prop · GA03127 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87:127 om fortsatt decentralisering inom högskolan Regeringenföreslär atl anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollelden . Statsmakternasstyrning av universitet och högskolor har under de senasie tjugo åren blivitalltmer översiktlig. Fler beslut än tidigare fallas på lokal nivå.Parallellt härmed har den s. k. exiernfinansieringen vuxit i omfattning och belydelse.Vid sidan av anslagen för grundläggande utbildning, fakulletsanslagen och deanslag som ges av forskningsråden till olika forskningsprojekt mottaruniversitet och högskolor allt siörre belopp från finansiärer, som är"utomstående" i förhållande lill högskolesektorn. Statligamyndigheter inom snart sagt alla samhällssektorer liksom kommuner och enskildaföretag satsar avsevärda summor på uppdragsforskning, uppdragsutbildningoch utrustning. med den växande graden av externfinansiering reser frågan om hurstyrelserna för universitet och högskolor bör vara sammansatta för atl rältfylla sin uppgift. Styrelserna skall ta ansvar för verksamhelen som helhet ochpå så att kvaliteten låter sig försvaras internationellt, så allutbildning och forskning har rimlig omfattning och så all verksamhelen är rällorganiserad inom de ramar som anges av riksdag och regering. Med tanke påuppgiftens svårighetsgrad och dess stora samhälleliga betydelse samt det ökadeansvar som styrelserna avses axla i framliden föreslås, atl styrelserna blirmindre för att kunna arbeta effektivt och smidigt och att de ges en majoritetav företrädare för allmänna intressen. Som led i denna strävan bör man göra enklar åtskillnad mellan behandlingen av frågor av mer övergripande karaktär ochrent akademiska ärenden. Ipropositionen föreslås att medel för lokala och individuella linjer och enstakakurser skall anslås direkt lill varje universitet och högskola. 1 1986/87. med denna ytterligaredecentralisering och förstärkningen av styrelserna Prop. 1986/87; 127 föruniversitet och högskolor bortfaller behovet av särskilda regionsly-relser.Dessa har två huvuduppgifter: atl fördela medel för lokala och individuellalinjer och enstaka kurser saml atl ge underlag för högskolepolitiken iregionall avseende. Uppgiften att ge underlag för utbildningsplaneringen istort föreslås överförd till högskoleenheterna i samarbete med bl.a.länsstyrelserna. Den nya organisationen föreslås införd fr, o. m. den . Lag omändring i högskolelagen (1977:218) Härigenom föreskrivs i fråga om högskolelagen (1977:218)'dels atl 28-31 §§ skall upphöra all gälla, dels alt rubriken närmast före 27 §skall utgå. dds att 17, 18 och 23 S§ skall ha följande lydelse. Vid statlig enhet inom högskolan (högskoleenhet) skallfinnas en styrelse och ett rektorsämbete. Styrelsen skall ha inseende överhögskoleenhetens alla angelägenheter och svara för all enhetens uppgifter fullgöres.Rektorsämbetet skall under styrelsen fortlöpande ha det närmaste inseendetöver allt som rör högskoleenheten. Regeringen får föreskriva att rektorsämbetet 1 ställetför styrelsen skall svara Jör sådana tillsättningar av lärartjänster och andratjänster för undervisning och forskning som det ankommer på högskoleenheten attbesluta om. I styrelsen för högskoleenhet skall ingå 1. företrädare förallmänna intressen och 2. företrädareför verksamheten inom styrelsens verksamhetsområde Företrädare för de anstäUda och de studerande inomstyrelsens verksamhetsområde har rätt att ingå 1 styrelsen. Företrädarna för aUmänna intressen skall utgöra omkring entredjedel av antalet ledamöter. Tredjestycket gäller ej styrelsen för högskoleenheten inom Jordbruksdepartementetsverksamhetsområde. Föreskrifter om den närmare sammansättningen av dennastyrelse meddelas av regeringen. Regeringen kan föreskriva att 1 styrelse för högskoleenheti för konstnärlig utbildning skall ingå företrädare för yrkeslivet.I sådana fall gäller ej Iredje styckel. ' Senaste lydelse av 31 § 1984: 13, Senaste lydelse1978:494. I styrelsen för en högskoleenhet skall ingå 1. sex företrädareför allmänna intressen och Tre Jöreträdare för de anställda och en företrädare för destuderande inom styrelsens verksamhetsområde har rätt att ingå 1 styrelsen. Regeringen utser styrelsens ordförande. Första och andra styckena gäller inle siyrelsen förSveriges lant-bruksuniversilel. Föreskrifter om denna styrelses sammansättningmeddelas av regeringen. Regeringen får föreskriva alt styrelsen för enhögskoleenhet för konstnärlig utbildning skall ha annan sammansättning än somanges ijörsta och andra styckena. ti /87. -''' Prop. För forskarutbildningen och forskningen vid högskolan inomulbild-ningsdepariemeniets verksamhetsområde skall finnas fakulletsnämnder ochsektionsnämnder om ej annal följer av 24 a och 25 §§. verksamhet verksamhet skall avse ett särskilt vetenskaps- skall avse etl särskilt vetenskaps område (fakultet) / en högskolere- område (fakultet) vid en eller fiera gion. skall avse en del av en fakultet (sek- verksamhel skall avse en del av en tion) i en högskoleregion. fakultet (sektion) vid en eUer fiera För två eller fiera fakulteter får finnas en gemensam fakultelsnämnd.För två eller flera sektioner får finnas en gemensam sektionsnämnd. skall inom sill verksamhetsområde 1. planeraforskarutbildningen, 2. handläggaövriga frågor om vad forskarutbildningen skall innehålla och om hurforskarutbildningen skall organiseras samt 3. handlägga vissafrågor om planering av forskningen. För sådan forskning och forskarutbildning som ej avser eltsärskilt vetenskapsområde får finnas andra organ än fakultetsnämnder och sektionsnämnder.Föreskrifter om dessa andra organ meddelas av regeringen eller myndighel somregeringen utser. Denna lag träder i kraft . ' Senasie lydelse 1984:13. 1986/87; 127 Uldrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 19 mars1987 Närvarande; statsministern , ordförande ochstatsråden , , , , S. , ,, , , , , , , , G.Andersson, Lönnqvist. Proposition om fortsatt decentralisering inom högskolan Högskolereformen innebar bl.a. en omfattandedecentralisering av verksamhetsansvaret. De viktigaste förändringarnahärvidlag gällde ekonomin. De nya s. k. ramanslagen innebar att den tidigare cenlraladetaljstyrningen av tilldelade medel ersattes av en lokal frihet atl inomhögskolan få besluta om hur tilldelade medel bäst utnyttjades. Före högskolereformen 1977 fördelades statsanslagenförutom på universiteten även på etl fiertal fristående högskolor. Universiteisanslagenför grundutbildning och forskning var uppdelade på olika fakultelsområden ochför vari och ett av dessa på avlöning av lärarpersonal resp. pä övrigadriftskostnader. I regleringsbrev angav regeringen vilka institutioner somskulle finnas och de högre tjänsternas fördelning på sektioner och ämnesområden.Kostnadsramar angavs för olika typer av kurser. Härutöver svarade det dåvarandeuniversitelskanslersämbelet (UKÄ) för en omfallande medelsfördelning förkurser inom de filosofiska fakulteterna. Genom högskolereformen förenklades medelsfördelningen. Imotsats till tidigare fick hela högskolan etl enhetligt anslagssystem.Uppdelningen av anslagen på lärarlöner resp. driftskostnader ersattes av olikaanslag för grundutbildning resp. forskning och forskarutbildning. Varjeuniversitet och högskola fick separata anslagsposter svarande mot de yrkesutbild-ningssektorerresp. fakultelsområden som förekom vid högskoleenheten. För lokala ochindividuella linjer samt enstaka kurser skapades ett särskilt anslag, del s. k.LlE-anslaget. Sammantaget minskade antalet anslag och anslagsposter. Många avde regler som var förknippade med det äldre anslagssyslemel upphävdes. Varjeuniversitet och högskola fick en siörre frihet alt avgöra hur tilldelade medelskulle användas. Före högskolereformen tillämpades skilda principer föranslag till olika högskoleutbildningar. Genom högskolereformen blev anslagssyslemellättare atl överblicka. Universitets- och högskoleämbetets (UHA;s) ansvar förfördelning av anslag på olika högskoleutbildningar m.m. upphörde Prop.1986/87:127 nästan hell fr. o. m. /78. medan regionstyrelserna gavsansvaret för fördelning av LIE-anslagei. Tillsammans med regionstyrelserna fick universiteten ochhögskolorna hela ansvaret för utvecklingen av lokala linjer och enstaka kurser.Genom de nya sektors- och fakulletsanslagen överläts ansvaret lill högskoleenheternaför fördelning av medel på undervisning, forskning saml gemensam administrationoch service liksom ansvaret för insliluiionsindelningen. Möjligheterna inomhögskoleenheterna alt inrätta och tillsälia olika tjänster ökade samtidigt.Utöver att de nya utbildningsplanerna för flertalet av högskolans linjerinnebar en minskad central styrning av utbildningens innehåll gav del nya anslagssyslemelde enskilda högskoleenheterna etl ökal infiytande på resursanvändningen ochverksamhetens utformning. Styrningen av högskolans verksamhet Efler högskolereformen styr verksamhelen inomhögskolan främst genom högskolelagen och de årliga besluten om storleken påolika högskoleanslag. Härtill kommer beslut om att inrätta, lokalisera och årligenange antalet nybörjarplatser för de allmänna utbildningslinjerna, och förforskningens del beslut om inrättandet av ordinarie professurer. Vidare styrs verksamhelengenom högskoleförordningen och andra förordningar som regeringen utfärdar. Sällel alt fastställa grunddragen lämnar universitet ochhögskolor en stor lokal frihet för verksamhetens genomförande. Genomhögskoleförordningen och lokala beslut om den interna organisationen fördelasansvaret på skilda högskoleorgan och befattningshavare. Enligl högskolelagen 17§ skall högskolestyrelsen ha inseende över högskoleenhetens alla angelägenheteroch svara för alt enhetens uppgifter fullgörs. Högskolestyrelsens åligganden äremellertid enligt högskoleförordningen 10 kap. koncentrerade till olikaövergripande frågor, medan rektorsämbetet enligl II kap. svarar för löpandeadministrativa frågor. Utbildning och forskning finansieras inle bara genom dedirekta högskoleanslagen, ulan även lill en stor del genom anslag viaforskningsråd och seklorsorgan samt genom olika former av externa uppdrag. Budgetåret1984/85 svarade de direkta högskoleanslagen för av högskolansfinansiering, anslagen från forskningsråd för och övriga statligauppdragsgivare för . Övriga finansiärer svarade för resterande 8procent. Den s. k. externfinansieringen, dvs. finansieringen vid sidan av dedirekta statliga anslagen, avser främst forskning och utvecklingsarbete, men åvengrundutbildning finansieras i viss omfattning genom uppdrag. Ansvar för allanställd personal, liksom för användningen av utrustning och lokaler, åvilar isista hand högskolestyrelsen. I belänkandet (SOU 1973:2, s. 339) Högskolan föreslog 1968års utbildningsutredning (U 68) beträffande lokalisering avhögskoleutbildningen, all variestyrelse för universitet eller högskola skulle vara ansvarig inte bara Prop.1986/87; 127 för utbildningen vid sin högskola på sin ort (i vissa fall på tvåorter) utan även för den decentraliserade högskoleutbildningen inom hela länet(i nägra fall flera län). Dessa områden benämndes högskoleområden. Därutöver föreslog U 68 sex ulbildningsregioner. Dessaavgränsades i huvudsak utifrån respektive universitets rekryteringsområde.Syftet var all man vid planeringen skulle eftersträva atl ge varie region ettså fullständigt utbud av olika högskoleutbildningar som möjligt, U 68 avvisadeemellertid tanken på en för varje region gemensam planerings- ochledningsorganisation, med hänvisning till au antalet beslutsnivåer bordebegränsas. Inom varie region borde del emellertid finnas eil organ för samrådmellan företrädare för all högskoleutbildning i regionen. U 68 poängterade högskolestyrelsens ansvar för den samladeverksamheten vid universitet och högskolor och förordade att styrelsen skulleha en stark ställning när det gällde den övergripande planeringen av framför alllgrundutbildningen. För att garantera en effekliv siyrelse föreslogs somriktpunkt en styrelse med elva ledamöler. varav sex skulle förelräda all-mänintressen. Efter remissbehandlingen av U 68:s huvudbetänkandetillsattes den parlamentariskt sammansatta s. k. Beredningenförordade att regionala styrelser skulle upprättas för var och en av de sexhögskoleregionerna. Tanken var all den regionala utbildningsplaneringen skullefä ökad tyngd och en bättre samordning kunna nås mellan den statliga och denkommunala högskoleutbildningen. En huvuduppgift för regionstyrelserna föreslogsvara planeringen av det samlade utbudet av lokala linjer och enstaka kurserinom regionen. Som en konsekvens av förslaget om särskilda regionstyrelserföreslog beredningen, all allmänfö-relrädarna skulle vara i majoritet i dessamen i minoritet i högskolestyrelserna. 1 propositionen 1975:9 (UbU 17 rskr, 179) om reformeringav högskoleutbildningen m. m. angavs tre huvudområden för regionstyrelsernasarbete: Samordnadplanering i fråga om den grundläggande högskoleutbildningens utveckling ochutbyggnad inom regionen med sikte på ett allsidigt utbildningsutbud och etleffektivt utnyttjande av resurserna. Beträffande lokala och individuellautbildningslinjer och enstaka kurser skulle regionstyrelserna svara för denslutliga medelsfördelningen på läroanstalter. Regionstyrelsernaskulle ha del sammanhållande ansvaret för anknytningen mellan enheter med ochenheter ulan fast forskningsresurs. Särskilda medel anslogs härför, Regionstyrelsernaskulle svara för sådana organisations- och förvaltningsfrågor, som berörde iförsta hand två eller flera statliga högskoleenheter. För atl fullgöra sina olika uppgifter skulleregionstyrelserna varie år yttra sig över högskoleenheternas anslagsframställningar. Vid övervägan dena om regionstyrelsernas sammansättning angavs alt sammansättningen skulle tillgodose en anknytning till samhällsplaneringen i slort och all 7 företrädareför samhälls- och yrkeslivet borde ha etl avgörande inflytande i Prop.1986/87; 127 regionstyrelserna. 1 högskoleförordningen 4 kap. 3 och 5 §§ åladesregionstyrelserna tillsynen av enstaka kurser utanför högskoleorterna ochutbildning som låg utanför den anordnande högskolans normala verksamhetsområde.Enligl högskoleförordningen 16 kap. 2 § är högskoleregionerna även regioner förhögskolans datorcentraler med regionslyrelserna som tillsynsmyndighet. Proposirionen 1980/81:107 (UbU;38, rskr. 395) om denstatliga skolad-minislrationen innebar bl. a. att till varie högskoleregion ochuniversitet (i högskolan för lärarutbildning i ) knöts enfortbildningsavdelning för lärarfortbildning och en särskildfortbildningsnämnd. Nämndens ej obligatoriska ledamöter utses avregionstyrelsen och medlen för lärarfortbildningen fördelas på högskoleenheterav efter nämndens förslag. Regionstyrelsernas årliga - och mest uppmärksammade -arbetsuppgifter är dels yttrandena till UHÄ över högskolornasanslagsframställningar, dels fördelningen av anslaget D 13. Lokala ochindividuella linjer och enstaka kurser - det s. k. LlE-anslaget. Härutöver har regionslyrelsernaäven ansvaret för fördelning av medel för forskningsanknytning, utveckling ochförsöksvis drift av överbryggande kurser och påbyggnadsutbildning samt medelför högskolelektorers forskning. En översikt över de medel somregionstyrelserna disponerar /87 framgår av tabell 1. Totaltfördelade regionstyrelserna ca 460 milj. kr. för detta budgetår. Anslagensfördelning på högskoleenheter framgär av tabell 2. Såväl regionslyrelsernas huvudfunktion som rekryteringenav ledamöter lill styrelserna har betonat den regionala utvecklingsaspekten.Den har omfattat dels utarbetande av långsikliga förslag för regionens helautbildningsutbud, dels den konkreta fördelningen av LIE-medel. Delta har letttill program för utveckling av utbildningsutbudet i regionen inklusive frågorrörande högskoleenheternas profil, kompetens och samarbete med det omgivandesamhället. Regionstyrelserna har aktivt bidragit till att samarbetekommit till stånd mellan olika högskolor rörande nya linjer och kurser samt lillalt kurser kunnat förläggas utanför högskoleorterna. Exempel härpå är regionstyrelsensi /medverkan vid utbyggnaden i och i ,i medverkan vid utbyggnaden i ,i Slockholm stöd till högskoleutbildning på ochSödertörn, regionsiyrelsens i insatser för högskoleutbildning iBergslagen samt regionsiyrelsens i insatser för utvecklingen av utbildningi och . Av tabell 3 framgär registrerade studerande pä enstakakurser fördelade på ämnesområden. Tabell 1 Anslag som disponeras av /87 (tkr.) ProD 1986/87" P7 Källa i huvudsak regleringsbrev, reservationer ejmedräknade. Summa 1986/87 Summa 1987/88 D 2 Regionslyrelserna för högskolan (förvaltning ochlokaler). D 13 Lokala och individuella linjer och enstaka kurser (exkl.anslagspost Till regeringens disposition). Det s. k. LIE-anslagel. D 7 Utveckling och försöksdrifl av överbryggande kurseroch påbyggnadsutbildning (del av anslaget D 7). Vidare fördelar UHÄ 1986/. direki lill överbryggande kurser för sjukgymnaster ocharbetsterapeuter. D 11 Utbildning för undervisningsyrken, här endastpersonalutbildning för skolväsendets behov. D 15 Forskningsanknytning av grundläggande högskoleutbildningm.m. (del av anslaget D 15). D 28 Vissa särskilda utgifter för forskningsändamål; medelför högskolelektorernas forskning (endast en liten del av anslaget går via regionslyrelsernalill högskoleenhet utan fasl forskningsorganisation). Medel förhögskolelektorernas forskning föreslås fr. o. m. 1987/88 ingå i fakulletsanslagen. ' Efler avdrag för av beslutad besparing 1986/87och statsbidraget lill Medel fördelade på regionstyrelserna av UHÄ 1986/87medan medlen 1987/88 föreslås ingå i anslaget D 13. ' Lokaler ofördelal, * Till högskoleregion för långdislansulbildning,inkl, bidrag lill . ' Den lilla ökningen av anslagssumman beror på all medelöverförts lill seklorsan- slagen, dä lokala linjer förvandlats till allmänna ulbildningslinjer. Tabell 2 Regionstyrelsernas fördelning av medel för lokalaoch individuella linjer och enstaka kurser för /87. Några högskoleenheter har fåu medel från två eller flera regionstyreiser.Fördelade medel infattar fördelade reservationer. 1986/87; 127 Anslag (tkr) Högskolan för lärarutbildning i Grafiska inslilulel och IHR Övrigt (kurskataloger m.m.) Tabell 3 Registrerade ämnesområden Humaniora (exkl. språk) saml Estetiska ämnen inkl, konstvelenskap. Förelagsekonomi, planering, Samhällsvetenskap, information. Matematik, numerisk analys Medicin, hälso- och sjukvård SAMTLIGA(bruttoräknade) 2 Minaöverväganden Prop. Högskolereformen är 1977 innebar etl ökat lokall ansvarför verksamheten vid universitet och högskolor. 1 den framlagdabudgetpropositionen (prop. 1986/87:100 bil. 12, s. 210) föreslås allhögskoleenheternas ansvar för den egna verksamhelen bör kunna utökasytterligare, bl. a. genom atl högskoleenheterna får siörre befogenheter allflytta nybörjarplatser och motsvarande resurser mellan snarlika utbildningarinom ramen för beslut om treåriga budgetramar och riktpunkter förantalet nybörjarplatser. Vidare föreslås där atl högskoleenheterna börfå etl ökal ansvar för anskaffningen av utrustning och för sin lokalförsörjning.Sammanlaget kommer dessa förändringar att öka högskolestyrelsernas ansvar för verksamhelenvid den egna högskolan. Den stora andelen verksamhel som är finansierad vid sidanav de direkta statliga anslagen ökar kraven på högskoleenheternas förmåga attöverblicka och planera hela sin ekonomi så atl i sista handhögskolestyrelserna kan fatta nödvändiga beslut om verksamhetens omfattning ochinriktning. Till grund för sådana beslut måste ligga olika slag avuppföljningar av verksamheten, såväl i ekonomiska termer som vad avserverksamhetens omfattning, kvalitet och resultat. Jag avser att i senaresammanhang återkomma till behovet av uppföljning. har de växande kraven på högskolan frånolika håll i samhället allt oftare ställt universitet och högskolor, och då isista hand högskolestyrelserna, inför uppgiften atl fatta beslut i svåraprioriteringsfrågor. Sådana situationer kan förväntas bli ännu vanligare iframtiden. Erfarenheten har visat atl det ofta är svårt förhögskolestyrelserna alt falla beslut i sådana frågor, sannolikt beroende på attmajoriteten av styrelsernas ledamöter representerar verksamheten och attsåledes de själva, eller deras kollegor, är direkt berörda. Högskolestyrelserna skall ta ansvar för verksamhelen somhelhet och på så all kvaliteten låter sig försvaras internalionelll,så atl utbildning och forskning har rimlig omfattning och så all verksamhetenär lämpligt organiserad inom de ramar som anges av riksdag och regering.Styrelsernas sammansättning måste anpassas till dessa krav. Strävan mås-le varaatt bibehålla en hög kvalitet och vitalitet inom hela högskoleorganisationen. har högskolans administrationuppmärksammats genom olika undersökningar. har utifrån statistiska central byråns tjänslemannastatistik pekat på en ökad andel teknisk och administ rativ personal. Statskontoret har utifrån en studie av högskolornas medels förbrukning hävdat alt de administrativa kostnaderna inle är högre inom högskolan än inom annan statlig verksamhet. I andra sammanhang har däremot högskolans administration påslålls vara alltför omfallande. Del har därvid hävdals atl högskoleadminislralionen tar tid och resurser från 11 högskolansegenlliga verksamhet och att högskolans verksamhet försvåras Prop. 1986/87;127 eller hindras av elt alltför omfattande regelsystem. Högskolan är en stor organisation med väsentligtflera studerande och anställda än för nägra årtionden sedan. harhögskolan kommil atl förfoga över stora resurser även i form av lokaler ochutrustning. Denna utveckling har hell naturligt medfört en utökning även avhögskolans administration. Utbildning och forskning i olika former är syftet medhögskolans verksamhet. En ständig strävan måste vara att nå bästa möjligakvalitet i verksamhelen med bästa möjliga utnyttjande av tillgängliga resurser.Del är inle möjligt all fastlägga hur omfattande administration som behövs för atlnå dessa mål. I vissa fall kan en decentralisering till lärare och forskarevara en rationell lösning som bidrar till minskat behov av administratörer. Iandra situationer kan en utökning av den administrativa personalen - liksom av skrivpersonaleller teknisk personal - medföra att lärare och forskare får mera lid över försina huvuduppgifter, vilket ökar effektiviteten. Del är därför inle möjligt all utifrån översiktligauppgifter om personalutvecklingen dra några slutsatser om en ökad ellerminskad effektivitet inom högskolan. Inte heller jämförelser avadministrationskostnader tycks kunna ligga lill grund för säkra slutsatser omen godtagbar effektivitet har uppnåtts. Detta utesluter emellertid inte alljämförande studier mellan olika delar av högskolan kan ge fingervisningar omvar administrationskostnaderna är högre än normalt. Riksdag och regering ger bl. a. genom lagar ochförordningar förutsättningarna för högskolans verksamhel, vilket bl.a.påverkar omfattningen av högskolans administration. Varje högskoleenhet svararemellertid för utformningen av de egna administrativa rutinerna. Det är därförinom varje universitet och högskola som den slutliga avvägningen måste görasrörande uppläggning och omfattning av olika administrativa rutiner utifrån denyssnämnda kraven på bästa möjliga kvalitet och resursutnyttjande i verksamheten. För att uppnå den eftersträvade effektiviteten iverksamheten torde det ofta vara bäst all låta lärare och forskare i huvudsakägna sig åt utbildning och forskning medan kvalificerade medhjälpare lar handom bibliotek, verkstäder och administration. En sådan arbetsfördelningförutsätter ett ömsesidigt förtroende mellan olika personalkategorier ochrespekt för varandras yrkeskvalifikationer. Anslaget för lokala och individuella linjer och enstakakurser Utbildningsfrågornas betydelse i den regionalautvecklingen har alltmer uppmärksammats. Somjag redan inledningsvis har berörthar regionslyrelserna sedan sin tillkomst kommit att stå i centrum av debattenom högskolan och ofta utpekats som exempel på sådana inslag i dess förvaltningsom bör slopas.