prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — infördesemellertid den samordnade banklagstiftningen, vilkel innebar attrörelsereglerna för de tre bankgrupperna iallt väsentligt kom att överensstämma. Härigenom öppnades de legalaförutsättningarna för de olika bankgrupperna atl driva en likartad verksamhet.Utvecklingen har därefter visat att sparbankerna och föreningsbankernaförändrat sin verksamhetsinriktning och kommit alt alltmer närma sigaffärsbankernas traditionella verksamhetsområde. Stora förändringar har också skett påinlåningssidan. Nya inlåningsin-stmment här tillkommit. a. harstorinlåningen ökat starkt. Denna bmkarindelas i specialinlåning och utgivning av bankcertifikat. Specialinlåningenkaraktäriseras av att banken med insättaren förhandlar fram särskilda villkor för insättning av betydandebelopp. Bankcertifikat kan närmast liknas vid en kortfristig obligation. a.har införandet av detta och andra upplåningsinstmment, som har samband medstatens upplåningsbehov, bidragit till att penningmarknaden utvecklatskraftigt . Förutomden centrala bankverksamheten, som utgörs av in- och uflå- 165 ningen, drivernästan alla banker i större eller mindre utsträckning andra Prop. 1986/87:12 rörelsegrenar, som har samband med den egentliga bankverksamheten. Hiiräknas noiarialverksamhet, valulahandel, fondkommissionsrörelse,betalningsförmedling och juridisk rådgivning. Bankernas interna organisation har ocksåförändrats. En stor del av deras verksamhelbedrivs i hel- eller delägda bolag utanför banken, främst i flnansbolag. Också andra lyper avverksamhet föriäggs i bankerna närslående bolag, såsom fastighetsförvaltning,fasiighelsförmedling och placeringsrådgivning. De svenska bankernasutlandsverksamhet har också ökats kraftigt, bl. a. för alt möla de utländskabankernas konkurrens om de svenska industriföretagens utlandsaffärer. Dettahar lell flll en omfattande utlandsetablering genom dotterbanker,konsortiebanker eller andra delägda utländska bankföretag. Syftet har bl. a.varit att underiätta för svenska företag alt exportera sina varor. Ocksåsparbankerna och föreningsbankerna har genom sina affärsbanker, SparbankernasBank och , etablerat sig i utlandet, även om det skell i merblygsam utsträckning. harutländska banker kunnat verka endast genom agenter och från faslarepresenlaiionskonlor i . Ett trettiotal utländska banker har hitlills fått lillstånd att inrättarepresenlaiionskonlor här i landet. Sedanden får emellerfld utländsk bank etablera sig här också genom all bilda ell svenskl bankaktiebolag.Hittills har sammanlagt tolv sädanautlandsägda bankaktiebolag fält tillstånd att driva verksamhet i . Med undanlag avSveabanken, som beviQades oktroj av regeringen , har nägonegentlig nybildning av affärsbanker inte förekommit sedan 1920-talel. Här bortses då från sparbanksväsendetsoch jordbrukskasserörelsens affärsbanker ochFöreningsbankernas Bank, Affärsbankernasstorlek exkl. dotterbolagen mätt i balansomslutning per . (Mkr)- (Mkr)' - Till allmänheten. Inkl.ullåning i utländsk valula " Från allmänheten. Inkl.bankcerlifikal Källa:Resp. banks årsberättelse Det finns för närvarandecirka 135 sparbanker. Dessa ärav mycket olika storlek. De tio slörstasparbankerna svarar för nära hälften av sparbankernas totala omslutning.Sparbankernas Bank är en affärsbank och sköter bl. a. utlands- och fondärendenför flertalet sparbanker. De tio slörsiasparbankernas slorlek mätt i balansomslutning per . Antal Antal' Utlåning Inlåning Eget Balans- kontor anställ- (Mkr) (Mkr)- kapital omslut- da' (Mkr) ning Summa de 10 största ' Medeltal under årel. " Före bokslui. Källa; , samtliga sparbanker . Föreningsbankernaär av två slag, centralkassor för jordbmkskre dit och Prop. 1986/87: 12jordbrukskassor. Det flnns 12 cenlralkassor och 399 jord brukskassor.Centralkassornas balansomslutning m. m. per . (Mkr)-' ' Uppgiftema är preliminära och avser läget förebokslut. ' Inkl. bankcertifikat. Bankkategoriernas andelarav den totala banksektorn mätt i balansomslutning och inlåning . Balans- Andel Inlåning Andel Affärsbankerna* 527734 273038 * Här ingår ochFöreningsbankernas bank. 3.1 Förslaget till ny banklagstiftning Bankemas verksamhet regleras i tre olika lagarfrån 1950-lalet, nämligen lagen (1955:183) om bankrörelse (BL) lagen (1955:416)om sparbanker (SpL) och lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen (JkL). Samtliga banklagar harändrats vid ett flertal tillfällen. De mest genom gripande förändringarna i de tre lagarna skedde efter förslag av kreditinstitututredningen (Samordnad banklagstiftning SOU 1967:64, prop. 1968:143, BaU 60, rskr. Reformen innebar, som lidigare nämnts, en samordning av rörelsereglerna för affärsbanker, sparbanker , 168 ochjordbrukets kreditkassor - föreningsbanker - så att dessa institut fick Prop. 1986/87:12 rätt atl på i huvudsak likartade villkor driva bankrörelse. De associationsrätlsliga bestämmelserna ibanklagen, sparbankslagen och jordbmkskasserörelsdagen knyter an till reglernai lagen (1944:705) om aktiebolag.Banklagens bestämmelser är i stor omfattning utformade efter mönster av den lagen. I flera hänseendenhänvisas också i banklagen direktflll bestämmelser i aktiebolagslagen. Även i sparbankslagen finns åtskilliga bestämmelser som är utformade medaktiebolagslagen som förebild.Jordbrukskasserörelselagen bygger på lagen (1951:308) om ekonomiskaföreningar, som i sin tur i väsentliga delar går flllbaka aktiebolagslag. antog en nyaktiebolagslag, som trädde i kraft den Ijanuari 1977. Reglerna om aktiebolag har förenklats väsentligt i den nya lagen.Bl.a. har lagens formalitets- ochpubliceringsföreskrifter genomgående beskurits kraftigt. Till den nyaaktiebolagslagen har förts över huvuddelen av bestämmelserna om akflebolagi lagen (1970: 596) om förenklad aktiehantering (LFA). En motsvarande överföring har gjorts tillförsäkringsrörelselagen (1982; 713) av om försäkringsaktiebolag. Kvar i LFA flnns numera i huvudsak bestämmelser ombankaktiebolag. En annan viktignyhet i den nya aktiebolagslagen är att redovisningsbestämmelserna harsamordnats med den nya bokföringslagen (1976: 125), som trädde i kraft den 1 januari 1977.Bokföringslagen gäller bara i den månavvikande regler inte har meddelats i eller med slöd av annan lag. Engrundtanke i bokföringslagen är att den associationsrättsliga lagstiftningen skall kunna hänvisa till bokföringslagens regler om t. ex. årsbokslut ochi övrigt innehålla endast sådanabestämmelser om redovisning som behövs med hänsyn till de olikaföretagsformernas särskilda förhållanden. Redovisningsbestämmelsema aktiebolagslag är ulformade i enlighet härmed. I övrigl upptar dennya aktiebolagslagen beslämmelser om nya finansieringsformer.Styrelsens ställning inom ett aktiebolag har förstärkts. En koncerndefinitionhar införts i lagen, vilkel innebär alt ett bolag måste i redovisningssammanhangbeakta bolagets ställning som moderbolag eller dotterbolag i en koncern. arbete har ihuvudsak bestått i en anpassning av de trebankkategoriernas lagar flll aktiebolagslag och bokföringslag. Ulredningen har därutöverföreslagil vissa ändringar som är av bankspecifik karaktär. Främst avseshär bankernas rörelseregler. tillsattesen kommitté för översyn av kreditmarknadens stmktur - kreditmarknadskommittén (Fi 1983:06) -vilken har till uppgift att utredastrukturfrågorna på kreditmarknaden. Bl.a. ingår i kommitténs uppdrag att föreslå rationella rörelseregler förskilda slag av finansinstitut, däriblandbankerna, och att överväga nya regler för tillsyn över kreditmarknadeni stort (se Dir 1983; 38). Av de sista tilläggsdirektiven till banklagsutredningenframgår att utred ningeninte haft till uppgift att överväga ändringar av rörelsereglerna inom områden som omfattas avkreditmarknadskommilténs uppdrag. ningen har därför nöjt sig med att presenlera deförslag till ändringar i Prop.1986/87: 12 rörelsereglerna som förelåg vid lidpunklen för tilläggsdirektiven.Av samma anledning har utredningen inte heller föreslagit några egentligaförändringar av tillsynsreglerna för bankerna. har lagl fram förslag lillfyra nya lagar nämligen bankrörelselagen, bankaktiebolagslagen, sparbankslagenoch föreningsbankslagen. Bankrörelselagen är utformad som en ramlag ochinnehåller ett fåtal beslämmelser som flnns i BL och är gemensamma församtliga bankgrupper. De tre bankkategorierna har i övrigt fått en fullständigreglering i var sin lag. Utredningen har strävat efter att ge dessa lagar enså likartad utformning som möjligt. Bankaktiebolagslagen är uiformad så alt deni princip föQer akliebolagslagens kapildinddning. Kapitlen om rörelsen och omden offenlliga tillsynen saknar av naturiiga skäl molsvarighet iakliebolagslagen. Sparbankernas och föreningsbankernas associationsrättsligasärart har också krävt särlösningar när det gäller lagarnas utformning ochinnehåll. Remissinstanserna har i allmänhet ställt sigposiliva lill banklagsutredningensförslag till ny banklagstiftning. Man anser atl förslaget är väl motiverat ochväl ägnat att läggas till grund för lagsliflning. De flesla remissinstansernaacceplerar också utredningens förslag alt i en ramlag ta in vissa ceniralaregler och i övrigt i tre särskilda lagar reglera de olika bankkalegoriernasverksamhet och organisation (bil. 3 avsnitt 1). Vissa remissinstanser, däriblandbankinspektionen (l.l), (1.6), (l.l) och föreningsbankers förbund (1.8) anser attramlagen bör kunna byggas ut och kompletteras med ytterligare regler, bl. a.nämns rörelsereglerna och reglerna om tillsynöver bankerna. Kammarrätten i har å sin sida ifrågasatt om intekreditmarknadskommilténs förslag bör avvaktas, innan en ny banklagstiftninginförs. I vart fall bör, enligt kammarrättens mening, ramlagens fåtaliga bestämmelserarbetas in i de tre särskilda banklagarna (1.3). För egen del villjag framhålla att deassociationsrätlsliga reglerna i gällan de banklagstiftning framstår som föråldrade vid en jämförelse med de regler som sedan etl tiotal år gällt för vanliga aktiebolag och som inneburit avsevärda förenklingar, jämfört med den aktiebolagslag som nuvarande banklagstiftning bygger på. Också redovisningsreglerna i den nuvarande banklagstiftningen framslår som föråldrade vid en jämförelse med redovis ningsreglerna i bokföringslagen och aktiebolagslagen. De nuvarande bank lagarna är dessulom svårtillgängliga genom atl de saknar uppdelning i överskådliga kapilel med rubriker. Också från rent språklig synpunkt 170 framstår banklagarna som föråldrade. Vidare är att notera att en motsvarandeanpassning av lagstiftningen på försäkringsområdet till den nya aktiebolagslagenoch bokföringslagen har genomförts redan för nägra är sedan. Detta arbeteresulterade i en ny försäkringsrörelselag (1982:713), som trädde i kraft . Del är riktigt att det ulredningsarbele som pågår inomkreditmarknadskommittén kan komma att väsentligt påverka banklagstiftningen ivissa avseenden.Detta gäller främst rörelsereglerna och reglerna om tillsyn. Huvuddelen avbanklagarnas beslämmelser kommer dock inle att beröras. Det bör därför intemedföra några större olägenheter om den nya banklagsttflningen införsutan att resultatet av kreditmarknadskommilténs arbete avvaktas. Av de skäl som jagnu har anfört och med hänsyn till det posiliva mottagandet utredningsförslaget fåttunder remissbehandlingen anser jag atlförslaget bör läggas till grund fören lagstiftning, som bör träda i kraft så snarl som möjligt. Denna lagstifining bör dock disponeras på ell någol annorlunda sätt än utredningen föreslagit. Jagåterkommer till denna fråga i näslaavsnitt. I de därpå föQande avsnitten av den allmänna motiveringen avser jag att behandla vissa väsentliga nyheter iutredningsförslaget. Hu vuddden av utredningsförslaget kommerjag atl ta uppendast i specialmotiveringen lillde skilda banklagarna. 1 den mån annat inte sågs där överensstämmermitt förslag med utredningsförslaget. Mitt förslag: gällande banklagar ersätts med fyra nyabanklagar, nämligen bankrörelselagen, bankaktiebolagslagen, sparbankslagen och föreningsbankslagen. I bankrörelselagenges i nio kapitel bestämmelser som är gem.en-samma för samtliga bankgrupper,nämligen 1 kap. Allmänna bestämmelser, 2 kap. Om rörelsen. 3 kap. Revision, 4 kap.Redovisning, 5 kap.Skadestånd, 6 kap. Bankens firma, 7 kap. Tillsyn, 8 kap. Regisirering samt 9kap. Siraff och vite. Bestämmelser som rör bildande av bank, dess organisalion,m. m. ges för bankaktiebolag i bankaktiebolagslagen, för sparbank i sparbankslagen samt förföreningsbank i föreningsbankslagen. Utredningensförslag: Förslaget avviker från mitt förslag genom att de tre bankkategorierna därges en i princip fullständig reglering i var sin lag (bankaktiebolagslagen,sparbankslagen och föreningsbankslagen). Ett fåtal bestämmelser (sexparagrafer) föreslås ingå i en för samtliga bankkategorier gemensamramlag, som benämns bankrörelselagen. Remissinstanserna: Även om remissinslanserna i allmänhetacceplerar förslaget om en särskild ramlag, menar ett flertal av dem att ramlagenmed fördel kan byggas ut med ytterligare bestämmelser (bil. 3 avsnitt 1). Skälen för mittförslag: Utredningens sirävan att ge de tre särskilda banklagarna en så likartad utformning sommöjligt har resulterat i att beslämmelsema iflera avsnitt visar stor överensstämmelse såväl i sakligt Prop. 1986/87: 12som språkligt avseende. Detta gäller främst de avsnitt som inte har någotdirekl samband med resp. bankkategoris associationsrättsliga särart, dvs.bestämmelserna om bankrörelse, revision, redovisning, skadestånd, bankensflrma, registrering, tillsyn samt straff och vite. Den nyalagstiftningen innebär i många stycken att ytterligare steg lagils på den genom1968 års reform inslagna vägen mot en helt samordnad banklagstiftning, såvitt avserrörelsereglerna. Att i det läget upprätthålla traditionen med tre parallellabanklagar anser jag vara mindre lämpligt, särskilt som vatje lag nu föreslåsbli fullt utbyggd, dvs. utan hänvisningar till annan associationsrättslig lagstiftning som akliebolagslagen och lagen omekonomiska föreningar. En sådan ordning skulle leda till betydandeupprepningar, vilket begränsar överskådligheten. Eventuella lagändringar blirmer omfattande, eftersom man i flertalet fall får gå in i tre olika lagverk. Obefogade skillnader i regleringen av detre bankkategorierna kan lättare dröja sig kvar. I likhet med vadbankinspektionen och flera andra remissinstanser förordat anserjag därför atlden av utredningen föreslagna ramlagen, dvs. bankrörelselagen, bör byggas ut.Utgångspunkten bör därvid vara att de avsnitt som inte har etl direkt sambandmed bankens associationsrättsliga särart och till föQd härav i stora delarblivit överensstämmande samlas i bankrörelselagen. Detta bör alltså gälla deavsnitt som, enligt vad jag nämnt,visar sådan överensstämmelse. Bankrörelselagen kommer då att innehållabestämmelser som i huvudsak rör själva bankverksamheten samt tillsynen ochkontrollen av denna och vissa därmed sammanhängande frågor. Som en samlingsbeteckning på de trebankkategorierna används i den gemensamma bankrörelselagen ordet bank varvidsåvitt gäller föreningsbanker såväl central som lokal föreningsbank omfattas.I de fall där en avvikande regel gäller förnågon av bankkategorierna har beteckningen kursiverats för att sådanaolikheter lättare skall uppmärksammas. Vidare används ordet "stadgar"som en samlingsbeteckning på ett bankaktiebolagsbolagsordning, en sparbanks reglemente samt en föreningsbanks stadgar. Bestämmelser somgäller bankernas organisation, ledning, stämma, medelsanskaffning, m. m. bör däremot finnasi en för varje bankkalegori särskild lag, nämligen bankaktiebolagslagen,sparbankslagen och föreningsbankslagen. Några praktiskasvårigheter att använda lagstiftningen bör inte föreligga med den föreslagnauppdelningen av bestämmelserna. Varje bankkategori får tillämpa den egna lagen i kombinationmed bankrörelselagen. Som nämnts i inledningenhar lagrådet framfört kritik mot den lagteknik som använts i förslaget. Vadsom åsyftas är närmast det förhållandet att banklagarna blivit fullt utbyggda utan hänvisningar till aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar. Genom att denna lagteknik använts också beträffande försäkringsrörelselagen och lagen om ekonomiska för eningar kommer enligt lagrådet likartade bestämmelser att finnas i sex olika lagar. Detta anses kunna medföra tolkningssvårigheter som vi får en sådan alhmer omfattandeförfattningsreglering, som ofta kritiseras 172 iden allmänna debatten. Lagrådet ifrågasätter om inte bankrörelselagen Prop.1986/87: 12 borde byggas ut med flergemensamma bestämmelser och specialregleringen för de tre banktypernaminskas genom hänvisningar lill aktiebolagslagen och lagen om ekonomiskaföreningar. När det gäller denförsta frågan, dvs. om fler gemensamma bestämmelser borde tillskapas för de trebankkategorierna, villjag först framhålla att det föreliggande förslaget flll nybankrörelselag redan i sig innebär att åtta kapitel gjorts gemensamma förbankerna. Utredningens förslag innebar att dessa kapitel skulle ingå i desärskilda lagarna för resp. bankkategori. Jag vill inteutesluta att ytteriigare ett par kapitel hade kunnal göras gemensamma, menunder remissbehandlingen och beredningen av lagstiftningsärendet har starka önskemålframförts om att vatje bankkategori skulle få en så fullständig lag som möjligt. Det finns idessa kapitel också sakliga skillnader som vid en sammanföring skulle krävasärbestämmelser, något som skulle kunna göra regelverket svåröverskådligt. Jaganser därför att det inte är lämpligt att överföra ytterligarebestämmelser till bankrörelselagen. Det kan komma att finnasanledning att ånyo överväga denna fråga i samband med att ställning tas tillde förslag som den pågående översynen av kreditmarknadens struktur kanresultera i. Det kan isammanhanget också nämnas att i etl tillkännagivande (NU1976/77:51, rskr. 355) uttalat att den nuvarande lagen om understödsföreningar,som i stor utsträckning innehåller hänvisningar till lagen om ekonomiskaföreningar, bör omarbetas till en självständig lag. Den andra frågan,dvs. om specialregleringen borde minskas genom fler hänvisningar tillaktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar är av större principiell betydelse. anmärkt ansluter den här användalagtekniken med fulll utbyggda lagar till några tidigare lagstiftningsärenden,nämligen försäkringsrörelselagen och lagen om ekonomiska föreningar.Dessa lagar har granskats och lämnats utan erinran när del gäller den tekniska uppbyggnaden. Jag har därföransett det föQdrikligt att väQa samma melod i fråga ombanklagstiftningen. Enligt min meningunderskattar lagrådet de praktiska fördelarna med en fullt utbyggd lagför del slora antalet lillämpare, dvs. de som är verksamma i banker och ävenandra inslitut på kreditmarknaden. Som redan påpekats har det varit etlslarki önskemål från framför allt de olika bankkaiegorierna att så långl möjligt få en egen fulltutbyggd lag. För dessalillämpare av lagstiftningen är det avsevärt bekvämare att ha hela regelsystemet samlat i banklagarna.Det blir därigenom lättare att få enöverblick över de beslämmelser som gäller för det egna områdel. Man kan dock inteutesluta att den här tekniken kan leda till inkonsekvenser både när delgäller utformningen av författningstexterna och specialmotiveringarna. För att motverkadetta har också - som lagrådet förutsatt - en leknisk översyn gjorts i sambandmed proposilionsarbetet. Lagrådets synpunktatl den använda tekniken skulle leda till ökad regle ringoch därigenom stå i motsättning till det program som regeringen presenteradei skrivelsen (skr. 1984/85:202) om den offentliga sektorns förnyelse, kan jag inte dela. Jag vill erinra om att har varje bankkategori, utomföreningsbankerna, en egen omfattande lag som är 173 fullständig.Det är, enligt min mening, inte i första hand en fråga om all begränsa antalelföreskrifier. Snarare är det en fråga om hur omfallande i sak en regleringskall göras och på vilkel säll man kan göra föreskrifterna lättare attöverblicka och förslå för det stora flertalel lillämpare. 1986/87: 12 Mitt förslag: Föreningsbanksrörelsen ges ökadfrihet all väQa den organisationsform som är lämpligast. Detta uppnås genom allrörelsens riksorganisation () inte längreregleras i lagen samt att de centrala föreningsbankerna utan tillstånd avregeringen får bedriva den verksamhet som annars skulle drivas av de lokalaföreningsbankerna. Central föreningsbankblir ny beleckning pä de enheler som benämns regional föreningsbank ellercentralkassa för jordbrukskredit. Lokal föreningsbank behåller denna benämningmedan beteckningen jordbrukskassa utmönstras ur lagen. Utredningens förslag:Överensstämmer med milt förslag (se SOU 1984: 29 s. 13-16). Remissinstanserna: Endasl två instanserkommenterar förslaget i denna del. ()konstaierar med tillfredsställelse att föreningsbankerna får en egenfullständig lag (bil. 3 avsnitt 5.1.2). Detta utgör en god grund förföreningsbankernas fortsatta utveckling, särskilt som rörelsen enligt den nyalagen själv får rätl att inom mycket vida gränser utforma sin internaorganisation. De fördelar som detta medför överstiger de eventuella nackdelarsom det kan innebära att riksorganisationens lagreglerade ställning avskaffas.Svenska Bankmanna-förbundet noterar att SFF inte längre ges skyldighet och rättatl kontrollera föreningsbankerna och att detla iroligen måste leda till enförändring av verksamheten vid . Anställningstryggheten förpersonalen kan komma i fara. anser att den interna revisionenskall ligga kvar under SFF, vilket ger revisionen en oberoende ställning. Dettabör enligl förbundet tas in i lagstiftningen (bil. 3 avsnitt 5.3.2). Skälen för mitt förslag:Alltsedan föreningsbanksröreisens tillkomst har dess organisationsform varitföremål för en detaQerad reglering i lag. Rörelsen binds nu av JkL till entrdedsorganisation bestående av lokala föreningsbanker (jordbrukskassor),regionala (centrala) föreningsbanker (centralkassor för jordbrukskredit) samten riksorganisation. I 23 § JkL ges en möjlighet att, efter regeringenstillstånd, anta en tvåledsorganisation, i vilken den centrala föreningsbankenövertar de lokala föreningsbankernas uppgifter. Denna möjlighet har utnytQatsför en av de tolv centrala föreningsbankerna. Föreningsbanksrörelsen har successivt blivitallt slörre och verksamhe- ten alllmer diversiflerad och bankmässig. Enligl min mening är det en nackdel att lagenbinder rörelsen vid en organisationsform som kanske inte är den som harbäst förutsättningar att tillgodose marknadens behov av bankQänster. Utvecklingeninom bankväsendel och kredilmarknaden i slort gör del nödvändigt attorganisalionen kan anpassas lill ändradeförhållanden. Från allmänna utgångspunkter är del av slort värde med en framgångsrik föreningsbanksrördse, eflersom ensådan aklivt kan bidra till allvidmakthålla eller öka konkurrensen på bankområdet. Mot denna bakgrundföreslår jag att riksorganisationen inte längre skall regleras i lagen och all föreningsbanksrörelsen själv skallfä avgöra i vilken utsträckning lokala föreningsbanker skall förekomma. Dettainnebär inte någol ställningstagande från min sida till behovet eller önskvärdheten av riksorganisationen eller de lokala bankerna. Det som manfrån statens sida har anledning atlse lill är alt insältarnas medelinle riskeras genom all inlåningsrätten sprids ut på ett alltför stortantal små enheter. Detta syfte uppnås genomalt, liksom , endast de centrala föreningsbankerna får ta emotinlåning för egen räkning. Av vad jag nu harsagt om sirävandena alt öka föreningsbanksröreisens frihet alt självutforma sin organisalion följer att jag inle kan anslula mig lill Bankmannaförbundetsförslag att lagreglera den interna revisionens ställning. Jag vill dock erinra omutredningens uttalande atl det vore alt beklagaom den erfarenhet och kompetens som finns representerad inom riksorganisationens revisionsverksamhet inteutnylQades även . SFFframhåller i sitt yttrande att så inte heller kommer att bli fallel enligt den allmänna meningen inomföreningsbanksrörelsen.