prop · GA0389 · 1986-12-31 00:00:00 — Enligl paragrafens andra stycke fär i brottmålvittnesförhör inte äga rum med nägon som har åtalats för medverkan till dengärning förhöret gäller eller för nägon annan gärning som har omedelbartsamband med den gärningen. Vad sålunda sägs om den som har åtalats skall enligttredje stycket 3 ocksä gälla den som för gärning, som avses i det andrastycket, har meddelats strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot"eller av militär befattningshavare ålagts disciplinstraff. Genom lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän,m. m., som träder i kraft , reformeras det militäraansvarssystemet. Reformen innebär, atl pä del militära områdei skall gälla ettulomstraff-rätlsligt ansvarssyslem. Anställd militär personal skall i fredslidvara underkastad samma regler som gäller för statsförvaltningen i övrigt.För värnpliktiga avskaffas genom den nya lagen de nuvarande disciplinstraffenför krigsmän; i stället skall för vad i lagen kallas disciplinförseelser kunnadömas till disciplinpåföljder, som meddelas i administrativ ordning avtjänstgöringsmyndigheten. Del nya ansvarssystemet för de värnpliktiga skallunder krig gälla även den anställda militära personalen. Reformen av del militära ansvarssyslemet bör föranleda,all orden "eller av militär befattningshavare ålagts disciplinstraffutgår ur iredje slyckel 3 i förevarande paragraf. Genomförs denna ändring börbland övergångsbestämmelserna upptas en regel av förslagsvis följande lydelse: "Bestämmelserna i 36 kap, I 8 tredje slyckel 3 ideras äldre lydelse gäller fortfarande beträffande den som av militärbefattningshavare ålagts disciplinstraff," 36 kap. 7 §, 42 kap. 12 och 21 88, 43 kap. II 8, 45 kap. 15 8, 46 kap. 11 8 Prop. 1986/87: 89 och 47 kap. 12 och 23 §§ (Hämtning) Enligl det remitterade förslaget skall rätlen kunnabesluta om hämtning av vittnen, parter i indispositiva tvistemål och målsägandei brottmål även i fall då den som skall infinna sig inte har uteblivitfrän någon förhandling. Som villkor föreskrivs att det kan antas att han inlekommer att följa etl föreläggande vid vile att inställa sig. Förslaget innebär atl möjligheterna att besluta omhämtning av personer till domstol vidgas i förhällande lill nuvarande regler.Enligt dessa kan nämligen hämtning tillgripas först om den som skall infinnasig har kallats att inställa sig personligen vid påföljd av vite ellerbötesstraff men uteblivit och domstolen inte finner skäl atl för ny inställelseförelägga honom vite. LJndanlag gäller i brottmål för den tilltalade, om delfinns anledning att anta att han inte skulle iaktta etl vitesföreläggande; hankan då hämtas utan att ha uteblivit från nägon förhandling i mälet. Skillnaden i förhållande till nuvarande ordning är såledesatt förslagel öppnar möjlighel lill omedelbar hämtning, dvs. utan föregåendekallelse och föreläggande. Hämtning kan därmed enligt ordalagen i de föreslagnareglerna ske även av någon som är ovetande om att han är åberopad som vittne iett tvistemål, om domstolen finner att del kan antas att han inte skulle följaett föreläggande vid vite att inställa sig. Om kallelse med vitesföreläggandehar meddelats, synes liksom hämtning komma i fräga först om densom skall infinna sig har uteblivit utan laga förfall och del kan antas att haninte kommer att följa ett nytt vitesföreläggande. Det kan inte uteslutas alt en tillämpning av de föreslagnanya hämtnings-möjligheterna kommer att omfatta också sädana fall där den somhämtats skulle ha inställt sig, om han hade fält etl vitesföreläggande, ellerdär han inte utan fog kan göra gällande alt han skulle ha gjort del. Inte sällan förekommer ocksä vid en förhandling att etlvittne inle behöver höras eller all en part inte hade behövt komma personligen.I sådana fall skall, om den som kallats har förelagts att infinna sig personligenvid vite men uteblivit, vitet inte dömas ul. Någon motsvarande möjlighet attbeakta atl ändamålet med kravet på personlig inställelse bortfallit föreliggerdäremot inle för det fall att hämtning har skett. Behovet av ökade möjligheter för rätten att kunna beslutaom hämtning utvecklas inte närmare i remissen. 1 rättegängsutredningens motiv(SOU 1982:26, s. 309 f) konstateras alt vitesinsilutet knappast har praktiskbelydelse för vissa personer och atl, när institutets möjligheter i det konkretafallet är uttömda, etl behov uppstår av atl tvångsvis kunna hämta vederbörandetill domstolen. Utredningen fortsätter härefter: "Frän flera häll har päsenare år anmälts svårigheter när det gäller att effektivt använda institutet hämtning.1 huvudsak har dessa svårigheter inte sin grund i att lagen är för restriktiv ifräga om möjligheterna atl tillgripa hämtning. Däremot har det visat sig svårtatt genomföra beslutade hämtningar." LItredningen uppehåller sig ifortsättningen vid olika frågor som avser det praktiska genomförandet av en hämtning. berört frågan om hämtning har också, med ett undantag,huvudsakligen uppehållit sig vid utredningens förslag i den delen. Hämtning är en allvariig och ingripande åtgärd som rör denenskildes Prop. 1986/87:89 personliga frihet och kroppsliga integritet.Åtgärden kan i vissa fall innebära atl den som skall hämtas, efter det att hanhar omhändertagits, kommer att vara underkastad inskränkningar i sin frihetäven viss lid innan han skall inställas för rätten. Åtgärden tillhör det slagav begränsningar av den enskildes frihet till person som enligl 2 kap. 12 §andra stycket regeringsformen aldrig fär gä utöver vad som är nödvändigt medhänsyn till del ändamål som har föranlett den. En avvägning skall därför skemellan det ändamål hämtning i de nu berörda fallen skall tjäna och det ingreppi den enskildes frihet som åtgärden ger utrymme för. En sädan avvägning leder såvitt avser vittnen, parter i indispositiva tvistemål och målsägande ibrottmål - enligt lagrådets mening till att hämtning endast bör medges underförutsättning att åtgärden är nödvändig därför att den som skall infinna siginte pä annal sätt har kunnat förmås att själv inställa sig. Delta förutsätteratt han har lämnats tillfälle därtill. Fräga uppkommer även om de föreslagna hämtningsreglerna ärförenliga med bestämmelserna i den europeiska konventionen angående skydd förde mänskliga rättigheterna och de gmndläggande friheterna. Enligt artikel 5punkt 1 i konventionen får ingen berövas sin frihet annat än i den ordning somlagen föreskriver och endast i de fall som anges i punkt I under a)-0. Hämtningi brottmål av den tilltalade är att hänföra till ingripanden som anges under c)medan nu berörda fall av hämtning kan föras in under b). Enligt detta stadgandefär frihetsberövande ske "då nägon lagligen är arresterad eller eljestberövad sin frihet antingen med anledning av atl han underlåtit att uppfylladomstols lagligen givna föreläggande eller i ändamål att uppnå fullgörande avnägon i lag föreskriven skyldighet". När det gäller tillåtligheten av hämtning utan föregåendeföreläggande är det senare ledet i det citerade stadgandet av intresse. Dettakan läst för sig ges en tolkning som i hög grad urholkar det skydd som övrigabestämmelser i punkt I är avsedda att ge den enskilde. En sädan tolkning kaninte gärna komma i fråga. Det senare ledet bör därför inte läsas för sig utansammanställas med det första. Detta medför att det även i det senare ledetskall vara fråga om en preciserad skyldighet och föreligga en underlätenhetfrän den enskildes sida. Allartikel 5 punkt 1 b) i konventionen skall förslås på detta sätt vinner stöd i kommentarer till denna (. : conven tion on human rights, s. 51; P. van Dijk and : Theory and Practice of Convention on Human Rights, s. 213; Forwein/ Peukert: Europäische Menschen Rechts Konvention, s. 74) och torde framgå av uttalanden av i olika fall (Digest of lo convention on Human Rights, s. 355 ff, "The court considers that the words 'secure the fulfilment of any obligation prescribed hy law' concern only cases where the law permits the detention of a person lo compel him to fulfil a specific and concrete obligation which he has until then failed to satisfy. A wide interpretation would entail consequences incompalible with the notion of the rule of law from which the whole Convention draws its inspiration.") Med det sätt på vilket del aktuella stadgandet i konventionen sålunda fär förstås är enligt lagrådets 251 meningförslagets regler om omedelbar hämtning inte förenliga med denna. På grundav vad sålunda anförts avstyrker lagrådet att de föreslagna Prop. 1986/87:89ändringarna av reglerna om hämtning genomförs och förordar atl de nuvarandebestämmelserna därom lämnas oförändrade. Om lagrådels förslag följs, bör 45 kap. 15 § i detremitterade förslagel utgå och i övrigt ändringar göras däri enligl följande. 36 kap. 7 § första stycket: Andra meningen utgår. 42 kap. 12 § andra styckel: Sista meningen utgår. 47 kap. 12 8 första stycket: Näst sista meningen utgår. 47 kap. 23 8. Till den föreslagna lydelsen bör läggas ettandra stycke av förslagsvis följande innehåll: "Om del finns anledninganta att den lilltalade inte skulle följa ett föreläggande vid vile attinfinna sig personligen, får rätten besluta att han skall hämtas lillhuvudförhandlingen." 37 kap. 2 och 3 88 I förslagel behälls förhör med part i tvistemål undersanningsförsäkran som en särskild form av förhör under straffansvar vid sidanav förhör med vittne under ed. Med hänsyn härtill bör, trots den lika lydelsenav ed och försäkran, skyldigheten alt avge sanningsförsäkran, liksom förnärvarande, regleras för sig och inte enbart genom en hänvisning tillbestämmelsen i 36 kap. 11 8, som avser vittnes skyldighet atl avlägga ed. Lagrådet föreslär därför att hänvisningen i 37 kap. 3 §andra stycket till 36 kap. II §får utgå och att lill 37 kap. 2 § säsom ett andra stycke överförs den nuvarandebestämmelsen i 37 kap. 3 § första stycket med viss språklig ändring enligtföljande: "Innan förhör enligl första stycket hälls, skallparten avge denna försäkran: 'Jag N.N. lovar och försäkrar på heder och samvete, attjag skall säga hela sanningen och intet förtiga, tillägga eller förändra.'" 50 kap. 2 8 Med anledning av att vadeanmälan föreslås avskaffad bör enredaktionell ändring göras i denna paragraf. Lagrådet föreslår alt paragrafen erhåller följande lydelse:"Har ena parten enligl 1 8 vädjai mot tingsrättens dom, får ocksä motparten,även om han inle iakttagit vad som sägs i den paragafen, föra talan mot domen.Han skall dock inom från den dag, då vadetiden gick ut, ge in sinvadeinlaga lill tingsrätten. Om den första vadetalan återkallas eller av annat skälförfaller, är också den senare vadetalan förfallen." Med anledning av all 40 kap. 13 och 15 88 RB föreslåsupphävda bör hänvisningen till dessa paragrafer tas bort i förevarandestadgande. Lagen omändring i lagen om domstolar i fastighetsmål Prop. Enligt det remitterade förslagel skall hyres- ochbostadsrättstvister, som rör mindre värden, följa de särskilda regler fördisposiliva tvistemål om mindre värden som finns i RB rörande tingsrättssammansättning samt i fräga om rätt till kostnadsersättning och fullföljd. Denya reglerna skall dock enligt de i remissen föteslagna övergångsbestämmelsernainte tillämpas "i mål där ansökan om stämning kommit in till rätlen föreikraftträdandet eller, när lalan väckts genom ansökan om lagsökning,belalningsföreläggande eller handräckning, rätten före ikraftträdandetbeslutat att tvisten skall handläggas som tvistemål". Enligt lagrådets mening bör lill lagen knytas enövergångsbestämmelse med en något vidare omfattning efler mönsier av denövergångsbestämmelse som beslöts när småmälslagen infördes (se prop. 201 f). Enligt denna skulle äldre regler gälla om talan väckts föreikraftträdandet. Med en sädan avfaltning av övergångsbestämmelsen kommer ocksämäl som anhängiggjorts före ikraftträdandet genom ansökan om lagsökning,betalningsföreläggande eller handräckning all handläggas enligt äldre lag,oavsett om mälet hänskjutits till rättegång eller ansökan om återvinning gjortsefter denna lidpunkt. Lagrådet föreslår med hänsyn till det anförda attövergångsbestämmelsen ges följande lydelse: "Denna lag träder i kraft den1 . Lagen gäller inte om talan väckts före ikraftträdandet." Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. ''p- 1986/87:89 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26februari 1987 Närvarande: statsministern , ordförande, samlstatsråden , , , , R. Carisson, ,, , , , G. och Lönnqvist Proposition om ett reformerat tingsrättsförfarande 1Anmälan av lagrådsyttrande Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill 1. lag om ändringi , 2. lag om ändringi förvaltningsprocesslagen (1971: 291), 3. lag om ändringi rättshjälpslagen (1972: 429), 4. lag om ändringi lagsökningslagen (1946: 808), 5. lag om ändringi lagen (1969:246) om domstolar i faslighetsmål, 6. lag om ändringi lagen (1929: 145) om skiljemän, 7. lag om ändringi handräckningslagen (1981: 847) samt 8. lag om ändringi lagen (1977: 729) om patentbesvärsrätten. Föredraganden redogör för lagrådetsyttrande och anför. Lagrådet har i allt väsentligt godtagit det remitteradeförslaget. Lagrådet har föreslagit några justeringar i fråga om 18 kap. 8 a 8,36 kap. I §, 37 kap. 2 och 3§§ samt 50 kap. 2§ RB, i fräga om 25 8förvaltningsprocesslagen och i fräga om övergängsbeslämmelserna till fastighetsdomslolslagen.Jag biträder dessa förslag. Lagrådet har pä en punkt avstyrkt att det remitteradeförslaget genomförs, nämligen såvitt avser förslaget att vittnen, parter iindispositiva tvistemål och målsägande i brottmål skall kunna hämtas till ettsammanlräde även i den situationen att den som hämtningen avser inle tidigarehar uteblivit från något sammanträde. Med hänsyn till vad lagrådet anfört fårdet anses tveksamt om förslagel i denna del slår i överensstämmelse medEuropakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna. Mot bakgrund härav, och eftersom det ilagstiftningsärendet knappast har framkommit något starkt praktiskt behov av enlagändring pä denna punkt, har jag stannat för att inte föra förslaget vidare idenna del. Som lagrådet anfört bör därför 45 kap. 15 8 RB utgå ur förslaget.Jag godtar också lagrådels förslag till ändringar i 36 kap. 7§, 42 kap. 12 8,47 kap. 12 8 och 47 kap. 23 8 RB. Utöver vad jag nu anfört bör en del ändringar av språkligoch redaktionell natur göras i förhållande till del remitterade förslagel.Dessutom bör ' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden Sjanuari 1987, 254 till förslaget lill lag om ändring i nufogas en mindre Prop. 1986/87:89 ändring i 49 kap. 3 § av innebörd all ennumera betydelselös hänvisning till 49 kap. 7§ RB las bort. Utöver de i det remitterade förslaget upptagnalagändringarna kräver förslaget angående elt reformerat tingsrältsförfarandeen del följdändringar i olika lagar. Med anledning härav har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändringi utsökningsbalken, 2. lag om ändringi lagen (1974: 371) om rättegängen i arbetstvister, 3. lag om ändringi lagen (1973: 188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 4. lag om ändringi lagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m., 5. lag om ändringi vattenlagen (1983: 291), 6. lag om ändringi lagen (1976: 839) om statens va-nämnd samt 7. lag om ändringi miljöskyddslagen (1969: 387). Samtliga ändringar är av sä enkel beskaffenhet attlagrådets hörande skulle sakna betydelse. Jag förordar att dessa förslag nuföreläggs . Jag kommer i det följande alt lämna nägra kommentarertill de olika förslagen. Enligt andra stycket i denna paragraf fär, i ett tvistemålsom handlagts enligt småmälslagen, en dom varigenom betalningsskyldighet harålagts verkställas genast när hovrätten har vägrat prövningstillstånd. Om talanförs mot beslutet att vägra prövningstillstånd, kan högsta domstolen förordnaom inhibition. 1 dessa regler föreslås en ändring av redaktionell natur medanledning av alt småmälslagen föresläs upphävd och behövliga särregler för mälom mindre värden i stället föresläs införda i RB. Av övergängsbeslämmelserna framgår atl lagen träder ikraft den men att 3 kap. 7§ andra stycket utsökningsbalken idess gamla lydelse fortfarande skall gälla i fräga om mäl som handlagts enligtsmåmälslagen (jfr övergångsbestämmelserna till RB). Lagen om rättegången i arbetstvister I kap. 2 § Dennaparagraf innehåller regler om vilka mäl som är undantagna frän tillämpningenav lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister (arbels- tvistlagen).1 första stycket första punkten föreslås en redaktionell ändring 255 med anledning av atl småmälslagen föreslås upphävd. 4 kap. 4 § Prop. I denna paragraf föresläs en redaktionell ändring medanledning av atl i 6 kap. 6 8 första stycket RB föresläs att även berättelsersom i ett ivislemäl lämnas av en part utan sanningsförsäkran skall antecknas iprotokollet, 5 kap. 3 § Av första slyckel i denna paragraf framgår att vad somsägs i RB och andra författningar om rättegången i dispositiva tvistemål skalltillämpas även i arbelslvister om något annal inle föreskrivs iarbetstvistlagen. Det nuvarande andra stycket innehåller ett undantag fråndenna huvudregel: småmälslagen skall inle tillämpas i mäl som upptagits avarbetsdomstolen som första domstol. föresläs att småmälslagen upphävs och att behövligasärregler, bl. a. en regel om att mäl om mindre värden alltid skall avgöras aven lagfaren domare, las in i RB (1 kap. 3 a§). 1 vad män särregler i övriglskall gälla för mäl om mindre värden föreslås bli beroende av om mälelhandlagts enligt domförhetsregeln i 1 kap. 3 a8 RB. Arbetstvistlagen innehåller fullständiga domförhelsreglerför arbetsdomstolen (3 kap.). Hänvisningen i första stycket i förevarandeparagraf till bl.a. RB omfattar därför inte såvitt gäller arbetsdomstolen -. Detta innebär atl det inte finns behov av atluttryckligen undanta särreglerna för mål om mindre värden från vad som skallgälla i mäl som upptagits av arbetsdomstolen som första domstol. Andra stycketföreslås därför upphävt. Det bör framhållas att särreglerna för småmål däremot -liksom - blir tillämpliga i arbetstvister som tas upp av tingsrätt somförsta domstol. Detta följer av att arbetstvistlagen inte innehåller nägradomförhelsregler för tingsrätt. Hänvisningen i förevarande paragraf lill RBomfattar därför även RB: s domförhelsregler för tingsrätt och således även Ikap. 3 a 8. De särskilda reglerna för mål om mindre värden i 18 kap. 8 a § RBoch 49 kap. 12 8 RB skall således tillämpas beträffande arbetstvister där lalanväcks i tingsrätt. Den särskilda forumregeln för vissa mål om mindre värden i10 kap. 8 a8 RB blir däremot inte tillämplig i arbetstvister. En motsvarighettill den regeln finns dock i 2 kap. 2 8 sista styckel arbetstvistlagen. 1 detta sammanhang bör också påpekas atl genomhänvisningen i denna paragraf till RB: s regler om dispositiva tvistemålåtskilliga av de föreslagna ändringarna i RB blir tillämpliga även pårättegången i arbetstvister. Den föreslagna möjligheten för tingsrätt attförelägga svaranden all komma in med ett skriftligt svaromål vid påföljd avtredskodom avses emellertid inle bli tillämplig i mäl där arbetsdomstolen ärförsta domstol. Alt dessa regler är undantagna följer av att möjligheterna alldöma lill tredskodom i sådana mäl är uttömmande reglerade i 4 kap, 9§arbetstvistlagen, Lagen om arrendenämnder och hyresnämnder 1 denna paragraf föreslås redaktionella ändringar medanledning av atl 37 256 kap. 5 8 samt 40 kap. 13 och 15 88 RB föresläs upphävda. Lagen om marknadsdomstol m. m. Prop. Med hänsyn till att reglerna om minimibelopp ochmaximibelopp för viten i 9 kap. 8 8 RB föresläs avskaffade, föresläs attmotsvarande reglering slopas i denna paragraf. Jämför vad som anförts i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.4.7) och i specialmoliveringen lill 9 kap. 8§ RB. 13 kap. 53 § Ijörsta stycket, som behandlar frågor om avgörande avstämningsmäl utan huvudförhandling vid vattendomstol, föreslås en ändring avredaktionell natur med anledning av att i 42 kap. 18 8 första stycket 5 RBföresläs att även allmän domstol skall fä möjlighet att avgöra tvistiga mäl pähandlingarna. 1 tredje stycket har gjorts ett tillägg för attuttryckligen klargöra att reglerna i RB om föreläggande att avge skriftligtsvaromål vid påföljd av tredskodom inte gäller i stämningsmäl enligtvattenlagen. 13 kap. 65 § De i denna paragraf föreslagna ändringarna är föranleddaav att vadeanmälan föreslås avskaffad (jfr 50 kap. I 8 RB). Vadeanmälanföreslås slopad även såvitt avser vattendomstolarnas domar. Vad gäller de iparagrafen reglerade tidsfristerna i övrigt överensstämmer förslaget i sak medgällande rätt. De föreslagna lagändringarna skall enligt huvudregelnträda i kraft . Äldre bestämmelser om vadeanmälan skall dockfortfarande gälla i fråga om domar som meddelats före ikraftträdandet (jfrövergängsbeslämmelserna till RB). Lagen om statens va-nämnd 1 denna paragraf föresläs en ändring av redaktionell naturmed anledning av all vadeanmälan föreslås avskaffad (jfr 50 kap. 1 § RB i detremitterade förslagel). 1 denna paragraf föreslås en redaktionell ändring medanledning av alt vadeanmälan föresläs avskaffad (jfr 50 kap. I 8 RB i det remitterade försla get). 17 1986/87. 3 Hemställan Prop. Med hänvi.sning till vad jag nu anfört hemställer jag attregeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändringi , 2. lagom ändring iförvaltningsprocesslagen (1971: 291), 3. lag om ändringi rättshjälpslagen (1972: 429), 4. lag om ändringi lagsökningslagen (1946: 808), 5. lag om ändringi lagen (1969: 246) om domstolar i faslighetsmäl, 6. lag om ändringi lagen (1929: 145) om skiljemän, 7. lag om ändringi handräckningslagen (1981: 847), 8. lag om ändringi lagen (1977: 729) om patentbesvärsrätten, 9. lag om ändringi utsökningsbalken, 10. lag om ändring i lagen (1974: 371)om rättegängen i arbetstvister, 11. lag om ändring i lagen (1973: 188)om arrendenämnder och hyresnämnder. 12. lag om ändring i lagen (1970:417)om marknadsdomstol m. m., 13. lag om ändring i vattenlagen (1983:291), 14. lag om ändring i lagen (1976: 839)om statens va-nämnd samt 15. lag om ändring i miljöskyddslagen(1969: 387). Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag somföredraganden har lagt fram. Bilagat Rättegångsuiredningens sammanfattning av sut betänkande Inriktningen av rättegångsutredningens arbete 1direktiven för vårt arbete uttalas att vår uppgift är att göra en översyn avrättegångsförfarandet och att vi därvid bör utgå från att de förrättegångsbalken (RB) utmärkande gmndsatserna om muntlighet, omedelbarhet ochkoncentration alltjämt skall gälla. Vår huvuduppgift är att väga samman dessagmndsatser med de krav som processekonomi, praktiska hänsyn och hushållning medrättsväsendets resurser ställer. Utredningsarbetetbör enligt direktiven i första hand ta sikte pä sädana avsnitt avregelsystemet där en revision kan bidra till att göra förfarandet meraflexibelt samt såvitt möjligt snabbare och billigare utan att befogaderättssäkerhetskrav sätts ät sidan. En ledstjärna för översynen bör alltså varaatt förfarandet skall präglas av ett ökat hänsynstagande till hur förhållandenagestaltar sig i det enskilda målet. Direktiveninnehåller också vissa anvisningar om konkreta reformfrågor och en uppmaningatt särskilt studera erfarenheterna från tillämpningen av lagen (1974:8) omrättegången i tvistemål om mindre värden (småmälslagen). Enligtde urspmngliga direktiven skulle översynen i främsta rummet inriktas pårättegången i underrätt. Genom tilläggsdirektiv har vi sedermera fått iuppdrag att också göra en översyn av bl.a. processen i överätterna. Detfinns anledning betona att vissa i RB behandlade ämnen faller utanför vårtuppdrag. Hit hör t.ex. bestämmelserna om fömndersökning (23 kap.). Detsammagäller olika säkerhetsåtgärder (15 kap. och 2428 kap.). Ävendelgivningsbestämmelserna faller utanför uppdraget. Enligt direktiven bör viinte heller företa någon formell översyn av balkens terminologi, bortsett frånvad som krävs för att fullgöra utredningsuppdraget.