prop · GA03100 · 1986-12-31 00:00:00 — Flera remissinslanser,däribland LO saml regionmusiken och Rikskonserler. anser atl förslagel lil!ansvarsfördelning mellan Svenska rikskonserler och är oklart. gör i sittyllrande en analys av det centrala ansvaret. En löpande översiki behövs överutvecklingen på musikområdet som ger en samlad bild av de insalser som görs avslal, kommuner och landsling till stöd för musiklivet och de resultat somuppnås, vill aktivt bidra lill att vi fär en sådan översikt. Detbör ställas krav på de nya regionala huvudmännen alt de redovisar bädeanvändningen av medlen och den verksamhel som förekommer i regionerna,anser i likhet med Cemus all musikpolitiskt motiverade förändringarav del slatliga bidragets realvärde skall kunna ske. Sådana förändringar måsiebedömas mot bakgrund av andra behov på kulturområdel och därför göras avkullurrådet. Regionmusiken ochRikskonserter anser att förslaget om alt Svenska rikskonserter skall beredaunderlaget för de årliga förhandlingarna mellan staten och Landstingsförbundetär olämpligt. Dessutom innebär del ett permanent och arbetskrävandeutredningsuppdrag. /SR år av samma uppfallning. Åven TCO framhåller atlSvenska rikskonserter inle bör ha uppgifter med karaklär av myndighetsulövning. är den gränsdragning tillkulturrådet som presenteras i betänkandet en bra grund för fortsatt diskussion.Ändå kvarslår frågetecken kring förhällandet mellan de ärliga förhandlingarnaom bidrag lill de regionala huvudmännen och fördelningen av grundbeloppen ochandra statliga bidrag inom musikomrädet. Kommunförbundei anser alldel går alt lägga beslut om fördelningen av andra statliga medel än dem somlillfaller landstingen som en följd av reformen på regional nivå. Ett exempelär delar av de arrangörsbidrag som fördelar, etl annal exempel ärslöd lill fria grupper. ,Riksförbundel kammarmusikarrangörer och KLYS instämmer inte i uppfattningenatt det statliga stödet lill arrangerande musikföreningar och lill friamusikgrupper bör regionaliseras. förfolkmusik och dans anser all om de nuvarande stödformerna genom kullurrådetregionaliseras krävs garanlier för att svensk folkmusik inte blir bortglömd. Samarbetet mellan Svenska rikskonserler. Musikaliska akade mien och gäller främsl utlandsverksamheten. Synpunkter på det ta är redan redovisade. Cemus uppfattning att en medverkan från Musika liska i olika utvecklingsprojekt är eftersträvansvärd borde en- 584 ligtregionmusiken och Rikskonserler moiiveras bälire. och TR instämmer i betänkandetssynpunkter och förslag Prop. 1986/87:100 beiräffande samspelet mellanSvenska rikskonserler och Riksieatern. 10 Rikstealern är beredd alt ta på sig produktionsansvaret för denturnerande musikleatern och även öka det om lillräckliga resurser ställs till förfogande. anseratt den modell som presenteras för samarbetet mellan olikamusikteaierproducenler, länslealerföreningar och är en brautgångspunkt för fortsatt arbete. Varken Drottningholmsteaicnnuscum eller TR kan accepteraall Cemus lar tillbaka sitl tidigare förslag om samverkan med . Musikaliska akademienvill att medel anvisas till en"vinterorkester" vid DroUningholmsleatern. Regionmusiken ochRikskonserler anser principiellt att det bör stå Svenska rikskonserter frillall själv avgöra sina engagemangsformer och engagemangsiillfällen. Det ärangeläget att man på olika håll i landet lar pä sig all driva ensembler medspecialisering på äldre liders musik. ÖB har ingenting atterinra mol vad som stär i betånkandet om musik inom försvarsmakten och vid stalsceremonier. ÖB töruisäller all delandsling som åtagit sig att svara för tjänste- och högvaktsmusik samt Svenskarikskonserter så långt del är praktiskt möjligt fullföljer sina åtagandenunder beredskapsförhållanden. Förslaget allregionmusikens centrala notbibliotek flyllas över lill musikbibliolekel inom statens musiksamlingartillstyrks, förulom av slatens musiksamlingar, av regionmusiken ochRikskonserter. Däremoi är TR mycket iveksam till förslaget och anser atl deupphovsrättsliga konsekvenserna först måsle klariäggas. Kommunförbundetframhåller vikten av en nationell dalabas över slatens samlade notinnehav, SOR kräver att dagensullåningskapacilei från musikbibliolekel när det gäller orkestermaterialupprätthålls. , slaicnsmusiksamlingar samt regionmusiken och Rikskonserter stöder förslagel omsamverkan i dokumentalionsfrågor. Musiksamlingarna framhåller atl enkombinalion av de två organisaiionernas resurser kan bli till effektivainsalser för alt dokumentera musiklivel. Frågan om etl musikpedagogiskldokumenlalionscenlrum bör prövas på nytt. och Kommunförbundetinslämmer i della. Förslagel omhuvudmannaskap för EMS lillslyrks i princip både av EMS, Musikaliska akademienoch . EMS självständighet och obundna ställning får dock inte ävenlyras.Regionmusiken och Rikskonserler anser aU regeringen bör ulse ordförande istiftelsens slyrelse. Enligt bör styrelsen för EMS ulses och varasammansatt som . Regionmusiken ochRikskonserler anser att förslaget all ge EMS ett övergripande ansvar fördislribulionen av elektro-akuslisk musik kräver en närmare analys. tillstyrker och ärvillig att förstärka informationsinsatserna när det gäller svensk elektro-akuslisk musik om basservice med konserlkopior av kompositionerna kan förverkligas. Regionmusiken ochRikskonserter instämmer i betänkandets resone- Prop. 1986/87: 100 mang om Musik för Ungdom. Förslaget all denuvarande Bil. 10 medlemsorganisationerna skall pä lika villkor bekosta den av MfU:s verksamhel som inte kommer atlkunna skötas regionalt kräver fortsatta överväganden och överläggningar.Förslaget avvisas bäde av och Folkbildningsförbundel som bådaanser att den verksamheten är av nationellt intresse och dårför bör bedrivasmed slalsbidrag. Enligt bör statsbidraget gå direkt lill MfU. Det är rimligt allSvenska rikskonserter under ell par år efter tillkomsten måste garantera MfUinle bara personal och kansli ulan också produktionsmedel som Rikskonserler nugör. Delta anser regionmusiken och Rikskonserler saml /SR. Förslaget beiräffanderelationerna mellan Svenska rikskonserter och kommenteras i fieraremissyttranden. 1 allmänhet anser remissinslanserna att försöksverksamhetenmåste få fortsätta. Att utvärderingen bör göras av utomstående part anser bådekulturrådet, TCO. /SR och . Enligt TCO bör byråns verksamhet hellfrikopplas frän Svenska rikskonserler, SOR framhåller attförsöket med Svenska Konseribyrån blivil en besvikelse för många arrangörer,bl, a, på grund av prissättningen. En öppen attityd till privata förmedlare ochinformatörer kan ge yllerligare bredd åt arlistutbudet, TR ser medtillfredsställelse på det breda samarbete inom musiklivel som genom TR serul att kunna elableras. Samarbetet kan hjälpa lill alt skapa organisaloriska,avtalsmässiga och planeringsmässiga förutsättningar för en god konstnärligutveckling av svenskt musikliv. Stöd till arrangörer och frilansartisler Ganska få av remissinslanserna lar upp dessa frågoroch ullalar sig om Cemus bedömning när det gäller den cenirala plals somarrangörerna intar. Regionmusiken ochRikskonserler instämmer i bedömningen men avslår från kommenlarer eftersomCemus inle lägger fram någol konkret förslag beiräffande arrangörsavgifterna, I överensslämmelse medulredningen anser all de regionala huvudmännen skall ha ellavgörande infiytande över arrangörs-avgifternas ulformning och storlek, Enligi LO måste det varamöjligt att uppnå enhetliga arrangörsavgifter för skolor, föreningsliv ochandra arrangörer med en verksamhet som är helt finansierad med skattemedel. De allmänna principernaför arrangörsavgifterna bör enligt beslutas av . Det finns annars risk för all deregionala musikorganen ulformar sina avgifter så atl de i alllför hög gradgynnar de egna fasta ensemblerna på frilansmusikernas bekosinad, lill nackdelbåde för arrangörerna och publiken, TCO konstaierar allfrilansande yrkesmusiker har stora problem med sysselsättning och försörjning och att frilanskåren ökar . Lik som Cemus anser TCO atl man inte förbättrar frilansartisternas situation 586 genomall minska anlalet fasta tjänster, snarare tvärtom förvärrar den, Prop.1986/87:100 TCO motsätter sig inte alt arrangörsavgifterna höjs. 10 situation förbällras ordentligt är detnödvändigt att öka stödet avsevärt. frågar sig om inte mu-sikrelbrmen bör prioriteraavnämarnas intressen snarare än artisternas, öm antalet fast anslällda musikermäste minska för att öka siödet till arrangörerna får detta accepleras, SOR framhåller att enförbättring av frilansartisternas villkor kan ske på många plan. Ett sätt somockså Cemus föreslår är att förstärka arrangörernas möjligheter att anlitaartisterna, återinförande av statsbidrag direkt till orkestrarna inomriksförbundel skulle i del sammanhanget ha utomordentligt stor belydelse, Riksieatern framhäller behovetav ökat arrangörsstöd från kommuner och landsting till lokala teaterföreningaroch länslealerföreningar, Prissätt-ningsfrågorna mäste studeras ytterligare, KLYS framhåller altavsnittet om arrangörer och frilansartisler är av särskilt intresse för konstnärsorganisationerna.Samtidigt är det också det mest svårtolkade. Del finns fiera oklarheter somförst måsle utredas innan en diskussion kan forisätta. anser allförslaget om omfördelning av stödet mot arrangörsledet enbart kan ha posilivaeffekter, även för frilansande musiker. När del gäller hanteringen av delföreslagna arrangörsslödet anser förbundet att det bör fördelas av ett frånlänsmusikinslitutionen fristående organ. Vilka organ som är mesl lämpade fåravgöras på regional nivå, efter samråd med kommunerna, Inle hellerRiksförbunelei kainmarmusikarrangörcr anser att de regionalamusikorganen skall handlägga frågor om arrangörsstöd. De bör i sin egenskap avproducenter anses jäviga när det gäller stöd lill konsumenlledel =arrangörerna. Förbundet förordar i slället alt stödel fördelas på annal sätt.t. ex. via respektive länsbildningsförbund. FolkbUdningsförbundetfinner det anmärkningsvärt alt Cemus inte kunnat fullgöra sitt uppdrag när detgäller arrangörsfrågorna. Enligt förbundel är del specielll viktigt att Cemusutarbetar elt enhetligt system för arrangörsavgifler så att dessa inte kommeratl variera frän län till län. De formella besluten om avgifterna må sedanfallas regionalt. Förbundet menar ocksä alt del behövs ell regionalt organ somkan sköta alla de uppgifter som ingår i ett gott samspel mellan musiker ochpublik, 1 sammanhanget betonas alt de resurser som disponerasav Rikskonserter och regionmusiken endast är en liten del av hela den regionala musikverksamheten.Länsbildningsförbunden har utfört samrädsuppgifter inom dettaomräde. Det förefaller därför lämpligt atl lill dem föra över liknandeuppgifter som ligger pä Rikskonserters regionkontor. Även om detta kräveren försiärkning av länsbildningsförbundens resurser är denna modell enligtförbundets uppfaUning både billigare och effektivare än andra lösningar. Ommodellen införs blir del också naturligt att lägga uppgiften atl fördelaarrangörsslöd och andra arrangörsfrågor på länsbildningsförbunden. Bilaga 10.13 Prop. 1986/87: 100 Bil. Sammanfattning avbetänkandet (SOU 1985: 13) Fornlämningar och exploatering Utredningen har gjort följandesammanfallning av ovannämnda betänkande. Synen på de fasta fornlämningarnasom en gemensam tillgång har lång hävd i vårt land. Fornlämningarna är en viktig och för alla tillgänglig del av kulturarvet. Detär därför angeläget att de bevaras i denutsträckning som det är möjligt. Syftet med det ifornminneslagen angivna fornlämningsskyddetär att fornlämningarna skall bevaras. finns viktiga allmänna och enskilda intressensom kan motivera att fomlämningar tas bort. För att kunna så långt möjligt ta till vara deninformation som fornlämningarna kan ge raåste erforderliga arkeologiskaundersökningar föregå borttagandet. Borttagande avfornlämningar i samband med enarkeologisk undersökning är dock att anse som enundantagsföreteelse. En arkeologisk undersökning är ofta en begränsaddel av arbetsföretaget som sådant. Detta utesluter inteatt en sådan undersökning i vissa fall kan utgöra en påtaglig belastning för arbetsföretaget . skall enligt sitt uppdrag se över möjligheterna att underlätta för arbetsföretagen att finansieraarkeologiska undersökningar. Utgångspunkten för utredningsarbetet skallvara att fornminneslagens huvudprincip för kostnadsansvaret för sådana undersökningar bibehålls och att huvudregeln alltså bör vara att exploatören skall stå för kostnaden. Om utredningens förslag kan föranleda merkostnader för staten, diskuteras på vilka sätt dessa kostnader kanfinansieras. Även om utredningen inte kanfinna en lämplig finansieringsmetod, läggs förslag ändå fram. Tanken bakom detta är att enbart kostnadsfaktorerinte bör avhålla utredningen från att lägga fram förslag, som den finner i och för sig lärflpliga och välmotiverade. Det finns tre faktorer som har särskild betydelse när det gäller jg de arkeologiska undersökningskostnaderna, nämligen informationen om fornlämningarna samt exploatörens uppgift att dels samråda med antikvarisk myndighet, delsomsorgsfullt planera arbetsföre- Prop. 1986/87: 100 taget med hänsyn till eventuell förekomstav fornlämningar. Fornminneslagens bestäramelserom kostnadsansvaret för arkeologiska undersökningarär en del av lagens skyddssystem och en direkt följd avfornlämningarnas servitutskaraktär.Genom att man upphäver den inskränkningi markanvändningen som fornlämningsförekoms-teninnebär kan marken användas för nya ändamål.Eftersom huvudregeln är att kostnaderna förexploateringsundersökningar skall bekostas av arbetsföretaget,får den för vars skull fornlämningenskall tas bort bedöma om fördelen att få fornlämningenavlägsnad är så storatt den motiverar kostnadsåtagandet förundersökningen. Genom fornminneslagens regler omkostnadsansvar skapas sålunda förutsättningarför att exploateringen av mark med fornlämningarbegränsas. främjas ennoggrann planering i syfte att minska behovet av att undersöka ochta bort fasta fornlämningar. Det skyddssystem som äruppbyggt i fornminneslagen har enligt arkeologiutredningens bedömningvarit effektivt och fungerat på ett i stort sett tillfredsställande sätt. Denkritik som förekommit har väsentligensin grund snarare i att de arkeologiska undersökningskostnadernai vissa fall upplevts sora höga och ojämnt fördelade än attprinciperna bakom skyddssystemet varit felaktiga och därförkunnat ifrågasättas. Att avskaffa eller på väsentligapunkter modifiera fornminneslagens huvudprincip förkostnadsansvaret för arkeologiska undersökningarskulle uppluckra lagens skyddssystem. Ett totalt eller väsentligtutvidgat kostnadsansvar för staten som åtgärdermed en sådan inriktning leder till skulle ocksåresultera i en ökad statlig planering och styming av den arkeologiska undersökningsverksamheten till skada förkommunernas och exploatörernas planering. Som motiv för attstaten helt eller delvis bör ta över kostnadsansvaret brukar också åberopas att alla eller många fomlämningar utgör s.k. riksintressen, somär av värde för landetoch en större allmänhet. Som sagts är detenligt fornminneslagens principer ett Prop, 1986/87: 100 nationellt intresse attbevara fornlämningarna. Däremot är det ' allmänt sett inte någotriksintresse att låta ta bort dan. Den för vars skull fornlämningenmåste avlägsnas bör därförbekosta denarkeologiska undersökningen. Mot bakgrund av det anfördasaknas enligt utredningen skäl att frångå lagenshuvudprincip för kostnadsansvaret. Lagskyddet för fornlämningarutgör en inskränkning i förfoganderätten för ägare ochbrukare av mark med fornlämningar. De måste därför kunnafå infonnation om fornlämningarnasläge och utsträckning.Redovisningen av synliga eller på annat sätt tillläge bestämbara fomlämningar på den ekonomiska kartan syftartill att ge markens ägare ochbrukare denna nödvändiga infonnation. I viss omfattning redovisas fomlämningar också i andra officiella kartverk. Våra kartor har därmed betydelse 1969 förs uppgifter om fomlämningarockså in i fastighetsregistret. Underlaget för fornlämningsredovisningenpå de officiella kartorna och i fastighetsregistret är fomläm-ningsregister. Detta innehåller ävenuppgifter om dels andra lämningar, vilkas karaktär inte kan fastställasutan undersökning, dels fyndplatser som kan indikera fornlämningar,dels fornlära-ningsliknandenaturbildningar m.m. Uppgifterna i fomlämnings-registret bygger påfornminnesinventeringen till den ekonomiska kartan. Det finns ett klart inbördessamband mellan fornminnesinventering, fomlämningsregister,fastighetsregister och de officiella kartverken,främst den ekonomiska kartan. Verksamheterna har också inriktats på att utveckla detta samband. Informationssystemen inorakulturminnesvården och i de officiella kartverken har storbetydelse för den fysiska planeringen. Om informationenom fornlämningar är lämpligtutformad och lätt tillgänglig, ökar möjligheternaatt ta hänsyn till fornlämningarnaProp, 1986/87: 10 vidplaneringen. Genom att en ny plan- och bygglag avses träda i Bil, 10 kraft ? formerna för och innehållet iden fysiska planeringen. Detta kan föranledaatt kulturminnesvårdens infonnationssystem behöverkompletteras med hänsyn till eventuellt nya önskemål ochbehov inora den fysiska planeringen. Fornminnesinventeringen görs helti anslutning till den allmänna kartproduktionen. Den förstafornminnesinventeringen i anslutning till den ekonoiniska kartläggningenavslutades . utförs enominventering av fornlämningar i samband med produktionen av den ekonomiskakartans andra edition. Långsiktig planering av fornminnesinventeringen för denekonomiska kartans revidering är beroende av den långtidsplanför kartproduktionen - Kartpolitik 85 -som utarbetats vid lantmäteriverket i samråd medbl.a. Målsättningenär att den ekonomiska kartan skall vara lika aktuell beträffande fomlämningar som i fråga om övrigt kartinnehåll. Från såvälarkeologi- som informationssynpunkter kännetecknasförstagångsinventeringen av en ojämnkvalitet och vissa andra brister. Den pågåendeominventeringen resulterar i redovisning av tidigare på den ekonomiskakartan icke representerade fornläm-ningskategorier och innebär enbetydelsefull kunskapsuppbyggnad. Förutsättningarna att på karta redovisa vissa fomlämningstyper har utvidgats isamband med ominventeringen. Fornminnesinventeringen ledertill att kulturminnesvårdens intressen kan preciseras tydligare.Som en följd av inventeringen innehållerden ekonomiska kartan och andra officiella kartverk en lättillgängligoch överskådlig information om förekomstenav fornlämningar. Genom inventering inhämtadinformation har inte enbart betydelse i samband raed planering ochexploatering. Det finns enligt utredningens raening också storavärden i att ha aktuell information rörandefornlämningar för en stor krets av intressenter i samhället. föreslår attriks"antikvarieämbetet ges sådana Prop. 1986/87: 100 resurser att den pågående ominventeringen för den ekonomiska kar- Bil. 10tan kan fi. ;llföljasraed nuvarande ambitionsnivå. Dåinventeringen främst tjänar allmänna intressen och utförs i samband med den officiella kartproduktionen, bör denalltjämt bekostas av staten. Uppgifter sora rramkommit vidfornminnesinventeringen redovisas i fomlämningsregister,som är landets största kulturhistoriska register. I saraband med ominventeringen revideras fornlämningsregistret.Härigenom säkerställs enfortsatt långsiktig kunskapsuppbyggnad idenna form. För attden nya kunskapen skall kunna spridas och användas på ett rationelltsatt har moderna lagrings- och bearbetningsmetoder börjatanvändas. Ett program fördigitalisering av fornlämningsregistret har utarbetats inom riksantikvarieämbetet.Avsikten är att i klartext lagra hela fornlämningsregistreti ADB-mediet. Utan fornlämningsregistretskulle knappast kulturminnesvårdens decentraliseringoch integrering i samhällsplaneringen ha kunnat genomföras på det sätt somskett. Genom registret underlättas kulturminnesvårdsorganensarbete med besiktningar, kontroller, rådgivningoch information. Uppgifterna används också för forskningoch undervisning. Sist men inte minst ärkopplingen av registret till den allmännakartframställningen av väsentlig betydelse från informationssynpunkt. Utredningen föreslår attriksantikvarieämbetet ges sådana resurser att denplanerade digitaliseringen av fornlämningsregistretkan fullföljas. På denekonomiska kartan redovisas alla kända fasta fornlämningar.De markeras med symbolen run-R, vilken i vissa fall kan kompletteras med en upplysningstexteller ett namn. t''.oeri5,nom kartproduktionenär att kartdata skall Prop, 1986/87: 100 gö---.användbara för skilda produkter i olikaskalor. 10 lagras i flexibla system, som dävanligen får en digital utformning. har såledespå försök utfört digitalisering av vissa kartdata. Digitaliseringen har dock ännuinte omfattat fornlämningar. Ytterligare kartdatabanker är underuppbyggnad. Detta gäller i första hand storskaligakartor som kommunerna utarbetar. Avsikten är att fornlämningaroch andra kulturhistoriska kaitdata skall via ADB-media tas med på primärkartor,grundkartor, storskaliga registerkartor etc. Planerna på ochuppbyggnaden av flera kartdatabanker markerar ytterligare behovet av en allmändigitalisering och koordinatsättning av fornlämningsregistret. Ett nytt fastighetsregister,baserat på ADB-teknik, är underuppläggning. F.n. omfattar fastighetsdatasystemet avlandets fastigheter. I fastighetsregistret och påfastighetsutdrag ges besked om att en fastighet berörs av enfornlämning. I fastighets-registret ingår ettkoordinatregister, som innehåller lägesbestämningarför bl.a. fastigheter. Inora varje fastighetsområde taskoordinater ut för bl.a. fornlämningar. Informationen ikoordinatregistret kan genom sambearbetningar med andra offentliga register utnyttjas som underlag för samhällsplainering. Riksantikvarieämbetetbereder underlaget för fornlämningarnas koordinatsättning, vilken sedan slutförs av fornlämningar har skettinom ett tiotal län raedan arbete raed detta f.n. pågår beträffande några län. Koordinatsättningoch lagring i fastighetsdatasystemets register har med någotundantag skett på grundval av de uppgifter i fornlämningsregistretsom inhämtats vid förstagångsinventeringenav fornlämningarna. Trots att resultaten av ominventeringen avfornlämningar gjorts till underlag förrevidering av den ekonomiskakartan, har någon motsvarande aktualiseringav fomlämnings-uppgifterna inte skett i fråga omdet nya fastighetsregistret. Det beror på att detinte skett eller sker någon samordning mellan .8 1986/87. centralnämndensför fastighetsdata uppläggningav det nya fastig- Prop, 1986/87:100 hetsregistret och lantmäteriverketsplanering för kartrevide- Bil, 10 ringen. Redovisningen av fornlämningari fastighetsregistret sker följaktligeninte fortlöpande utan endast i samband med registrets uppläggning. Uppgiftema iregistret är därmed ofta inte aktuella. För attregistret skall kunna vara en aktuell och tillförlitliginfonnationskälla vad gäller fornlämningsförekomsterförutsätts en löpandeajourhållning, som i sin tur bygger på attdet finns etablerade samarbetsrutiner mellan kulturminnesvårdensorgan och fastighetsregistermyndigheterna. För köpare avfastigheter, exploatörer, kreditinstitut m.fl. är detbetydelsefullt att de raed ledning av aktuella uppgifter i fastighetsregistretkan få upplysningar om eventuell förekomstav fornlämningar på en fastighet. Med bestämdhetkan hävdas att fastighetsregistret i endast ringa utsträckningtillgodoser behovet att kunna få aktuella och tillförlitligaupplysningar om eventuella fornlämningsförekomster.För att fastighetsdatasystemet i vad det avserregistrering av fornlämningar skall uppfylla högt ställdakrav på ett säkert ADB-system,som uppskattas av användarna, krävs attfastighetsregistret innehåller aktuella uppgifter om fornlämningar.Utredningen framhåller därför nödvändighetenav att erforderliga medel anslås för denna mycket angelägna revidering. övervägandenoch förslag rörande den fysiska planeringenoch fornlämningsskyddet görs mot bakgrund av det förut nämnda förslaget till ny plan- ochbygglag.