prop · GA03122 · 1986-12-31 00:00:00 — Mina förslag i det följande tar sikte på attjordförvärvslagen skall slå vakt om familjelantbruket, främja främstskogsbrukels rationalisering, begränsa juridiska personers förvärvsrätt ochgöra del möjligt atl i glesbygderna ta till vara sysselsättningsmöjligheternai jordbruket och skogsbruket. Enligt min mening kan dessa syften förenas medlättnader i möjligheterna att få förvärvstillslånd. Detta bör stimulera lill enökad omsättning av fastigheter. Härigenom skapas förutsättningar för att hållalandsbygden levande. Vidare avser förslagen att förenkla prövningen avförvärvsärenden. Jordförvärvslagenpåverkar i sin nuvarande utformning endast en mind re del av det totala antalet överlåtelser av jordbruks- och skogsfastigheter. Endasi av samtliga överlåtelser prövas enligt lagen. Inte heller i fortsättningen kan jordförvärvslagen ensam väntas vara tillräcklig för alt skapa en god ägar- och ägostruktur i jord- och skogsbruket. Som flera remissinstanser har påpekat är det många andra problem som måste lösas för all l.ex. fä till stånd ett aktivt skogsbruk. Förutom de åtgärder som beslulade som en följd av regeringens förslag i kom- 12 pleiteringspropositionenoch som följs upp i årets budgetproposition vill jag särskilt peka på deförslag som har lämnats av kommittén om ställföreträdare för dödsbo ivissa fall m.m. i betänkandet (SOU 1987:2) Dödsboägande och samägande avjordbruksfastighet m.m. Utredningens förslag som skall remissbehandlassyftar bl. a. lill en effektivare förvaltning av dödsboägda och andra samägdafastigheter saml till en snabbare upplösning av dödsbon. För benägenheten atlavyttra fastigheter har även skattelagstiftningen en stor betydelse. Viktiga isammanhanget är vidare de genomgripande fastighetsregleringar som bedrivs i demest ägosplitlrade områdena i t.ex. och i syftealt åstadkomma en allmän förbättring av fastighetsbeståndet. 2.2 Jordförvärvslagens ändamål och effekter Mitt förslag:Jordförvärvslagens syfte skall komma till uttryck i en inledande bestämmelse.Denna skall ange att utvecklingen av förelag inom jordbruket, skogsbruket ochträdgårdsnäringen (lantbruksföretag) skall främjas vid förvärv avjordbruksfastighet. Vid tillämpningen av lagen skall särskilt eftersträvas atldet bildas företag som är ändamålsenliga från regionalpolitisk synpunkt. Ensådan bestämmelse skall ersätta nuvarande stadgande i 3 § om vad som skallbeaktas vid prövning av förvärvstillstånd. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med milt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller lämnar detutan erinran. Säväl lantbrukssiyrelsen som ifrågasätter docksänkningen av ambitionsnivån når det gäller slor-leksrationaliseringen. bör lagen också i fortsättningen ha till syfte attmedverka till bildandet av ändamålsenliga eller rationella företag, förbättradarrondering etc. Den föreslagna I § svarar enligt dåligtmot ett sådant syfte. Enligl lantmäteriverket uttrycker den föreslagnaparagrafen inte lagens syfte på ett klart sätt. anser attprogramförklaringen liksom bör finnas i 3 §. Lantbrukarnas riksförbundfinner den föreslagna formuleringen av jordförvärvslagens syftetillfredsställande. Skälen för mitt förslag:Principerna för tillämpningen av jordförvårvslagen anges i 3 §lagen. Enligt den paragrafen skall vid prövning av fråga om förvärvstillståndbeaktas att uppkomsten och utvecklingen av rationella förelag inom jordbruket,skogsbruket och trädgårdsnäringen (lantbruksföretag) främjas. Syftet med lagenknyts följaktligen till tillståndsprövningen. De grundläggande principerna haremellertid belydelse också vid tillämpningen av andra bestämmelser i lagen. Jagtänker i detta sammanhang närmast på vissa bestämmelser i 14-17 §§ om inlösenoch exekutiv auktion m. m. Utredningen har funnit atl lagen liksom tidigare börinnehålla grundprinciperna för tillämpningen men att dessa bör få formen av eninledande portalparagraf. Jag är för min del av samma uppfattning som utredningen. Som framgår av vad jag nyssanfört innebär delta å ena sidan att det grundläggande syftet skall beaktas ialla sammanhang när lagen tillämpas. Å andra sidan markeras på detta sätt atländamålsbestämmelsen inte är bindande i och för sig utan först i kombinationmed någon eller några av de övriga bestämmelserna i lagen. Jämförtmed den nuvarande 3 § får den av mig föreslagna ändamålsparagrafen ett delvisannat innehåll. Det övergripande samhällsintresset atl lagen skall främjajordbrukets och skogsbrukets utveckling bör sålunda framgå tydligare avlagtexten. Till rationaliseringsfrågan, som särskilt markeras i nuvarande 3 §,återkommer jag i avsnitt 2.5. Jag vill dock redan nu framhålla att ett syftemed lagen även i fortsättningen bör vara atl främja en ändamålsenlig utvecklingav lantbruksföretagen. Vidare vill jag poängtera att jordförvärvslagenfortfarande bör vara ett styrmedel när det gäller att påverka ägoslrukluren ivissa delar av landet. Företagsbegreppei diskuterades ingående bl. a. vidlagrådsbehandlingen av den gällande lagen. Några påtagliga nackdelar med dengällande terminologin har inte framkommit. I likhet med utredningen finner jag skäl att med särskildkraft understryka lagens regionalpolitiska betydelse och därmed peka påmöjligheten att i glesbygderna ta till vara sysselsättningsmöjligheterna ijordbruket och skogsbruket. Härigenom förstärks ytterligare den hänsyn tillregionalpolitiken som redan föreskrivs i 7 § lagen och som betonas än mer imitt förslag till ändring av den paragrafen. Till detta förslag återkommer jagi avsnitt 2.8. 1986/87; 122 2.3 Undantag från lagens tillämpningsområde Mittförslag: Jag föreslår ingen ändring i det i I och 2 §§ angivnatillämpningsområdet. Däremot bör undantagsregeln i 8 § angående kommunalaförvärv vidgas något. Utredningens förslag: Utredningen har inte föreslagitnågon ändring i fräga om kommunala förvärv. 1 övrigl överensstämmerutredningens förslag med milt. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser instämmer i utredningens förslag eller lämnar delutan erinran. anser dock att det med en lämplig avvägning avgränsen för areal eller taxeringsvärde lorde vara möjligt att åstadkommafungerande undantagsregler för mindre fastigheter. Detta utan all de olikaintressen, som förvärvsprövningen avser all skydda, åsidosätts i alltför hög grad. anser altfastigheter där skogsbruket är dominerande för ekonomin bör kunna få förvärvaspå en fri marknad. anser attutredningen lämnat frågan om undanlagsregler för renodlade skogsfastighetereller mycket stora sådana fastigheter med en svag motivering och utan grundläggande analys.För de kyrkliga kommunernas vidkommande Prop. 1986/87; 122 skulle en sädanundantagsregel vara till stort gagn. Riksskatteverketanser liksom utredningen att småjordbruksfastigheter som saknar inlresse frånjordbruks- och skogspolitisk synpunkt bör kunna laxeras som annan fastighet vidfastighetstaxeringen. Frågan bör dock enligl verket övervågas ytteriigare. Bl.a.länsstyrelsen i län föreslår att frikretsen i 3 § 5 åter får omfattaäven syskon och syskons avkomling. anser att kommunernabör befrias från skyldigheten atl söka förvärvstillstånd. Skälenför mitt förslag: Med hänvisning företrädesvis till besväriigagränsdragningsproblem har utredningen gjort den bedömningen atl undantagsreglerinte bör grundas på uppgifter som finns i fastighetstaxeringslängderna ochliknande. Liksom de flesta remissinstanserna delar jag utredningens bedömning. anför finns det dock ett betydande antal fastigheter som ärtaxerade som jordbruksfastigheter men vars huvudsakliga värde och användninghänför sig lill att de är bosladsfastigheter för permanent-eller fritidsboende.Tillhörande mindre arealer jordbruksjord eller skogsmark torde i allmänhetsakna intresse från jordbruks- och skogspolitisk synpunkt. harantalet förvärvstillstånd av detta slag uppgått till omkring 700 . Ettsätt att minska antalet sådana ärenden är att ändra laxeringsnaturen på dessafasligheter från jordbruksfastighet till annan fastighet. På grund av attfrågan är av komplicerad natur anser jag dock, efter samråd med chefen förfinansdepartementet, att den bör övervägas ytterligare. Enligt 2 § 3jordförvårvslagen gäller att förvärvstillstånd inte behövs om en kommun förvärvar egendomen från staten eller utövar förköpsrätt enligt förköpslagen (1967:868). Vidare gäller enligl 8 § alt en kommun inte får vägras tillstånd till förvärv av sådan fast egendom som med hänsyn till den framtida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed samman hängande anordning. 1 andra fall krävs tillstånd även för kommunala förvärv. Skyldigheten för kommuner att ansöka om förvärvstillstånd inför des när den nuvarande lagen tillkom. Bestämmelsen tillstyrktes av bl.a. kommunförbundet. 1978/79:85 med förslag till jordför värvslag, m.m. s. 18 framgår all främst strukturrationaliseringsskäl inom jordbruket har legal till grund för alt införa de bestämmelser som gäller för kommunala förvärv. I förevarande ärende har bl.a. kommunförbundet hemställt atl kommunernas förvärv inle skall tillståndsprövas. Enligt vad jag har förordat i det föregående bör lagen även i fortsättningen främja jordbrukets och skogsbrukels utveckling. I sådana fall då kommunen inle förvärvar egendomen genom alt utöva sin förköpsrätt enligt förköpslagen finns det därför fortfarande motiv för förvårvsprövning. Därför bör 2 § 3 inle ändras. I fall som avses i 8 § förutsätts i prop. 1978/79:85 att om en del av den fasta egendomen inte behövs för sådant ändamål som sägs i para grafen, den delen avslås till lantbruksnämnden eller används på sådant sätt som nämnden önskar. Enligl min mening bör en kommun inle få vägras lillstånd lill förvärv om den inköpta egendomen lill någon del skall använ- 15 das försådant ändamål som sägs i 8 §. Detta bör framgå tydligt av lagtexten.Fortfarande bör dock gälla att kommunen bör vara beredd att tillgodoselantbruksnämndens önskemål i den mån marken inle behövs för tätbebyggelseeller därmed sammanhängande anordning. Till kommunemas möjligheter att påverkainriktningen av förvärvsprövningen återkommer jag i det följande. Några remissinstanser har föreslagit ändringar i reglernaom slåktför-värv. Dessa förslag bör enligt min mening inte tas upp i dettalagstiftningsärende utan behandlas i samband med att frågorna om fler- ochdödsboägande övervägs på det sätt jag har redovisat. 1986/87; 122 2.4 Förvärvshinder på grund av för högt pris ochkapitalplacering Mittförslag: Förvärvstillslånd skall få vägras om det är uppenbart atlköpeskillingen avsevärt överstiger egendomens värde. Värdegränsen enligl 14 §vid inlösen ändras inte. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att nuvarandeprisprövnings-regel upphävs. Förvärvstillstånd skall få vägras om det kan antasatt förvärvet sker huvudsakligen för kapitalplacering på grund av att köpeskillingeneller annan ersättning avsevärt överstiger egendomens marknadsvärde.Värdegränsen enligt 14 § för inlösenskyldighet föreslås bli ändrad påmotsvarande sätt. Remissinstanserna: De flesta finner en uppmjukning avnuvarande pris-prövningsregel befogad. Åsikterna går dock isär i frågan om huren ändring bör ske. Utredningensförslag godtas eller tillstyrks av lantbruksstyrelsen, slatens jordbruksnämnd,länsstyrelserna i , , , och ,och kommuner. Småbrukare i Väst, , Sveriges skogsägareföreningars riksförbund.Sågverkens råvaru-förening och Trädgårdsnäringens riksförbund.Lantbrukssiyrelsen, i . och har synpunkter på den närmare utformningen av förslaget. Länsstyrelseni län avsiyrker föreslagen ändring i 14 §. Även övriga instanser somtillstyrkt en ändring av prisprövningen har hafl invändningar mol utredningensförslag. , , länsstyrelserna iKronobergs, och , industriförbund.Svenska cellulosa- och pappersbruksföreningen. , Sverigesallmänna hypoleksbank och anser altprispröv-ningsregeln bör avskaffas. Äsikten alt prisprövningsregeln bör upphävas men all dennuvarande kapitalplaceringsregeln bör behållas framförs av hovrätten för övreNorr- land, statens lantmäteriverk och domänverket. Lantmäteriverketanser att Prop. 1986/87:122 man bör överväga att återinföramöjligheten för en förvärvare att söka förhandstillstånd. Kammarkollegiet har inget att erinra mot att principen förvärdeuppskattningen ändras men föreslår atl begreppet kapitalplacering ersättsav ett annat ord som bättre anger de omständigheter som bör föranleda attförvärvstillstånd vägras. Kammarrätten i påpekar att förslaget att regelnskall vara av fakultativ karaktär, dvs. att tillstånd "får" vägras,innebär att prövningen blir än mer oförutsägbar. i Kristianstadslän biträder däremot denna ändring. Ett bevarande av nuvarande reglering förordas avlänsstyrelsen i samt , och kommuner. i anser att förvärvstillståndskall få vägras om förvärvet avser ett utvecklat eller utvecklingsbartlantbruksföretag och det kan antas att det sker huvudsakligen förkapitalplacering. Skälen för mitt förslag: Enligt 4 § 1 i gällande lydelseskall förvärvstillstånd vägras om priset inte endast obetydligt överstigervärdet med hänsyn till egendomens avkastning och övriga omständigheter. Av 4 §2 följer att förvärvstillstånd inte skall ges om det kan antas att förvärvetsker huvudsakligen för kapitalplacering. I likhet med utredningen ochremissinstanserna anser jag att den nuvarande prisprövningen bör mjukas upp.Sä långt det är möjligt och rimligt bör det finnas en avtalsfrihet mellanköpare och säljare. Undantag från denna princip har dock fått göras genombestämmelser i olika lagar. Undantagen har föranletts av angelägna allmännaintressen eller av atl parternas inbördes förhållande varit sådant att enjämkande lagstiftning framstått som nödvändig. Prisprövningsregeln infördesför att bryta den dåvarande onormala prisutvecklingen och för att nå en bättreanpassning av fastighetsprisernas utveckling till förändringama i den allmännaprisnivån. Den dåvarande jordbruksministern ansåg det vara en fördel att geregeln en förhållandevis snäv utformning. Utredningens bedömning är attförhållandena nu har ändrats så att prisprövningsregeln inte längre behövs.Enligt tillgänglig statistik ligger priserna på jordbruksfastigheter nominelltpå ungefär samma nivå som . Realt sett motsvarar priserna 1970 årsnivå. Räknad i fasta priser är nedgången sedan slutet av 1970-talel ungefar80%. Av utredningen framgår vidare att kapitalplaceringsregeln har tillämpatsi mycket liten utsträckning. Flera remissinstanser framhåller dock den faraför snabba prisstegringar som ett genomförande av utredningens förslaginnebär. När det gäller jordbruksmarken är förhållandena inomnäringen enligt min bedömning sådana att farhågorna för snabba prissteg ringar generellt sett kan anses överdrivna. Det finns inte heller anledning att anta att prisstegringarna i fråga om skogsmark blir av sådan omfattning att lagens syfte äventyras. När det gäller skogsfastigheterna innebär .flera av de förslag som utredningen har lagt fram och som jag biträder att en ökad omsättning av sådana fastigheter skall stimuleras. En sådan ökad omsättning skulle enligt min mening motverkas om den nuvarande pris- prövningsbestämmelsen behålls oförändrad. 2 1986/87. Jaganser därför, liksom majoriteten av remissinstanserna, att prisprövningsregelninle bör behällas i sin nuvarande utformning. För att motverka förvärv som görsi kapitalplaceringssyfte och för att motverka en osund allmän prisstegring bördet dock finnas kvar en möjlighet att avslå en ansökan om tillstånd, om del äruppenbart att det avtalade priset avsevärt överstiger egendomens marknadsvärde.Avslagsgrunden bör dock inte vara obligatorisk och någon priskontroll skallenligt min mening inte behöva göras regelmässigt utan endast i uppenbara falloch med hänsyn till alla omständigheter som föreligger i det enskilda fallet.Fastighetens värde bör vid tillämpningen av den nya bestämmelsen bedömas enligtsamma grunder som i annan lagstiftning. Jag kan här hänvisa till 4 kap. 1 §expropriationslagen (1972:719) och 5 kap. fastighetstaxeringslagen (1979;1152). Åtskilligaremissinstanser har gjort invändningar mot utredningens uttalande attförutsättningar för att tillämpa bestämmelsen bör finnas när det avtaladepriset överstiger den normala prisnivån i orten med . Även omen sådan prisnivå också enligt min mening bör medföra avslag, anser jag alt detvore olyckligt att fastslå en bestämd gräns, särskilt när den är så högt satt.Begreppet "avsevärt överstiger" bör därför inle fixeras till någotbestämt procenttal ulan vid den praktiska tillämpningen bestämmas utifrån olikafaktorer, såsom fastighetstyp, läge i landet samt fastighetens beskaffenhet iövrigt. Jagvill tillägga att den av mig nu föreslagna bestämmelsen inte är den enda sommotverkar kapitalplaceringar som strider mol lagens syfte. I detta sammanhangkan jag särskilt peka på de begränsningar som enligt 5 § gäller för förvärv avjuridiska personer samt de krav på bosättning, brukande och yrkeskunskaper somgäller enligt 6 § och som enligt min mening, se avsnitt 2.7, bör gälla även ifortsättningen. Dennuvarande kapitalplaceringsbestämmelsen inryms i den av mig föreslagna regelnom priskontroll. Ilikhet med de remissinstanser som har yttrat sig i frågan anser jag, med hänsynfrämst till intresset att bevara verksamheten med jordfonden, att vårdegränsenenligt 14 § för inlösen inte bör ändras. 2.5 Förvärvshinder på grund av att fastigheten behövs förjordbrukets eller skogsbrukets rationalisering Mittförslag: Förvärvstillstånd får vägras om det är av allmänt intresse attegendomen tas i anspråk för jordbrukets eller skogsbrukels rationalisering. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:En klar majoritet av remissinstanserna redovisar en positiv inställning tillutredningens förslag. Lantbrukssiyrelsenfinner anknytningen mellan allmänt intresse och rationaliseringsaspektenriktig. Innebörden av begreppet allmänt intresse anser styrelsen bör preciserasi länsvisa program för jord- och skogsbru- Flera andraremissinstanser finner uttrycket "allmänt intresse" Prop.1986/87:122 oklart. Skogsstyrelsenanser, om utredningens förslag genomförs, att rekvisitel "allmäntintresse" bör kompletteras med tillämpningsanvisningar som innebär enmindre snäv tolkning än den utredningen anvisat. och Sveriges skogsägareföreningars riksförbundavstyrker ändring i rationaliseringsbestämmelsen. anser att utredningens förslag innebär att de preciseradeförvärvshindren försvagas. Förvärvsprövning måste grundas på obligatoriskaavslagsgrunder. Förbundet instämmer visserligen i utredningens överväganden omrationaliseringsbestämmelsens utformning men anser atl utredningens förslaginger osäkerhet om tillämpningen. Skälenför mitt förslag: Den nuvarande bestämmelsen om avslag av rationaliseringsskälinnebar en skärpning jämfört med den bestämmelse som fanns lag,bl.a. såtillvida atl avslag blev obligatoriskt om egendomen behövdes avrationaliseringsskäl. Av utredningen framgår att denna avslagsgrund är denoftast använda när en ansökan om förvärvstillstånd avslås. Ifråga om jordbruket har målet för tillämpningen av rationaliseringsbestämmelsenvarit dels att åstadkomma en storleksrationalisering av jordbruksföretagen,dels att förbättra dessa förelags arrondering. Vid storleksrationaliseringenhar eftersträvats att bygga upp utvecklade företag, som har jordbruksjord isådan omfattning att en effektiv produktion är möjlig och som - eventuellttillsammans med i företagen ingående skogsmark -ger brukarenheltidssysselsäUning. Denkritik som riktats mol lagstiftningen och dess tillämpning på denna punkt harfrämst avsett storleksrationaliseringen. Denna har ansetts försvåra förpersoner som har varit intresserade av deltidsjordbmk att få förvärva mindrejordbruk. Härigenom anses också att lagen har bidragit till att minskabefolkningsunderiagel i glesbygden och därmed underlaget för entillfredsställande samhällsservice. Underefterkrigstiden har det skett en fortlöpande storleksrationalisering avjordbruksföretagen genom förvärv av lillskottsmark och genomtillskottsarrenden. Brukningsenheternas medelareal uppgår till26 ha åker. Arealen är större i de bättre jordbruksbygderna och mindre iNorrland och skogslänen i övrigt. Det kan antas att jordförvärvslagstiftningenhafl en väsentlig betydelse för denna utveckling. Produktionsresursernainom svenskt jordbmk överstiger betydligt den lönsamma efterfrågan på jordbruksprodukter. För livsmedelsproduktion behöver vi ca 400000 ha åker mindre än som finns. Det är inte heller möjligt att utnyttja överskotlsarealen för en siörre animalieproduktion. Mol denna bakgrund är det från allmän synpunkt sett inte längre lika angeläget att genom storleksrationalisering bygga upp nya jordbruksföretag som är så stora all de ger den huvudsakli ga sysselsättningen och försöriningen för bmkaren. I vart fall bör detta gälla där det krävs stora investeringar både i byggnader och markanlägg ningar för att av ett antal mindre jordbruk bilda sådana företag. I sådana fall bör jordförvärvslagen i fortsättningen inle hindra en köpare alt förvår- 19 vamindre jordbruk i syfte att driva jordbruk i begränsad skala på deltid Prop.1986/87; 122 eller vid sidan av annan sysselsättning. 1 och Svealandsslättbygder är det fortfarande av allmänt intresse atl ett företag kan bedrivasä stor vegelabilieproduktion att brukaren får sin huvudsakliga inkomst ochsysselsättning från del. I annat fall måste jordbmkaren kompletteravege-tabilieproduktionen med ny eller ökad animalieproduktion. Den ökning avanimalieproduklionen som kan bli möjlig behövs i mellan- ochskogsbygderna. Ävennär mark, som arrenderas av ägaren till den fastighet lill vilken marken frånjordbrukspolitisk synpunkt bör läggas, har förvärvats av annan än arrendatornkan det vara motiverat att ingripa med stöd av rationaliseringsbeslämmelsen.Detta gäller särskilt om marken är av väsentlig betydelse förbrukningsenheten. Samma motiv kan finnas i områden med relativt småjordbmksfastigheter där en genomgripande fastighetsreglering väntas komma atlske inom överskådlig tid. Det kan också gälla områden där lantbruksnämndengenom förvärv av mark eller tidigare avslag pä förvärvstillstånd planerat enmer omfattande förbättring av ar-ronderingen. Ifråga om skogsbruket har rationaliseringsbestämmelsen i jordförvårvslagensyftat till att främja tillskottsförvärv av skogsmark till kombinerade jord-och skogsbruksföretag, till uppbyggnaden av skogsbmksföretag med aktiva bmkareoch till strukturrationalisering av skogsfastigheterna. Skogsmarkär ett betydelsefullt komplement till många jordbmksföretag i främst skogs- ochmellanbygderna. När sämre jordbmksmark tas ur produktion kan således vissakombinerade företag behöva förstärkas med skogsmark. För alt detta skall kunnaske bör förvärvshinder inte uppställas då ägare av sådana jordbruksföretagsjälva förvärvar skogsmark som tillskott. Huvuddelenav de skogsfasligheter som ägs av fysiska personer har för liten arealskogsmark för att brukaren skall kunna ha sin huvudsakliga sysselsättning ochförsörjning av skogsbruket. Givetvis är det positivt om ytterligare skogsmarkkan tillföras dessa fastigheter så att fömtsättningarna för elt aktivtbrukande av dem förbättras. Om en ägare av en skogsfastighet själv köperytterligare skogsmark bör detta inte hindras med stöd av jordförvärvslagen.Tvärtom är det angeläget att lantbmksstyrelsen verkar för alt dessa skogsägarefår kännedom om lämpliga fastigheter som är till salu. Förvärvshinder med stödav jordförvärvslagens rationaliseringsbestämmelse bör således inte föreliggavid förvärv av skogsbmksfastigheter såvida det inte från allmän synpunkt finnsstarka skäl som talar härför. Ett sådant skäl kan vara att marken behövs föratt förbättra ägostmkturen. struktumtredningens betänkande (SOU 1983:71) redovisas att det finns ett betydande antal brukningsenheter som har så liten areal eller sådan arrondering atl det är svårt att på dem driva ett skogsbmk som tar till vara markens produktionsförmåga. Särskilt vanligt är detta inom vissa delar av , och .