prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — I vissa kreditfall skulle detsåledes vara en bättre konkurrenssituationatt vara etablerad som filial än som dotlerbank. Även i fråga om arbitrageaffärer i valutor, specielltterminsaffärer, skuUe en filial befinnasig i ett friare och därmed förmånligare läge än en dotterbank. I sammanhanget bör även understrykas, att endotterbanks begränsade kapital i någotsammanhang kan uigöra etl hinder vid ackvisiflon av inlåning. och organisationer kan tveka atl görafldsdepositioner av större belopp i en bank med begränsat kapital,oberoende av moderbankens ställning. Som ytterligare en fördel med filial jämfört meddotterbank är, att en direkt etablering utomlandsär förenad med en viss kursrisk. bank kan enligtnuvarande redovisningspraxis tvingas skriva upp refinan- Prop. 1986/87: 12sieringsskulden i svenska kronor, medan motsvarande uppskrivning avakfleinnehavet inte får ske. Enrätt att öppna filial i uflandet kan vidare motiveras med att utlandsrörelsens betydelse, i synnerhet i de störrebankerna, varit i ständigt ökande. Detta sammanhänger medutrikeshandelns utveckling mot större volymer och mera kapiialkrävandeprodukter samt en radikal ökning av densvenska upplåningen i utlandet för finansieringen av utrikeshandelnsamt investeringar i och i utlandet. Upplåningen kan visseriigen ske från men skulle i mångafaU kunna ske effektivare genom fiUalkontor i respekflve finanscentmm.Lånemöjlighelerna skulle bättre kunna bevakas därifrån. Genom en filial skullevidare besökande svenska företagarrepresentanler kunna få effektivare assislanspå platsen än om företaget först skullebesöka banken i . Betydelsen av att ha filialkontor i utlandet framgår av det stora antal filialkontor somutländska banker upprättat i finanscenlra som , ,, , , , ,och . Ett genomgående motivför en bank att öppna fllialkontor i utlandet är att banken vill komma "närmarepengarna" och kunna snabbare åstadkomma finansiering av landetsutrikeshandel än som skulle kunna ske från hemlandet. Hemlandets banker strävar efter att i störreutsträckning än hitlills konkurrera med de stora internationella bankerna vid finansiering av landelsutrikeshandel. Huruvida svenska bankers rätt att etablera filialerutomlands är möjlig att förena med ettbibehållande av den svenska valutaregleringen har som ovan beskrivits varit enavgörande fråga. Kommittén delar valutakommitténs uppfattning atl de nuvarande restriktionerna mot fllialbildningprimärt inte är grundade på valutalagstiftningen. Enligt gällande rätlbetraktas filialer i utlandet somvaluiainlänningar. Med hänsyn till den verksamhet som banker kommer attbedriva vid filialen i utlandet passar denna konsimktion illa. Varje betalningmellan fllialen och en fysisk eller juridisk person, som är att anse somvalutautlänning, skuUe komma att falla in under valutaregleringen och för vaijeannan betalning än löpande betalningarskulle krävas tillstånd. Ett sätt att lösa detta problem är altelableringar i form av filialer specialregleras ur valutaregleringssynpunkl såatt de utländska kontoren erhåller status som valutautlänningar.Valutakommittén anger i sitt betänkande att detta är en förutsättning förfilialbildning utomlands. kan bedöma, synes detäven möjligl atl betrakta bankfilialen som en valutainlänning underförutsättning att filialen ges möjlighet att arbeta med dispenser i form av ramflllstånd. Filialen skulle därmed inomde ramar som fastställts av ha möjlighet att själv fattabeslut i enskilda ärenden i enlighet med valutaförordningens regler. Kreditmarknadskommitténanser således att frågan om banks rått att etablera filial utomlands bör kunna lösas på ett tillfredsställande säll såväl ur banklagstiftnings- somvalutaregleringssynpunkl. För atl etablera en filial utomlands bör enligl kommitténsmening krävas tillstånd på samma sätt som krävs fördotlerbanksetablering. Den ändring som härvidlag krävs i banklagstiftningen torde tekniskt sett vara enkel. som är den mestlämpliga ur valutaregleringssynpunkl bör kunna ulredas Prop. 1986/87: 12och bedömas av departementet och . ställer sigsåledes positiv flll atl svenska banker gesrält till fllialbildning utomlands. Frågan har inte sådan koppling till kommitténs arbete atl lösningen på frågan böravvaktas fram flll dess att kommittén lämnar sitt betänkande. En fråga som kanväckas i detta sammanhang är, om svensk banks rått till fllialbildningulomlands kommer att grunda sådana reciprocitetskrav, att frågan omingående elableringar i form av filial måste lösas. Kommittén anser att de båda frågorna nuinte kräver en gemensam lösning. Ingående elableringar i form av filial fåranses vara en fråga för lösning på längresikt. Vissa länder prövar regelmässigt ingående elableringar med utgångspunktatt reciprocitel skall gälla. Reciprocitetsbestäm-melserna synes emellerfld bli tillämpade medavsevärd flexibilitet. Vanligtvis kräver värdlandet att sökandenshemland tillåter någon form av utländskbanketablering som dock inte nödvändigtvis behöver vara identisk med denetableringsform som är tillåten i värdlandet. har öppnatsina gränser för ingående elableringar i form av dotlerbanker. Slutligen skallframhållas att det i fråga om filialer torde föreligga betydligt Slörrevalutaregleringsproblem med ingående elableringar än ulgående. 6.5 Fullmäktige i riksbank anför i sin skrivelse flera skäl för attsvenska banker skall beredas möjlighet att etablera sig utomlands i form avfilialer, dvs. Som den främsta fördelen med dennaetableringsform anges atl kostnaderna vanligtvis är lägre än för endotterbank. Vidare skulle möjligheten att väQa mellan olika etableringsformerge svenska banker större flexibilitet och mera likartade konkurrensförutsättningar änlidigare påde internationella marknaderna i förhållande till andra länders banker. Bankföreningenframhåller vidare alt förbättrade konkurrensfömtsättningar för svenskabanker ligger i landets intresse genom att Qänsteexporten därigenom gynnas. Fullmäktigeinstämmer i att det i princip är önskvärt att svenska banker kan konkurrera på så lika villkor sommöjligl med utländska banker. Samlidigt vill fullmäktige betona attinternationell bankverksamhet inte kanbetraktas endast som ett slag av Qänstehandd. Det avgörande är den kreditgivning och upplåning i olika former som enbank bedriver. Inlernationellbankverksamhet är förknippad med speciella risker och den har särskildaimplikationer för ett lands penning- och valutapolitik, vilket gör att höga krav måste ställas på insyn och kontroUfrån myndigheternas sida. Detta har framstått särskilt klart under desenaste åren, då turbulensen i detinternationella flnansiella systemet har lett till en rad åtgärder av myndigheterna, i såväl som andra länder isyfte att få bättre insyn i ochkontroll över bankernas internationella verksamhet. Dessutom har det internationeUa samarbetet mellan myndigheternaintensifierats. Ävenbankerna har vidtagit åtgärder i syfte att motverka eller bättre 453 kontrollerariskerna, såväl självmant som på gmnd av myndigheternas Prop. 1986/87: 12 krav. Konsolideringsgraden har stärkts, deinterna kontrollsystemen har förbättrats och agerandet på marknaderna har iflera avseenden blivit försiktigare. Riskmedvetenheten hos bankema ärbetydligt större än för några årsedan. Detta gäller inte minst de svenska bankerna. Informationen till från bankerna om deras ullandsrörelse och ullandsetableringarhar också förbättrats . Förutom alt rapporteringen förstärktsförekommer , på önskemål av , betydligt mera underhandsinformation från bankerna till , särskiltrörande utlandsetableringarna. Som fullmäktigeframhållit i tidigare remissvar är bankernas ullandsetableringar särskilt berörda av de ovanbeskrivna riskerna. Det kan hävdas att filialen är den mest riskfylldaelableringsformen eftersom den inte är enegen juridisk person och banken således svarar helt för dess förpliktelser.När det gäller dotlerbanker begränsas däremot moderbankens ansvar formellttill det insatta kapitalet. I realiteten har emellertid denna skillnad till slor del förlorat sin betydelse. Detinternationellt förhärskande synsättet är att en bank i praktikenansvarar även för dotterbankernas förbindelser. 1 vissa värdländer kräver t.o. m. myndigheterna att moderbanken formelllbekräftar sitt fuUständiga ansvar för dotterbanken i ett s. k. comfortletter. I detta sammanhang bör också beaktas attsåväl bankinspektionen som krävtatt den övervägande delen av verksamheten i de svenska bankernasullandsetableringar skall ha svensk anknytning. Detta har ansetts väsentligt bl. a. för att begränsarisktagandet. Del har emellertid visat sig svårt för bankerna, särskilt i ettinledande skede, atl uppfylla detta krav och uppnå en tUlräckligaffärsvolym för att få tUlfredsställande förräntning på det kapital som sattsin i dotterbankerna. Detla problem kan förväntas bli mindre i en filial, då dennormalt inte kräver någon kapitalinsats. Möjligheterna lill insyn och kontrollfrån hemmamyndigheternas sida kan förväntasbli större i en filial än i en dotterbank. Detta gäller givetvis särskih i jämförelse med en dotlerbank där densvenska banken är minoritetsägare. Även om olika länderstillsynsmyndigheter numera samarbetar myckelintimt, finns det i vissa fall legala reslriklioner för vilken information endotterbank kan lämna till myndigheterna i moderbankens hemland. Det harlidigare fastslagits i en överenskommelse mellan tillsynsmyndigheteroch centralbanker i den s. k, flogmppen att flllsynsansvarel för dotterbanker tUl stor del ligger på värdlandetsmyndigheter, medan det för filialer ligger främst på urspmngslandetsmyndigheter. Om sålunda fUialen har vissa fördelar fråntillsynssynpunkt, ter den sig mera problemaflsk med hänsyn till valutaregleringen. Det gäller atl ge filialema den rörelsefrihet som är nödvändig för ett normalt agerande på marknadenoch tillfredsstäUa det valutapoUtiska behovet av kon trollfrån sida över filialernas utveckUng. bör man i möjligaste mån undvika att införa nya bestämmelser som gör valutaregle ringenmera komplicerad och svåröverskådlig, något som skulle strida mot aktueUaslrävanden. Om man tillämpade de regler som gällerför etablering av filialer Prop. 1986/87: 12 utomlands,skulle en svensk banks filial bli svensk valutainlänning. Eftersom dess transakfloner i huvudsak skulle ske medvalutautlänningar, skulle en mycket stor del av dessa kräva tillstånd frånriksbanken. En prövning transaktion för transaktion skulle emellertid intefungera praktiskt i detta fall, utan andra lösningar måste sökas. Bankföreningensförslag till lösning är att skulle ge fllialerna ramtillstånd förolika transaktionsslag. Förslaget är, enligt fullmäktiges mening, förknippatmed icke oväsentliga problem. Tekniken alt ersätta individuella lillstånd förvatje transaktion med en beloppsram har endasl tillämpats för enstaka, välavgränsade transaktionsslag, oftast som ett led i en liberalisering av reglernaför transaktionerna ifråga. Det skulle sannoliktvisa sig vara betydligt mera komplicerat atl lillämpa tekniken med ramtillstånd på en filials mångskiftanderörelse. Mera praktiskt vore att arbeta med generella dispenser, någol somriksbanken redan gör i stor utsträckningnär det gäller bankernas utlandsrörelse. Vidare skulle lösningen kunnainnebära att andra valutainlänningars transaktioner med filialer föll utanför valutaregleringen, vilket givetvis inte voreacceptabelt frånvalutakontrollsynpunkt. Särskilda regler skulle således behöva skapas för valutainlänningars transaktioner med svenskabankfilialer utomlands. En annan möjlighetär att behandla filialerna som valutauflänningar. Därigenom skulle manundvika de problem som beskrivits ovan. Problemet i detta fall skulle istället bliatl utforma regler som ger flllräcklig valulapolitisk kontroll över filialernas verksamhel. Härkan nämnas att , som har en valutareglering liknande , flllbaka tillåterbankerna att öppna filialer utomlands med status som valutautlänning.Finlands Bank anser erfarenheterna härav vara goda. Hurvalutaregleringen bäsl skall utformas med avseende på bankfllialer utomlands kan inteavgöras utan närmare ulredning. Det förefaller emellertid vara fullt möjligt att finna enlösning som uppfyller de krav som uppställts i det föregående. Bankföreningenberör i sin skrivelse den brist på symmetri i de svenska reglerna som skulleuppslå om svenska banker tilläts öppna filialer utomlands, samtidigtsom utländska banker inte tilläts göra detsamma i . serdock inte detta som något allvarligt problem. Fullmäktige villför sin del framhålla att man inte å priori kan utgå ifrån attreglerna skall vara symmetriska i detta avseende, eftersom problemen i sambandmed banketableringar i olika former inte är desamma för ett värdland som för ett urspmngsland. Sålunda gmndas förbudet mot ut ländska bankfilialer i bl.a. pä det förhållandel att delegeratett visst myndighetsansvar till valutabankerna i samband med valutaregleringenstillämpning, något som inte ansetts lämpligt att göra till utländskabankfilialer, då de inte är svenska juridiska personer. Detta skäl är uppenbartinte relevant när det gäller eventuella svenska filialer utom lands.En annan sak är att andra länder, av liknande skäl eller av princi reciprocitelsskäl, kan komma att motsätta sig att svenska bankfi lialer elableras där. Dettaär ett problem som primärt berör respektive lands myndigheter. Sammanfattningsvis anser fuUmäktige atl svenska bankerskall beredas Prop. 1986/87: 12 möjlighet all öppna filialer ulomlands. En fömtsättninghärför är emellertid att dessa kan rymmas inom valutaregleringen på ett sättsom flllfredssläller riksbankenskrav på kontroll. är beredd att utreda dess frågor närmare. Mot yttrandetreserverade sig , och som anförde föQande. Affärsbankerna börfå etablera filialer ulomlands. De problem i detta sammanhang, somfuUmäktiges majoritet pekar på, uppstår på gmnd av svårigheterna att förena ettsådant system med valutaregleringen. Avvecklas valutaregleringen skyndsamt försvinner dessasvårigheter. Handeln med tjänster kommer sannolikt att bli en viktigfråga i den förväntade nya handelsmndan i . Inför de kommandeGATT-förhandlingarna har man från svensk sida uttalat att man ställer sig positiv tUlen ökad liberalisering påtjänslehandelsområdel. Etablering utomlands är ofta enfömtsättning för att kunna bedriva en framgångsrikexport av Qänster. Vid överläggningar som kollegiet deltagit i, bl.a.med förelrädare för banker och finansbolag, har detta bekräftats och frånbankernas sida har man framhållit behovel av atl även kunna öppna fiUal i utlandet. Från handelspolitiskautgångspunkter finns enligt kollegietanledning förespråka alt tjänsteexporterande svenska företag så långt möjligl ges tillfälle att väQaetableringsform vid etablering utomlands. konstaierar att banketableringutomlands genom filial erbjuder flera fördelar jämfört med etablering i formav dotterbolag. Det förtjänar t. ex. framhållas att stora resurser i form aveget kapital normalt inte behöver investeras i utlandsetablering genomfilialkontor. Vid etablering av dotterbolag måste däremot eget kapitaltiUskjutas. Vidare förstärker filialbildning densvenska bankens ställning utomlands. ex. refinansiering av verksamheten hos i försia hand utländska bankerarbetar fllialen i samma namn som moderbolaget, varför separata limiter intebeliövs. Detta innebär med andra ord att kredittrovärdigheten ökar. En ytterligare omsländighet som börframhållas är att enhands-engagemangetkan bli avsevärt större än i ett dotterbolag, eftersom hela bankenskapital ulgör grund för storleken av detta engagemang. Detta leder till att den svenska banken på ett mera likställt sätt kan konkurrera medde på platsen förekommande lokala bankerna vid kreditgivning tiU bl. a. svenskaföretag. Sparbanksföreningentillstyrker i sak den gjorda framstäUningen. I den mån det bedöms erforderligtatt behandla ärendet i ett större sammanhang, bör den sittandekreditmarknadskommittén genom fllläggsdirektiv få i uppdrag att närmare uireda frågan. 6.8 () ' SFFdelar Svenska Bankföreningens uppfattning i denna fråga och har ingen erinran mot att regeringen vidtar nödvändigaåtgärder för att möjliggöra ovannämnda etableringsform. 6.9 Post- ochKreditbanken, PKbanken PKbanken inslämmer i vad föreningen anfört ochtillstyrker bifall till föreningensframslällning. 6.10 Foreign BankersAssociation in Föreningen tillstyrker i allt väsentligt det av i mbr. framställning framförda förslaget att svenska banker flllätsetablera filialerulomlands. Inte minst mot bakgrund av den ökade intemationalise-ring avbankväsendet som skett är det enligt Föreningensmening väsenfligt att lagsiiftningen ger utrymme för största möjUgavalfrihet vad avser formen för svenska bankers etablering utomlands. Föreningenär vidare av den uppfattningen att varken kredit-eller valutapolitiska skäl kanpå ett övertygande sätt anföras som skäl mol en reglering som tillåter svenskabanker alt etablera filialer i utlandet. Del är emellertid Föreningens uppfattningatt en liberalisering ifråga om svenska bankers rätt att etablera filialer i utlandet icke börgenomföras utan atl motsvarandelättnad sker i fråga om utländska bankers rätt alt inrätta filialer i . Frågan om svenskabanker skall tillåtas etablera sig i utlandet genom upprättande av filialer harfått förnyad aktualitet i anledning av häri behandladeframslällning. hemsläller i sin skrift att regeringen måtte vidtaåtgärder som möjliggör för svenska banker att etablera filialer ulomlands. På degmnder och med de förbehåll som redovisas i det föQande tUlstyrker Föreningen förslagelatt svenska banker tillåtsetablera filialer utomlands. En fiUal utgör,lill skUlnad mot en dotterbank, ej ett från moderbanken skilt rättssubjekt.Filialen binder således genom sin verksamhet moderbanken direkt, och dessverksamhet redovisas som en integrerad del i moderbankens balans- och resultaträkningar. Icke minst motbakgrund av den ökade internationalisering av bankvä sendetsom skett under de senaste två decenniema är det självständigt att svenskabanker tillåts operera inom förhållandevis flexibla ramar. Valet av etableringsform i utlandetdikteras i det enskilda fallet i första hand av syftet med den aktuella etableringen ochden svenska bankens behov i anledning därav. Det kan mycket väl tänkas fall i vilka den planerade etableringen har ett relativtbegränsat ändamål. Det är möjligt att varken representationskontor ellerdotterbank i sådant fall utgör en lämplig etab leringsform men atl filialbildning påett lillfredsställande sätt skulle tiUgo dose bankens behov och vara bättre ägnad att tillgodose syftet med den 457 30 1986/87. Det är väsentligt att lagstiftningen ger utrymme för Prop.1986/87: 12 Slörsta möjliga valfrihet i nu aktuellt hänseende. bankeralt etablera filialer utomlands skulle allmänl sett innebära att en De svenska banker som önskar etablera sig utomlands kan i sådant fall, med reservation för lokalabestämmelser i det land varietableringen avses komma till stånd, väQa mellan att etablera dotterbank eller filial. En jämförelsemellan elableringsformerna dotterbank och filial ger vid handen alt etableringav filial även kan antas medföra väsentliga verksamhetsbetingade ochkostnadsmässiga fördelar. Så t.ex. besitter utländska banker omfattande kunskap och erfarenhet i fråga omfilialbUdning utomlands, vilken kunskap och erfarenhet naturligtvisunderlättar sådan etableringoch i många faU styr valet av etableringsform. Även för svenska banker utan sådan särskild bakgmnd kanfiUalbildning utomlands visa sig medföraväsentliga fördelar, främst den att för sådan etablering som regel ej erfordrasnågon överföring av kapital. Vidare gäller att etableringen i inledningsskedet kan ske i relaflvt liten skala,och den gör det i många fall möjligt att undvika dubbelbesättning av vissaQänster. Kostnaden för en delvis externt rekryterad styrelse för en dotterbankhar ingen molsvarighet vad beträffar en filial. En annan fördel medfilialbildning är att filialen kan utnyttjabankens redovisningssystem, medan en bank i dotterbolagsform måste upprätta en heh egen redovisning. Enväsentlig fördel upprätta en heltegen redovisning. En väsentlig fördel med etablering av filial är att refinansiering av filialens verksamhet på denlokala marknaden i allmänhet kan sketill lägre kostnad än om etableringen skett i form av dotterbank. Dettasammanhänger främst med att en filial, till skillnad mot en dotterbank,utgör en integrerad del av moderbanken och således kan njuta fmkterna av moderbankens kreditställning. En banksom tillåts operera utomlands i formav filial kan därför normall erbjuda sina kunder kredit till lägre kostnad än en bank som flllåtils etablerasig endast i dotterbanks-form.Filialbildning kan sålunda medföra konkurrensmässiga fördelar som ytterstnaturligen kommer kunderna tiU del. Vad som iovanstående stycke sagts beträffande vissa verksamhetsbetingade ochkostnadsmässiga fördelar förenade med filialbildning i uflandet måste modifieras inågon mån för det fall lokal lagstiftning och reglering innehåller särskilda krav beträffande ilandet verksamma filialer. Som ovan påpekatsuppställs i många fall av de värdländer i vilka utländska banker flUåts etablera filial specieUa villkorvad avser filialens eget kapital, redovisningm. Del skall också i detta sammanhang framhåUas att etablering av dotterbanki vissa fall kan tänkas vara fördelaktigare än fllialbildning. Ett lokalt bankbolag kan i vissa fall tänkas lättareoch på förmånligare viUkor åtnjutatilllräde flll de lokala kapital- och penningmarknaderna samt även i övrigtbli föremål för en gynnsammare behandling. Det är Föreningensmening all en filial icke nödvändigtvis behöver betraktassom valutautlänning för att de för bankerna med filialetablering enavsedda fördelarna skall kunna åtnjutas. Även om en svensk banks filial '*58 iutlandet skulle komma att betraklas som valutainlänning vore det fullt Prop.1986/87: 12 möjligt att genom beviljade avs. k. ramtillstånd undvika den genom valutalagstiftningen ålagda skyldigheten för valutainlärningar att sökariksbankens tillstånd för vatjetransaktion som icke har karaklären av löpande belalning. Ramlillstånd av denna typ skulle naturligtvis få olikainnehåll beroende på i vilket land verksamheten bedrives. SådantramtiUstånd skulle även kunna närmare angegränserna för den av den aktuella fllialen bedrivna verksamheten iutlandet. Också för det fallatt svensk banks filial i utlandet skulle komma atl beiraktas somvalulautlänning har valutamyndigheterna i stor omfattning möjlighet att utövaen fortlöpande kontroll över verksamhetens tillväxt. Riksbankeninfordrar från varje valutabank rapporter angående respektive banksufländska flllgångar och skulder (s.k. RUTS-rapporter). En filialsverksamhet i utlandet redovisas som en integrerad del av den svenska bankensverksamhet. Detla innebär atl filialens volymer automatiskt skulle komma attingå i alla de rapporter som med olika periodicitel inges till ifråga om den utländska rörelsen. Vidare skall här nämnas attvalutamyndigheterna även i detta faU i samband med beviQande av tillstånd försvensk bank att etablera fliial i utlandet lättdigen lär kunna uppställa krav påsärskild rapportskyldighet och specificera de ramar inom vUka verksamhetenmåste bedrivas. Det skall i detta sammanhang också framhållas att svenska banker, om ickejuridiskt så ändock moraliskt, ansvarar förav dotterbank bedriven verksamhet i uflandet. Det är Föreningens uppfattning all valutamyndigheternaskontrollmöjligheter i fråga om svenskabankers filialer i utlandet måste jämföras med kontrollmöjligheternavad avser dess utländska dotterbanker. är svenska bankers dotterbanker i utlandet endast ålagda kvartals-och halvårsrapportering avseendevissa speciflka förhållanden. Det saknas anledning antaga att den av valutamyndigheterna företagna kontrollenskulle komma att försvåras om svenska banker tilläts etablera filialer iutlandet. Ulländska bankers elablering av filialer i