prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Delta synesvara en onödig frågeställning, eftersom senare bestämmelser i den nu föreslagnalagen - eller dessas grunder i görlig mån klarar ut när den föreslagna lagensprocessuella bestämmelser skall träda i stället för RB:s reglering och i vilkenutsträckning RB:s reglering skall träda in såsom supplerande. Lagrådeibehandlar principelll dessa spörsmål i sitt utlåtande under 16 kap. 1-3 86,varvid föresläs alt i 16 kap. 2 6ges den grundläggande föreskriften om vad som skall gälla i fräga om RB:s fillämplighet i konkursärenden; i samband därmed berörs en del rätlstillämpningsfrägor. Medhänsyn till det anförda är del lämpligt att i nu förevarande paragraf klargörs,atl den inte har avseende pä något företrädesförhällande i vad avser en nykonkurslags och RB:s regleringar. Etl sådant klargörande torde enklast kunnagöras så, atl lill förevarande paragraf fogas ell andra stycke av följandelydelse: "Angåendefillämpligheten av ges bestämmelser i del följande." Kallelserlill förhandling som anges i andra stycket bör normalt delges. Som följer avvad lagrådei yttrar under 15 kap. 2 8 bör härom finnas en uttrycklig regel. Detföreslås atl andra stycket avslutas med denna mening: "Kallelserna bördelges." Avskäl som lagrådei anför under 6 kap. 11 6 bör i förevarande paragraf hänvisningske, förutom till 6 kap. 11 8, till samma kapitel tredje styckel. Ienlighet härmed bör andra meningen i förslagets andra stycke överföras lillell nytt Iredje stycke med följande lydelse: "Beträffande häktningtillämpas vad som sägs i 6 kap. 10 8 iredje stycket och 11 8." Anledningenlill atl denna föreskrift bör las upp i ett nytt Iredje stycke är 180 all,om den placerades i andra slyckel, delta kunde föranleda lill missupp- Prop. 1986/87:90 fattningen all hänvisningen lill 10 6 tredje styckel gälldeendast förhandlingsfall. Del sagda innebär alt förslagels iredje stycke blirell fjärde stycke. Lagrådeiföreslår all paragrafen inleds med en uttrycklig bestämmelse om all kallelsenskall delges (se närmare lagrådets yttrande under 15 kap. 2 6). "Enkallelse som avses i 14 6 Iredje stycket skall delges. Kallelsen får delges enligt-- verkställs utomlands." 1168 finns bestämmelser om förhandling inför rätten med anledning av en borgenärskonkursansökan. Borgenären och gäldenären skall enligt paragrafen kallas lillförhandlingen. I 17 8 första styckel föreskrivs atl i fråga om kallelser enligt16 6 tillämpas 15 6. Den ovan föreslagna ändringen i 15 6 fär alltså lillföljd atl kallelser enligt 16 6 till såväl borgenären som gäldenären skalldelges. 1paragrafen föreslås att anspråk från borgenärens sida på ersättning förkostnader i samband med prövningen av en konkursansökan skall kunna berättigatill utdelning i konkursen, trots alt något ersällningsyrkande inte harframställts innan rätten avslutade handläggningen av konkursansökningen. Ispecialmotiveringen uttalas under rubriken till 2 kap. för gällande rätts delall del får antas atl en borgenär inte är skyldig all framställakoslnadsanspråk i ell konkursansökningsmål för atl vara berättigad lill"förmånsrätt" (enligt 10 8 förmänsrättslagen) i konkursen.Rikligheten av delta uttalande såvitt gäller just kostnader i mål omegendomsavträde kan ifrågasättas (se Welamson, Konkursrätt, 1961, s.l03 f). Meddetta påpekande fillstyrker lagrådei den i remissen föreslagna lösningen. Lagrädsremissenbygger på atl tingsrättens handläggning av en konkursansökan inte direkt ärall hänföra lill rättegång enligt RB ens när frågan om egendomsavträde ärtvistig. Med denna konstruktion synes det någol oegenlligl att i lagtexten talaom "rättegångskostnader". Lagrådet föreslär all lagrummets lydelsejusteras pä grund härav. Enligtspecialmoliveringen följer av lagrummets iredje mening att ett beslul av rättenom ersättning ät borgenären för konkursansökningskost-nad inte är bindande förförvaltaren och övriga borgenärer utan kan angripas genom t.ex. anmärkning motbevakning. Med detta torde åsyftas atl rättens beslut på sin höjd harbevisverkan när det gäller att fastställa utdelningsberättigat belopp. Av allmänna regler omdomstolsavgörandens rättskraft torde följa att en före konkursen meddelad och lagakraflvunnen dom varigenom gäldenären har ålagts betalningsskyldighet gentemot en borgenär är atl lägga till grund för borgenärens rätt atl erhålla utdelning i konkursen, såvitt angår ford ringens giltighet och storlek (se Welamson, a. a. s. 290, not 6). ocksäen förpliktelse atl betala rättegångskostnader. En reservation bör Prop.1986/87:90 dock göras för möjligheten atl i speciella fall påkalla ålervinning.Den angivna principen fär, i avsaknad av positivt lagstöd för motsatsen, ansestillämplig även pä etl beslut av rälien i anslutning till ett konkursbeslut alttillerkänna borgenären gotlgörelse för konkursansökningskostnader. Den aktuellabestämmelsen i tredje meningen innefattar knappast nägot sådant stöd. Lagrådeianser för sin del alt det inle finns tillräckligt behov av en regel av innebördalt rättens beslul i kostnadsfrågan endast skulle ha bevisverkan närkoslnadsanspråket görs gällande i konkursen. Det kan härvidlag anmärkas atlenligt uttalanden i litteraturen (, Rättegäng III, Qärde upplagan, 1980,s. 176 f) rätten utan särskilt yrkande frän gäldenärens sida torde kunna prövaskäligheten av begärd ersättning. Att ersätlningsbeslutet i princip färrättskraft i konkursen innebär emellertid inle att borgenären är befriad fränatt bevaka sin fordran, när bevakningsförfarande är anordnat. Medhänvisning till del anförda föreslår lagrådei atl paragrafen får följandelydelse: "1fråga om rätt lill ersättning för kostnader vid prövning av en borgenärskonkursansökan gäller 18 kap. i tillämpliga delar.Bestämmelsen i 18 kap. 2 8 skall dock inte tillämpas. Borgenären får utanhinder av 14 § samma kapitel i konkursen göra gällande fordran på ersättningför sådana kostnader i den ordning som gäller för andra fordringar." Avskäl som lagrådet anger under 7 kap. 2 och 3 68 bör orden "efler att hahört tillsynsmyndighetens mening" utgå ur första stycket 2. Gäldenärenskallelse till edgångssammanträdel bör alllid delges. En uttrycklig bestämmelseom detta bör, som framgår av lagrådets yttrande under 15 kap. 2 8, införas,lämpligen i etl nytt iredje stycke av följande lydelse: "Kallelsenlill gäldenären enligt första styckel 3 skall delges." Iförevarande paragraf utsägs inledningsvis: "Gäldenären får behälla lön och inkomst som vid utmätning jämställs med lön och som inte betalts ul vid konkursens början samt inkomst av sådant slag som gäldenären förvär var därefter.-- " Föreskriftens utformning är inte tillfredsställande i detatl ordet "som" första gången det används har endast"inkomst" såsom korrelat medan ordet andra gängen del förekommermåste antas syfta på både "lön" och "inkomst". Lagrådetföreslär nedan viss omfor-mulering. 1sak innebär första styckels reglering att gäldenären, med den begräns ning som följer av styckets andra mening, fär behålla sädana inkomster 182 som enligt 7 kap. 1 8 ulsökningsbalken (UB),.kanifrågakomma för s.k. Prop. 1986/87:90 löneulmätning. Häri ligger till en börjanall sjukpenning m.m. som faller under sistnämnda paragrafs första stycke 4 blirinbegripet i vad konkursgäldenär fär behålla, något som är en nyhet iförhållande lill 27 6 andra stycket KL. Vidare är all märka att med den valdaformuleringen i nu förevarande paragrafs första stycke första meningen pensionoch livränta faller in under regleringen där (se 7 kap. 1 8 3 UB). Det äralltså onödigt att nämna dessa inkomstslag i den föreslagna paragrafens andrastycke. Detta styckes sista mening bör som en konsekvens av del sagda flyttastill första styckel. I enlighet med del anförda föreslär lagrådei altparagrafen ges följande utformning: "Gäldenären får behälla lön och inkomst som vidulmälning jämställs med lön, om beloppet inte betalts ut vid konkursens börian,saml inkomst ----- gäldenären har. Om rälien lill pension eller livräntaär sådan atl den kan utmätas, fär konkursboet förfoga över den. Vad som---- annal sådant. Gäldenären är--- till gäldenären." 1 anslutning till andra styckets första mening iremissförslaget må anföras följande. 1 den angivna meningen behandlas endastperiodiskt utgående ersättning för utnyttjande av rätt till litterärt ellerkonstnärligt verk eller annal sådant. Om ersättning för utnyttjanderätl avangivet slag utgår i form av engångsbelopp kan i och för sig hävdas atl, dåsådant belopp utgör vederlag för arbete, en reglering i saken borde fä sinplats i denna paragraf. Emellertid kan underhållsreglerna i kapitlets 5 8tillgripas i sådant fall. Med hänsyn härtill synes remissförslaget - som iberörd del anknyter till gällande ordning (27 8 andra styckel andra meningenKL, som i sin tur har visst samband med 5 kap. I 8 7 och 15 kap. 2 8 3 UB) -kunna lämnas utan jämkning. Enligt andra slyckel i förevarande paragraf gäller bl.a.all under viss förutsättning gäldenären och hans familj eller annan underhällsberäliigad äger utfå nödvändigt underhäll frän konkursboet under närmare beskriven lidsrymd. Av den föreslagna paragrafens iredje stycke följer atl efter gäldenärens dödsfall paragrafens andra stycke inle skall gälla utan i stället 18 kap. 5 8 andra styckel (ÄB) skall vinna fillämpning. All märka är all nämnda lagrum i ÄB bara avser eflerievande make och oförsörjda barn, varför eflerievande sambo stär utanför ÄB-regleringen. En sambo fär dock anses höra lill "den dödes efterlämnade familj";atl till familjen kan räknas även ytterligare personer, utöver make och arvsberäl- ligade barn, se m.fl. Ulsökningsbalken, s.l85. Saken torde böra 183 uppmärksammas underarbetet med följdändringar lill den nya lagstiftning- Prop. 1986/87:90 enom äktenskapsbalk m.m. Denföreslagna bestämmelsen om rätt för konkursgäldenären all utföra tvist beträffande vilken konkursförvallaren har fått etl förlikningsbud an sluter sig nära till 78 8 KL. Lagtexten kan inte anses ge bestämt besked, huruvida vad som kan vinnas genom all gäldenären fortsätter tvisten i princip skall tillföras konkursboet eller ingå i den konkursfria förmögenhe ten. I litteraturen har det förra alternativet fått förord (Welamson, Kon kursrätt, s. 309). Enligt remissprolokollei har den nu föreslagna regeln samma innebörd. Denna bör enligt lagrådets mening komma till öppet uttryck i lagtexten. Del kan lämpligen ske genom att orden "med skyldig- hel att lämna redovisning fill konkursboet" skjuls in efter "---- får gäldenären själv". Ävenmed del sålunda föreslagna tillägget kan lagrummet ge anledning till vissalillämpningssvårigheter, vilka delvis har berörts i remissprolokollei. Medhänsyn lill atl bestämmelsen torde aktualiseras mera sällan får del ansesförsvarligt all inte utvidga lagregleringen ulan låta de avsedda frågorna fåsin lösning i rättstillämpningen. Såsompåpekas i specialmotiveringen finns det inte någon garanti för att gäldenärenfår kännedom om förlikningsanbudel och faktiskt kan utnyttja den rättighet somtillkommer honom enligt paragrafen. Del kan då synas naturligt atl lagtextenges en sädan lydelse som skulle bevara gäldenären vid denna rättighet, dvs. altförvaltaren åläggs att upplysa gäldenären om att ett förlikningsanbudföreligger. En bestämmelse av sådant innehåll fanns i 78 § KL i dess lydelseföre . Enligt den bestämmelsen ålåg det förvaltaren all, omdel lämpligen kunde ske, inhämta gäldenärens mening innan förlikning ingicks.Genom ändringar i KL utmönstrades denna och andra bestämmelser omskyldighet för förvaltaren atl höra gäldenären. 1 stället infördes en allmänregel om sådant hörande i 51 a 8 KL, som i remissförslaget motsvaras av 7 kap.10 6. Motden bakgrunden bör del godtagas att 3 kap. 10 6 inte innehåller enupplysningsplikt för förvaltaren. Bestämmelsen i 7 kap. 10 6 bör dock ges deninnebörden all förvaltaren skall höra gäldenären innan han antar ettförlikningsanbud, såvida del inle finns grundad anledning anta atl gäldenäreninle vill göra bruk av sin rätt eller del föreligger svårigheter att få kontaktmed gäldenären. Enligtförarbetena till 29 b 6 KL, som stämmer överens med 4 kap. 4 8 i förslaget, inskränker sig den direkta betydelsen av paragrafen, åtminstone i det väsentliga, dels lill bedömningen av ålervinningsfristen, dels lill 184 bedömningenav frågan, om gäldenären vid avhäfidélsen var insolvent eller Prop. 1986/87:90blev det genom denna. Det remitterade förslaget innebär nu atl temat för denmotbevisning som äiervinningssvaranden i vissa fall kan prestera för alt fredasig mot återvinning skall vid benefika transaktioner avse gäldenärenssufficiens i stället för hans solvens. Lagrådet vill med anledning av dettapåpeka atl föreliggande lagrum måste anses tillämpligt också vid dennainsufficiensbedömning. Gäller transaktionen fast egendom, blir alltsåtidpunkten för lagfartsansökan alt lägga till grund för prövningen avrelationen mellan gäldenärens fillgängar och skulder. Denföreslagna paragrafen motsvaras i gällande rält av 30 8 KL. I remissprotokolletberörs förhållandet att det i sistnämnda lagrum använda uttrycket "vareller genom sitt förfarande blev insolvent" har vållat tvekan irättstillämpningen. Den nu föreslagna lydelsen av första stycket är enförbättring. Syftet med ändringen är all förebygga tolkningen atl paragrafenskulle gälla endast en sädan rättshandling som har förelagils av konkursgäldenärenoch således inle en åtgärd som har företagits av nägon annan, t.ex. en borgenär.Lagrådet vill emellertid peka på att i andra och tredje styckena talas omrättshandling som har företagits mol någon närstående lill gäldenären. Ocksädenna avfattning kan leda tanken fel, på samma säll som det citeradeuttryckssättet i gällande 30 8 första slyckel KL. Lagrådet föreslär därför enviss omformulering av de nämnda styckena. Lagrådetvill vidare ifrågasätta, om inte etl ytteriigare förtydligande i första styckelär lämpligt. Därvid åsyftas atl lägel kan vara del alt sädan rättshandling somavses i paragrafen inte ensam varit orsak lill insolvensen. Medverkande kanocksä ha varit andra åtgärder eller omständigheter. Ätervinningsmöjlighet bör -i överensstämmelse med vad som får anses gälla (prop. 1975:6 s.209) - stä öppen även i sädana fall där samverkande orsaker till insolvensenföreligger och där alltså skadan för borgenärerna är indirekt. Detta bör kommatill uttryck i lagtexten genom en påbyggnad pä den aktuella paragrafens förstamening. Lagrådetföreslår med anledning av det sagda alt 5 8 får följande lydelse: "Enrättshandling, varigenom pä etl otillbörligt sätt en viss borgenär har gynnats framför andra eller gäldenärens egendom har undandragils bor genärerna eller hans skulder har ökats, gär åler, om gäldenären var eller genom förfarandet, ensamt eller i förening med annan omständighet, blev insolvent samt- rättshandlingen otillbörlig. Närslåendetill gäldenären skall anses ha sådan kännedom sädan Omrättshandlingen ägde rum före fristdagen, går den äter endast närden har gällt nägon närstående till gäldenären." 1förevarande paragraf anges, atl en gåva går åter om den har fullbordats senareän före frisldagen. 1 del av lagrådet (i annan samman- 185 sättning)behandlade förslaget till äktenskapsbalk (prop. 1986/87:901986/87:1) har föreslagits alt gåvor mellan makar blir gällande mellan dem påsamma sätt som gäller för gåvor i allmänhet, dvs. enligt huvudregeln genomtradition. Registrering av gåvan gör den ocksä bindande dem emellan (8 kap. I8 i del förslaget). För atl gåvan i förhällande lill givarens borgenärer skallanses bindande krävs enligt det nämnda förslaget i princip alllid registrering. Vadnu sagts visar all - vid ell genomförande av förslaget till äktenskapsbalk -det kan uppstå viss tvekan om vad man menar med att gåva är"fullbordad". Därmed bör anses åsyftat att gåvan fått giltighet motgivarens borgenärer. Något förtydligande i lagtexten synes knappast erforderligt. Enligtförslaget skall temat för den motbevisning varigenom mottagaren av en tidiggåva kan värja sig mol återvinning gälla gäldenärens sufficiens i stället för,som f.n., hans solvens. Samma ändring förordas i fråga om övriga reglerangående återvinning av benefika transaktioner. Lagrådet ser i och för sig inteanledning att motsätta sig förslaget. Del nya bevislemal kan emellertid tänkasge upphov lill åtskilliga lillämpningssvårigheter. Dessa hänför sig bl.a. tillfrågorna om hur tillgängarna skall beräknas och vilka skuldposter som skalltillmätas relevans. Sufficiensbedömningenär - i motsats fill en solvensbedömning statisk och tar sikte pä gäldenärensförmögenhetsställning för den aktuella transakfionen. Somriktlinjer för fillgångarnas värdering torde fä gälla vad de kan väntasinbringa vid en realisation som vidtas (jfr SOU 1970:75 s.60). Av detta följer att tillgångarna inte utan vidare kan åsättas de värdensom upptogs eller rätteligen, enligt bokföringsrätlsliga regler, skulle haupptagils i gäldenärens balansräkning. Beträffande skuldsidan torde detföljdriktiga vara atl beakta sädana skulder som skulle ha kunnat göras gällandei en konkurs, beslutad efler transaktionen i fråga, men endastdessa. Avgörande blir alltså, om en skuld skall anses ha "uppkommit"före transaktionen, och detta begrepp får här ges samma innebörd som i 100 8 KLoch 5 kap. 1 8 i den föreslagna lagen. Denärmare tillämpningsproblemen torde fä lösas i rättstillämpningen.Departementschefen har i remissprolokollei (avsnitt 2.5.2) diskuterat vilkaskulder, särskilt pä skatte- och avgiftsområdet, som är av betydelse förtillämpning av det i ätervinningsreglerna underförstådda nackdelsrekvisiiet,med vilket det nu ifrågavarande insufficiensrekvisitet har ett omedelbartsamband; uttalandena görs dock utan anknytning till något positivt förslag tilllagreglering. Uppkommande svårigheter mildras i någon mån av kravel atl denutmätningsbara egendomen uppenbari skall motsvara gäldenärens skulder för attmedkonlrahenten skall gä fri från återvinning, Paragrafenhandlar om återvinning som under vissa förutsättningar kan ske i fråga om bodelning mellan gäldenären och hans make eller dennes dödsbo. Lagrådet utgär från all under arbetet med följdändringar till före- 186 varandelagförslag eller den föreslagna nya sainbolagen (prop, 1986/87:1) Prop,1986/87:90 kommer atl uppmärksammas alt i del sistnämnda lagförslaget upptagilsbeslämmelser om bodelning mellan sambor. Dennaparagraf bör enligt min mening förses med följande förtydligande kommentar. Iförevarande kapitels 10 6 andra stycket anges alt, med visst undanlag, vad somsägs i 10 8 första stycket om återvinning av betalning tillämpas ocksä närkvittning har skett. I11 5 i samma kapitel av remissförslaget ges särskilda bestämmelser angåendeåtergång av betalning för växel eller check. Därvid anknyts återgången lillsådana "fall som avses i 10 6". 1 och med delta får anses medtillräcklig klarhet framgå att även ill 6:s fall kvittning i princip är attlikställa med betalning. Allmotsvarande synsätt atl kvittning är att jämställa med betalning -böranläggas synes inle behöva särskilt betonas i andra delar av lagförslaget. Genomen lagändring infördes möjlighet för konkursförvaltaren att påkallaåtervinning - förutom genom all väcka talan vid domstol - genom att göraanmärkning mot bevakning eller invändning mot annat yrkande som framställs motkonkursboet. Nyheten innebar all en invändning grundad på etlåtervinningsanspråk mot belalningsrätl eller förmånsrätt kunde prövas utanextra omgång vid konkursdomstolen tillsammans med andra anmärkningar mot enbevakad fordran. Deåtergivna reglerna har oförändrade förts över till 4 kap. 19 6 i förslaget tillny konkurslag. När detta förslag förverkligas kommer emellertidbevakningsförfarande alt anordnas endast mera undanlagsvis. Den till anmärkningmol bevakning alternativa utvägen alt rikta invändning mol ett yrkande gentemotkonkursboet torde stå öppen endast i fråga om talan som i rättegång förs molboel, l.ex. vid vindikafionstalan (se SOU 1970:75 s. 179). Följden skulle bliatt en konkursförvaltare, som på återvinnings-grund vill bestrida ell yrkandeom utdelning i konkurs, i flertalet fall vore hänvisad till atl väcka lalan itvistemål mol borgenären, kanske vid en annan domstol än konkursdomstolen. Detkunde rentav inträffa att de stipulerade fristerna för ålervinningstalan hadelöpt ul, när förvaltaren skulle la ställning lill en fordran som uttryckligenåberopades först på etl sent stadium av konkursen. Med hänsyn till detanförda vill lagrådet ifrågasätta om inle lämpligen en fordran som i konkurs kan göras gällande utan bevakning bör fä mötas med älervinningsanspråk inom ramen för utdelningsförfarandet, ulan alt frågan 187 har prövats iivislemål. Inom denna ram kan ett yrkande om Prop. 1986/87:90 alt rätt til!ålervinning föreligger prövas av domstol, i första instans konkursdomslolen. Enavigsida med en sådan ordning är atl frågan om återvinning kan komma alt hållassvävande , lill förfång för den berörde borgenären. Del börnämligen knappast komma i fräga all ange någon lidsgräns inom vilkenätervinningsinvändningen måste framställas. Betänkligheterna försvagasemellertid av att anspråket i del aktuella lägel är etl rent försvarsmedel motutdelningsyrkandet och i princip inle kan leda lill annat än att detta yrkandehell eller delvis ogillas (jfr , Materiell konkursrätl, 1980, s. 206). förutsättas all förvaltaren i alla viktigare fall under hand snarastunderrättar borgenären om sin inställning och söker träffa uppgörelse meddenne. Omden ifrågasatta ordningen genomförs, bör enligt lagrådet för över-skädlighetensskull de säll pä vilka förvaltaren kan påkalla återvinning anges i tre punkteri etl första stycke av 19 6. Andra och tredje meningarna i paragrafens förstastycke enligt departemenlsförslaget bör som följd härav brytas ut till tvåstycken i paragrafen. De tidigare andra och tredje styckena bildar lämpligen ensärskild paragraf, 20 8. Detta medför en förskjutning i numreringen avkapitlets sista paragraf, som blir 216. 1enlighet med del sagda skulle 19 6 fä följande lydelse: "Förvaltarenfär påkalla ålervinning 1. genom att väcka talan vidallmän domstol, 2. genom atl göra anmärkning molbevakning eller i samband med utdelningsförfarandet bestrida yrkande i annanordning om beialnings-eller förmånsrätt i konkursen eller 3. genom alt göra invändning molannal yrkande som i rättegång framställs mol konkursboet. Omförvaltaren inle vill påkalla ålervinning och inle heller ingår förlikning isaken, fär en borgenär påkalla återvinning genom all väcka lalan vid allmändomstol. Föråtergång av förmänsrätt som har vunnits genom utmätning eller genom betalningssäkringbehövs inle nägon särskild åtgärd." 1inledningsorden lill den nya 20 6 bör anges att del är fråga om talan omålervinning. Somkommentar lill den föreslagna 19 6 vill lagrådet tillägga följande. Attåtervinning påkallas har liksom enligt gällande rätt en formell inne börd (se t.ex. uttryckels användning i 4 kap. 15 6 i förslaget). Den nya möjligheten enligt punkt 2 att åberopa åiervinningsskäl är därför knuten till den särskilda procedur som utdelningsförfarandet utgör (se härom 11 kap. i förslaget). Återvinning "påkallas" alltså inte genom alt förvaltarenföre utdelningsstadiet, under hand, hos borgenären gör gällande alt en fordran eller en förmånsrätt är älervinningsbar. Sådant påkallande kan däremot göras genom alt förvaltaren i sitt utdelningsförslag underkänner en åbero pad fordran eller förmånsrätt för fordran. Del kan vidare inträffa atl ändringsyrkanden från en borgenärs sida hos rätten med anledning av det upprättade förslaget i sin tur ger förvaltaren anledning all åberopa att återvinningsrätl föreligger. Ocksä härigenom har återvinning"påkallats". 1båda fallen kan frågan, huruvida ätervinningspästäendet är berättigat, Prop.1986/87:90 komma under rätlens prövning, eventuellt vid en förhandling. Pämotsvarande sätt kan återvinning påkallas när efterutdelning skall äga rum ochalltså efler del all konkursen har avslutats. Naturligtvis är förvaltarenoförhindrad atl på ell tidigare stadium, inom uppställda frister, väcka lalanom återvinning i vanligt tvistemål.