prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — 1 del sammanhang- Prop.1986/87:90 et föreslås att den nämnda lagen skall upphöra atl gälla. Jag avstårdärför från all nu lägga fram något ändringsförslag som rör den lagen. Jaghar tidigare (avsnitt 2.12) redovisat mina skäl för att föreslå all förmånsrättför revisorers m.fl. arvoden införs. Delta föranleder atl förmänsrättslagen(1970:979) föreslås ändrad pä ytterligare en punkl utöver den som kommitténföreslår. Av skäl som framgår av avsnitt 2.4.1 föreslär jag ocksä atl delinförs en ny paragraf i sekretesslagen (1980:100). Jag föreslär vidare enändring i passlagen (1978:302). Som framgått av vad jag har anfört(avsnitt 2.13) lägger jag ocksä fram förslag om ändringar i lagen (1972:180) omavrundning av vissa fordringar lill hell krontal, m. m. Kungörelsebeslämmelseni vattenlagen (1983:291) har givit upphov till problem, likartade dem som gälltför konkurslagens kungörelsebestämmelse. Jag föreslår därför alt 13 kap. 22 8iredje stycket vattenlagen justeras enligt samma princip som jag föreslagitbeträffande konkurslagen. Stockholmslingsräii föreslår atl 12 kap. 71 8 jordabalken ändras så alt hyrestvisler somuppkommer i samband med konkurser, i likhet med vad som gäller förarbetstvister, kan handläggas i konkursen. Enligt tingsrätten brukar dessahyrestvisler, trots atl de rätteligen borde handläggas vid fastighetsdomstol,vid tingsrätten handläggas enligt KL. Denna praxis bör enligt tingsrätten gesstöd i lag. Rättegångsulredningen(Ju 1977:06) har enligt sina direktiv (Dir 1977:10) i uppgift bl.a. all föreslååtgärder för att komma till rätta med de olägenheter som uppslår till följd avden strikta kompeiensuppdelningen mellan olika domstolar i närbesläktade mål,t.ex. mål vid allmän domstol och fastighetsdomstol. Enligt vad jag har inhämtatpågår arbetet med bl.a. denna uppgift . Mol denna bakgrund finnerjag det inte lämpligt alt nu föreslå en separat lösning för just hyrestvislersom uppkommer i samband med konkurs. Saken kan emellertid las upp på nytt närresultatet av rätlegångsulredningens arbeie pä denna punkl föreligger. Somframgått av del tidigare anförda föreslär jag all lagen (1956:217) om vissakreditinrättningars konkurs upphävs och all de regler som alltjämt haraktualitet flyttas till den nya konkurslagen eller till förordningen. De avkommittén föreslagna ändringarna lag saknar därför motsvarighet imitt förslag. förslag all befria del allmänna från skyldighet atl bevaka krav påskaller och avgifter saknar motsvarighet i mitt förslag lill ny konkurslag bliren av kommittén föreslagen ändring i lagen (1982:188) om preskription avskallefordringar m.m. obehövlig. Jag föreslär därför ingen ändring i den lagen. Dennya konkurslagen medför också behov av följdändringar i en mängd förordningar,kungörelser m.m. 1 samband med att den nya konkursförordningen läggs framavser jag atl förelägga regeringen de följdändringar som erfordras i dessaövriga författningar. De lämnas således ät sidan i detta sammanhang. 3 Upprättade lagförslag Prop. I enlighet med vad jag nu har anfört har det inomjuslitiedepartemenlel upprättats förslag lill 1. konkurslag, 2. lag om ändringi ackordslagen (1970:847), 3. lag om ändringi lagen (1934:67) med bestämmelser om konkurs, som omfattar egendom i ,, eller , 4. lag om ändringi lagen (1934:68) om verkan av konkurs, som inträffat i , ,eller , 5. lag om ändringi lagen (1981:6) om konkurs som omfattar egendom i annat nordiskt land, 6. lag om ändringi lagen (1981:7) om verkan av konkurs som inträffat i annat nordiskt land, 7. lag om ändringi , 8. lag om ändringi jordabalken, 9. lagom ändring ivattenlagen (1983:291), 10. lag om ändring i , 11. lag om ändring i rätlshjälpslagen (1972:429), 12. lag om ändring i lagen (1974:371)om rättegången i arbetstvister, 13. lag om ändring i ulsökningsbalken, 14. lag om ändring i lagen (1955:227)om inskrivning av rätt till luftfartyg, 15. lag om ändring i aktiebolagslagen(1975:1385), 16. lag om ändring i lagen (1987:000)om ekonomiska föreningar, 17. lag om ändring i bankrörelselagen(1987:000), 18. lag om ändring ibankakliebolagslagen (1987:000), 19. lag om ändring i sparbankslagen(1987:000), 20. lag om ändring iföreningsbankslagen (1987:000), 21. lag om ändring i försäkringsrörelselagen(1982:713), 22. lag om ändring i lagen (1972:262)om understödsföreningar, 23. lag om ändring i lagen (1854:50 s. I) om handel med lösören, som köparenlåter i säljarens vård kvarbliva, 24. lag om ändring i lagen (1927:77) omförsäkringsavtal, 25. lag om ändring i lagen (1966:742)om hotell- och pensionatrörelse, 26. lag om ändring i förmånsrätlslagen(1970:979), 27. lag om ändring i lagen (1970:980)om retentionsrätt för fordran hos holellgäst, 28. lag om ändring i lagen (1972:180)om avrundning av vissa fordringar till helt krontal, m.m., 29. lag om ändring ihandelsregislerlagen (1974:157), 30. lag om ändring i passlagen(1978:302), 31. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100), 32. lag om ändring i lagen (1984:81) omfastighetsmäklare. Lagrådei har granskat lagförslagen 1,2, II, 26, 30 och 31. 4.1 Förslaget till ny konkurslag Konkurslagskommitténsförslag till ny konkurslag vilar pä i huvudsak samma principer som den nugällande konkurslagen. Den kronologiska framställningsmetoden, dvs. alt lagen istörsta möjliga utsträckning fids-mässigt följer den praktiska handläggningenav en konkurs, har behållits. Även kapitelindelningen följer i stort sett KL:skapiteiindelning. 1 KLförslagel har emellertid antalet kapitel utökats ochvissa regler med sakligt samband har samlats i nya särskilda kapitel, l.ex.reglerna om konkurskostnader och om handläggningen hos rätlen. Vidare ärKLförslagel indelat i avdelningar. Avdelningsindelningen anknyter främst tillskillnaderna mellan stor och mindre konkurs. Meddet enhetliga konkursförfarande som jag nu föreslår blir en avdelningsindelninginle lika naturlig. Då en sådan indelning knappast heller skulle ökaläsbarheten, har den inle lagils upp i mitt förslag. föreslagna kapilelindelningen har med etl undanlag följts. Jagbortser här från atl 14 kap. KLförslagel, vilket innehåller särskildabestämmelser om mindre konkurs, saknar motsvarighet i mitt förslag. Detsammagäller 18 kap. KLförslagel, som behandlar näringsförbud efter särskildprövning. Undanlaget i övrigl från kommilléförslagels kapitelindelning gällerreglerna om avskrivning av konkurs. Reglernaom avskrivning av konkurs återfinns i såväl KL som i KLförslagel på fleraolika ställen. Olika regler gäller för avskrivning av ordinär konkurs pä grundav otillräckliga tillgångar och för mindre konkurs. Reglerna om avskrivning avordinär konkurs kan också sägas vara ofullständiga, eftersom del saknasföreskrifter om hur del skall förfaras med eventuellt återstående tillgångarefler avskrivningsbeslutei. Ofta saknar också bestämmelserna om avskrivning avkonkurs elt naturligt samband med de regler i anslutning till vilka de harplacerats. Sålunda har exempelvis reglerna om avskrivning av ordinär konkurs pägrund av ofillräckliga tillgångar placerats i utdelningskapitlel. Reglernaom avskrivning av konkurs - särskilt då i fräga om mindre konkurs torde varanågra av de mest tillämpade reglerna i konkurslagen. Del är därför naturligtatl de ges en mer framträdande placering. Dessa skäl talar enligt min meningför atl avskrivningsreglerna samlas i etl särskilt kapitel och därvid görs merenhetliga och fullständiga. I mitt förslag har reglerna placerats i ell nyttkapitel (10 kap.) före utdelningskapitlel. har intagits vissa grundläggande bestämmelser om konkurs. 1 / kap. enlighet med vad som föreslagils under remissbehandlingen inleds kapitlet med en allmänt hällen definition av begreppet konkurs (1 8). I paragrafen anges också hell allmänt vad som förslås med begreppet konkursbo. Föl jande paragraf behandlar den allmänna konkursgrunden (2 8), Härefter 182 följer de grundläggandereglerna om förvaltning öch tillsyn (3 8). Att etl Prop. 1986/87:90konkursbo kan försättas i konkurs framgår av 4 §. I 5 § har intagitsbestäm- / kap. melser om tillämpningen av regler om panträtt i fast resp.lös egendom. Kapitlet avslutas med en bestämmelse (6 8) om hur en avvikanderegel i en annan lag förhåller sig lill reglerna i konkurslagen. Tvåav paragraferna i 1 kap. KLförslagel saknar motsvarighet i mitt förslag. I denena (1 kap. 2 8) anges de tvä formerna för handläggning av konkurs. Med delenhetliga konkursförfarande som jag här förordar kan dessa regler slopas. Deersätts dock i viss män av 9 kap. I 8, vari förutsättningarna för beslut omalt anordna elt bevakningsförfarande anges. Vidare sägs i I kap. 6 8KLförslagel att staten, kommun och landstingskommun skall jämställas medborgenär som bevakat fordran i konkursen om den ifrågavarande fordringenomfattas av den av kommittén föreslagna bevakningsfriheten. Jag har i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.6.1) redovisat mina skäl för all inte ta uppen regel om bevakningsfrihei för skalle- och avgiftsfordringar i mitt förslag. Genomkonkurs lar en gäldenärs samtliga borgenärer i ell sammanhang tvångsvis ianspråk gäldenärens samlade tillgångar för betalning av sina fordringar. Underkonkurs omhändertas tillgängarna för borgenärernas räkning av konkursboet. Paragrafensaknar motsvarighet i såväl KL som KLförslagel. Hovrättenför Nedre Nortland har ifrågasatt om inle den nya konkurslagen bör inledas meden allmän definition av begreppet konkurs. Visserligen torde konkurs vara ellvälkänt begrepp för de flesta. Jag menar emellertid ändå all del i en lag avdenna omfattning bör finnas en definition av del grundläggande begreppetkonkurs, även om denna definition med nödvändighet måste vara allmänt hållen.Paragrafens utformning överensstämmer med lagrådets förslag. Iparagrafens första mening har i enlighet härmed angetts vad som fränprincipiella synpunkter kännetecknar konkurs. Utmärkande för konkurs, tillskillnad från utmätning, är all det är gäldenärens samtliga fillgängar som lasi anspråk för betalning sä långt möjligl av skulderna. Konkurs skiljer sig fränutmätning även därigenom att betalningen i princip skall avse samtliga skuldersom finns vid en viss lidpunkt. Påmotsvarande säll anges vad begreppet konkursbo rent allmänt betyder. Dendefinition som innefattas i andra meningen är emellertid inte heltäckande.Begreppet konkursbo kan ha delvis olika betydelser beroende på i vilketsammanhang del används. Del kan sålunda betyda den förmögenhetsmassa som skallanvändas för betalning till borgenärerna (se t.ex. 3 kap. 3 8) men ocksä delspeciella rättssubjekt som konkursboet ulgör och som kan förvärva rättigheteroch ikläda sig skyldigheter (t.ex. 3 kap. 9 8). Allmännabestämmelser om handläggningen av konkursärenden har la gils upp i 16 kap. 183 Paragrafen har utformatsenligt förslag av lagrådei. Som lagrådet har Prop. 1986/87:90 anfört kandefinitionerna i paragrafen inte i sig läggas till grund för all lösa /kap. Engäldenär som är på obestånd skall efler egen eller en borgenärs ansökanförsältas i konkurs, om inte annat är föreskrivet. Medobestånd (insolvens) avses atl gäldenären inle kan rätteligen beiala sinaskulder och atl denna oförmåga inle är endast tillfällig. Paragrafenöverensstämmer i sak med 1 kap. I 8 KLförslagel och 1 8 KL. I6 § av förevarande kapitel anges att om del i någon annan lag har meddelatsnågon bestämmelse som avviker frän konkurslagen, den bestämmelsen gällerframför konkurslagen. Med hänsyn till den bestämmelsen har kommitténföreslagit all första styckel av förevarande 2 8 avslutas med en reservationför konkurshinder som kan följa av "denna lag". En remissinstans harpåpekat att konkurshinder inle följer av andra bestämmelser i än 2kap. 10 8, varför del i tydlighetens intresse uttryckligen bör hänvisas tilldenna paragraf. Bestämmelserom konkurshinder har även i mitt förslag tagits upp i 2 kap. 10 8. Därutöverkan konkurshinder följa av bl.a. 9 och 13 §8 ackordslagen (1970:847) och lagen(1940:300) angående förordnande om anstånd med betalning av gäld(moralorielagen). Dessutom kan del förhållandet alt gäldenären försatts ikonkurs i annal nordiskt land medföra hinder mol bifall lill en konkursansökan.Även om del med den föreslagna bestämmelsen i 1 kap. 6 8 följer allkonkurshinder i andra lagar skall beaklas vid tillämpningen av 2 §, bör dettaförhållande framgå även av förevarande paragraf Enligtmin mening är det tillräckligt atl i förevarande paragraf anmärka attkonkurshinder kan följa av särskilda föreskrifter, vare sig dessa utgörs avbestämmelser i konkurslagen eller av andra bestämmelser. Första styckel harutformats i enlighet med det sagda. Förvaltningenav etl konkursbo handhas av en eller flera förvaltare. Förvaltningen av boetstår under tillsyn av en tillsynsmyndighet. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 1 kap. 3 8 KLförslagel. Del första stycketmotsvaras av 41 § första stycket första meningen KL och det andra slyckel av 42§ första stycket KL. Paragrafenupptar de grundläggande reglerna om konkursförvallningen och tillsynen däröver.För närvarande gäller att i mindre konkurs endast en förvaltare kan utses. Idet enhetliga konkursförfarandel kan flera förvaltare utses även om någolbevakningsförfarande inte anordnas. 1 7 kap. 2 8 anges närmare under vilkaomständigheter flera förvaltare kan utses. Enligt21 kap. I § i dess lydelse före svarade dödsbodelägarna personligen för de skulder efler den avlidne som de 184 kändefill vid bouppteckningens förrättande. Delägarna kunde emellertid Prop.1986/87:90 befria sig frän detta ansvar genom atl avträda boet till förvaltningav / kap. boutredningsman eller till konkurs. Liknande regler fanns för densituationen all en skuld blev känd efter bouppteckningen. Denna reglering harsamband med föreskriften i 185 a 8 andra stycket KL att förvaltare idödsbofallen skall utses endast om bouppteckning enligt 20 kap. ärvdabalkeninle har upprättats eller annars särskilda skäl föreligger. Syftet med enkonkursansökan i dessa fall var ofta all dödsbodelägarna önskade befria sigfrån det personliga betalningsansvaret. Någon egentlig konkursutredningbehövdes dä inte (prop. 1978/79:105 s. 221). Eftersomprincipen om dödsbodelägarnas personliga ansvar för den dödes skulder numerahar övergetts (prop. 1980/81:48, SFS 1981:359), saknas det anledning fördelägarna att försätta dödsboet i konkurs enbart för att undvika ansvaret förskulderna. Därmed saknas det, som kommittén har påpekat, skäl för all behållasärregleringen för dessa fall. Närmarebestämmelser om förvaltningen av konkursboet och tillsynen däröver finns i 7kap. Etlkonkursbo som är pä obestånd kan försättas i konkurs. Vad som är föreskrivet idenna lag om gäldenär skall i sädana fall gälla konkursboet. Paragrafenöverensstämmer med 1 kap. 4 § KLförslagel och 193 8 KL. Medpanträtt i fast egendom jämställs vid tillämpningen av denna lag annan särskildförmånsrätt som gäller i egendomen och inte grundas pä utmätning ellerbetalningssäkring. Vadsom sägs om borgenär med handpanträtt i lös egendom tillämpas också i fråga omborgenär med rätt atl hålla kvar lös egendom till säkerhet för fordran(retentionsrätt). Paragrafenöverensstämmer med 1 kap. 5 8 KLförslagel och motsvarar i sak 195 8 KL. Meduttrycket handpanträtt avses delsamma som 14 8 2 förmänsrättslagen (1970:979).Det innebär atl även panträtt i lös egendom som pä grund av egendomensbeskaffenhet stiftas ulan tradition inbegrips. Som exempel kan nämnas panträtti muntlig fordran efter denuntialion. Vidare inbegrips såväl konventionell handpanträtt,dvs. panträtt som grundas pä avtal, och legal handpanträtt, dvs. sådan panträttsom uppkommit direkt på grund av bestämmelser i lag (t.ex. 6, 31, 32, 36 och 7588 kommissionslagen 1914:45). Även termen retentionsrätt har samma betydelsesom 14 8 2 förmånsrätlslagen, dvs. en rätt all kvarhälla lös egendom lillsäkerhet för fordran. Atl bestämmelserna i bl.a.konkurslagen angående fast egendom och rättighet däri också tillämpas i fråga om tomträtt följer av 13 kap. 26 8 jordabalken. Hovrätten för NedreNorrland har ifrågasatt om paragrafen försvarar sin Prop. 1986/87:90 platsi I kap. Nägon helt invändningsfri placering av paragrafen går knap- I kap.pasl atl finna. Jag anser all del med hänsyn till bestämmelsernas allmännakaraktär är försvarbart atl behålla den av kommittén föreslagna placeringen. Omdel i någon annan lag har meddelats någon bestämmelse som avviker från dennalag, gäller den bestämmelsen. Angåendetillämpligheten av rältegångsbalken ges bestämmelser i del följande. Paragrafensaknar motsvarighet i KL. Det första stycket överensstämmer med 1 kap. 7 8KLförslagel. Avallmänna principer för lagtolkning följer att speciallagstiftning normalt taröver allmän lagstiftning, varför den föreslagna bestämmelsen i första stycketfrån formell synpunkt knappast är nödvändig. Jag anser dock all bestämmelsenfyller elt behov eftersom den klargör elt förhållande som inle stär klart förden oinilierade. Kommittén har i belänkandet (s. 256) angett ett antalbestämmelser som för vissa fall avviker frän konkurslagen och som alltså skallgälla i stället för denna. Jag fär här hänvisa till betänkandet. Angåendekonkurshinder hänvisar jag också lill specialmoliveringen till 2 8 i dettakapitel. Dennya konkurslagen innehåller vissa delvis nya regler om handläggningen. Ennyhet som redan berörts är atl konkursdomarinstitulionen har slopats ochersatts av rätlen som sädan. Vidare föresläs att åtskilliga av de frågor som handläggs av rätten som vanligt tvistemål skall handläggas inom ramen förkonkursärendel. Delta gäller l.ex. prövningen av en borgenärs konkursansökansom inte har medgelis av gäldenären, av tvisfiga fordringar i konkurs och avförvaltares arvodesanspråk. Av 16 kap. 2 8 framgår atl (RB)bestämmelser om handläggningen av tvistemål i lillämpliga delar gäller vidrättens handläggning av konkursärenden. Angående den närmare regleringen avdessa frågor hänvisas i första hand till specialmoliveringen i anslutning tillrubriken till 16 kap. saml till 16 kap. 1-3 88. Påförslag av lagrådei har jag som ett andra styckel tagit upp en bestämmelse somklargör att första styckel inte har avseende pä företrädesförhäl-landel i vadavser konkurslagen och RB. Frågan i vad män RB är tillämplig i konkursärendenregleras i särskilda bestämmelser i del följande, främst i 16 kap. 4.1.22 kap. Konkursansökan och konkursbesiut m.m. Kapitletinnehåller bestämmelser som huvudsakligen rör inledande av 2 kap. konkurs. Bestämmelserna motsvarar i slorl sett 2-19 88 KL. Dessa be stämmelser omarbetades i grunden vid konkursreform. Beträffan de motiven kan jag därför i huvudsak hänvisa till prop. Somframgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4) föreslås nu atl Prop.1986/87:90 konkursdomarinstitulionen avskaffas. Delta medför behov av att finnanya 2 kap. rutiner för handläggningen av en tvistig konkursansökan. Handläggningentillgår på följande sätt. En ansökan av en borgenär om atl gäldenärenskall försällas i konkurs görs hos konkursdomaren. Denne delger gäldenären etlföreläggande all svara pä ansökningen. Om gäldenären inle då medger bifall tillansökningen, hänskjuls denna till rättens prövning. Konkursdomaren kallarparterna lill en förhandling inför rätten varvid ansökningen slutligt prövas.Kallelsen lill förhandlingen skall delges gäldenären. Uteblir borgenären fränförhandlingen skall målet avskrivas, om inle gäldenären medger bifall tillansökningen. Gäldenärens utevaro utgör inle någol hinder mol all målet avgörs. Detnu gällande förfarandet för prövning av tvisfiga konkursansökningar harkritiserats för all vara alltför omständligt. Tilllagande svårigheter all fåmindre nogräknade gäldenärer delgivna har understött kritiken.Delgiv-ningssvårighelerna ger sig främst lill känna vid försök att delgekallelsen till förhandlingen inför rätlen. Del påslås att gäldenären vid delhär laget vet vad det är fräga om och därför kan ha ell intresse av alt undgådelgivningsförsök. Eftersomhandläggningen av en konkursansökan kommer atl äga rum endast vidrälien blir del inle aktuellt med nägon form av hänskju-tande av en tvistigkonkursansökan. Konkurslagskommitlén har övervägt olika alternativa lösningar.Kommittén har stannat för atl föreslå ett syslem som enligt kommittén ipraktiken redan tillämpas på sina håll i landet och som bygger pä all man slårsamman föreläggandel för gäldenären att svara på en konkursansökan med enkallelse till en förhandling inför rätten. Antalet delgivningslillfällen kandärmed minskas lill etl och proceduren förenklas. En olägenhet som är förenadmed systemet är att rätten alltid måste sälta ut varje konkursansökan avborgenär lill förhandling trots atl denna i många fall senare måste ställas inom gäldenären medger ansökningen. Kommitténsförslag till ny handläggningsordning har av de remissinstanser som har uttalatsig i denna fråga fäll ell odelat positivt mottagande. Kommilléförslaget harockså lagts lill grund för utformningen av mitt förslag. Iförhällande till 2 kap. KLförslagel medför det enhetliga konkursförfarandetvissa ändringar av bl.a. reglerna som rör åtgärder vid konkurs (2 kap. 23-25 88KLförslagel). Vidare har reglerna om förfarandet när högre rält beslutar omändrad handläggningsform (2 kap. 26 § KLförslagel) av naturliga skäl fält utgå. En fråga som inte harbehandlats av kommittén är frågan om ersäiining för räiiegångskosinader som en part har haft i samband med en konkurs ansökan. KL upptar inga särskilda regler om detta, men del anses i praxis att 18 kap. RB bör tillämpas analogt. I 10 8 förmänsrättslagen (1970:979) sägs bl.a. att en borgenärs kostnader för gäldenärens försällande i konkurs åtnjuter den förmånsrätt som följer av den paragrafen. Det får antas atl en borgenär inle är skyldig all framställa anspråk på kostnadsersättning i konkursansökningsmålel för all vara berättigad lill förmånsrätt (jfr dock 187 vad lagrådei har anfört isitt yttrande i anslutning fill 2 kap. 23 8). 1986/87:90 borgenär kanju ha kostnader för försättandet i konkurs även om gälde- 2 kap. närenomedelbart medger ansökningen och handläggningen av kostnadsfrågan bör inle fäfördröja etl konkursbeslut. Det är emellertid osäkert om rättens prövning av enborgenärs kostnadsanspråk är bindande för förvaltaren eller om denne senarekan framställa anmärkning mot anspråket. Del torde också råda viss osäkerhet omhuruvida borgenären är skyldig alt bevaka sin fordran pä sådan fastställdkostnadsersättning. I avsaknad av särskilda regler därom torde en sådanskyldighet åvila borgenären. Föregen del anser jag del önskvärt all del i konkurslagen förs in bestämmelser omparternas ansvar för kostnader i samband med konkurs-ansökningsförfarandel.Bestämmelser om detta har tagits upp i 23 8 i förevarande kapitel. Detkan inte anses lämpligt alt ålägga en borgenär skyldighet all framställa sittkrav pä kostnadsersättning innan rätten avgör en konkursansökan. Borgenärensaknar möjlighet alt bedöma när ansökningen kan komma atl avgöras och delskulle medföra onödig försening all ålägga rälien skyldighet att beredaborgenären tillfälle all inkomma med sill kostnadsyrkande. I delta avseendepassar således inte bestämmelserna i 18 kap. 14 8 RB. Om däremotkonkursansökningen ogillas bör gäldenären, om han begär ersättning för sinakostnader, vara skyldig alt i enlighet med 18 kap. 14 8 RB framställa sinaanspråk innan handläggningen avslutas. Undantag frän reglerna i 18 kap. 14 8 RBbör därför göras endast såvitt avser borgenärs anspråk pä ersättning. Ansökanom konkurs görs skriftligen hos den tingsrätt där gäldenären bör svara itvistemål som angår betalningsskyldighet i allmänhet. Ansökningshandlingenskall vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller sökandens ombud. Sökandenskall ange och styrka de omständigheter som gör rätten behörig, om de inte ärkända. Enansökan skall avvisas, om del inte av den framgår vilken tingsrätt som ärbehörig och sökanden inte följer etl föreläggande alt avhjälpa bristen. Paragrafenöverensstämmer i sak med 2 kap. 1 § KLförslagel och 6 8 KL. 1förhällande lill KL har de ändringar vidtagits som betingas av atlkonkursdomarinsiilutionen avskaffas.