de handlingar som behövs för tillsynensutövande, och 2. ge myndigheten tillträde tillanläggningen i den omfattning som behövs för tillsynens utövande. 8 § Om en begäran enligt 7 § inteföljs får tillsynsmyndigheten vid vite förelägga innehavaren att fullgöra sinskyldighet. 9 § beslutenligt 7 och 8 §§ får överklagas hos kammarrätten genom besvär. 10 § Den som uppsåtligen eller av oaklsamhei använder träfiberrävara 2 utan behövligt tillståndeller bryter mot föreskrift eller villkor som har Prop. 1986/87:105meddelats med stöd av denna lag skall dömas lill böter eller fängelse . 11§ Brott som avses i 10 § får åtalas av allmän åklagare endast om brottet haranmälts till åtal av tillsynsmyndigheten. Dennalag träder i kraft den . För anläggningar som omfattasav 3 §, där verksamheten vid lagens ikraftträdande bedrivs med tillstånd enligt136 a § byggnadslagen (1947:385). skall tillstånd och villkor som har meddelatsenligt sistnämnda lag i tillämpliga delar anses som meddelade enligt den nyalagen. I anläggningar som omfattas av3 §, där verksamheten vid lagens ikraftträdande bedrivs utan tillstånd enligt136 a § byggnadslagen (1947:385), får verksamheten bedrivas utan tillstånd sålänge användningen av träfiberrävara inte överstiger användningen underbasåret. Med basår avses det av då användningen vidanläggningen var högst. Vid anläggningar för framställning av trädbränsle ochvid eldningsanläggningar avses med basår dock det av åren 1980, 1981 och 1982då användningen vid anläggningen var högst. I dessa anläggningar får dockverksamheten, intill utgången av , bedrivas utan tillstånd så längeanvändningen av träfiberråvara inte överstiger användningen under basåret medmer än 5 000 m fast mått. Föreskrifterna i 136 a §byggnadslagen (1947:385) om förvaltningsenheter gäller till utgången av år 1987.Förvaltningsenheter får dock registreras endast om ansökan har gjorts före dennya lagens ikraftträdande. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, S. , , , , , , ,, , , G. , Lönnqvist Proposition om träfiberprövning 1 Inledning Enligt136 a § byggnadslagen (1947:385, omtryckt 1981:872) skall tillkomsten ochlokaliseringen av industriell eller liknande verksamhet, som är av väsentligbetydelse för hushållningen med bl. a. träfiberråvara prövas av regeringen.Prövningen gäller för både skogsinduslriella anläggningar och anläggningar förframställning av träfiberbränsle och för eldning med träfiberråvara. Dengäller vidare både vid nyanläggningar och vid utvidgning av tidigareverksamhet. Prövning krävs endast då användningen av träfiberråvaran uppgårtill en viss kvantitet. Byggnadslagenupphör att gälla . Huvuddelen av lagens bestämmelser, dock inteföreskrifterna om träfiberprövningen, ersätts av bestämmelser i plan- ochbygglagen (1987:10, PBL) och naturresurslagen (1987:12, NRL), vilka då träder ikraft. Fråganom iräfiberprövningen har behandlats av en arbetsgrupp inom industridepartementet.Gruppen har utarbetat en promemoria (Ds I 1986:10) Användning av träfiberråvara- förslag om prövning. I promemorian föreslås en ny lag med föreskrifter om fortsaUprövning, dock med delvis ändrat syfte. Promemorian bör bifogas protokollet idetta ärende som bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna och ensammanställning av remissyttrandena bör bifogas protokollet i detta ärende sombilaga 2. Regeringenbeslutade atl inhämta lagrådets yttrande över ett förslagtill lag om träfiberråvara, som hade utarbetats inom industridepartementet.Det lagförslag som remitterades till lagrådet bör bifogas protokollet i dettaärende som bilaga 3 och lagrådets yttrande över förslaget som bilaga 4. Jagåterkommer i del följande till lagrådets synpunkter i specialmotiveringen tillde bestämmelser som lagrådet har behandlat i sitt yttrande. I det lagförslagsom remitterades till lagrådet föreslogs att tillsynen över lagens efterlevnadskulle finansieras genom någon form av avgift från tillslånds-havarna. Jag harnumera frångått det förslaget och föreslår i det följande att tillsynen finansierasgenom anslag. Som én följd av detta har jag Prop. 1986/87:105 frångåttförslaget om rätt för tillståndshavaren att få tillståndet inskränkt på egenbegäran. Detta föranleder att den paragraf som innehöll bestämmelser om avgiftfaller bort i det lagförslag som jag nu ämnar lägga fram. Dessutom har vissaspråkliga ändringar gjorts i förhållande till det förslag som remitterades tilllagrådet. Skogsnäringenaren av landets basnäringar. exponerades skogsindustriprodukter tillett värde av och gav den för en enskild näringsgren i särklassstörsta nettointäkten i landets utrikeshandel. Intäkten motsvarade ungefärlandets kostnad för nettoimporten av mineralbränslen och livsmedel. Skogsnäringensysselsatte ca 235000 personer, varav 165000 direkt i skogsbruket ochskogsindustrin. Av naturliga skäl är skogsbruket och de verksamheter som ärbaserade på skogsråvara ofta mycket vikliga för sysselsättningen i landetsglesbygder. Skogsbruketär beroende av en diversifierad skogsindustri för att få god avsättning förskogsråvarorna. Skogsindustrins olika branscher måste i sin tur kunna försörjasig med inhemska råvaror av den höga kvalitet som behövs för attförädlingsmöjligheter skall kunna tillvaratas. Om detta inte kan ske, saknas engrundförutsättning för en sådan lönsamhet och utveckling att företagen kanhävda sina positioner i och på den internationella marknaden. Skogsråvarorkan också användas för bränsleändamål. Användningen av träftberbränslen harökat kraftigt och landets beroende av importerade bränslen hardärmed kunnat minska. Utvecklingen har medfört atl vissa skogsråvaror ärintressanta både som industriråvara och som bränsle eller bränsleråvara. I desistnämnda fallen är priserna relaterade till priser på alternativa bränslen. Denreglering som finns i 136 a § byggnadslagen syftar till attåstadkomma en ändamålsenlig hushållning med och användning av träfiberråvara.De nuvarande reglerna har tillkommit successivt och är relativtsvåröverskådliga. Ibyggnadslagen infördes 136 a § som ett led i den fysiskariksplaneringen och gällde då prövning av verksamheter av väsentlig betydelseför hushållningen med landets samlade mark- och vattentillgångar. Någrasärskilda bestämmelser för verksamhet där träfiberråvara användes fanns inte,men sådana anläggningar kunde ändå komma att prövas på grund av sin betydelseför hushållningen med mark och vatten. Särskilda bestämmelser om användning avträfiberråvara infördes i byggnadslagen (prop. 1975/76:56, CU8, rskr. Nyanläggning av vissa angivna slag av anläggningar skulleprövas. De anläggningar det gällde var sågverk med viss angiven kapacitet,massafabriker. pappersbruk saml fabriker för tillverkning av fiberskivor,spånskivor eller Prop. 1986/87:105 plywood. Regeringen gavs ocksä möjlighet attför visst fall förbehålla sig prövning av dels utvidgning vid dessa typer avanläggningar, dels nyanläggning och utvidgning vid andra typer av anläggningarav betydelse för hushållningen med träfiberråvara. infördessedan, med vissa undantag, generell prövningsskyldighet för utvidgning vid detyper av skogsindustriella anläggningar som krävde tillstånd vid nyanläggning (CU1975/76:17, rskr. 1975/76:56 (s. 18) framhöll föredragandestatsrådet bl.a. att det - i avvaktan på etl samlat näringspolitiskt programför skogsnäringen var nödvändigt att hålla tillbaka åtgärder som kundeinnebära ökad förbrukning av skogsråvara. En omfattande utbyggnad avskogsindustrin, som i ett långsiktigt perspektiv inte skulle kunna förses medråvara i tillräcklig omfattning, kunde komrria att medföra betydandestrukturella problem och problem för sysselsättningen. Samhällets möjligheteratt kontrollera och pröva sådana åtgärder inom skogsindustrin, som kaninnebära ökad förbrukning av svensk träfiberråvara, borde därför förbättras.Erfarenheterna av den dittillsvarande tillämpningen av 136 a § byggnadslagenhade visat att den övervägande delen av de råvarukrävande utbyggnaderna inomskogsindustrin prövades enligt detta lagrum med avseende på hushållningen medmark och vatten. Det var därför ändamålsenligt att ändra bestämmelserna i 136 a§ byggnadslagen sä att del i fortsättningen blev möjUgt att pröva i principalla åtgärder som kunde medföra ökad virkesförbrukning. I slutet av 1970-ialei ökade användningen avträfiberråvara som bränsle i eldningsanläggningar. Inom skogsindustrin oroademan sig för att den ökade eldningen allvarligt skulle kunna försvåraskogsindustrins försörjning med träfiberråvaror. visadeutredningsresultat atl det var angeläget och möjligt att för eldningsändamälanvända mera av sådana skogsråvaror som inte kan utnyttjas för tillverkning avskogsindustriella produkter. Regeringen bedömde, mot den bakgrunden, att ocksåanvändningen för eldningsändamål behövde kontrolleras. Efter beslut av riksdageninfördes föreskrifter om prövningsskyldighet vid nyanläggningoch utvidgning av dels anläggningar för framställning av träfiberbränsle, delsanläggningar för eldning med träfiberråvara (prop. 1982/83:167, CU 32, rskr.359). När nu byggnadslagen upphör att gälla den 1 juli 1987ersätts huvuddelen av lagens bestämmelser med bestämmelser i och NRL. Någon mot svarighet till reglerna om träfiberprövningen finns dock inte där. Frågan om denna prövning har behandlats i en inom industridepartementet utarbe tad promemoria (Ds I 1986:10) Användning av träfiberråvara - förslag om prövning. Där föreslås en ny lag med föreskrifter om fortsatt prövning, som dock inte längre skall grundas på hushållningsmotiv. Prövningen skall i stället gälla fördelningen av råvaran så att förädlingsmöjligheter utnyttjas och sysselsättningstillfällen tillvaratas. Vid remissbehandlingen har flerta let instanser tillstyrkt fortsatt prövning. Vissa remissinstanser anser dock att efterfrågan på marknaden av olika träfiberbaserade produkter är ett tillräckligt fördelningsinstrument för råvaran och avstyrker förslaget. För egendel har jag stannat för att det även i fortsättningen behövs en Prop.1986/87:105 prövning som emellertid kan begränsas väsentligt. Jag lägger i detföljande fram ett på förslaget i departementspromemorian grundat lagförslag.Mitt förslag skiljer sig dock i ett antal avseenden från promemorians förslag. Innan jag går närmare in på mitt förslag vill jag sombakgrund närmare redogöra för den nuvarande prövningen. 2.2 Närmare om den nuvarande prövningen Enligt 136 a § byggnadslagen skall regeringen prövatillkomsten och lokaliseringen av industriell eller liknande verksamhet, somär av väsentlig betydelse för hushållningen med bl. a. träfiberråvara.Begreppet träfiberråvara omfattar förutom hela träd även delar av träd somgrenar, toppar och stubbar samt flis, spån, avfallsvirke från sågverk ochavfallspapper. , barr och rivningsvirke omfattas inte av begreppetträfiberråvara (prop. 1982/83:167 s. 20 f). Prövningsskyldighet gäller för vissa slag avnyanläggningar och utvidgningar av skogsindustri samt för vissanyanläggningar, utvidgningar och ändringar av verksamhet för framställning av träfiberbränsleoch eldningsanläggningar som förbrukar bränsle bestående av iräfiberråvaror. Följande slag av nyanläggningar skall prövas: - Sågverk med enårlig produktionskapacitet om 5000 m' sågade trävaror eller mer, - massafabrik ochpappersbruk (skall även prövas enligt 136 a § byggnadslagen med avseende påhushållningen med mark och vatten samt energi), - fabrik förtillverkning av fiberskivor, spånskivor eller plywood, - anläggning förframställning av träfiberbränsle (flis, pellets o.d.) och eldningsanläggning omanvändningen av träfiberråvara kommer att uppgå till minst 10000 m' fast mått,eller motsvarande, per kalenderår. För utvidgning av verksamhet gäller: - , massafabrik, pappersbruk och fabrik för lillverkning av fiberskivor, spånskivoreller plywood skall prövas om råvaruförbrukningen per kalenderår kommer altöka i förhållande till antingen den förbrukning som har tillåtits enligt 136 a§ byggnadslagen eller till det av åren 1973, 1974 eller 1975 då förbrukningenvar högst. Prövningsskyldighelen gäller inle om ökningen är mindre än 10000 m' fast mått under bark (m'fub) eller avförbrukningen jämförelseåret och inte uppgår till 20000 m'fub. Med utvidgningavses såväl kapacitetsutbyggnad eller teknisk förbättring (investering) sombättre utnyttjande av oförändrade tekniska förutsättningar, t.ex. merarationell hantering och skiftgång. - Utvidgning eller annan ändring av verksamhet vidanläggning för fram ställning av träfiberbränsle och vid eldningsanläggning skall prövas när användningen av träfiberråvaror i anläggningen totalt uppgår eller kom mer att uppgå till minst 10000 m' fast mått, eller motsvarande, per kalenderår. Bestämmelserna omfattar även eldningsanläggningar vid vilka det sker en övergång till eldning med träfiberråvarorfrån eldning 7 Prövningsskyldigheten gäller för alla typer av an- Prop.1986/87:105 läggningar som framställer träfiberbränsle eller använder iräfiberråvarorför eldningsändamål, t. ex. även mobila anläggningar och anläggningar i anslutningtill skogsindustriella anläggningar. Vid anläggningar där verksamhet pågickutan tillstånd enligt 136 a § byggnadslagen kan verksamhetenfortsätta och en viss utvidgning får där ske utan prövning. Prövningsskyldighelinträder först om användningen av träfiberråvaror under ett kalenderår ökasmed mer än 5000 m' fast mått, eller motsvarande, i förhållande till det årunder när användningen var högst. Särskildaregler gäller för skogsindustrier som ingår i en s.k. förvaltningsenhet. Medförvaltningsenhet menas driftställen (tillverkningsenheter) som är förvaltningsmässigtsammanhållna, t. ex. inom bolag, koncern eller ekonomisk förening. Inom enförvaltningsenhet kan utan tillstånd råvaruförbrukningen fördelas om mellanolika driftställen. Kapaciteten får dock inte byggas ut. Förvaltningsenhetenssammanlagda ökning av råvaruförbrukningen får inte överstiga denprövningspliktiga nivå som gäller för utvidgning av enskilda driftställen, dvs.10000 resp. 20000 mfub . Förutsättningar för att de speciella reglernaför förvaltningsenhet skall kunna tillämpas är att driftställena hade gemensamförvaltning och att förvaltningsenheten har registrerats hosregeringen. Regeringenkan för visst fall medge undantag från prövningsskyldigheten. Regeringenkan också för ett visst fall besluta att en verksamhet som inte ärobligatoriskt prövningspiiktig men som är av väsentlig betydelse för hushållningenmed träfiberråvara skall prövas. Föratt tillstånd skall kunna lämnas krävs att den kommun dit verksamheten skallförläggas, eller där verksamheten utvidgas, tillstyrker detta. Kommunen harsåledes en vetorätt vid prövning enligt 136 a § byggnadslagen. Beredningenav regeringens beslut sker gemensamt av berörda departement. Praktiskt tagetalla ansökningar remitteras till fackmyndigheter och berördaintresseorganisationer. Antalet remissinstanser är normalt 11 14, omprövningen enbart avser hushållning med träfiberråvara. Regeringensprövning skall vara allsidig. Vid prövningen skall regeringen således beaktainte bara renodlade råvarufrågor utan även andra förhållanden av störrebetydelse, t. ex. sysselsättningsfrågor. Isamband med att tillstånd lämnas kan regeringen föreskriva villkor med avseendepå hushållningen med träfiberråvara. Vidare kan villkor ges för att tillgodoseallmänna intressen som annars inte skulle kunna kompenseras. Det kan gällaföreskrifter om att bekosta vissa samhällsinvesteringar, t.ex.trafikanläggningar, som direkt föranleds av den tillståndsgivna verksamheten.Regelmässigt anges den tidpunkt då för verksamheten erforderliga byggnads- ochanläggningsåtgärder senast skall ha vidtagits. Enligtmotivuttalanden i propositionen (prop. 2 s. 365) om fysisk riksplanering är regeringens beslut enligt 136 a § byggnadslagen bindande för fortsatt prövning enligt övriga bestämmelser i byggnadslagen. I det fall prövningen också sker på andra grunder än hushållningen med i träfiberråvara,dvs. hushållningen med mark-. ;Och vattentillgångar, är beslutet även bindandevid efterföljande prövning enligt miljöskyddslagen (1969:387). Påföljdsbestämmelser finnsi 12 § lagen (1976:666, ändrad senast 1985:1044) om påföljder och ingripandenvid olovligt byggande m.m. Det åligger statsmyndigheterna att fästa regeringensuppmärksamhet på sådana fall där regeringen genom särskilt beslut kan behövaöverväga prövning av en viss verksamhet (se cirkulär SFS 1983:684). Prövningen tar normalt ca3-4 månader för ett ärende som prövas enbart med avseende på hushållningen medträfiberråvara, men längre beredningstider förekommer. Byggnadsnämndenutövar tillsyn och kontroll i fråga om bestämmelserna i 136 a § byggnadslagensamt villkor och föreskrifter som har meddelats med stöd av detta lagrum.Byggnadsnämnden kan härvid begära biträde från och berördskogsvårdsstyrelse. Jagredovisar här mitt förslag i anknytning till nedanstående huvudpunkter. 3.1 Fortsatt prövning avträfiberanvändningen vid vissa anläggningar inom skogsindustrin ochbränslesektorn 3.5 Återkallelse av tillstånd 3.6 Tillsyn och påföljder Jaghar - i de fall frågor berör jordbruks-, bostads- samt miljö- och energidepartementensverksamhetsområden - samrått med cheferna för dessa departement. Jag har även samråttmed chefen för . 3.1 Fortsatt prövning av träfiberanvändningen vid vissaanläggningar inom skogsindustrin och bränslesektorn Mittförslag: Prövningen av träfiberanvändningen bibehålls, men den skall ifortsättningen ha till syfte att motverka brister i skogsindustrins virkesförsöijning.Prövningen omfattar dels mycket stora skogsindustriella anläggningar, delseldningsanläggningar och anläggningar för framställning av trädbränsle. Arbetsgruppensförslag: Avviker från mitt förslag i fråga om ett av Prop. 1986/87:105prövningens grundläggande syften. Arbetsgruppen, som utgår ifrån en meromfattande prövning, har nämligen föreslagit alt prövningssystemet skall bidratill att råvaran fördelas mellan skogsindustrins branscher för vissaförädlingsändamål. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrkerprövning av rå-varuanvändningen, men anser att denna inte längre skall grundaspå hushållningsmotiv. 1 stället skall råvaran fördelas så attförädlingsmöjligheter utnyttjas och sysselsättningstillfällen tillvaratas.Några understryker att industrins naturiiga strukturanpassning inte fårhindras. De instanser som representerar bränslesektorn och råvarusäljareavstyrker i allmänhet förslaget om prövning. Statens pris- och kartellnämndoch statens industriverk anser att efterfrågan på marknaden av olika träfiberbaseradeprodukter är ett tillräckligt fördelningsinstrument för råvaran. Om någonråvara på grund av samhällets stödåtgärder blir för dyr för skogsindustrin bör,enligt nämnden, råvaruresursen flyttas över till andra industrier ochnäringsgrenar. Detta ger det högsta mervärdet åt slutprodukterna. och Sverigeslantbruksuniversitet understryker bestämt att träfiberråvara som ärindustriellt förädlingsbar endast undantagsvis bör få användas förbränsleändamål. anser att användning avråvaran för bränsleändamål i princip bör vara förbjuden. Skälen för mitt förslag: ersattes 1948års skogsvårdslag med en ny skogsvårdslag (1979:429). Enligt denna skallskogsmarken med dess skog skötas så att den varaktigt ger hög och värdefullvirkesavkastning. Strävan skall vara att åstadkomma en skogsproduktion sommöjliggör en långsiktig årlig bruttoavverkning av åtminstone (msk). Avverkningarna uppgick till ca . Den nuvarande skogsvårdslagstiftningens bestämmelser är,till skillnad från dem som gällde då träfiberprövningen infördes, lätta atttillämpa och fungerar väl både hos skogsägare och myndigheter. Behovet avregler för ett ändamålsenligt skogsbruk och för långsiktig hushållning medlandets totala skogsresurser tillgodoses numera tillräckligt effektivt genomskogsvårdslagen. gäller dock att skogsindustrins kapacitet iolika regioner är eller planeras bli utbyggd för en råvaruförbrukning somligger på eller över gränsen för vad som är en möjlig försörjningsnivå inomregionen. En fortsatt kraftig utbyggnad av virkesförbrukande verksamheter kandärför leda till obalanser på virkesmarknaden med åtföljande hårdnande konkurrensom råvarorna och utslagning av industrier som följd. Med hänsyn tillskogsindustrins struktur kan man befara att obalanser på virkesmarknaden kanbli särskilt besvärande i norrlandslänen. Störst synes risken vara att sågverki inlandet drabbas av brist på råvara vid utbyggnader av massa-ochpappersindustrin vid kusten. Sågverken är en mycket viktig näringsgren för Norrlandsinland och 10 utgörbasen för många orters och regioners:överlevnad. En försämrad Prop. 1986/87:105råvaruförsörjning för dessa kan få förödande konsekvenser för samhällen ochmänniskor. Skogsindustrins råvaruanspråk är direkt relaterade till industrins kapacitelsutbyggnader;Mot den bakgrunden är det nödvändigt atl ha kontroll överkapacitetsutvecklingen och därigenom få möjlighet att motverka bristsituationerpä råvarumarknaden som drabbar andra industrier. Trädbränsleär ett samlingsbegrepp för bränslen som fås från träfiberråvara i obearbetadform, som biprodukt från industrin i form av t.ex. bark och spån eller ibearbetad form som pellets, briketter och träpulver. Termen trädbränsle användsi fortsättningen i stället för termen träfiberbränsle. T.o.m.utgången av har bränsletillverkare och eldningsanläggningar kunnat få energipolitisktstöd till investeringar som befrämjar användningen av inhemska bränslen. Energipolitisktstöd kan ges lill utvecklingen av teknik för bl. a. Irädbränsleanvändning.Energibeskattningen är så utformad att bl.a. Irädbränsleanvändning gynnas.