prop · GA0346 · 1986-12-31 00:00:00 — SärskUthar framhållits all den bUförmånshavare som har kunnat tillgodoräkna sigrelativt stora avdrag för kostnader för resa mellan bostad och arbete men som iövrigl inte utnytijar bilen mycket privat kommer atl drabbas av en inte oväsentligskatteskärpning om promemorieförslaget genomförs. Skälenför mitt förslag: nyll sysv.em för beskattning av bilförmån bör av skäl somjagredogjort för i avsniU 2.1 vara starki schabloniseral. Del bör utformas så atldet skallepliktiga förmånsvärdet motsvarar den inbesparing som dengenomsnittlige förmänslagaren gör. Det kan tyckas vara etl väsentligt avstegfrån den nuvarande inriktningen där man försöker värdera förmånen hos varjeenskild skallskyldig med ulgångspunkl i just Prop. 1986/87:46 hans faktiskainbesparing. I själva verket har detta visal sig omöjligt och redan i detnuvarande systemet har ganska omfattande schabloner fått införas. Detla gällersärskilt beiräffande den privata körsträckans längd vilken utgör engrundläggande faktor vid värdering av förmånen. Medmålsätlningen att del skattepliktiga förmånsvärdet skall molsvara inbesparingenhos den genomsnittlige förmänshavaren är det möjligl att lägga mer generellasamband mellan bilkostnaderna och förmånsvärdet till grund förbeskattningsreglerna. I promemorieförslagel har man enligt min mening fullt ultagit vara på denrta möjlighel till förenkling. Man bygger på del direklasambandet mellan nybUspriset och kostnaden för all köra elt visst antal mil,lägger genomsnittlig körsträcka hos samtliga förmånshavare lill grund förvärderingen och slopar avdraget för kostnader för resor mellan bostad och arbetsplats.Jag vill redan här framhålla att jag helt ansluter mig till vad som föreslagitsi promemorian i dessa delar. Jag kommer därför endast att helt kort kommenteraförändringen i delta avseende för all därefter ta upp frågan om beskattningensnivå. Nuvarandevärderingsregler bygger bl.a. på det samband som finns mellan både de årsbundnaoch de milbundna kostnaderna för bilen och nybilpriset. Genom en indelning avbilarna i prisklasser har man kunnat beakta all det föreligger vissavariationer i nämnda pris/kostnadsrelationer. I promemorian har gjorls denbedömningen att nämnda variationer inte är slörre än all man vid enschablonbeskattning relaterad till den genomsnittlige bilinnehavarens kostnaderkan ulgå frän alt värdet av att köra etl visst anlal mil med en bil kan uppskallasfill en given andel av bilens nyanskaffningspris. Jag delar denna uppfattningmot vilken inte heller några avgörande invändningar rests vidremissbehandlingen. Denfaklor som efter bilens anskaffningspris har störst betydelse vid förmånsvärderingenenligt nuvarande regler är den privata körsträckans längd. Del är den faklorsom är svårast att beslämma och som orsakar nästan samtliga ivisler omförmånsvärdena. Enliglnuvarande regler gäller atl en förmånshavare skall ta upp förmånen av sin privatkörning,inkl. resor lill och från arbelel, som inläkl och att han i många fall får göraavdrag för kostnader för bilresor till och från arbelel. Inläklen är avsedd altsvara mol genomsnittliga verkliga inbesparade kostnader. Avdraget skall iprincip molsvara genomsnittliga milbundna kostnader för mindre bil. Ipromemorian drar man härav den slutsatsen att om förmänshavaren i stället hadeatt ta upp värdet av privat körning exkl. resor till och från arbetet somintäkt sä skuUe ocksä avdragsrätten för resekostnaderna kunna slopas utan attdet skulle innebära att nägon åsyftad favör berövades honom. Jag kan anslutamig liU denna bedömning. Samlidigt kan jag dock instämma i det vidremissbehandlingen framförda påpekandet att avdrag vid vissa körsträckor fårgöras med ett störte belopp än som skall tas upp som förmånsvärde. Enbart etlslopande av avdragsrätten innebär därför i sådana fall en påtaglig försämring.Jag anser ändå atl avdragsrätten bör slopas och atl man i stället får beakta nämndakonsekvenser när nivån på beskaltningen besläms. Närdet gäller övrig privat körning föreslås i promemorian atl man vid 13 värderingen bör kunna utgåfrån en enhetlig körsträcka. Jag delar denna Prop. 1986/87: 46 Förmånsvärdetkan då beslämmas lill en viss procenluell andel av nybilspriset förbilen. För alt inte heller en sådan ålgärd generelll selt skall höjabeskattningsnivån bör man väga in inte enbari de uppgifter som föreligger om deenskildas faktiska körsträcka utan också beakta de i Bilinduslriföreningenhar till sitt remissvar fogat en SIFO-undersökning rörande de körsträckor somskattskyldiga med bilförmån redovisar i sina deklarationer. Enligtundersökningen redovisar de skattskyldiga i genomsnitt 1 privat körningvarav avser resor mellan bostad och arbetsplats och övrig privalkörning. Av ulredningen framgår däremot inte de skattskyldigas faktiska körsträcka.Enligt min mening indikerar undersökningen närmasl alt de skallskyldiga i slorutsträckning redovisar sina körsträckor i enlighet med gör en bedömning baserad på bl. a. SIFO-undersökningen,dagens schablonregler. och beräkningar att en schablonmed slopade reseavdrag bör utgå från högst 800 mils åriig privat körsträcka.Jag anser atl denna bedömning ligger nägot i underkant. Med hänsyn till degenomsnittliga körsträckorna för alla personbilar finns det enligt min meninginte anledning att anta alt den nuvarande presumtionsregeln i anvisningarna lill42 § KL som för övrigt är utgångspunkten för RSV:s schabloner - om 1 000 milsprival körning resulterar i för hög årlig körsträcka. Atlbeslämma nivån på beskaltningen eller med andra ord det procenttal som skalltillämpas är slutligen en fråga om att väga samman den privata körsträckanslängd, värdet i sig av dispositionsrätten till bilen, den nuvarandebeskattningsnivån och till viss del värdet av den nuvarande avdragsrätten förkostnader för resor mellan arbetet och bostaden. Del innebär någolgeneraliserat att man översätter det nuvarande systemel utan några störreförändringar i värdenivån även när hänsyn tagils fill alt rätten till avdragför resor mellan arbetet och bostaden slopas. Vid en sådan sammanvägning bör22 % av nybilspriset leda till en rimlig värdering av förmånen vid beskaltningen.På denna nivå kommer förmånsvärdet all vara i stort selt oförändrat för dengenomsnittlige förmänshavaren. Del bör ocksä framhållas atl även nuvarandevärdering har sin utgångspunki i de faktiska kostnaderna. Jagvill i anslutning lill förslaget att slopa avdragsrätten för kostnader för bilresormellan boslad och arbete framhålla att detta bör gälla alla sådana resor medbil för den som åtnjuter bilförmån. Syftet är alt förhindra ett kringgåendeexempelvis på så sätt atl den skatiskyldige för att få sådant avdrag använderen annan bil s.om finns i familjen, medan hans make använder förmånsbilen. IVIittförslag: Underlaget för beräkning av förmånsvärdet skall vara nybUspriset islutet av åiet före beskattningsåret för senaste årsmodellen av förmånsbilen.Om modellen inte längre saluförs skall ell uppskattat nybilspris baserat pä nybUsprisetför motsvarande modeller ligga lill grund för värderingen. Anskaffningskostnadför extrautrustning överstigande . beaktas på så sätt att detöverskjutande beloppet läggs lill nybilspriset. Promemoriansförslag: För de tre senasle årsmodellerna skall nybUspriset i slutet av åretföre beskattningsåret för senaste årsmodellen av förmänsbilen varautgångspunkten för värderingen och för bilar äldre än tre är nämnda priseller om modellen utgått - priset på en jämförbar modell. Beiräffande extrautrustningöverensstämmer promemorians förslag i huvudsak med milt. Remissinstanserna:Många remissinslanser anser att det ursprungliga nybUspriset skall ligga tillgrund för värderingen. En vanlig åsikt är också all den enklaste modellen börvara vägledande vid värderingen. En annan metod som föreslås är attförmånsvärdet bestäms lill viss procent av del av RSV angivna priset för bilensanskaffningsär. RSV anser atl en schablonmetod bör utarbetas för attfastställa etl nybilspris för bilmodeller som inte längre saluförs och för uddamodeller där "rikspris" saknas. Några remissinstanser har framförtåsikten all säkerhetsanordningar av olika slag och biltelefon samtkommunikationsradio inte skall anses som extrautrustning och därför inte hellermedräknas i underiaget för förmåns värderingen. Vidare anförs att fribeloppet20000 kr. bör vara basbeloppsanknutel. Skälen för mitt förslag:Utgångspunkten för den akluella omläggningen av bilförmånsbeskallningen är atlden skall vara enkel atl tillämpa för bäde arbelsgivarna ochskattemyndigheterna. Eftersom bilens pris är av helt avgörande betydelse förvärderingen enligl del nya systemet är det viktigt all priset på etl enkeltsätt kan fastställas och att tvister inte skall uppkomma i detla avseende.Från denna utgångspunkt är det enligl min mening inle lämpligt alt låta delfaktiska anskaffningsvärdet för bilen ligga till grund för värderingen eftersomarbetsgivaren skulle behöva hålla reda pä varje enskild bil och vem som harhaft förmånen av alt nyttja den. Även kontrollen skulle avsevärt försvåras.Dessutom är del principielll felaktigt att göra förmånsvärdena beroende avarbetsgivarens möjligheter att utverka förmänliga villkor vid köpet av bil.Vidare är det vanligt att arbetsgivarna hyr bilarna och för de fallen skulleman ändå behöva en särskild metod för att fastställa ett pris. Delvis skulleman kunna lösa dessa problem genom att låta marknadspriset pä den akluella årsmodeUenvara avgörande. Men även med en sådan metod tvingas man hänföra varje bil viss anställd som man skulle behöva upprätta och aktualiseraprisstatistik för ett stort antal är. Jagförordar i slället det förslag som framförts i promemorian att ny- Prop.1986/87:46 bilspriset i sluiet av året före beskattningsåret för senasteårsmodellen av förmånsbilen skall ligga till grund för värderingen. Det bördärvid ankomma på RSV att inför varie beskattningsår ställa samman aktuellamarknadspriser på de olika bilmodeller som marknadsförs. I en sådan förteckningbör man som regel kunna skilja mellan modeller med olika utförande på karossen,t. ex. tvådörrars-, fyradörrars- och kombimodeller, samt modeller med olikamotorer. Det torde emellertid inte vara praktiskt möjligl att göra en sådanförteckning heltäckande. Vissa bilmärken marknadsförs t. ex. som två olikamodeller där det enda som skiljer är att den ena bilen är försedd med soltakeller automatväxel, medan i andra fall detta anses som en enda modell som kanförses med soltak eller automatväxel som tillbehör. Dessa skillnader imarknadsföringen av olika bilmodeller bör givetvis inte leda till en bristandeneutralitet i beskattningen. Jag menar atl delta problem lämpligen kan lösas påsä sätl alt varje åtgärd på en bil som ökar priset på grundmodeUen får ansesutgöra extrautrustning. Jag återkommer strax till vissa frågor om vad som i övriglskall anses utgöra extrautrustning. Etlsärskilt problem gäller bilar för vilka nägol nybilspris inte finns i slutet avåret före beskattningsåret därför att bUen inte längre tillverkas eller avannan anledning inte längre saluförs här i landet. När det gäller bilar som inleär äldre än torde den tekniska utvecklingen inte ha gått hastigare än atldet som regel är möjligt att finna jämförbara bilmodeller vars pris kan varavägledande. Del får ankomma på RSV att också i della avseende fastställavärden. Ett liknande problem uppkommer när en hell ny modell introduceras underbeskattningsåret och delta bör lösas på samma sätt. Motsvarade problem beiräffandebilar äldre än sex är tar jag upp i avsnitt 2.2.3. Anskaffningskostnadenför sådan extrautrustning som inte ingår i nybilspriset för grundmodell skallockså utgöra underlag vid värdering av förmånen. Jag anser dock atl avförenklingsskäl bör extrautrustning lill ett värde av . vara fri frånbeskattning. På så sätl slipper arbetsgivarna atl hälla reda på varje smärreutrustningsdetalj som varje enskild bil har försetts med. Vidremissbehandlingen har den synpunkten framförts atl fribeloppet . börfölja den allmänna prisutvecklingen. Jag är inle beredd att nu föreslå en sådanåtgärd eflersom ändamålel med fribeloppet kan komma all urholkas genom alt bilmodeUema"kläs av" gängse utmstning fill ett värde av . och att utmstningeni slället marknadsförs som extrautrustning - alll i syfte atl sänka det prispå vilkel förmånsbeskaltningen skall baseras. Bilradio, motorvärmare,vinterdäck och all annan normal extrautrustning som fribeloppet är avsett alttäcka skulle med en sådan utveckling behöva läggas lill gmnd förförmånsbeskattningen. Den åsyftade förenklingen skulle inle uppnås. Denframlida utvecklingen får i stället utvisa om en höjning av fribeloppel senareär mofiverad. Beträffandeextrautrustningen vill jag särskilt stryka under atl dit bör räknas all utrustning som har samband med bilens funktion eller den åkandes komfort och förströelse. När det gäller biltelefon anserjag inte att 16 detfinns tillräckliga skäl för att inte anse den som extrautrustning. Däremotbör anordningar som betingas av sjukdom eller handikapp hos den anställde inteanses som sådan extrautrustning som skall kunna påverka förmånsvärdet. Mittförslag: Förmån av hell fri bil av årsmodell äldre än värderas till 18%av nybUspriset i sluiet av året före beskallningsårel för senaste årsmodellenav förmänsbUen eller - om modellen ulgåll - ell uppskattal pris baserat på nybUsprisetför molsvarande modeller. Förmån av bilar äldre än får allernativi värderaslill av ett av RSV fastställt värde baserat på av det genomsnittliganybilspriset hos de vanligaste bilmodellerna. Utgårförmånen för del av år skall värdel reduceras i molsvarande mån. Omden skattskyldige bekostar allt drivmedel skall den procentsats efter vilkenförmånsvärdet skall beräknas reduceras med 4 procenlenheler, dvs. lill 18 eller14 %. Utger denskattskyldige ersättning för bilförmånen skall förmånsvärdet minskas medutgivet belopp. Promemorians förslag: Överensslämmermed mitt med undantag för procentsatsen där promemorians förslag beiräffandeäldre bilar är av nybUspriset för senaste årsmodell eller om nägon sådaninte finns -jämförbar modell. Beträffande de fall förmånstagare belalardrivmedel är förslaget 24 resp. . I promemorian finns inte den aUernativametoden för beräkning av förmånsvärde för bilar äldre än . Remissinstanserna:Några synpunkter på den föreslagna metoden atl beräkna förmånsvärden för äldrebilar eller relalionen mellan de föreslagna beskattningsnivåerna 30 resp. 24%har inte framförts. Krifiken har i stället inriktats på att nivån som sådan är alllförhög. RSV har påpekat att det kan uppstå svärigheter all fastställa nybilsprisetför bilmodeller som inle längre saluförs eller för vilka något riktpris inteanges i relevanta prislistor och anser att en schabloniserad beräkningsmetodbör utarbetas för dessa fall. Skälenför mitt förslag: Terminologin i promemorian är sädan all alla avvikelser från gmndprincipenför värderingen, av nybUspriset, anses uigöra jämkning av förmånsvärdet. Grundvärdeteller i förekommande faU del jämkade värdet skaU enligt förslaget ligga tillgrund för preliminärskatteuttagel och arbelsgivaravgifterna. Det finnsemellertid enligt min mening av administrativa skäl ett siarkt inlresse av atlarbetsgivaren på ett enkelt sätt kan beslämma underlaget för preliminär skalloch arbetsgivaravgifter samt atl avgiftsuttaget redan från början är definitivt. Jaganser mol denna bakgmnd alt del finns ett behov av all dela upp det som ipromemorian kallas jämkningsgrunder i sådana som innebär en nedsältning avförmänsvärdet utan att det innefattar någon egentlig skälighetsbedömning ochsådana som typiskt setl innefattar en bedömning. 2 1986/87.1 saml. Den förra gruppen, som jagi fortsättningen kommer att kalla grunder för Prop. 1986/87: 46 nedsättningav förmånsvärdet, behandlar jag i detla avsnitt. De egenlligajämkningsgrunderna som alltså inle direkt skall påverka preliminärskatteuttageleller arbetsgivaravgifterna behandlar jag i avsnitt 2.2.4. Närdel gäller beskattningsnivån för äldre bilar anserjag att den bör ligga fyraprocentenheter under den sorn gäller för nya bilar och fastställas till . Detlaär en följd av att den generella beskattningsnivån för nya bilar sänkts säkraftigt som (från ). Ettsärskilt problem är att beslämma ett underlag för beräkningen i de fall den akluellamodellen inte saluförs i sluiet av året före beskattningsåret. När det gällerbilar som inte är äldre än har jag i avsnitt 2.2.2 föreslagit en metoddär priset på jämförbara bilmodeller får tjäna lill ledning vid värderingen. Förbilmodeller äldre än är det naturligtvis betydligt svårare att bland denya bilarna hitta jämförbara modeller. Även om antalet bilförmåner som avserså gamla bilar inte är stort skulle ändå en hel del problem lösas om man fördessa bUar kan använda sig av ett genomsnittsvärde. Ettsådant genomsnittsvärde bör lämpligen baseras på nybUspriset hos de vanligaslebilmodellerna där man samlidigt väger in försäljningsvolymerna av de olikamodellerna. Med hänsyn lill att värdeminskningen generellt kraftigt avtar på sågamla bilar som det här är fräga om bör förmånsvärdet, i likhet med i gällandesystem, sänkas ytteriigare i förhållande till nya bilar. Det är därför rimligtatl sätta ned ett sådanl beräknat genomsnittsvärde innan del läggs tillgmnd för förmånsvärderingen. Det får ankomma på RSV atl med ledning avprisundersökningar beräkna ett sådanl genomsnittsvärde. Delreducerade genomsnittsvärdet skulle enligt uppgifter från RSV kunna uppgä fill . Jagvill här poängtera att för de fall det så beräknade förmånsvärdet avsevärtskulle avvika från det verkliga värdet av förmånen får sådana synnerliga skälanses föreligga all jämkning uppåt eller nedål får ske. Vidare bör den skatiskyldigei de fall en ny eller jämförbar modell finns få använda sig av huvudregeln. Förmånsvärdenaberäknade efter 22 resp. av nybilspriset eller motsvarande schablonvärdeavser en helt fri förmån under helt år. Om den skallskyldige har förmånen endaslen del av året bör förmånsvärdet jämkas i motsvarande mån. Har denskattskyldige haft förmånen en dd av en månad får han anses ha haft den helamånaden. Detta innebär alltså alt en skatlskyldig som tar anställning den 25september och får tjänstebil skall lill beskattning ta upp 4/112 avförmånsvärdet räknat. Skulle systemet användas på det sättet atlden skattskyldige har förmån av fri bil endasl under sin semesler föreliggerenligt min mening anledning alt genom jämkning, som jag behandlar närmare iavsnitt 2.2.4, beräkna förmänsvärdet till högre belopp än som motsvarar den tidförmånen åtnjutits, eftersom den i så fall får anses ha ett väsentligt högrevärde än normalt. Ipromemorian föreslås att förmånsvärdet skall reduceras med sex pro centenheter, om förmänslagaren själv betalar kostnaderna för bensin. anslutermig till principen alt en reducering skäll.ske i dessa fall men anser allreduceringen bör uppgå till . En sådan reducering får ganskaväl anses överensstämma med vad bränslet kostar för den genomsnittliga körsträckasom lagts till grund för förslaget: Vidare bör det av lagtexten klart framgå atldel är fråga om bränslekoslnad för del privala nyttjandet. Om förmänshavarenbetalar kostnader för reparationer e. d. får dessa utgifler anses som ulläggför arbetsgivarens räkning. Dessa betalningar får därför likställas med sådanakontanta betalningar som jag strax skall behandla. Kvitton på kostnaderna mästealltsä inges till och bevaras hos arbetsgivaren. 1 de fall förmänslagarenbelalar etl kontant belopp till arbelsgivaren för atl fä åtnjuta förmånen skallförmånsvärdet reduceras med motsvarande belopp. Jag vill här poängtera att omden kontanta ersättningen bestäms till etl belopp som helt moisvarar denberäknade förmånen så är det ändå fräga om en bilförmån. Visserligen uppkommer inlenågot skattepliktigt förmänsvärde men det får den konsekvensen atl förmänslagareninte har rätt till avdrag för resor mellan bostaden och arbelsplalsen. Vidareskall i kontrolluppgiften anges att bilförmån har utgätt. 2.2.4 Jämkning av förmånsvärdet Mittförslag: Förmånsvärdet fär jämkas när synnerliga skäl föreligger. De särskildaregler som gäller för fämansföreiag ändras inte. Promemoriansförslag: I promemorian omfattas även de grunder somjag i föregående avsnill benämnlnedsätlning av förmånsvärdet, av begreppet jämkning. 1 övrigt föreslås ipromemorian i stort setl samma restriktivitet i jämkningsmöjligheten somjagförordar. Vad gäller fåmansföreiagen överensstämmer förslaget med mitt. Remissinstanserna: RSV och förordar en stor restriktivilel i fråga om jämkningsmöjligheterna.Ocksä kammarrätien i lillslyrker förslaget. iStockholms län och flera privata organisationer önskar att jämkning skaU varamöjlig när bilen i stor omfattning utnylljas i tjänsten och därmed möjlighetentill privat nyttjande begränsas. En särskild jämkningsregel för bilförsäljarehar föreslagits. Skälen för mitt förslag: Somjag i tidigare avsnitt närmareutvecklat är ell av huvudsyftena med förslagel att del skall vara enkelt atltillämpa. Det har därför byggts upp på schabloner. I den mån man tillåter atlskattskyldiga skall fä sill förmånsvärde jämkat på gmnd av att derasutnyttjande avviker från del nyttjande som schablonen bygger på omintetgör mande förenklingsvinster man vill uppnå. Det ligger därför enligt min mening isakens natur att jämkning bör tillåtas endasl i myckel speciella undanlagsfall.Del skall med andra ord föreligga synnerliga skäl. Synneriiga skäl kan finnas t. ex. om ett absolut hinder atlnyttja förmånsbilen har förelegat under en mer betydande lidrymd. För enavvikelse på denna grund bör krävas alt den skattskyldige kan styrka hindret. Jag har i tidigare avsnillnämnl exempel påjämkningsgmnder. En sådan grund är all del enligt schablonfastställda värdet för bilar äldre än avsevärt avviker från den verkligaförmånens värde (2.2.3). Ett annat exempel är att bilförmånen föreligger enbartunder semesterlid (avsnill 2.2.3). Vidare bör jämkning avförmånsvärdet kunna ske med hänsyn till bilens beskaffenhet, 1. ex. i fråga omlätta lastbilar. En sänkning av förmånsvärdet kan också komma i fråga om bilenhar fast ulrustning eller inredning som avsevärt försvårar etl privatnyttjande. I anvisningarna till 42 §KL finns särskilda värderingsregler som tar sikte pä de fall där en företagsledarei elt fåmansförelag eller någon honom närslående fått ulnyllja en bil som ärbetydligt dyrare än vad som kan anses erforderiigl med hänsyn till företagels verksamhel.Dessa regler bör lämnas oförändrade. 2.2.5Förmånsvärdering vid beräkning av arbetsgivaravgifter och preliminärskatt Mitt förslag:Arbetsgivaravgifter skall beräknas på förmänsvärdet ulan hänsyn lill eventuelljämkning. Arbetsgivaren åläggs att ange nämnda värde på kontrolluppgift och atlinnehålla preliminär skatl på detta värde. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt med undantag för alt arbetsgivaren enligtpromemorian skulle beakta förekomsten av eventuell jämkningsgrund vid beräkningav arbetsgivaravgifter och vid preliminärskatteuttag. Remissinstanserna:Remissinslanserna har inle haft några synpunkier på dessa frågor. Skälenför mitt förslag: Sedan ingången av har uppbörden av arbetsgivaravgifteroch av innehållen preliminär skatl samordnats. För alt systemel skall fungerasmidigt är det viktigt atl regler och mliner är enkla atl tillämpa för bäde arbelsgivareoch myndigheler. När del gäller bilförmån har del inte förelegatskyldighet för arbetsgivaren atl beräkna och innehålla preliminär skatt.Beträffande förmånerna kost och bostad föreligger däremoi en sådan skyldighetoch en enhetlighet i värderingen vid avgiftsberäkningen och preliminärskatieuppbördenhar där genomförts. Närdet nu blir möjligt att värdera bilförmånen redan när den skatiskyldigeåtnjuter den bör en motsvarande samordning göras. Jag har i avsnitt 2.2.3 angettatl begreppet jämkning av förmånsvärdet inskränkts betydligt i förhållande fillpromemorians förslag.