prop · GA0380 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringen gav DFI i uppdrag au utveckla enhandläggnings-och beslutsordning för utveckling, förvaltning och drift av detdatorbase-rade bibliotekssystemet LIBRIS. (KB) och DFI har, som drift- respektiveutvecklingsansvarig för systemet, beslutat all under /87 ulföraen förstudie av LIBRIS framtida utformning. En eventuell ny utformning av systemetkan medföra radikalt förändrade förutsättningar för dess utveckling,förvaltning och drift. DFI har därför bedömt att förslag om förändringar ihandläggnings- och beslutsordningen bör avvaktas tills förstudien slutförts. I avvaktan på att detta arbete blir färdigt har DFIöveriämnat en preliminär rapport som anger närmare motiveringar förställningstagandet och vissa förutsättningar för det fortsatta arbetet. LIBRIS-systemetär delvis föråldrat. Tillkomsten av lokala system och den tekniskautvecklingen i övrigt ändrar väsenfiigt fömtsättningarna för systemet. Förslagom LIBRIS framfida utformning (LIBRIS IV), kommer alt underställasregering och riksdag i anslagsframställningarna för /89. Medhänsyn härtill bedömer jag det olämpligt att i nuvarande läge föreslå någraförändringar. Regeringenhar bemyndigat KB att via avgifter läcka ökade kostnader för driften av LIBRISunder innevarande budgetär. Jag avser att senare återkomma till regeringen medförslag att detta bemyndigande förlängs alt gälla sä länge det nuvarandeLIBRIS-systemet fungerar. Ansvarsbibliotek,dvs. bibliotek med elt nationellt ansvar för informationsförsörjningen inomett angivet område, finns vid för området medicin,arbetarskyddsstyrelsen för området arbetsmiljö samt förden yttre miljön. DFI har i skrivelse till regeringen föreslagit att Handelshögskolansi blir ansvarsbibliotek för ekonomi, bibliotekenvid tekniska högskolan i , , högskolan iLuleå, universiteten i och samt Studsvik energiteknik AB i etlnätverk skall fungera som ansvarsbibliotek för området teknik medgmndvetenskaper, Sverigeslantbruksuniversitets bibliotek blir ansvarsbibliotek för lantbruk, skogsbrukoch veterinärmedicin. Dennärmast explosiva utvecklingen inom bok- och fidskriftsutgivningen gör detomöjligt alt kräva, alt alla forskningsbibliotek med samma ambitionsnivåbevakar hela sitt område. Någon form av arbetsfördelning är nödvändig. Systemmed ansvarsbibliotek finns redan i flera länder. Innan etl system medansvarsbibliotek byggs ut ytterligare i vårt land, bör dock uppgifterna föransvarsbiblioteken konkretiseras mer än vad som gjorts. Endast medtydliga preciseringar av vad som ligger i ansvarsbiblioteksfunktionen kan etttillämpande av denna princip leda til! avlastningar för de bibliotek, som inteikläder sig något sådant åtagande. Fördet tekniska området föreslår DFI, att flera bibliotek i ett nätverk svarar föransvarsbiblioteksfunklionen. Detta system förefaller enligt min meningtveksamt. Det informationsvärde, som ligger i begreppet ansvarsbibliotek,synes mig gå förioral, om alla bibliotek i större eller mindre utsträckning äransvarsbibliotek. utses ansvarsbibliotek av regering och riksdag. enligt min mening åvilaetl organ med expertkunskap inom biblioteksområdet. har DFI i uppgiftatt föreslå nya ansvarsbibliotek. I del följande kommer jag att föreslå att DFIläggs ner , och alt från ett nyttbiblioteksorgan inrättas. Detta nya organ bör bl.a. svara för genomförande avetl system med ansvarsbibliotek. De bibliotek som fär uppgifter somansvarsbibliotek bör fä särskild kompensafion för detta med medel, som detsärskilda biblioteksorganet kommer att disponera. Medel för detta ändamål böranvisas.fr.o.m. Medlen bör uppgå till 1,6 milj. kr. /90 bör beloppet ökas till 3,2 milj. kr. Prop,1986/87:80 DFIhar på regeringens uppdrag utrett ansvarsfördelningen och möjligheterna tillett utvidgat samarbete mellan de vetenskapliga biblioteken i (Samordning eller samutnyttjande. Många av förslagen berör samverkansälgärder, somkan komma till stånd genom överenskommelse mellan berörda myndigheter. Jagfömtsätter att de i regionen ingående biblioteken och myndigheterna verkar ienlighet med utredningens rekommendaUoner. Vissa andra av DFI:s förslag är av den arten, attdel bör ankomma på regeringen att ta ställning till dem. För forskningsbiblioteken i stockholmsregionenfinns en samarbetsnämnd, KB har fungerat som huvudman för denna, KBbör nu ocksä få det formella ansvaret för samarbetsnämnden. KB fungerar ocksäsom huvudman för statens biblioteksdepå i Bälsta. Även detta ansvar börformellt regleras. Jag kommer i annat sammanhang att föreslå regeringen attbesluta om en ändring av denna innebörd i instmktionen för KB. Behovet avkansliresurser m.m. för nämndens verksamhet bör Ullgodoses inom ramen föranslaget till kungl. Vissa av nämnden bedrivna aktiviteter börockså kunna samfinansieras av de deltagande biblioteken. Jag avser att senareåterkomma till regeringen med förslag i dessa frågor. utredning, som låg till grund för beslutet om statens psykologiskpedagogiskabiblioteks (SPPB) nuvarande organisation, pekades på de positiva effekter, somskulle kunna uppnås om samordnas med universitetsbiblioteket iStockholm. Något beslut om sådan samordning fattades dock inte vid deUatillfälle (prop. 1979/80:104). De lokalmässiga lösningar som de bådabiblioteken erhållit bör ytterligare ha förstärkt desamordningseffekter som utredningen påtalade. Några klara skillnader i arten avservice mellan de tvä biblioteken föreligger inte. De senaste årens utvecklingför SPPB visar också att andelen service inom ökar jämfört medservice till övriga delar av landet. Jag finner det därför lämpligt att SPPB nuknyts till universitetsbiblioteket i . För alt ge berörda myndigheter fid alt förberedasamgåendet bör den av mig förordade förändringen träda i kraft den 1 juli 1988.Jag avser senare återkomma till regeringen i denna fråga. Delegationenför vetenskaplig och teknisk informafionsförsörjning (DFI) började sin verksamhetden . DFI har enligt sin instmkfion (1979:479) till uppgift atthandha frågor om övergripande planering och samordning avinformationsförsörjningen för forskning och utvecklingsarbete eller liknandeverksamhet. Medel för DFI:s verksamhet anvisas över anslag under såvälutbildnings- som industridepartementets huvudtitel; Innevarande budgetår uppgåranslagen sammanlagt till . Statskontoret har haft regeringens uppdrag attutvärdera verksamheten vid DFI och med utgångspunkt häri komma med förslag omutformningen av statens roll inom planering och samordning av den vetenskapligaoch tekniska informationsförsörjningen i framliden. I enlighet med direktivenhar statskontoret före avrapporteringen av uppdraget remissbehandlat en preliminärversion av rapporten. Statskontoret har vid sin granskning funnit attförutsättningarna och behoven inom verksamhetsområdet har förändrats avsevärtsedan tillkomsten av DFI. Verket konstaterar att DFI har haft en väsentligbetydelse för att gjuta samman olika verksamheter vid bibliotek,informalions-och dokumentationscentraler. Den informationsteknologiskautvecklingen ställer emellertid numera andra krav på statens insatser inomolika samhällssektorer. Enligt statskontorets mening förutsätter en fortsattutveckling, att alla sektorer lar del direkta ansvaret förinformationsförsörjningen inom sina respekfive sektorer och initierarerforderligt utvecklingsarbete. Ikorthet föreslår statskontoret att ansvaret för forskningsfinansiering inom informationsförsörjningsområ-delöverförs till och styrelsenför teknisk utveckling (STU), ansvaret för näringslivets informationsförsörjningöverförs till statens industriverk och STU, en särskild nämnd inrättas med ansvar för planeringoch samordning inom biblioteksområdet m.m. En ansvarsfördelning enligt statskontorels förslaginnebär att DFI kan upphöra som myndighet. Statskontoret har inhämtat yttranden över sittförslag frän en rad myndigheter och organisationer. Av remissinstansernauttalar sig ungefär hälften förmån för statskontorets förslag. Av övrigainstanser anser flera alt DFI:s verksamhetsområde är för stort och diffust ochmåste snävas in. Det område där även dessa organ framför allt ser ett fortsattsamordningsbehov är biblioteksområdet. Föregen del vill jag anföra följande. Iett modernt samhälle är den tekniska och vetenskapliga informationsförsörjningenav utomoi-dentlig betydelse, DFI har gjort ett värdefullt pionjärarbete på området.Enligt min mening har utvecklingen på informa-tionsförsörjningsområdet gjortdet lämpligt att i betydande omfattning övergå till en decentraliseradorganisation, där varje berörd sektor tar elt eget ansvar för dessa frågor.Delta gäller även näringslivet. Ansvaret för näringslivetsinformationsförsörjning bör följaktligen inte ligga på statliga myndigheterutan på företag och organ inom näringslivet. Bilaga 6 Utbildningsdep. industridepartementetkommer i det följande att behandla bl.a. dessa frågor. Inom högskoleområdetarbetar UHÄ redan med informationsförsörjningsfrågor bl.a. som följd av detuppdrag angående datastralegi för högskolan som givits av regeringen. Även fortsättningsvis behövs dock eusamordningsorgan för frågor som berör forskningsbiblioteken. Jag förordar attett sådant organ inrättas. Uppgiften för detta blir framför allt planering ochsamordning av verksamheten vid de bibliotek som svarar för service fillutbildning, forskning och utveckling. Det bör också svara för samordning ochsamverkan i frågor som är gemensamma för dessa bibliotek och folkbiblioteken.Givetvis bör det i sin verksamhet utgå från och bygga pä resultaten av delarbete som DFI utfört inom biblioteksområdet. I detta ingår bl.a, att svara förden fortsatta utvecklingen av ansvarsbibliotek i enlighet med vad jag anfört idet föregående. Eftersom dessa frågor har ett nära samband medUHÄ:s verksamhetsområde är del enligt min mening naturiigt att det nya organetpä lämpligt sätt knyts till UHÄ. Den närmare organisatoriska utformningen avbiblioleksorganet och formen för anknytning till UHÄ bör utredas vidare.Utgångspunkten härvid bör vara att i det bör ingå företrädare för de olikabibliotek, som verksamheten avser, och för avnämarna. Organisation ocharbetsformer bör utformas så att del kan verka gentemot hela området.Biblioteksorganets behov av kansliresurser bör i huvudsak tillgodoses inomUHÄ:s nuvarande personalorganisation. Sakområdets karaktär och de förutsättningarför organets arbete som betingas av den olika ställning m.m. som de berördabiblioteken har, kräver en hög kompetens i kansliarbetet. DFI har ägnat stor uppmärksamhet åt utbildningsfrågornainom biblioteksområdet. Jag vill i detta sammanhang erinra om att UHÄ har ettallmänt ansvar för personalutveckling inom högskolan. Detta innefattar ävenpersonalen vid högskolebiblioteken. Möjlighet bör också ges för personalen vidforskningsbibliotek utanför högskolan aU delta i utbildning som anordnas iUHÄ:s regi. Enslor del av de resurser som DFI disponerar har ägnats åt insatser för forskningoch utvecklingsarbete inom informationsförsörjning. Även fortsättningsvisbehövs det insatser av detta slag. Enligt min mening bör forskningsbibliotekeni viss utsträckning själva få ansvara för vilka FoU-insatser som skall kommatill stånd. Vissa centralt planerade insatser kan dock erfordras även ifortsättningen. Dessa frågor bör prövas i det forlsaUa arbetet med attgenomföra de av mig förordade förändringarna. I samband därmed bör också prövasvilka av DFI finansierade insatser som eventuellt bör föras över fillhögskolan. DFIhar en viktig uppgift som internationellt kontaktorgan i vissa sammanhang. Idet fortsaUa arbetet bör också övervägas hur denna uppgift skall tillgodoses iframtiden. Vissaforskningsresurser inom biblioteksområdet kommer alt skapas genom att enprofessur i bok- och bibliotekshisloria inrättas vid i . Jagkommer vid min anmälan av anslaget Humanistiska fakulteterna att behandladenna fråga. Deav mig här förordade förändringarna bör genomföras . Det innebäratt DFI läggs ned . Jag har pekat på vissa frågor som kräverkompletterande beslutsunderlag. Dessa samt frågor som gäller övergången fill enny organisation och avvecklingen av DFI måste utredas ytterligare. Jag avser iannat sammanhang återkomma regeringen i denna fråga. Samverkan mellan högskola och näringsliv Forskningsrådsnämndenhar haft regeringens uppdrag att kartlägga och analysera formerna för samverkanmellan högskola och näringsliv. I uppdraget ingick att identifiera ochanalysera för- och nackdelar med olika samarbetsformer - såväl för högskolansom för näringslivet. Nämnden har redovisat uppdraget i rapporten. Kontakternamellan högskola och näringsliv har intensifierats . Dels haromfattningen av samarbetet ökat, dels har en rad olika former för samverkanmellan högskola och näringsliv vuxit fram. Den rena uppdragsforskningen, som högskolan utfördirekt för näringslivet, är av mycket liten omfattning. En viss del av denforskning, som finansieras över andra departements huvudtitlar, är ocksä avintresse för näringslivet. Det gäller t.ex. forskning finansierad av styrelsenför teknisk utveckling, statens råd för byggnadsforskning,transportforskningsberedningen och delar av energiforskningen. Fömlom uppdragsforskning finns många andra formerför samverkan i form av bl.a adjungerade professorer, kontaktforskare,forskarbyar, stiftelser, uppdragsutbildning och kontaktsekretariat.Forskningsrådsnämnden har inte presenterat uppgifter om omfattningen av deolika formerna. Nuvarande samarbete har en tyngdpunkt i utbildningenoch ett växande inslag i samverkan utgörs av vidareutbildning och fortbildningav personal som redan varit ute på arbetsmarknaden och som behöver vidga sinkompetens. Denindustriella produktionen har blivit alltmer vetenskapsbaserad.Forskningsresultat kan exploateras i allt snabbare takt. Näringslivels behovav välutbildad arbetskraft fortsätter att öka. Det ökade samarbetet mellanhögskola och näringsliv är enligt min mening positivt. De fördelar som dettasamarbete innebär för högskolans del har framhållits i många sammanhang. Ettintensivare samarbete med näringslivet kan innebära att forskningsresultatkommer till snabbare användning i företagens förnyelse av produktionen, vilketär viktigt för aU skall kunna behälla och stärka sin konkurrenskraftgentemot andra länder. Samfidiglär det nödvändigt att formerna och villkoren väljs på ett sådant sätt attnegativa effekter på högskolans centrala och långsiktiga uppgifter undviks. Delär svårt att inom en och samma högskola bedriva forskamtbildning och forskningav skilda slag, jämsides med gmndutbildning, fortbildning ochvidareutbildning. I andra länder där det är mer vanligt med från högskolanfrislående forskningsinstitut kan det vara lät- tareatt renodla de uppgifter som högskolan skall ha. Riskerna för överbelastninginom högskolan blir då mindre. Principen om högskolan som vår centralaforskningsresurs bör inte. Det är viktigt att de lokala högskoleorganentar ansvar för att samverkan med näringslivet inte får en sådan omfattning, attden inkräktar på möjligheterna att fullgöra högskolans centrala uppgifter inomgmndläggande utbildning, forskarutbildning och forskning på egetprogramansvar. Högskolan får inte utvecklas till konsultföretag förnäringslivet, där forskningens inriktning styrs på ett sätt som inte ärförenligt med samhällets övergripande intressen. Jag utgår från att man inomhögskolan uppmärksamt följer utvecklingen av kontakterna med näringslivet ochvidtar åtgärder när så är påkallat. Jag skall nu beröra de konkreta förslag somforskningsrådsnämnden har lagt fram. Det gäller bisysslor, sekretess,stiftelser och aktiebolag. Med anledning av regeringens proposition medförslag till lag om ändring i högskolelagen 1977:218 (prop. 1985/86:11, UbU 7,rskr. 35) ändrades högskolelagen, så att lärare inom högskolan i ökadutsträckning fick utöva sådana bisysslor inom forskning och utvecklingsarbetesom innebär att de utnyttjar sina speciella ämneskunskaper. Syftet medlagändringen var att möjliggöra ett ökat samarbete med näringslivet i sädanafall där andra former för samarbete, t. ex. uppdragsforskning, inte ärändamålsenliga. Lagändringen medförde att högskolelärarna fick ettstort ansvar för att avgöra om eventuella bisysslor kan skada förtroendet förhögskoleenheten. Lärarna kan dock begära besked frän högskolemyndigheterna omderas syn på bisysslorna. Gällande bestämmelser innebär alt högskoleenheternaendast då särskilda skäl föreligger, t.ex. misstanke att en lärare misskötersitt ordinarie arbete på grund av för omfattande bisysslor, får begäraredovisning av bisysslorna. Högskoleledningen kan därvid försättas i svårasituationer. har därför föreslagit att lärarna skall informerahögskoleledningen om vilka ämnesbundna bisysslor av nämnvärd omfattning ochvarakUghet de innehar. Högskoleledningarna behöver i många fal! bättreuppgifter om och överblick över de kontakter som högskolelärarna har mednäringslivet. En redovisning av dessa kontakter skulle minska problemen förhögskoleledningarna och riskerna för misstänkliggörande av enskilda lärare,institutioner eller företag skulle bli mindre. Jag delar nämndens uppfattningoch förordar att högskolelärarna fortsättningsvis skallinformera resp.högskoleledning om ämnesanknutna bisysslor av nämnvärd omfattning ochvaraktighet. Uppgifterna blir därmed offentliga. Jag återkommer tillregeringen i denna fråga. Forskningen inom högskolan skall i princip varafri, öppen och därmed fillgänglig för samhället i stort. är detnödvändigt att i vissa fall kunna utföra forskning inom högskolans ram, därresultaten inte blir kända , Om detta inte vore möjligt skullehögskolan ofta inte kunna åla sig uppdragsforskning från näringslivet. Den offentliga prövningen eller möjligheten tillöppen vetenskaplig bedömning av examensarbeten är viktig för högskolanstrovärdighet och anseende. Jag vill således kraftigt understryka, atthögskoleenheterna inte börengagera sig i sädana uppdrag som innebär sekretessbeläggning av Prop.1986/87:80 examensarbeten av skilda slag. En särskild form av samarbete mellan högskola ochnäringsliv är stif- Bilaga 6 telser i vilka olika intressenter, t.ex.högskoleenheter, företag, utveck- Utbildningsdep. lingsfonder eller kommunalaorgan, ingår. föreslår i sin rapport att tillstånd frånregeringen inte fortsättningsvis skall behöva inhämtas vid bildandet avstiftelser. Nämnden pekar också i detta sammanhang pä de risker som föreliggernär högskolan engagerar sig som delägare i akUebolag med kommersiell anknytningtill högskolans arbete och dess forskare. Nämnden anser vidare att högskolaninte bör ha dominerande ägarintressen i s, k. avknoppade företag. Jag har tidigare pekat på mångfalden i desamarbelsformer mellan högskola och näringsliv som existerar.Regelsystemet medger en rad olika organisatoriska lösningar inom högskolansram. Endast i undantagsfall bör en lösning väljas som innebär skapandet av ensärskild juridisk person, t.ex. stiftelse. Jag kommer i annat sammanhang att föreslåregeringen att en särskild utredningsman får i uppdrag att bedöma behovet avstiftelse som organisationsform och föreslå vilka villkor som bör varauppfyllda för att särskilt fillständ från regeringen inte skall behöva inhämtasvid bildande av en stiftelse. Jag vill här erinra om vad min företrädareanförde i prop. 1984/ 85:195 om uppdragsutbildning (s. 14 ff). För de fall då bildande av en stiftelse frånhögskolans synpunkt ändå framstår som den mest ändamålsenliga lösningen bör deti alllänhet kunna delegeras fill högskolan alt besluta om stiftelsebildningen.En fömtsättning för en sådan delegering är emellertid alt vissa preciseradevillkor i fråga om bl.a. stiftelsens syfte och insyn i verksamheten frånhögskolans sida är uppfyllda. Om andra fömtsättningar avses få gälla förstiftelsen bör det ankomma på regeringen att besluta om sfiftelsebildningen. Denexternt finansierade verksamheten inom högskolan är nu av betydandeomfattning. Inom vissa fakulteter och högskoleenheter svarar den för mer änhälften av verksamheten. En verksamhet av denna omfattning är självfallet ingetmarginellt inslag inom högskolan. En stor del av högskolans basresurser ochgemensamma inrättningar används inom den externt finansierade verksamheten.Utan tillgång till högskolans utrustning, bibliotek, verksläder och andraserviceinrättningar och ulan den kompetens och det expertstöd som ligger iarbetsledningen m.m, och den vetenskapliga miljön inom högskolan skulle denexternt finansierade verksamheten inte kunna fungera. Förordningen(UHÄ-FS 1982:113,. ändrad, 1983:41 och 1985:22) om externt finansierad verksamhet vid högskoleenheterna inom utbildningsde partementets verksamhetsområde reglerar den externt finansierade verk samheten inom högskolan. Bestämmelserna innebär att full kostnadser sättning skall utgå för verksamhet som bekostas med externa medel. Endast i fråga om verksamhet som har synnerlig betydelse för forskning 45 ochutbildning vid högskoleenheten får högskolestyrelsen medge avvikelse frän dennaregel. Övergångsvis har föreskrivits att för sådanverksamhet som bekostas med medel från forskningsråd inom utbildnings- ochjordbruksdepartementens områden skall elt förvaltningspålägg av tillämpas.Forsk-ningsrådsfinansierad verksamhet skall inte belastas med lokalkostnader.Fr.o.m. /86 behöver inte verksamhet som finansieras av andrastatliga myndigheter belastas med lokalkostnader annat än då del förverksamheten erfordras ett särskilt lokalfillskott. UHÄ har meddelatfil-lämpningsföreskrifter till förordningen om externt finansierad verksamhet(UHÄ-FS 1985:14). I dessa föreskrifter anges att högskoleenheterna av statligamyndigheter utöver direkta kostnader skall ta ut elt påslag på för vissaförvaltningskostnader och för bibliotekskostnader. Regeln att det skall ske påslag på de direktakostnaderna för externt finansierad verksamhet har ibland mött motstånd såvälfrån företrädare för sektorsorganen som från enskilda forskare. Båda parter harsett påslaget som en urholkning av resurserna för forskning. Denna inställningberor pä att det externa forskningsuppdragets indirekta beroende av den totalahögskoleorganisationen inte är synligt. Likafullt föreligger det ettsådant beroende och de kostnader detta innebär måste på något sätt betalas. Omde inte betalas av uppdragsgivarna får de i praktiken subventioneras avfakultelsanslagen och därmed minskar utrymmet för den obundna och gmndläggandeforskning, som enligt regeringens och intentioner skall komma tillstånd genom dessa anslag. Somframgår av statsministerns inledande redogörelse för regeringens samladebedömning bör nuvarande regler för externt finansierad verksamhet gälla underytterligare en treårsperiod. På bör det gemensamma ansvaret föratt forskning och forskarutbildning inom högskolan vidmakthålls på eninternafionell nivå komma till uttryck genom en konsekvent tillämpning avprincipen om full kostnadstäckning. Den gmndsatsen bör gälla, vare sigfinansiärens satsning är långsiktig och permanent eller om vederbörande satsarför en begränsad tid. I det senare fallet bör uppdragsgivaren betala ettpåslag, som fullt ut svarar mot högskolans andel utgifter för gemensammaändamål. Bilaga 6 Utbildningsdep. Statsministern hartidigare redovisat sina bedömningar av ett antal prioriterade områden. Bioteknikomrädetär av stort intresse för svenskt samhälle och industri. Ökade insatser inombioteknisk gmndforskning är en förutsättning för den biotekniska utvecklingen istort. Bioteknikkan karakteriseras som ett industriellt eller samhälleligt utnyttjande iteknisk skala av levande cellers eller cellkomponenters olika egenskaper föratt uppnå produktion av olika nyttoprodukter. åstadkommadetta används kunskaper från mänga olika biovetenskaper som biokemi,molekylärbiologi, cellbiologi och immunologi samt kemitekniska vetenskaper somapparat- och processteknik, separalionsteknik, analytisk teknik osv. Inombegreppet bioteknik ligger alltså både en biologisk och en teknisk funktion.Ett dynamiskt samspel mellan den biologiska komponenten, ett enzym, en bakterie,en djurcell etc. och avancerad teknik är en förutsättning för en framgångsrikbioleknisk utveckling.