prop · GA0395 · 1986-12-31 00:00:00 — För den somavser att utbilda sig vidare efler gymnasieskolan bör enligt min meninggmndutbildningen sä långt det är möjligt förläggas så att den värnpliktige intefördröjs med sin examen eller motsvarande nägon utöver självatjänstgöringstiden. Detta bör beaktas i samband med den värnpliktigesuttagning. Jag anser sammantaget att det finns stora fördelar med fullständigförstegsutbildning och att ett införande härav är särskilt angeläget. Jag avserdärför att inom ramen för värnpliklslagens bestämmelser föreslå åtgärder isyfte atl möjliggöra fullständig förstegsutbildning. Utgåendefrån värnpliktsutbildningskommitténs förslag i nämnt betänkande har försökgenomförts med ändrad veckoövningsrytm innebärande tio dagarsövningsverksamhet följd av fyra dagars ledighet. Chefen för armén har i enrapport över genomförda försök enligt den s. k. IO/4-mo-dellen redovisatpositiva erfarenheter. Han anser dock alt tiUämpningen av en sådan modell börske restriktivt av hänsyn till den anställda personalen. Enligtmin mening ökar 10/4-modellen tillgängen på insatsberedda förband och är ivissa fall också lämplig från förbandsutbildningssynpunkl. Jag är medveten omatt denna veckoövningsrytm kan innebära svårigheter för den trupputbildandepersonalen. De fördelar den ändrade veckoöv-ningsrylmen medför är emellertid såbetydande att jag anser atl systemet bör kunna tillämpas i särskilda fallfrämst under den senare delen av grundutbildningen. Den närmare utformningen aven sådan veckoövningsrytm bör det ankomma på överbefälhavaren ochförsvarsgrenscheferna att avgöra. Värnpliktsutbildningskommitténhar i betänkandet (SOU 1985:36) Värnplikten i samhället lämnat en rad förslagsom syftar tUl att olika samhäUs-funktioner skall bidra till ett effektivigenomförande av vämpliktsutbild-ningen. Värnpliktsutbildningskommitténhar föreslagit bl.a. att målet för och inriktningen av de värnpliktigas grundutbildning från statsmakternas sida ges etl klarare uttryck än vad som varit fallet. Jag avser att pröva denna fråga i samband med en kommande översyn av värnpliklsförfattnin- 76 åtgärder för att förbätl- Prop. 1986/87:95ra försvarsupplysningen i gymnasieskolorna. Jag anser att det är viktigt attungdomar får en ökad information om vår säkerhets- och försvarspolitik. Inomregeringskansliet övervägs vilka ätgärder som är lämpliga föratt uppnå detta syfte. Repetitionsutbildningenhar pä senare år urholkats. Enligt min mening är det nödvändigt attkrigsförbanden regelbundet genomför repetitionsövningar så attkrigsanvändbarheten kan upprätthållas. Repetitionsövningarnas längd ochinpassning bör ytterligare prövas. Ett problem, inte minst för förbandenssamträning, är den stora mängden anstånd för värnpliktiga befäl.Värnpliktsutbildningskommittén föreslog i nämnda betänkande vissa åtgärderi syfte att minska anståndsfrekvensen främst i samband med krigsförbandsövning.Bl.a. föreslogs utvidgad och tidigarelagd information till personalen omförestående övning och att krigsförbandscheferna ges ett större ansvar atthålla kontakt med sin personal mellan och i anslutning till övningarna. Jaganser att det är angeläget att komma tillrätta med anståndsproblematiken. Medolika förslag som utgångspunkt har frågan tagits upp med ansvariga myndigheterför att finna praktiska och effektiva lösningar. Jag avser att noggrant följaarbetet härmed. Värnpliktsutbildningskommitténsförslag i övrigt har beaktats genom olika initiativ från min sida i den mån deinte varit av den karaktären att det ankommer på berörda myndigheter attgenomföra dem. Sedanett antal år tillämpas ett system med försvarsmaktsövningar. Jag bedömer dessaövningar viktiga för att uppnå samträning inom totalförsvaret och mellan olikatyper av stridskrafter samt för att öva ledningsorganisationen.Försvarsmaklsövningar bör genomföras även fortsättningsvis. Det bör då eftersträvasatt öka värdet av övningarna för såväl förbanden som de enskilda soldaterna.Genom att de åskådliggör försvarets förmåga till samlade operationer har deockså säkerhetspolitisk betydelse. 1983års värnpliktsutbildningskommitté har vidare övervägt utbildningstidens längdmen har inte funnit anledning att föreslå några större förändringar. Däremotföreslås att s. k. beredskapstjänstgöring skall kunna fogas till säväl grund-som repetitionsutbildning. Därmed skulle flexibiliteten i utbildningssystemetökas och beredskapen kunna förbättras. Jag anser att den i värnpliklslagenmedgivna totala tjänstgöringstiden i stort setl är tillräcklig, men att närmareprövning av avvägningen mellan gmnd- och repetitionsutbildning liksomberedskapstjänst bör göras. Jag har funnit att nu tillämpade tider förgrundutbildning knappast kan förkortas om gällande mål skall kunna nås. Snararetorde utbildningstiden behöva föriängas nägot för vissa förbandstyper ellervärnpliktskategorier för att medge erforderliga förbättringar av utbildningen.Jag återkommer senare i avsnitt 5.2.9 angående en närmare översyn av dessaförhållanden. Denutbildning som bedrivs av de frivilliga försvarsorganisationerna bör enligt minmening uppmärksammas i sammanhang med atl försvarets personella kvalitetförbättras. Därvid bör de organisationer som utbildar personal förkrigsorganisationen prioriteras. De värnpliktiga visar ett stort och positivt intresse för sin utbild ning och är angelägna om att den skall ge ett bra resultat. under senare är har ökatberor bl.a. pä att deras ekonomiska situation Prop. 1986/87:95 undergrundutbildningen successivt har förbättrats. Ytterligare förbättringar avvärnpliktsförmånerna bör dock göras. Efterindexuppräkning finns för /88 ca 30 milj. kr. att disponera förhöjning av kontantförmåner till värnpliktiga under gmndutbildning. Jagföreslår att utrymmet utnyttjas så att dagersättningen höjs med från26 kronor tiU . Efter 230, ulgår som tidigaretillägg med 15, 30 resp. . Vidare bör den behovsprövadefamiljepenningens maximibelopp höjas med för hustm och med100 kronor för barn till 2350 respektive . Förslagtill lag om ändring i familjebidragslagen har upprättats inomförsvarsdepartementet och bör fogas till protokollet i detta ärende som bilagal.l. Med hänsyn till att lagstiftningsfrågan är av tekniskt enkel beskaffenhettorde lagrådels hörande i ärendet sakna betydelse. Itillämpliga delar bör förbättringarna också gälla andra bl.a. vapenfriatjänstepliktiga som uppbär ersättning enligt samma grunder som de värnpliktiga. Nuföreslagna förbättringar kostar ca 25 milj. kr. Det resterande utrymmet böravsättas för en beräknad ökning av kostnaderna för bostadsbidrag pä grund avhyreshöjningar och för en höjning av förplägnadsersättningen. Riksrevisionsverkethar i en avlämnad rapport pekat på vissa brister i det nuvarandefamiljebidragssystemet. Bristerna hänför sig enligt rapporten dels till enalltför frikostig tillämpning av bidragsreglerna, dels lill ansvarsfördelningende berörda myndigheterna emellan. Jag avser att pä grundval av rapporten tainitiativ till en översyn av vissa delar av familjebidragssystemet. Försvarskommitlénhar föreslagit att kontantförmånerna till de gmndut-bildningsvärnpliktiga börförbättras med sammanlagt 100 milj. kr. Överbefälhavarengenomför en undersökning av de värnpliktigas ekonomiskasituation. Resultatet av denna undersökning skall redovisas för regeringen iseptember 1987. Med denna undersökning som underiag avser jag att återkomma medförslag till hur de av försvarskommittén förordade förbättringarna börfördelas mellan olika förmånsslag. Jagövergår nu till att något behandla frågan om de värnpliktigas fria resor. I denförra budgetpropositionen uttalade jag alt kostnaderna för de värnpliktigasresor borde gå att sänka även om bekvämligheten för de värnpliktiga i vissafall skulle komma att minska något. Som etl medel härför förordade jag däutökade möjligheter att lokalt anpassa värnpliktsre-sandel. Vidfrågans behandling anförde försvarsutskottet (FöU 1985/86:9) att elt ändratmönster för värnpliktsresor till och från liksom i övriga delar avlandet kunde tänkas få effekter som inte var avsedda och att det därför fannsanledning att följa utvecklingen och göra nödvändiga förändringar. Medanledning av delta uttalande gav jag överbefälhavaren i uppdrag att redovisa erfarenheterna av det nya systemet. vårens rapport visar att betydande kostnadsminskningar harkunnat ge- Prop. 1986/87:95 nomföras utan att villkoren för de värnpliktigahar försämrats i nägon nämnvärd utsträckning. Mot bakgrund av detta anser jag att besparingar när så ärmöjligt även fortsättningsvis bör göras genom såväl centrala som lokalainsatser och med beaktande av de värnpliktigas krav på en rimlig bekvämlighet.Jag vill i detta sammanhang framhålla att principen om lokalt kostnadsansvarinte färdrivas så långt att den motverkar en rationell samverkan mellan förbandeni fråga om rese verksamheten. Genom de nu vidtagna åtgärderna i värnpliktsresesystemetfår de intentioner som förordades i samband med översynen avvärnpliktsförmånerna anses i allt väsentligt vara förverkligade. En viktig kvarstående fråga är dock de värnpliktigas resormed buss pä läns- och lokaltrafiken. finns ett system med s. k.värnpliktskort gällande pä flertalet länstrafikbolag och ett mindre antallokaltrafikbolag. Enligt vad jag har inhämtat avser överbefälhavaren försökaförlänga gällande avtal med trafikföretagen till att gälla även /88. En undersökning om de värnpliktigas resvanor skall undertiden göras. Hur frågan om dessa resor bör lösas får jag återkomma lillnär ytterligare klarhet vunnits. Då kan ställning tas till försvarskommitténsförslag atl företagen skulle kunna ersättas för värnpliktsresorna via destatiiga skatteutjämningsbidragen. Jag övergår nu till att behandla försvarsgrenarna var försig. I det underiag rörande arméns utbildning som stäUts tillmitt förfogande har vissa förbättringsåtgärder redovisats. Enligt min mening äråtgärderna i och för sig angelägna men inte tillräckliga för att komma tillrätta med de redovisade bristerna i utbildningen. Av detta skäl är det intemöjligt att nu ta ställning till hur arméns utbildning bör vidareutvecklas. Det är av stor betydelse för krigsförbandens kvalitet ochdet anställda befälet liksom för de värnpliktiga att den situation som råttbeträffande utbildningens förutsättningar och mål (resultat) under budgetåren1985/86 och 1986/87 inte fortsätter under börian av försvarsbeslutsperioden.Det kan annars skada tilltron till värnpliklssystemet liksom det anställda befäletsintresse för sitt yrke. Vad gäller /88 utvecklar jag dettanärmare senare under anslaget B 1. Arméförband: Ledning och förbandsverksamhet. Trots de ökade satsningar jag här förutsätter måste ändåvissa brister även fortsättningsvis godtas hos krigsförbanden. Först i och medett nytt utbildningssystem räknar jag med atl kvaliteten hos krigsförbanden ivad avser personal och utbildning kan böria att förbättras. För marinens vidkommande har överbefälhavaren föreslagitett nytt ut bildningssystem avseende såväl kustartilleriet som flottan. a. en annan avvägning mellan grundutbildning och repetitionsutbild- Prop.1986/87:95 ning än som gäller nu men fortfarande inom totalt sett oförändradutbildningstid. Det tillgodoser ökade beredskapsbehov över året och utgör enförbättring av förbandsutbildning och samträning. Enligt min mening bör i dettasammanhang ambitionsnivån vad gäller repelilionsutbildning av lednings-, bas-och underhällsförband uppmärksammas. Systemet, som delvis bygger på VK83:sförslag, är enligt försvarskommitténs mening principiellt lämpligt. Jaginstämmer med kommittén och föreslär därför att systemet får införas.Förberedelser för införande av det föreslagna systemet bör fortsätta enligtöverbefälhavarens förslag. Det bör ankomma pä regeringen att besluta om dennärmare utformningen liksom om lider m. m. för systemets införande. Förflygvapnet bör nuvarande utbildningssystem i huvudsak behållas. Det är dockenligt min mening angeläget att förbandsutbildningen utvecklas så attsamträning uppnås inom bas- och stridsledningsförband dels genom systematiskrepelilionsutbildning, dels genom att en ökad grad av förbandsvis omsättningprövas. Övningar på krigsbas är mycket betydelsefulla varför denna typ avutbildning bör öka i omfattning. Vadgäller armén har överbefälhavaren redovisat allvarliga brister i krigsförbandensanvändbarhet, utbildning och samträning. Mot den bakgrunden anser jag att denfrämsta utgångspunkten för fredsorganisationens utveckling måste vara att skapaorganisatoriska och personella förutsättningar för en förbättrad ocheffektiviserad utbildning och en förstärkt beredskap. Självfallet skall därvidalla rationaliseringsmöjligheter tillvaratas och en anpassning ske avutbildningsorganisationen lill den framtida tillgången på värnpliktiga. Värnpliktsutbildningskommitténansåg att man i besparingssyfte borde pröva idén all utbilda tre omgångarvärnpliktiga vid samma regemente, s. k. rullande utbildning. Därmedantogs i princip vart tredje fredsetablissement kunna avvecklas. Denna idé harprövats av överbefälhavaren men av denne inte bedömts lämplig som grund förutbildningens organisation. har för sin del dragit slutsatsenatt rullande utbildning enligt värnpliktsutbildningskommitténs idé inte kananses utgöra en hell lämplig grund för arméns fredsorganisation. Jag delar försvarskommitténsuppfattning i denna fråga. Jaganser, i likhet med försvarskommittén, att det underiag rörandefredsorganisationens utveckling inom armén som överlämnats av överbefälhavarenär otillräckligt som grund för ställningslagande. Förnyat underlag mästedärför tas fram skyndsamt. Övervägandenom fredsorganisationen måste göras i sitt systemmässiga sammanhang. De operativa kraven på krigsorganisation, ledning och be redskap är de naturiiga utgångspunkterna. Dessa styr krigsorganisationens 80 sammansättningoch kraven på krigsförbandens prestationsförmåga. 1986/87:95 sakrav utgör utgångspunkt för att utforma ett förbandsomsättningssystem samt attbestämma mäl för utbildningen. Variationer i förbandsomsättningsprinciperna bör prövasbl. a. i syfte alt höja den personella kvaliteten i främst brigader ochviktigare territoriella slridsgmpper. Lämpligheten av individvis omsättning avvärnpliktiga i vissa förband bör även prövas. Kopplat till förbandsomsättningssystem och mål förutbildningen av olika förbandstyper måste inriktning av och avvägning mellanbefäls-, grund- och repelilionsutbildning prövas. bör enligt min mening utvecklas så attden i ökad utsträckning blir en integrerad del i krigsorganisationen och iförsvarsmaktens beredskapssystem. Verksamheten inom armén bör i ökad utsträckningbedrivas med utgångspunkt i krigsorganisationen. Av detta skäl bör bl. a. enökad integrering prövas mellan olika tmppslag och deras yrkesbefäl redan undergrundutbildningen. Det är av stor betydelse för både effektivförbandsproduktion och beredskap att ansvaret för utbildning, krigsplacering,bemanning, mobilisering m. m. så långt som möjligt sammanhålls på lägreregional eller lokal nivå. I likhet med kommittén anser jag attmobiliseringsberedskapen och mobiliseringssäkerheten måste förbättras. Dessakrav påverkar i flera avseenden fredsorganisationen, bl.a. avseende antaletmobiliseringsmyndigheter. Kontinuerlig verksamhet erfordras för krigsplanläggning,för atl samverka med civila totalförsvarsdelar, för att upprätthällamobiliseringsberedskap samt för att leda stridskrafter i samband medmobilisering och vid incidenter. Försvarsområdesbefälhavarna med sina staberhar i detta avseende en nyckelroll. Försvarsförberedelserna inom ett län åligger dessamyndigheter och länsstyrelse i samverkan. Antalet försvarsområdesmyndigheterbör därför inle minskas men deras kapacitet och bemanning kan behövadifferentieras mellan olika delar av landet. I de län som saknarförsvarsområdesmyndighet i fred bör åtgärder vidtas för all utvecklaförsvarets förankring i samhället, förbättra möjligheterna till samordnadekrigsförberedelser och förbättra understödet åt frivilligorganisalionerna.Möjligheterna till och konsekvenserna av atl upprätta försvarsområdesmyndigheteri och bör sålunda redovisas, liksom vilka uppgifter dessa börfullgöra. Inom armén bör stommen i fredsorganisationen utgöras avbrigadprodu-cerande regementen som också bör vara mobiliseringsmyndigheler. Fredsförbandens lokalisering styrs bl.a. avberedskapskrav, behov av utbildning i rätt miljö och befolkningsförhållanden. Krigsförband primärt avsedda för måste ges vinterutbildning. Nödvändig samträning av brigader och territoriella stridsgrupper fordrar tillgång till förband ur alla ingående truppslag. För detta ändamål bör det prövas att successivt inom varie militärområde inrymma enheter ur i brigad ingående tmppslag i befintliga etablissement. Därigenom skulle också mobiliseringssäkerhet liksom insatsberedskapen inom militärområdena förbättras. 6 1986/87. påverkas av framtidamilitärområdesindelning och militärbefälhavarnas Prop. 1986/87:95 roll iförbandsproduktionen. Denanställda militära personalen och dess kompetens är, såsom jag framhållit i detföregående, avgörande för goda utbildningsresultat, för krigsorganisationenseffektivitet och för möjligheten atl upprätthålla god beredskap. Även dencivila anställda personalen är betydelsefull i dessa avseenden. Förändringar ifredsorganisalionen måste därför planläggas långsiktigt och genomföras så attnegativa konsekvenser för personalen och därmed sammanhängande oplaneradeavgångar i görligaste mån undviks. En plan för fredsorganisationens utvecklingbör därför innefatta , varigenom bl.a. investeringarna kanstyras rationellt. En sädan plan bör även innefatta rimlig grad avhandlingsfrihet att förändra krigsorganisation, utbildning m. m. ulan altlångsiktigheten bryts. Inommarinen har överbefälhavaren föreslagit atl en för flottan och kustartillerietgemensam ledningsorganisation på lägre regional nivå införs redan i fred.Förslaget innebär vissa förändringar avseende organisation, lokalisering ochbemanning inom de södra och östra militärområdena. Kommitténanser, utan atl ta ställning till förslagels detaljer, att det medför bl.a. enangelägen samordning mellan flottans och kustartilleriets verksamhet och enbättre ledning av de förbanden. Åtgärderna bör även leda lillrationaliseringsvinster. Enligt min mening bör en ny ledningsorganisationinföras, varvid dock sammanhanget med de övergripande ledningsfrågorna inomtotalförsvaret måste uppmärksammas. Detta innebär bl. a. att flottans ochkustartilleriets regionala myndigheter slås samman till en gemensam myndigheti resp. i Storstockholm-somrädet. Det bör ankomma på regeringenalt fastställa den närmare organisationsutformningen. Förflygvapnet har överbefälhavaren inte lämnat några förslag om ändringar avfredsorganisationen. Jag ser heller inga behov av förändringar inom flygvapnetunder den kommande femårsperioden annat än sådant som krävs för atl fullfölja1982 års försvarsbeslut. Studier pågår rörande en central funktionsledning avflygstridskrafterna bl. a. inför JAS-systemets införande i krigsorganisationen.Denna fråga har starka kopplingar tUl den övergripande ledningsutredningen ochbehöver ej avgöras förrän i nästa försvarsbeslut. En följd bör då bli attförsta flygeskadern i sin nuvarande form utgår. Möjligheternatill ökad samordning över försvarsgrensgränserna bör tillvaratas. En väg kandärvid vara att i ökad utsträckning samordna mobihseringsförberedelser,stödproduktion m. m. för förband i samma garnison eller inom sammaförsvarsområde. En annan väg kan vara atl i samma etablissement inrymmautbildning av förband ur två försvarsgrenar. Fömtom ett mer rationelltutnyttjande av utbildningsresurserna skuUe tillgängen på förband och därmedberedskapen i olika delar av landet därigenom kunna förbättras. Förhuvudprogrammen Operativ ledning m.m. resp. Gemensamma myndigheter m. m., haröverbefälhavaren inte lämnat några förslag utöver ett fullföljande av 1982 årsinriktning. Denoperativa ledningen är en väsentlig del i nu pågående utredning om 82 En betydelsefull fråga är därvid atl klargöra möjlig- Prop.1986/87:95 heterna att minska antalet militärområden. 1 detta sammanhang börockså den fortsalla utvecklingen av de centrala stabsmyndigheterna redovisas,varvid en ökad samordning bör eftersträvas. Enligt kommitténs mening bör underlag tas fram så all bådahuvudprogrammen kan ges en fortsatt inriktning för perioden fram till år 1997.Därvid bör fortsatta ralionaliseringsätgärder klarläggas och möjliga strukturförändringarnoga prövas i syfte atl inte binda större resurser än nödvändigt ifredsorganisationen. Jag delar kommitténs uppfattning och räknar med att vissaåtgärder i denna riktning kan vidtas . I årets budgetproposition (1986/87:100, bil. 9) anger sålundachefen för att en särskild utredare skall tillkallas meduppgift att i samråd med bl.a. ochfortifikationsförvallningen ta fram ett förslag om ökad samordning av denverksamhet som bedrivs av dessa två myndigheter. Beträffande/orra/f arbete vill jag anföra följande. Jag har i det föregående anfört atl tillräckligt underlagrörande utveckling av arméns utbildning och fredsorganisation inte föreligger.Förbättringar i arméns utbildning är så angelägna att ställningstaganden tilldessa frågor inte kan anstå till 1992års försvarsbeslut. Jag avser föreslå regeringen attlämna uppdrag om hur en översyn i dessa hänseenden skall genomföras. Jagåterkommer även till frågan om parlamentarisk insyn i detta arbete. Minmålsättning är därefter att frågan skall kunna riksdagsbehandlas . försvarsbeslut fastställde , på förslagav regeringen, etl långsiktigt besparingsprogram. Under perioden 1982-1992skulle sparas, varav . Särskilda personalminskningsmålfastställdes för huvudprogrammet Operativ ledning m. m. och för de störremyndigheterna inom huvudprogrammet Gemensamma myndigheter m. m. Besparingarna skulle göras genom stmkturellaorganisationsförändringar samt samordnings- och rationaliseringsåtgärder. De planerade besparingarna ladesfast som sparmål för perioden, medan de planerade besparingarna under hela perioden1982-1992 gavs karaktären av planeringsinriktning. Frågan om faktiskt sparmålför hänsköts till försvarsbeslut. försvarsbeslut har varie år ibudgetpropositionen fått en redovisning av hur det går att genomförabesparingarna och personalminskningarna. Redovisningarna har byggt pä debedömningar som regelbundet har gjorts av överbefälhavaren och försvaretsrationaliseringsinstitut. års försvarsbeslut har överbefälhavaren isamverkan med gjort en fördjupad bedömning av hur det går att genomföra besparingsprogrammet för . De vik tigaste slutsatserna är följande. - Planerade strukturellaförändringar har genomförts, vilket innebär att Prop. 1986/87:95 förväntadebesparingar härför i allt väsentligt kan innehållas. Förändringarna haremellertid inneburit oro i organisationen och större personalavgångar änberäknat. - Samordningsåtgärder inomgarnison och mellan näraliggande myndigheter har genomförts på många platser.Hela rationaliseringspotentialen har dock ännu inte kunnat utnyttjas. En avorsakerna till detta är alt planerade investeringar inom byggnadsområdet ejkunnat genomföras av ekonomiska skäl. - De funklionsvisarationaliseringsprojekten har ej fullt ut givit planerade besparingar. Dettaberor på att många åtgärder inte i alla avseenden varit tillräckligtgenomarbetade och förankrade vid de lokala myndigheterna. Ledningen ochgenomförandet av projekten har inle i alla avseenden varit helt tillräcklig. - Ändrade fömtsättningar, bl.a.ökade beredskapskrav, har i viss utsträckning begränsat möjligheterna tillrationaliseringar och dessutom framtvingat en omfördelning av resurser. - Besparingsmålet intill år 1987bedöms kunna näs. Till del sker detta genom ambitionssänkningar. De ekonomiskaramarna har bl. a. innehållits genom förtidsavgångar av militär personal,uppskjutna investeringar inom byggnadsverksamheten och senarelagt underhåll. - Det kan inte uteslutas att dethårt drivna besparingsarbetet är en bidragande orsak till de storaförtidsavgångarna. Innan nya besparingsplaner fastställs mäste denna fråganoggrant analyseras.