prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — 7. lagom ändring i lagen (1924: 322) om vård av omyndigs värdehandlingar, 8. lagom ändring i lagen (1934: 300) om sparbankernas säkerhetskassa, 9. lagom ändring i lagen (1947: 577) om statlig förmögenhelsskalt, 10. lag om ändring iföräldrabalken, 11. lagom ändring i lagen (1950; 272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse iSverige, 12. lagom ändring i lagen (1956; 217) om vissa kredilinrättningars konkurs, 13. lag om ändring itaxeringslagen (1956:623), 14. lag om ändring ilagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m., 15. lagom ändring i lagen (1968: 576) om stadshypotekskassa och omstadshypoteksföreningar, 16. lagom ändring i lagen (1970:599) om avdrag vid inkomsttaxeringen för avgifter tillVärdepapperscentralen , 17. lagom ändring i kupongskattelagen (1970; 624), 18. lagom ändring i ackordslagen (1970:847), 19. lagom ändring i lagen (1972: 262) om understödsföreningar, 20. lagom ändring i lagen (1973: 370) om arbelslöshetsförsäkring, 21. lagom ändring i lagen (1974: 922) om kreditpolitiska medel, 22. lagom ändring i aktiefondslagen (1974:931) 23. lagom ändring i aktiebolagslagen (1975; 1385) 24. lagom ändring i lagen (1976: 351) om styrelserepresentation för de anslällda i aktiebolag och ekonomiskaföreningar, 25. lagom ändring i lagen (1976: 355) om styrelserepresentation för de anställda i bankinstitut ochförsäkringsbolag, 26. lagom ändring i konsumentkreditlagen (1977:981), 27. lagom ändring i fondkommissionslagen (1979; 748), 28. lagomändring i lagen (1980:2) om flnansbolag, 425 10. lagomändring i försäkringsrörelselagen (1982:713), Prop. Iagom ändring i lagen (1983: 1092) med reglemente för allmänna pensionsfonden, 12. lagomändring i bulvanlagen (1985:277). Förslagen har införlagrådet föredragits av hovrättsassessorerna ochSamuel samt departementssekreteraren . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådel: De framlagdalagförslagen innebär, som framhålls i remissen, väsentliga ändringar lagtekniskl sett men endastbegränsade sakliga nyheter. Vad som åsyftasär i första hand en anpassning tUl aktiebolagslagen. Vid sidan av enbankrörelselag med bl.a. gemensamma rörelseregler för de tre typerna av bankinstitut föreslås för envar avdessa en egen associationsrättsliglag, parallell med aktiebolagslagen och utan hänvisningar till denna.Remissen föQer härvidlag samma mönsier som försäkringsrördsdagen och det lidigare granskade förslaget lill ny lagom ekonomiska föreningar. Lagrådet är, somföQer av det sagda, väl medvetet om att den lagteknik som begagnats ansluterlill tidigare lagstiftningsärenden. Det är emellertid angeläget att i detlasammanhang framhålla, att denna lagteknik är förenad med rätt storanackdelar. Den totala lagregleringen ökar högst avsevärt genom att sammaeller åtminstone mycket likartade bestämmelser förs in i flera lagar. Vissaregler kommer att återfinnas i sex lagar, med endast små variationer. I storutsträckning är det också i huvudsak samma motiv som kommer lillbaka iflera sammanhang, och de bygger i sin tur på förarbetena till aktiebolagslagen.Om flera av de ämnen som behandlas gäller dessutom, att de har krävt en avsevärd mängd komplicerad lagtext, som sällan eller aldrig lär bli tillämpad. En konsekvens avdenna omfattande reglering är vidare att de för varje banktyp kännetecknandedragen blir undanskymda. Detta är ennackdel som är särskilt kännbar i fråga om föreningsbankerna. Del är svårt attkänna sig övertygad om att de här påtalade olägenheterna kommer attuppvägas av fördelar i det praktiska livet, även om det upplysts attuppläggningen svarar mot önskemål från de berörda intressenterna. De nyalagarna kan måhända inte beredas plats i lagboken. Då olika konkreta frågor skallbesvaras, kommer man ofta att få gå till aktiebolagslagens förarbeten. Särskildatolkningssvårigheter kan också uppkomma viden jämförelse mellan motsvarande bestämmelser i de olika lagarna. Över huvud taget är det värt att uppmärksamma, alten lagteknik som den här valda är enväg bland andra som leder lUl en sådan alltmer omfattande författningsreglering som ofta kritiseras i denallmänna debatten. Enligt lagrådets mening kan dettfrågasättas, om det inte hade varit bättre att bygga ut den föreslagnabankrörelselagen - som i sig är ett förtjänstfullt steg mot en enklarelagstiftning - med ytterligare gemensam ma bestämmelser samt i övrigt minskaspecialregleringen för de tre bankty perna väsentligl genom hänvisningartill aktiebolagslagen resp. lagen om ekonomiska föreningar. Lagrådet vill emellertid inte motsätta sig de nu framlagda förslagen av tekniskaskäl. Vid detta ställningstagande har lagrå det också beaktat att det i och försig har lagts ned ett gott arbete på varje 426 lagförslag.De här anförda synpunkterna avser härmast lagtekniken i all- Prop. 1986/87:12 mänhet. Man bör bl. a.bättre beakta de önskemål om färre och enklare lagar m. m. som fördesfram i regeringens program för den offentliga sektorns förnyelse(skr. 1984/85; 202). Lagrådet förutsälter atl del i dettaärende sker en yllerligare teknisk kontrolli samband med proposilionsarbetet i syfte att så långt som möjligl garanteraenhetlighet och konsekvens i lagtexterna. 2 kap. 5 8 Enligt denna paragraf har en bank möjlighel att ta överhela eller del av en annan banks rörelse, dock att det krävs särskilttillstånd om övertagandet avser mer än en obetydlig del av rörelsen. Paragrafen ärgenerellt utformad och omfattar alltså även överföring från en föreningsbanktill elt bankaktiebolag eller en sparbank. I motiven till paragrafen sägsemellertid att föreningsbankernas speciella associationsrättsligauppbyggnad sannolikt omöjliggörsådana förvärv. FBL innehåller i 10kap. 8 8 särskilda regler om övertagande av del av en föreningsbanks rörelse. Paragrafenbehandlar två sådana fall, dels överföring från en lokal föreningsbank annan, dels överföring från en lokal eller central föreningsbankflll en central sådan bank. I det förstnämnda fallet krävs medgivande från vederbörande centralaföreningsbank, i det senare flllstånd av regeringen eller bankinspektionen.Något undantag görs inte för fall då övertagandet avser endasl enobetydlig del av rörelsen. Motiven synesutgå från atl det endast är i de här behandlade situationerna som det kan bli fråga om alt annat än genom fusion överföra en föreningsbanks rörelsetiU en annan bank. I motiven sägs sålunda bl. a. atl det allQämt bör gälla att en föreningsbank inte får överlåta sinbankrörelse till annan än en föreningsbank. Av det sagda synesframgå att möjligheterna att förvärva en förenings banksrörelse får anses uttömmande reglerade genom 10 kap. FBL. Något utrymmeför lillämpning av 2 kap. 5 8 BRL på sådana förvärv kommer därmed inte att finnas. Tillundvikande av motsägelser och oklarhet i lagtexten föreslår lagrådet att paragrafeninleds med orden "En bank får förvärva etl bankaktiebolags eller en sparbanks rörelse---------- ". 3 kap. 5 8 Föreskriften i Qärde stycket torde endast syfta på densom är obehörig på grund avjävsbestämmelserna i denna paragraf, inte exempelvis på den som saknar behörighet enligl reglema ommedborgarskap m. m. i 3 6. I styckets första mening bör därför eflerorden "någon som" tillfogas "enligt denna paragraf. Vidare börstycket lämpligen placeras sist i paragrafen,så att det framgår klarare att bestämmelsen omfattar även de speciella jävsreglernaför sparbanker och föreningsbanker. Aktiebolagslagenoch NFL innehåller särskilda föreskrifter om atl den Prop. 1986/87: 12 sominte är behörig att vara revisor i ett moderföretag inle heller kan vararevisor i ett dotterförelag. Delta bör gälla även i bankkoncerner. Lagrådet föreslår därför att i ett nytt sjätte styckeinförs en regel av föQande lydelse; "Den somenligt denna paragraf inte är behörig att vara revisor i en bank kan inte heller vara revisor i etldotterföretag till banken." 4 kap. 3 8 Reglerna i tredje stycket om påteckning påårsredovisningen torde böra tillämpas även beträffande de handlingar som sändsin till bankinspektionen(jfr 11 kap. 3 6 andra stycket aktiebolagslagen). Föreskrifter härom kan i och för sig meddelas av regeringen eller,efter bemyndigande, av inspektionen. Lagrådet tfrågasätter emellertid om intelämpligen bestämmelserna i dennaparagraf bör ulvidgas på ett sätt som gör sådana föreskrifter överflödiga. Detta kan ske genom att de tresisla meningarna i paragrafen bryts ut till ett särskUt stycke, som inleds medorden "Pä avskrtft av årsredovisningensom sänds in till bankinspektioneneller hålls tillgänglig enligt Iredjestycket skall", varjämte i sista meningen orden "föreningsbanksstämmans"resp. "" ersätls av "stämmans" resp."bankens". 6 kap. 3 8 Närlagregler om bifirma infördes i samband med den nya firmalagen förbjödsanvändning av ord som "aktiebolagbank" och"sparbank" i en bifirma. Motivetför detta var att bifirman annars kunde bli vilseledande genom att framstå som benämning för ettfristående företag. föreslås emellertid att orden "bank","sparbank" och "föreningsbank" skall få förekomma ibifirmor. Detta innebär att intresset av att undvika beteckningar som kan vilseleda allmänheten har fått ståflllbaka för bankernas önskan alt i samband med omstruktureringar kunnafortsättningsvis ulnytQa den goodwill somknyter sig tUl en tidigare självständigt driven verksamhet. Vid firmalagenstillkomst lades stor vikt vid kravet att en firma inte skaU vara vilseledande(prop. 1974:4 s. 170). Lagrådet kan inte finna att övertygande skäl haranförtsför det avsteg från denna princip som det framlagda förslaget innebär.Med anledning av vad som sägs i specialmoflveringen vill lagrådet framhålla,att det inte är någol godtagbart försvar för ett vilseledande firmabruk vare sig atträtta förhållandet kan ufläsas ur bankinspektionensregister eller att den som vilseleds knappast löper någon egenflig risk för attkomma flll skada därigenom. Vad beträffarparagrafens utformning kan påpekas, att begränsningen i tredje meningen medför atten lokal föreningsbank blir förhindrad att använda ordet föreningsbank i en bifirma.Av 1 kap. 2 8 framgår nämligen att en sådan bank över huvud taget inte får driva bankrörelse i lagens mening. Det torde emellertid knappast finnasnågon anledning att särbe handla lokala föreningsbanker i detta sammanhang. Motbakgrund av det anförda föreslår lagrådet i första hand att tredje Prop.1986/87: 12 meningen ges formuleringen "Ordet bank, sparbank ellerföreningsbank får inte användas i en bifirma". Om inte detla förslaggodlas föreslås att uttrycket "verksamhet som omfattar bankrörelse"byts ut mol "bankverksamhet". 8 kap. 2 8 Enligt första stycket 3 behöver bankinspektionen intekungöra registrering av fusionstillstånd. Som skäl härför har angetts atl deföreslagna fusionsreglerna redan innehåller ett antal kungörelseförfarandenoch att därför kungörelse av denna regisirering kan underlåtas. Detta skäl synesbärkraftigt när det gäller fusion mellan bankaktiebolag och mellan sparbanker.I dessafall skall nämligen fusionstillståndet föQas av ytterligare åtgärder innan fusionen är fullbordad och denöverlätande banken upplöst. När dessa åtgärder har genomförts skall anmälangöras för registrering och dennaregistrering skall kungöras enligt huvudregeln. En fusion mellan föreningsbanker är emellertid genomförd i och medatt beslutet om fusionstillståndoch, i förekommande fall, om stadfästelse av stadgar och beviQande av oktroj har registrerats (10 kap. 7 8FBL). Här har alltså registreringen sådan konstitutiv belydelse att den börföranleda en kungörelse. Detsammagäller i samtliga fall då fusion sker mellan en bank och ett helägt dotterbolag. Även i dessa fall bör därförregistreringen av fusionstillståndet kungöras. Det sagdaföranleder att undantaget i punkt 3 bör begränsas till underrättelser om tUlstånd tillfusion mellan bankakflebolag enligt 11 kap. 4 8 och mellansparbanker enligt 7 kap. 5 8 SBL. Lagrådet vill idetta sammanhang påpeka att en fusion mellan en bank och ett aktiebolagföranleder registrering både i bankregistret och i aktiebolagsregistret. Detkan vara lämpligt att samordna kungörandet av dessa registreringar. Lagen tordeinte lägga något hinder i vägen för en sådan samordning. 8 kap. 5 och 8 88 Som följd av lagrådets förslag i fråga om 9 kap. 3 8föreslås att i 5 6 4 orden "eller dömt ut" får utgå och att i 8 6 densista meningen erhåller avfattningen: "Delsamma gäller ett beslul avbankinspektionen som avses i 5 6 1-3." 9 kap. 3 8 Bankinspeklionen har till uppgift att utöva tillsyn överbankernas verksam het. På grund härav åliggerdet styrelsen för en bank bl.a. atl fortlöpande ge in vissa handlingar till inspektionensom underlag för flilsynen, exem pelvis redovisningshandlingar,revisionsberättelser och delårsrapporter (7 kap. 6 6 3 BRL). Bankinspekflonenhar vidare till uppgift att föra bankre gistret. Bankerna är skyldiga att tillregistret göra föreskrivna anmälningar 429 t. ex. om vUkasom tecknar bankens firma (7 kap. 18 8 , 3 kap. 17 8 Prop. 1986/87: 12SBL och 6 kap. 17 8 FBL). Som ett viktigt ledi tiUsynsverksamheten kan bankinspeklionen utfärda förelägganden avolika slag. Dessa kan ha till syfte att framtvinga ett fuUgörande av den regelbundetåterkommande skyldigheten att ge in vissa handlingar eUer plikten att göraanmälan till bankregistrel. Sådana förelägganden avhandlas i första stycket avförevarande paragraf. Ett föreläggande kan emellertid även avse någon åtgärdsom inspektionen i särskilt fall finner påkallad, t.ex. när styrelsen för en bank åläggs att lämnaupplysningar enligt 7 kap. 6 6 5eller vidta rättelseåtgärder enligt 7 kap. 8 6 första stycket eller 9 6andra stycket. Tredje stycket i förevarande paragraf tar sikle pä sådana förelägganden. Till föreläggandenenligt såväl första som tredje stycket föreslås bankinspektionen, somnu, kunna knyta ett vite. Enligt huvudregeln i7 kap. 14 6 får bankinspektionens beslut enligt banklagarna överklagas hosregeringen genom besvär. Undantag härifrån görs emellertid dels i 8 kap. 8 8, såvitt avser vissa beslutsom här ej behöver anges närmare, dels isista stycket av förevarande paragraf, såvitt avser beslut ivitesärenden. I dessa fall skall bankinspektionens beslut i stället överklagas hos kammarrätten. Detta utgören nyhet i förhållande till gällande rätt. Den i det remitteradeförslaget valda ordningen synes av vissa moflvut-talanden att döma avsedd att innebäraalt varje föreläggande som förenas medvite skall överprövas av förvaltningsdomstol och ej av regeringen. Såvitt avser försia styckets förelägganden, somär av mer ordningsmässig karaktär torde ingen invändning vara att riktahäremot. Dessa viten kan närmast hänförastiU s. k. förfarandeviten, vilka regeringen med fördel kan avlastas. Tvekan kan däremot enligt lagrådetsmening föreligga i tredje stycketsfall. Det kan där ofta bli fråga om s. k. materieUa viten, dvs. viten avsedda att ge eftertryck ål inspeklionens beslulom att banken skall göra ellerunderlåta att göra någol. Det som åsyftas kan vara av slor ekonomisk och principiell betydelse men därför också i höggrad föremål för delade meningar mellan banken, å ena sidan, ochtillsynsmyndigheten, å den andra. Att regeringen skall ompröva dessaförelägganden, när de inte ansetts böra förenas med vite, under det attförvaltningsdomstol skall överpröva besvär över sådana som ansetts såbetydelsefulla att vite har utsatts, syneslagrådet vara en olämplig ordning för fullföQden. Det kan dock anmärkas att en liknande ordning redan finnsi försäkringsrörelselag(19 kap. 13 8 och 21 kap. 2 8 sjätte stycket). Det remitteradeförslagets innebörd är måhända inte helt klar pa denna punkt. I utredningensförslag - som också föreskrev att vitesföreläggan den skulle omprövas av kammarrätten - gjordes i anslutning till tredje stycket i en paragraf motsvarande denna uttalanden som uppenbarligen utgick från att regeringen hade atl ompröva ett överklagat vitesföreläg gande (SOU 1984:27 s. 410). Dessa uttalandenberörs inle i remissproto- koUet. De skulle kunna innebära antingen att föreläggandet anses i hela sin vidd kunna omprövas både av regeringen och av förvaltningsdomstol eller att prövningen skall vara uppdeladmellan regeringen, som prövar den materiella delen, och kammarrätten, som prövar enbart vitesdelen. dessa alternativstrider emellertid mot grundläggande principer för en Prop. 1986/87: 12besvärsprövning och inget av dem kan enligt lagrådets mening godtas i dettalagstiftningsärende. Lagrådel föreslåratt andra förelägganden än sådana som bankinspektionen utfärdar i enlighel medförsia stycket skall vid etl överklagande prövas av regeringen. Detta skulle innebäraatt regeringen prövar dessa förelägganden vare sig de förenats med etl vile eller ej. Endomstolsprövning av föreläggandet fär därmed enligt gängse principer anstå till dess fråga väcks om uldömande avvilel. Den av lagrådet föreslagna ordningen förutsälter att överprövningenav själva beslutet att förelägga vite i första styckets fall äger mm hoskammarrätten och i tredje styckets fall förbehålls regeringen. Såvitt avser fråganom utdömande av vite innebär det remitterade förslagel - iöverensstämmelse med utredningens förslag men i motsats till gällanderätt - att bankinspeklionen skall kunna även döma ut viten som den förelagt enligt första stycket. I övriga faUföreslås ett uldömande skola ske i enlighet med den efter framläggandet avutredningens förslag antagna lagen(1985:206) om viten, dvs. av länsrätten på ansökan av bankinspektionen.Anledningen tiU all bankinspektionen, med frångående av den i lagen om viten angivna ordningen, föreslås fårätt att döma ut viten sägs i remissprolokollet vara att uppgiften attkontrollera att handlingar och anmälningarkommit in lUI inspektionen enklast kan fullgöras av inspektionen själv. Avsikten med den nyalagen om viten har varit, förutom att tillgodose behovel av en effekiivisering avvitesinstitutet, att ge detta en utformning som medför att det blir så likformigtsom möjligt för de olika områden där det används (prop. 1984/85; 96 s. 23). Med hänsyn härtiUbör undantag från lagens principer göras i nytillkommen lagstiftning endast om vägandeskäl kananföras för detta. Vad som sägs i remissen utgör ej tiUräckligt vägande skäl. Det kanerinras om att lagrådet vid granskningen av förslaget till den nu gällandelagen om bankrörelse ur synpunkten av den enskildes rättssäkerhet motsatte sigatt bankinspektionen skulle äga både förelägga och döma ut vite (prop.1955; 3 s. 318). Lagrådel avstyrker därför förslaget på denna punkt. Sammanfattningsvisföreslår lagrådet alt den bankinspektionen i Qärde slycket givnamöjlighelen att döma ut viten ulgår. Eftersom lagen om viten därmed blirgenerelll lillämplig vid etl utdömande, erfordras ingen hänvisning tillden lagen. Fjärde stycket kan därför i sin helhet utgå. I sista stycketskall på grund av del sagda syftningen på beslut angående utdömande av viteutgå. Vidare föreslår lagrådet, i enlighet med vad som anmärkts ianslutning tiU Iredje stycket, att besvärsregeln begränsas lill beslutenligt första stycket. Sisla stycket kan förslagsvis ges föQande lydelse; "Bankinspeklionensbeslut enligt första stycket får överklagas hos kammarrätten genom besvär." Om lagrådelsförslag antas erfordras vissa följdändringar i 8 kap. 5 och 8 66. Förslagettill föreningsbankslag Prop.1986/87: 12 1 kap. 24 och 6 68 Den viktigaste förändring som detta lagförslag medför isak är att föreningsbanksrörelsen får ökad frihei att väQa den organisationsform som ärlämpligast.Detta uppnås enligt vad som framhåUs i remissen genom att riksorganisationeninte längre regleras i lagen och genom att de centrala föreningsbankerna gesmöjlighet att utan särskilt tillstånd av regeringen bedriva den verksamhet som annars skullefullgöras av lokala banker. Detta innebäratt lokala banker inte behöver finnas, men om de behålls måste de vara medlemmar i en central bank. Motdessa huvudpunkter har lagrådel ingainvändningar i sak. Del måste emellertid uppmärksammas att förändringarna inteär alldeles enkla att genomföra utan att lagen förlorar i klarhet. Vissa jämkningar är enligl lagrådetsmening önskvärda bl. a. i de inledande bestämmelserna i 1 kap. 14 8 har intagits enbeslämmelse om att riksorganisationen för föreningsbankerna, SFF, skall vararegistrerad hos bankinspektionen. Detta innebär ett avsteg från principen att riksorganisationenskall lämnas utanför lagregleringen. Enligt lagrådets mening medför 4 8oklarhet och bör därför utgå. Den ger upphov till frågor om de uppgifter ochden ställning som SFFegentligen har. Syftet med 4 8 ärenligt motiven endast att registrering även fortsättningsvis skall ske hosbankinspektionen och inte hos . F. n. utsägs del särskilti I 8 tredje stycket JkL, att bestämmelserna om ekonomiska föreningar skalläga motsvarande tilllämpning i fråga om SFF. Remissen utgär från attorganisationen är en vanlig ekonomisk förening, som utan särregel skulle las upp i föreningsregistret hoslänsstyrelsen. Detta kan enligt lagrådets mening ifrågasättas. Om det ansesviktigt att SFF även efter den nyalagstiftningens ikraftträdande hänförs under reglerna om ekonomiska föreningar- en fråga som lagrådet för sin del inte går in på - finns det därför skäl att uttryckligen ange detta i en övergångsbestämmelse. Mot definitionerna av centrala och lokalaföreningsbanker i 2 6 kan vissa invändningarresas. Som framgår av bestämmelserna om likvidation och fusion ligger det inte i själva begreppen,atl en central bank har fått oktrojoch att en lokal bank är medlem i en central. Det är fråga om krav som skall uppfyllas för att en bank skall fåkvarstå som cenlral resp. lokal. Vidare kan anmärkas attändamålsbestämmelsens begränsning "inom silt verksamhetsområde" gerintrycket, att verksamheten skulle varamera strikt begränsad till det fastställda geografiska området än som äravsikten. Genom jämkningar i 2 8 kan man enligt lagrådets mening samtidigtuppnå mera korrekta bestämningar och ge något bättre uttryck förföreningsbanksröreisens uppbyggnad. Lagrådet förordaratt 2 8 i förslaget delas upp på två paragrafer. Härige nomfylls den lucka som uppstår om 4 8 utgår, som en större klarhetvinns. I en ny 2 § bör införas motsvarigheter till tredje och fjärde styckena i förslaget. Ändamålsbestämmelsen i Qärde stycket bör inleda stadgandet. Den bör byggasut med tillägget, all en föreningsbank "är en 432 ekonomisk förening som" har till ändamål elc. Orden "inom sill verksam- Prop. 1986/87: 12 hetsområde" bör brytas ul lill en andra mening,enligt mönslrel i SBL. Den bör ange alt en föreningsbanks rörelse skall avsefrämst etl visst verksamhelsområde. Del nuvarande iredje stycket bör med enmindre jämkning bli elt andra stycke. Med lagrådetsförslag kommer alltså 2 6 att ange föreningsbankernas ändamål och derassärdrag att vara ekonomiska föreningar. I 3 6 bör det för föreningsbanksrörelsenkarakteristiska draget komma till uttryck, att en föreningsbank kan vara central eller lokal. Detta bör utsägas i ettförsta stycke. I en andra mening bör där vidare anges kravet, att enlokal föreningsbank skall vara medlem i encentral. Däremot finns det enligt lagrådetsmening inte behov av att upprepa det redan i BRL intagna kravet på en central föreningsbank, alt den skall haoklroj. Som ett andra stycke bör delnuvarande femte stycket tas in med en något förenklad lydelse. Det däruttryckta kravet på en principiell geografisk åtskillnad på del regionala resp. lokala planel har väsentlig betydelse förorganisationens uppbyggnad. Lagförslagetinnehåller i 6 6 andra stycket en bestämmelse om hur verksamhetsområdenfastställs för lokala föreningsbanker. Det framslår som en brist först i 2 kap. 4 8 12 får upplysning om att de centrala bankernasverksamhetsområden skall anges i deras stadgar. Lagrådet förordar alt 6 6andra stycket flyttas till den nya 3 6 som en andra mening i andra stycket samt utökas med en punkt omde centrala bankerna. Förslagets 3 8 blirmed lagrådets förslag 4 6. De nya 2 och 3 88 skulle få föQande lydelse;