prop · GA0358 · 1986-12-31 00:00:00 — Vad avser paragrafens sista siycke, som moisvararnuvarande 19§ andra stycket jaktstadgan, skall framhållas att bestämmelsen intesällan förorsakat tvisier mellan jakträttsinnehavare och polis. Enligt Svenska jägareförbundels uppfattning skulle olägenheter helt kunna undvikas om det av skrivningen framgår allpolisen normall bör kontakta jakträttsinnehavaren och uppdra ål honom alt avliva det ifrågava rande djuret samt vidare atl avlivat djur tillfaller jakträttsinnehavaren. 10.3.15 : SKK är hell införstådd med att nuvaran- Prop. 1986/87:58 de lagbestämmelse till skydd för djuren under deras känsliga tid skall SKK är också av den uppfattningen - tydligenlill skillnad från beredningen att den överväldigande majoriteten hundägareockså respekterar gällande lagar och beslämmelser. 1 de fall så ej sker skallmissbruk givetvis påtalas. Men att som beredningen taga dessa opåtalade fall somintäkt för atl införa hundförbud hela årel är helt oförståeligt. Enligt gällande beslämmelser måste ju hundägare även underövrig lid av året, 08-21 - 02-28, hålla hund under sådan tillsyn, atl den närden inte användes till jakl, förhindras ofreda villebråd. SKK vill med hänvisning till ovanslående hell avstyrkaförslaget under §5, sid. 346, vad gäller hundar. Gällande lagar ochbestämmelser lillgodoser helt viltets behov av skydd och ändringsförslagetinnebär endast införande av omotiverade svårigheler för mer än en miljonsvenska medborgare. SKK vill i detla sammanhang påpeka, atl då älgjakten ivissa delar av landet börjar , bör det möjliggörasalt träna älghundar redan något före den 21/8 sä alt effektiva hundar kommertill användning. 10.3.16 slöder beredningens förslag att ska ges möjlighet alt ingripa och förbjuda jakt på en fastighet om jakten bedrivits så all uppenbara missförhållanden upp stått. De nuvarande reglerna beträffande hundhållning är intebra. Det är därför angelägel med en skärpning av bestämmelserna. Föreningenanser emellertid att beredningens förslag inte är tillräckligt. Det räcker intemed krav på att hålla en hund under lillsyn. Få hundägare torde ha en sådankontroll över sin hund att de i alla lägen kan förhindra atl den stör vilteteller t.o.m. tar upp ett spår. Föreningen föreslår därför atl kopplingstvånginförs , - 20augusii. och alt det för övrigtid av året ska gälla samma beslämmelser som , nämligen att hund ska hållasunder sådan tillsyn atl den förhindras att driva eller förfölja vilt. 10.3.17-------------------------------------------------------- : 6§. av katt genom tatuering i öral med särskild sifferkod blirallt mer allmänt. Att utan atl infånga katten avgöra om den är märkt eller ejlorde vara omöjligl. Har därför kalt. som avlivats, visal sig vara öronmärktbör del åligga jakträttsinnehavaren atl kontakta ägaren. Skadeståndsanspråk kani sådana fall även tänkas uppkomma. 10.3.18----------------------------- : Förbundet delar beredningens uppfatt ning om behovet av en viss skärpning och etl förtydligande av bestämmel serna om lillsyn över hundar.-- Beredningen föreslår, atl "hundar skall hållas under sådan lillsyn alt de hindras från attspringa lösa i marker där det finns vill". Enligl specialmotiveringenskall detla lolkas så, att en hund skall hållas kopplad i alla fall där intehundhållaren på annat sätl har uppsikl över och kan styra vad hunden företarsig. För att undanröja missförstånd om lagens innebörd bör dessa regler intas isjälva lagtexten. 10.3.19 och : Beredningens förslag om rätt atl döda katt innebär att den rälien inskränks till all endasl gälla katter som uppehåller sig inom jaktområde och som uppenbarligen inte står under någons tillsyn. föreslagna bestämmelserna är svårtolkade. Föreningarnaföreslår alt lag- 203 texten fårföljande lydelse, "Katt som anträffas utanför gård eller trädgård Prop. 1986/87:58 där den hör hemma och som uppenbarligen slår under brislandetillsyn, må av jakträttsinnehavaren eller hans folk dödas. Inom tätbebyggtområde erfordras dock tillstånd av polismyndigheten för såväl fångst av kattsom att döda katt." Med hänsyn lill det angelägna i alt för viltet värdefulltviUvårdsarbele kan komma lill ulförande anser sig föreningarna kunna tillstyrkabifall till beredningens förslag all i undanlagsfall skall kunnabesluta, atl en markägare skall vara skyldig att tåla en viltvårdsanläggningsom berör hans mark och som inte innebär någon olägenhet av betydelse förhonom. Föreningarna anser sig däremot inle kunna lilislyrkabifall lill förslaget atl skall kunna meddela jaktförbud på enfastighet. Tillgången på småvilt påverkas i mycket liten utsträckning av jakl.i varje fall sell över något större områden, vilket medför atl riskerna för attviltstammarna skulle påverkas av atl jakten "överexploateras" på enmindre fastighet torde vara små. En alltför iniensiv jakl med drivande hund påmindre fastigheter kan påverka viltförekomsten på angränsande fasligheter menetl sådant missförhållande bör kunna stävjas genom bestämmelserna om jakt meddrivande hund i den föreslagna jaktlagen och kommande verkställighelsföreskrifler. 10.4 Jakträtten m.m., 9-18§§ 10.4.1 Riksåklagaren: 9§. 1 specialmotiveringen haruttalats att med "mark" avses även vatten. För atl undvika missförstånd bör ordel"områ de" i slället användas (jfr2§ I mom jaktlagen). Anledning föreligger inte atl i jaktlag inta enbestämmelse om att jakträtt får upplålas av fastighetsägaren. Detta reglerasijordabalken (jfr 7 kap3§JB). 10.4.2 : 9 §. anseratl bestämmel sen skulle vinna i klarhet och bli mera överskådlig, om de undantag som tas upp i I5§ fördes till 9§. Nalurvårdsverkel ansluter sig till beredningensförslag i detta avseende, innebärande att samma jaklrältsliga synsätt kommeratt råda för såväl väg som järnväg. konstaterar atl denna paragraf utgörelt exempel på en beslämmelse där det inte iir möjligt atl bestämi avgöra, hurlångtgående innebörden egenligen är. Beredningen förutsätter alt regeringeneller nalurvårdsverkel i verkställighelsföreskrifler anger i vilka olikasilualioner skyddsjakt skall vara lillålna och vilka djurarter som skall fångaseller dödas.---- Vill påpeka alt det ärorealistiskt att tro all del annat än i vissa typfall skall vara möjligt alt idelalj utforma dylika verkställighetsföreskrifter. Det måste däruiöver finnasmöjlighet för lämplig myndighet - eller polisen - atl medgeskyddsjakt, om skadegörelsen bedöms vara avsevärd eller om någol djur visat sigvara farligt för människors säkerhet. Verket vill också erinra om att i gällande lagstiftningfinns uttryck för att stammar av vissa djurarter (de slora rovdjuren) bör bevaras i landel. Detta uttalande har varit ett stöd för strävandena att bibehålla dessa djurarter, vUka som bekant i viss utsträckning är omstridda. Verkel anser del både önskvärt och nödvändigt att den nya lagsiiftningen får etl motsvarande innehåll.--- ---------------------------------------------------------- 204 Slutligen får i delta sammanhang framhåUaatt bered- Prop. 1986/87:58 ningens uttalande om atl skyddsjakt avseendestora rovdjur knappast är mofiverad annat än inom renskötselområdena inle är särskiltrealisliskl. - Del finns inle någon anledning all sätta fårägare som utsättsför skador av slora rovdjur i en sämre siluation än renägare. Såvitt verkel kan se, föreligger- en brisl i utformningenav 17*). Där lalas nämligen inle om vilt som fångas ulan enbari omvilt som omhändertas. Detla skulle leda lill att exempelvis rovfåglar och ugglor som oavsiktligt fångas i olika fångstredskap - en långtifrån ovanlig siluaiion - skulle få disponeras av jakträttsinnehavaren. Detta motsätter sig natur vårdsverket besläml.-- Verket anser sålunda atl arter med hög skyddsslatus -sådana som exempelvis finns uppräknade i 18 § jaktlagen - även fortsättningsvis skall tiUfalla staten vare sig de omhändertas, fångas, dödas eller anträffas som fallvilt. Däremot finns del inle något behov av att låta fångade eller omhändertagna älgar, hjortar eller rådjur eller annat mera vanligt vilt tillfalla staten.--- Nalurvårdsverkel föreslår att paragrafen kompletterasså atl regeringen får möjlighet atl meddela föreskrifier omanmälningsskyldighet även för vilt som fällts under jakt och som inle skalltillfalla staten. 10.4.3 lillslyrker den föreslagna paragrafen om skyddsjakt. 10.4.4 Hovrätten förnedre : 9§. Hovrällen släller sig av flera skäl Iveksam lillparagrafens uppbyggnad. Beredningen har i sitt förslag utgått från ett ännu ejbehandlat förslag från allmänningsulredningen. Redan detta ingerbetänkligheter. Oavsett om nu gällande regler kommer att bestå för befintligaallmänningar eller ej finns del i vart fall anledning alt i jaktlagen göra enhänvisning till de särskilda reglerna. Beträffande övriga samfälligheter finnerhovrätten det riktigast atl i den nya lagen släs fast den begränsade jakträttsom nu omnämns i 4§. Beredningens förslag innebär inle tillräckliga garantiermot överjagning. Hovrätten kan ej dela beredningens uppfattning att stadgandeti 7 kap 9§ JB kan ersälla nuvarande förbud mol upplålelse. Hovrätten finnersammanfattningsvis alt bestämmelserna om jakträtten bör ulformas i närmareöverensslämmelse med gällande rätt. Hovrätten anseratt förbudei för arrendalor atlupplåla jakträtt utan fastighetsägarens medgivande bör formuleras på ettklarare säll. Motiveringen till stadgandet ger ej klart vid handenom den av beredningen förordade begränsningen är avsedd atl komma till uttryckredan genom lagtexten. Om så är fallet bör della tydligt framgå av stadgan-delsmolivering. Om någon ändring i sak ej avses med lagtextens ulformning, kanparagrafens karaktär av ramstadgande godlas. 10.4.5 Kammarrätten iGöteborg: 16§ andra slyckel. 1 paragrafen saknas koppling till första slycket.Kammarrälten föreslår atl i andra slyckel efter orden "fångas ellerdödas" skjuts in "enligt försia stycket". 10.4.6 iStockholms län: Till föreslagets I6§ är det särskilt angeläget medtillämpningsföreskrifter som sätts i kraft med lagen. I annat fallkommer bestämmelsen att ge uirymme för åtskilliga Ivistigheter och utredningenlämnar ingen ledning för tolkning av bestämmelsen. 10.4.7 : §11. Enligt Svenska jägareförbundels Prop. 1986/87:58 mening bör av prakliska skäl i paragrafen även inskrivas en beslämmelse på av jakträttsinnehavaren disponerat vattenområde, nedskjuten fågel fårbärgas och behållas, på allmänl vatten även på avstånd utöver frånstrandlinjen. §16.----- har inte någon erinran mot para graftextens utformning. 17§.Svenska jägareförbundet delar beredningens uppfattning att av regeringenmeddelade föreskrifter om vilkel vill som i vissa fall skall tillfalla staten,kommer all göra det lättare än all anpassa bestämmelserna tilldel akluella skyddsbehovel. Enligljägareförbundels mening är del däremot etl stort felgrepp all i förteckningenöver kronans villebråd föra upp viliarter som inte behöver ges delexceptionella skydd som "stämpeln" kronans villebråd innebär. Ettsådant förfarande medför enligt förbundets mening att skyddel urholkas ävenför andra arter vilka har ett höggradigt skyddsvärde. 10.4.8 : 9§. I specialmotiveringen lill para grafen står bl.a. att jakträttsinnehavaren får "lillgodogöra sig fågeläggoch göra ingrepp i viltels bon". Delta är en olycklig formulering, eflersomden bara gäller etl fålal arter. Det stär visserligen något längre ner att rättighe ten inte gäller oinskränkt, vilket framgår av andra paragrafer i lagen. Det borde dock ha klargjorls även här atl de allra flesta arterna är fredade under häckningslid. Föreningenanser vidare att jakträttsinnehavarens befogenheter att tillgodogöra sig fallvilt av icke jaktbara, vanliga arter, som t.ex. en rad småfåglar ochsmågnagare, inte borde vara oinskränkt. Naturintresserade av olika kategorier,skolklasser m.m. kan ha inlresse av all samla in fallvill av sådana arter försludier, skinnläggning m.m. Del förefaller onödigl krångligt att de då skullebehöva inhämta jakträttsinnehavarens tillstånd. Med hänsyn lill att brotten djurplågeri, allmän farlig vårdslöshet och framkallande av fara för annan sällan kan komma att fä någon aktualitet i samband med jakt delar jag beredningens uppfallning att bestämmelsen försvarar sin plats i en jaktlag. Beslämmelser om under vilken fid av dygnet som jakl får bedrivas börlämpligen intas i jaktlagen, då regler härom har etl intimt samband med jaktensutövande. gällande bestämmelser i jaktstadgan bör lämpligen överflyttas ny jaktlag. 22.23 och 25§§. Dessa paragrafer har det gemensamt alt de straffsanklioneradebestämmelserna har erhållil en för allmän formulering. I lagtexten börpreciseras vilken handling som förbjuds, vilket torde förutsätta en visskonkretisering av vad som avses med bestämmelserna. Så har också skett i nugällande lagsliflning. Innehållel i 23 § läcks vidare delvis av 19 paragrafensbestämmelser alt jakl inle får bedrivas så alt viliei ulsätts för onödigtlidande. 10.5.2 Lantbruksstyrelsen:Lantbruksslyrelsen lillstyrker beredningens förslag all överflytta bestämmelserna i nuvarande jaktstadgans 3§ till den nya jaktlagen (§§ 19 och 20). Den för all jakiutövning grundläggande regeln atl jakl skall bedrivas så all villel inte utsälls för onödigl lidande får härigenomen större dignitet, vilket är väsentligt från djurskyddssynpunkl. När delgäller husdjur och andra djur som hålls i fångenskap finns molsva- Prop.1986/87:58 rande beslämmelser i djurskyddslagen §2 (första stycket), §5 och§20. 10.5.3 : 21 §. harinte någon an nan kommenlar än all verket anser att de nuvarande nalljaktsbeslämmel- serna i huvudsak bör bibehållas. Verkel motsätter sig dock inte att de förs samman med bestämmelserna om allmänna jakttider . Av förarbetena till paragrafen framgår att typgodkännandeav vapen skall kunna meddelas. bör enligl verkels mening framgå av självalagtexten. ----- Verket kan inle finna all beredningens förslag lederlill en klarare reglering än den som råder när det gälleranvändningen av motor drivna fortskaffningsmedel i samband med jakt. Verkel anser därför alt del är bäitre att behålla nuvarande beslämmelser trots vissa brisier i dessa. Verkel vill vidare påpeka alt ifrågavarande beslämmelse äretl exempel på vad som verket inledningsvis framhållil, nämligen all del av lagtexten är nära nog omöjligt att utläsa vad som avses med denna utan samlidig läsning av motiveringen.- Förslagel att jakt skall kunna förbjudas på markerunder viss slorlek är i och för sig långtgående men kan i flera situationer varamotiverat. Det är emellertid troligi alt bestämmelsen kan komma att bli omstridd(jämför det särskilda yttrandet i belänkandet). Del är därför nödvändigl attdel i förarbetena närmare utvecklas, när bemyndigandet är avsett att utnyttjas. Enligl naturvårdsverkels uppfallning har nuvarandelagregler otvi velaktigt vissa olägenheler- förbudei mot lockande egentligen är ologiskt därför all det motsäger det förhållandet attviltet generellt inte har någon ägare. Mot denna bakgrund vore del rimligare att den nyajaktlagen i stället kompletterades med en bestämmelse som slår fast alt beskattningen av viltstammarna på en jaktmark ej får överstiga vad marken kan tänkas producera/föda. En sådan bestämmelse skulle emellerlid vara utomordent ligt svår atl fillämpa i praktiken.- kan--- inte tillstyrka införandel av en sådan beslämmelse. Den av beredningen föreslagna bestämmelsen är emellerlidinle heller bra. Innebörden av paragrafen är alltför långtgående. Sammanfattningsvis avslyrker verket en så långtgåendereglering som den föreslagna. Denna kan t.o.m. leda till en minskning avinlressel för lämpliga viltvårdsålgärder. l.ex anläggandet av viltvatlen. Nalurvårdsverkel anser i stället att nuvarande bestämmelsebör vara kvar, trots dess brister. 10.5.4 Hovrätten för nedre : 20§. Genomsammanförande av nuvarande bestämmelser om skyldighel lill eftersök saml underrättelse skyldighet, vilka återfinns i jaktstadgan och lagen om rätl till jakl, kan viss tveksamhet uppstå om vilken skyldighet som skall anses vara den primära i fråga om klövvilt. Specialmotiveringen ger inget klart besked på den punkten, utan där talas endast om atl del i "vissa fall" ärlillräckligt att underrättelse sker när eflersöket är avslutat. En utförligare motivering och en precisering av vilka fall som avses torde vara av stort värde för den praktiska tillämpningen av stadgandet. Det är vidare synnerligen tveksamt om del är lämpligl att föreskriva en skyldighel för jägare som skadat klövvilt, särskilt älg, atl själv fullfölja jakten på annans jakiområde. lorde i de flesla fall underrättelseplikten böra gå föreom det inle är förenat 207 med belydande tidsutdräkt. Nuvarande bestämmelser i 4a§ jaktstadgan bör enliglhovrättens Prop. 1986/87:58 mening finnas kvar, varvid beredningens förslagatl bestämmelserna sammanförs med dem om jaktlider kan godlas. Gränsdragningsproblem kan länkasuppkomma mellan förevarande beslämmelse i den del som avser att lillgodosedjurskyddsintressel och 19§. Hovrällen ifrågasätter därför om det inte ärlämpligare alt sammanföra regleringen som tar sikle på djurskyddsintressel ien enda paragraf Graderingen i siraffhänseende kan därvid åstadkommas genomerforderliga ändringar i ansvarsbestämmelserna. Med den av hovrättenföreslagna omredigeringen kommer rubricerade sladgande atl, i likhei med vadsom nu gäller, enbart få avseende på förhållandel till andrajakträttsinnehavare. Reglerna i andra och iredjestyckena innebär en inskränkning i jakträtten och lorde rälleligen ha sin platsi avsnillet om jakträtten. Det kan ifrågasättas om inle del av laglexlen börframgå vilka viliarter som skall omfattas av dessa regler. 1 nuvarande jaktlags 19§ finns även uttrycket"skrämma eller mota", vilkel i sedvanligt språkbruk har en annaninnebörd än "locka". Av beredningens molivering framgår ej omförslaget skall innebära en begränsning i förhållande till gällande rätt. Deltabör i så fall anges. 10.5.5--------------------------------------- Länsstyrelseni : det är tveksamt om 26§ är utformad på elt lillfredsställande sätl. Ulredningensbelysning av vad som är lovliga ärenden är ytterst knapphändig och behöverkompletteras. 10.5.6 iÄlvsborgs län: I skiljaktig mening anför ledamöierna , StenJosefson, och : Enligt §24 får regeringen blasom villkor för jakt föreskriva atl jakten endast får bedrivas efter särskilttillstånd (licens). Del bör av motiven klart framgå all avsiklen inte är attlicensbdägga annan jakl än vad som sker . 10.5.7 CentralorganisationenSACO/SR: /SR har ingel att erinra mol den föreslagna lagtexten avseendeförbud att locka vill från annans område, men ulgår från all del är ettförbiseende att beredningen inle föreslagil att del i 19§ försia slyckel JLinskrivna förbudet att skrämma eller mota vilt från annans område ocksåmedtages i en ny jakfiag, även om frågan i viss mån behandlas i JL 5§. 10.5.8 - Landsbygdens Jägare: Varje jägare och markinnehavare - stor som liten - måste ha rält atlutföra villvår dande åtgärder på sin egen mark, utan all därtor jagas av polis och åklagare. Lockande av vilt kan endast förekomma i det fall atl villvården och utfodringen är eftersatt på angränsande mark. ----- Särskilt allvarlig och oacceptabel är lagförslagels24 paragraf Med denna paragraf förflyttas grunden förjakträltsförhållandena lillbaka i liden.-- 10.5.9-------------------------------------- Landsorganisationeni : LO anser del hell omöjligt atl ge slöd för §24 eftersom beredningen inte preciserat vad"mark av viss storlek" är för något. Följderna kan bli mera våld ännöden kräver. 10.5.10------------------------------------- : Liksom skall kunna föreskrivas villkor om viss storlek på markområde vidlicensjakl. LRF finner del nödvändigl alt §24 andra slycket omformuleras så atl omfatt ningen av siadgandei klarl framgår. 10.5.11Svenska jägareförbundet: 20§. Vid eftersök av skadat vik Prop.1986/87:58 tordelångt flera eftersök ha misslyckats på grund av alllför slor brådska än pågrund av att eflersöket lagils upp . finner därför attsom huvudregel bör gälla atl underrättelse skall ske innan eftersök vidtas påannans mark. Intesällan har uteblivna anmälningar om resullatlösa eftersök på annans mark letttill konfrontationer jaktgrannar emellan. Mol bakgrund härav borde enliglSvenska jägareförbundets mening paragrafen kompletteras på sådant sätt atl allaeftersök på annans mark, i vart fall i efierhand, skall anmälas lilljakträttsinnehavare, markägare eller polismyndighet. Ivissa fall föreligger osämja jaktgrannar emellan. Denna osämja kan vara säallvarlig att den jakträttsinnehavare som fått in etl skadskjulet vill frångrannmarken förvägrar jägarna där att företa eftersök på hans mark. Om enjakträttsinnehavare i en sådan situation eller eljesi förklarar sig viljaöverta eflersöket, vilkel torde vara mycket vanligt förekommande, bör enligtSvenska jägareförbundets mening den som förklarat sig överta eflersöket,därefter ha de skyldigheter som den jägare haft vilken ulsprungligen skadsköt djuret.Detta bör anges i lagstiftningen. §21.----- Beredningenifrågasätter av anförda skäl huruvida bestäm melser överhuvudlagel bör utfärdas angående under vilka lider som jakt med skjutvapen får bedrivas. delar beredningens uppfattning härvidlag. I de fall sådana bestämmelser ras, tex vad avser jakt efter gäss för att ge gässen erforderlig tid atl beta ostört , kan sådana bestämmelser med fördel ges i anslulning lill jakttiderna. I övrigl borde rätten all jaga före och efler solens nedgång göras helt avhängig att jägaren har tillgång lill lämplig hund atl söka reda på fällt vilt. Vad beträffar ren nattjakt bör dock för vissaarter särskilda överväganden göras. §22.----- inslämmer huvudsakligen i bered ningens förslag. Vid jakl med drivande eller slällande hundar förekommer emellertid inte sällan atl hunden går ur hörhåll. Enligt nu gällande praxis är det inte tillåtet att förflytta sig med bil inom jaktområdet för att söka lokalisera var hunden befinner sig om man på nytt vill återuppta jakten och försöka fälla villebrådet. Enligl Svenska jägareförbundets uppfattning har detta förbud inte nägot som helsl slöd i del allmänna rättsmedvetandet. Mot bakgrund härav bör enligt Svenska jägareförbundels mening klart anges att jakten på nytt kan återupptas även om jägaren förflyttat sig med bil för att lokalisera en hund som gäll ur hörhåll. §23.----- konstaterar för sin del att bered ningen övervärderat de negativa effekterna för viltet genom användande avdrivande hundar.- Vidare framgår av 19§ klart att jakten inle får bedrivasså alt viltet utsätts för onödigt lidande. föreslår molbakgrund härav atl 23 § erhåller följande lydelse. "Hundarfår användas vid jakten endast om dessa med hänsyn till jaktområdetsslorlek och dess beskaffenhet i övrigt inte medför olägenhet av betydelse förandra jakträttsinnehavare." Vadavser 24 § andra stycket ställer sig synnerligen Iveksamltill förslaget alt regeringen skall kunna meddela jaktförbud "på marker avviss storlek eller beskaffenhel i övrigt". Svenska jägareförbundetföreslår atl stycket får följande lydelse. "Somvillkor för jakl får regeringen också föreskriva alt jakten endast fårbedrivas efler särskilt tillstånd (licens)." §25.--- EnligtSvenska jägareförbundels beslämda uppfattning bör förslagetkomplelleras med nu gällande förbud mol att skrämma eller mota viltfrån annans jaktområde. 14 1986/87. Vidare börförslaget kompletteras på sådanl sätt atl tillstånd av angrän- Prop.1986/87:58 sande jakträttsinnehavare alltid erfordras om utfodring eller andra åtgärder som kan locka vill vidtages inom från rågången. 10.5.12 : Jakten meddrivande hund i har i stor omfattning sitt ursprung i allmogejägarens jakt med ensamjagande spårdrivande hundar, där hastigheten begränsas av hundnäsans förmåga atl känna viltringen och är inte jämförbar med de metoder, som användes på kontinenten där enligl beredningen reslriktioner införts. SKK yrkar därför, att i §23, sid. 357, passusen om hundens egenskaper ulgår, då den endast skapar oklarheter och inte är motiverad. I § 19, sid. 354, angesju för övrigt atl jakten skallbedrivas så, atl villel inte utsätts för lidande.