prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — 1986/87: 1 menlsexekulor, ankommer på annan, som eftervad i 18 kap. 2 § sägs har 20 kap. 3 § ÄB egendomen i sin vård, attföranstalta om bouppteckning. (Jfr 20 kap. 2 § i de sakkunnigas förslag) Ändringen är föranledd avbestämmelserna i 5 § lagen om sambors gemensamma hem. Den sakliga nyheten äratt den avlidnes efterlevande sambo alltid skall kallas till förrättningen.Även en sambo som inle är delägare skall således kallas till bouppteckningeneftersom han eller hon -i likhet med en make - ofta är den som har bästkännedom om förhållandena i boet. I bouppteckningen anges dagen förförrättningen, den dödes fullständiga namn, yrke och hemvist saml dödsdagen.Även namn och hemvist för dem som skall ha kallats till förrättningen skallanges. För underårig skall anges födelsedatum och för arvinge skall anges hanssläktskap med den döde. Arvinge skall anges även om han är utesluten från del ikvarlåtenskapen. Om den döde efterlämnar en make. skall för bröstarvingaranges om de är bröstarvingar även till maken. Kan uppgift i visst hänseende ejlämnas, skall det anmärkas. Av bouppteckningen skall framgåvilka som närvarit vid förrättningen. Där någon som skolat kallas ej närvarit,skall vid bouppteckningen fogas bevis att han blivit kallad. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) Ändringen är en följd av de nyaarvsreglerna i 3 kap. 1 och 2 §§. I bouppteckningen skall alltså anges om enbröstarvinge till arvlåtaren är bröstarvinge även till arvlåtarens efterlevandemake. Den dödes tillgångar och skulderantecknas sådana de var vid dödsfallet. Därvid anges tillgångarnas värde ochskuldernas belopp. Var den döde gift, skall bådamakarnas tillgångar och skulder varför sig antecknas och värderas. Hade makarnaeller en av dem enskild egendom eller sådan rättighet som avses i 10 kap. 3 §äktenskapsbalken skall grunden för att egendomen inte skall ingå i bodelningoch egendomens värde anges särskilt, om det inte på grund av förhållandena ärobehövligt. Efterlämnar den döde en sambo ochhade någon av dem anskaffat bostad eller bohag för gemensamt begagnande, skalldenna egendom antecknas och värderas särskilt, om den efterlevande sambon harbegärt bodelning. Därvid skall anges vem egendomen tillhör. Även skulder som årförenade med särskild förmånsrätt i egendomen eller av annan anledning är atthänföra till denna egendom skall antecknas. Om den efterlevande sambon ellerden avlidna sambons övriga dödsbodelägare begär att få täckning för annan skuldur egendomen, skall sambons samtliga tillgångar och skulder antecknas ochvärderas. (Jfr 20 kap. 4 § i de sakkunnigasförslag) ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. 1986/87: 1 1 första stycket ges generella regler omredovisningen av den dödes 20 kap. 4 § ÄB tillgångar och skulder. Någonsaklig ändring är inte avsedd. Bestämmelsen innehåller vissa sakliga ändringar.Redan enligt gällande rätt är del från flera synpunkter lämpligt all det - omden döde var gift - i bouppteckningen för vae make för sig anges särskilt vadsom är makens giftorältsgods och vad som är hans eller hennes enskilda egendom.Detta sker dock ganska sällan. Det vanliga tillvägagängssället är enliglfamiljelagssakkunniga (betänkandet s. 452) alt det beträffandegiflorättsgodset inte anges vilken av makarna som är ägare. Med de nya bodelnings- och arvsregler som det nu ärfråga om blir det emellertid nödvändigt att det i bouppteckningen skiljs mellankvinnans och mannens giflorättsgods. Ett skäl är att den efterlevande makenenligt 12 kap. 2 § första stycket ÄktB har rätt atl begära atl makamas sammanlagdagiftorältsgods inte skall delas utan att i stället varie sida skall som sinandel vid bodelningen behålla sitt giftorättsgods. För egendom som makarna eller samborna innehar medsamäganderätt bör i förekommande fall anges om den ägs med annat änhälflenandelar, eftersom det kan fä betydelse för bodelningen och arvsskatten. I de flesta fall behövs en särredovisning av denenskilda egendomen, eftersom det med de nya arvsreglerna blir vanligare medefterarv än enligt gällande rätt. Vid efterarv gäller nämligen atlefterarvingarna skall erhålla så stor andel av den sist avlidnes bo som svararmot den andel som dennes arv efter den först avlidna maken utgjorde av denefterlevande makens behållna förmögenhet efter arvskiftet. Huvudregeln bördärför vara alt den enskilda egendomen skall särredovisas. I vissa fallframstår detta dock som onödigt därför att det inte fyller nägot syfte. Etlsådant fall är atl arvlåtaren inte efterlämnar någon annan arvinge ellerleslamentstagare än den efterlevande maken. I det fallet räcker det med atl denavlidnes egendom redovisas utan uppdelning på enskild egendom och giftorättsgods,eftersom all den avlidnes egendom skall tillfalla den efterlevande maken. Vadsom nu sagts gäller dock endast om kvarlåtenskapen efter den avlidne uppgårtill etl sä lågt belopp all det inte kan bli aktuellt med arvsskatt. 1 andra stycket anges därför att all makamasegendom skall antecknas och värderas i bouppteckningen och atl det därvid skallanges om egendomen är enskild egendom och granden för det. Den enskildaegendomens värde skall ocksä anges särskilt. Om det på grand avomständigheterna i det enskilda fallet är obehövligt att särredovisa denenskilda egendomen får detta dock underlåtas. Vad som har sagts om särredovisning av enskildegendom skall även gälla sädana personliga eller ej överlålbara rättigheter somavses i 10 kap. 3 § ÄktB. Tredje stycket Prop. 1986/87: 1 I elt nytt tredje stycke har införts föreskrifterom bouppteckning när en 20 kap. 6 § ÄB avliden person efleriämnar någon som denavlidne har bott tillsammans med under äktenskapsliknande förhållanden.Tillägget är en följd av den nya lagen om sambors gemensamma hem. Reglerna itredje stycket innebär att bouppteckning efter den avlidne i detta fall skallinnehålla uppgifter om bostad och bohag som samborna hade anskaffat förgemensamt begagnande, om den efterlevande sambon har begärt bodelning (jfr 5 §förslaget till nämnda lag). Sådan egendom skall antecknas och värderassärskilt. Därvid skall anges vem egendomen tillhör. Enligt 5 § i den nya lagen om sambors gemensammahem skall sådan egendom som avses i tredje stycket av förevarande paragrafdelas lika mellan samborna. Vad som skall delas lika är emellertid intebrattotillgäng-arna. Före delningen skall varie sambo fä avräkna mot egendomensådana skulder som han eller hon har och som är förenade med särskild förmänsrätti egendomen eller som annars är att hänföra till denna. Även andra skulder som en sambo har kan fåavräknas. Detta föratsätter emellertid att täckning för skulden inte kanerhållas ur övrig egendom som tillhör sambon. Del får ankomma på en sambo somvill få avräkning för en sådan skuld atl själv ta initiativ till atl få skuldenavräknad. Om avräkning begärs, behövs uppgift om samtliga tillgångar ochskulder som denna sambo har för att det skall kunna bedömas om avräkning skallske mot den egendom som skall delas. Bouppteckningen bör därför innehållauppgifter om det. Förevarande paragraf har utformats med hänsyn till det. Om enbegäran framställs först efter det att bouppteckning har skett, är del skäl atlgöra en tilläggsbouppteckning. Uppgifter om boet skall lämnas av den som vårdaregendomen eller / övrigt bäst känner till boet. Varje delägare samtefterlevande make eller sambo skall på anmaning lämna uppgifter tillbouppteckningen. Den som har lämnat uppgifter om boet skall påhandlingen teckna försäkran på heder och samvete att uppgifterna lillbouppteckningen är riktiga och all inga uppgifter avsiktligt har utelämnats.Bouppgivaren skall bekräfta sina uppgifter med ed, om talan om edgångförs avnågon vars rätt kan bero därav eller av boutredningsman ellertestamentsexekutör. Samma skyldighet har dessutom dödsbodelägare samtefterlevande make eller sambo som inte har lämnat uppgifter om boet. Även andrapersoner som har tagit befattning med boet kan åläggas att bekräfta uppgifternai bouppteckningen under ed. männen skall på handlingen intyga att alh harblivit riktigt antecknat och att tillgångarna har värderats efter bästaförstånd. (Jfr20 kap. 6 § i de sakkunnigas förslag) I första stycket har den avlidnes sambo tagits medbland dem som är skyldiga atl lämna uppgifter lill bouppteckningen. 'Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Ändringarna i andra stycket innebär att även den dödessambo kan Prop. 1986/87: 1 åläggas att bekräfta sina uppgifter under ed. 23 kap. 1 § ÄB Arvskifte förrättas av arvingar och universellatestamentstagare. Var den döde gift, skall förstbodelning förrättas enligt bestämmelserna i . Efterlämnar dendöde en sambo och begär denne att bodelning förrättas, skall detta ske innanarvskifte äger rum. (Jfr 23 kap. 1 § i de sakkunnigas förslag) Enligt bestämmelserna i förevarandeparagraf skall bodelning äga ram före arvskifte. Ändringen i paragrafen innebärdels att hänvisningen till GB har bytts ul mot en hänvisning till ÄktB, delsatt paragrafen skall avse även det fallet att den avlidne efleriämnar en sambo. Mot någon delägares bestridande fårskifte ej företas innan bouppteckning har förrättats och alla kända skulderhar betalts eller medel till deras betalning har ställts under särskild vårdeller uppgörelse har träffats som innebär att skulderna inte kan drabbadelägaren. Skall legat ellerändamålsbestämmelse fullgöras av oskifto, får skifte ej mot delägaresbestridande äga rum innan förordnandet har verkställts eller delägaren harfritagits från att svara för dess fullgörande eller erforderlig egendom harblivit ställd under särskild värd. Står boet under förvaltning avboutredningsman eller testamentsexekutör, får skifte ej företas innan denne haranmält att utredningen har slutförts. (Jfr 23 kap. 2 § i de sakkunnigas förslag) I paragrafen behandlas bl.a. fråganom betalning av den dödes skulder före arvskiftet. Paragrafen har kompletterats med enregel som innebär atl det i de fall då någon dödsbodelägare bestrider attarvskifte sker inte föreligger någol hinder mot arvskifte, om uppgörelseträffas som innebär alt den avlidnes skulder inte kan drabba delägaren.Motsvarande bestämmelse för bodelning finns i 9 kap. 3 § ÄktB. Motiven förkompletteringen finns angivna i specialmotiveringen till den paragrafen. Över arvskifte skall upprättas enhandling som skrivs under av delägarna. (Jfr 23 kap. 4 § i de sakkunnigas förslag) ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Enligt gällande rätt krävs att dödsbodelägarnasnamnunderskrifter på Prop. 1986/87: 1 arvskifteshandlingen bevittnas. Detsammagäller parternas namnunder- 23 kap. 5 § på en bodelningshandling(13 kap. I § GB). I 9 kap. 2 § ÄktB har kravet pä bevillning av underskrifternapå bodelningshandlingen slopats. Skälen för det har utvecklats i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2.6). Samma skäl talar för alt det inle heller skallkrävas vittnen vid arvskifte. I paragrafen har därför den ändringen vidtagitsatt vittneskravet har tagits bort. På en delägares begäran skall rätten förordna någonalt vara skiftesman. Vad som föreskrivs i 17 kap. 14 och 68 §§äktenskapsbalken om bodelning, bodelningsförrättare och make skall gälla ifrågaom arvskifte, skiftesman och delägare i boet. Arvode och ersättning tillskiftesmannen skall dock betalas av dödsboet. Ställs boet under förvaltning avtestamentsexekutör, är denne ulan särskilt förordnande skiftesman. Detta gällerdock ej, om någon annan redan har förordhats som skiftesman eller omtestamentsexekutorn är delägare i boet. (Jfr23 kap. 5 § i de sakkunnigas förslag) De detaljerade bestämmelser om skiftesman somhittills har funnits i 23 kap. 59 §§ har i förevarande paragraf ersatts av enhänvisning till bestämmelserna i 17 kap. ÄktB om bodelningsförrättare. Förevarande paragraf innehåller dock alltjämt någraspecialbestämmelser om skiftesman. Till första stycket har förts den regel omarvode och annan ersättning lill skiftesmannen som förat fanns i 9 §.Bestämmelsen har fått en nägot moderniserad språklig utformning. Någon sakligändring är inte avsedd. Ävenandra stycket har jämkats språkligt. Dennalag träder i kraft som . Har arvlåtaren avlidit föreikraftträdandet, skall äldre bestämmelser fortfarande tillämpas. Den nya bestämmelsen i 3 kap. 8§ skall tillämpas även om den först avlidna maken har avlidit föreikraftträdandet. (Jfrövergångsbestämmelserna i de sakkunnigas förslag) Bestämmelser om när ÄklB skall träda i kraft kommeratl tas upp i elt kommande förslag om följdlagstiftning till ÄklB. Punkt 2 Prop. 1986/87: I Bestämmelsen motsvarar vad som brukar föreskrivasnär ny arvslagstiftning träder i kraft. Bestämmelsen innebär att allmänna arvsfondenutesluts frän rätten lill arv, om det när en efterlevande make har avliditefter ikraftträdandet finns någon arvsberälligad släkting till någon av makarna.Denna släkting tar då hela arvet. 4.3Förslaget till lag om sambors gemensamma hem Familjelagssakkunniga har föreslagit att debestämmelser om sambor som skall införas skall tas in i ÄktB i etl särskiltkapitel. Somjag har sagt i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1) har jagemellertid ansett det lämpligare att dessa bestämmelser i stället placeras ien särskild lag. Lagen har getts ett namn som nära ansluter till namnet på denlag (1973:651) om ogifta samboendes gemensamma bostad som redan finns. Denlagen gäller f.n. till utgången av (se prop. 1984/85:11, LU 7, rskr. 10och SFS 1984:875). Avsikten är att den skall upphöra att gälla när den nyalagen träder i kraft med ÄktB. I den nya lagen har - i enlighet med enrekommendation av - ordet sambo använts för att betecknaen ogift samboende. Den närmare definitionen av sambo finns i 1 § andrastycket. Huvudnyheten i den nya lagen är alt engiftorättsliknande konslraktion införs beträffande egendom som ingår i samborsgemensamma hem och har förvärvats för gemensamt begagnande. Däralöver sker enviss förstärkning av rätten för en sambo att efter behovs- ochskälighetsprövning överta en bostad som tillhör den andra sambon närsamboförhållandel upplöses. införs en rätt att överta bohag som ingåri det gemensamma hemmet och har förvärvats för gemensamt begagnande. Övertaganderättenmotsvaras av inskränkningar i en sambos rätt att själv råda över sin egendom.För atl hindra alt små bon splittras när en av samborna dör, införs en s. k.basbeloppsregel liknande den som gäller för gifta, dock begränsad till tvågånger det vid liden för dödsfallet gällande basbeloppet enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring. Lagen har delats in i olika avsnitt. Efter eltavsnitt med inledande bestämmelser (14 §§), vilka främst innehåller olikadefinitioner följer lagens cenlrala bestämmelser omfördelning av det gemensammahemmet genom bodelning (5-13 §§). Regler om förfarandet vid bodelning finns i14 och 15 §§. De hänvisar i huvudsak till motsvarande bestämmelser i gäller beträffande de regler om delning av samägd egendom som finns i16 §. Till 17 § har förts över de bestämmelser om övertagande avbostadslägenhet i vissa fall som i gällande rätt finns i lagen (1973:651) om ogifta samboendes gemensamma bostad. Därefter följerbestämmelser Prop. 1986/87: 1 om inskränkningar i rätten att förfoga överdet gemensamma hemmet (18- 1 § sambolagen -20 §§). I ett avslutande avsnittmed öwngfl/)ei/äwwe/5er (21-25 §§) finns vissa rättegångsregler. Denna lag gäller sambors gemensamma bostad och bohag. Med sambor avses i denna lag enogift kvinna och en ogift man som bor tillsammans under äktenskapsliknandeförhållanden. (Jfr 19 kap. I § ÄktB i de sakkunnigas förslag) I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Lagen gäller endast sambors gemensamma bostad och bohag. Skälen till att lagen har getts eltså begränsat tillämpningsområde har redovisats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.1 och 2.6.1). Begreppet sambor definieras i andrastycket. Vad som avses med gemensam bostad framgår av 2 §. Motsvarandedefinition av gemensamt bohag finns i 3 §. Definitionen av begreppet sambor iandra stycket är avgörande för om förevarande lag är tillämplig eller ej. I begreppet sambor ligger inte baraatl mannen och kvinnan inte är gifta med varandra ulan även all inte någon avdem är gift med någon annan person. Delta har angetts uttryckligen i lagtexten.Lagen är således inte tillämplig då en gift man eller en gift kvinna sammanborunder äktenskapsliknande förhållanden med en annan person än maken. Skälet fördetta har redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6.1). Till följd av andra stycket iparagrafen är lagen inle heller tillämplig på homosexuella som bor tillsammansoch har gemensam bostad eller gemensamt bohag. Ocksä skälen lill deltaställningslagande har angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6.1). Lagen är alltså tillämplig när en ogift kvinna och enogift man bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. För alt etläktenskapsliknande samboförhållande skall föreligga krävs att kvinnan ochmannen sammanlever i en inte alltför kortvarig förbindelse, vari normall ingårsexuellt samliv, gemensamt hushåll och bostad saml gemensam ekonomi eller ivart fall etl ekonomiskt samarbete. Om samborna har barn tillsammans lär manregelmässigt kunna utgå från att samlevnaden är äktenskapsliknande. I annatfall bör gemensam kyrkobokföringsadress kunna lyda på alt kvinnan och mannenhar gemensam bostad och att deras samlevnad inte är endast tillfållig. Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Ävenom gemensam kyrkobokföringsadress normalt bör vara en om- Prop. 1986/87' 1sländighet som talar för att kvinnan och mannen har gemensam bostad och i §sambolagen att deras samlevnad inte är endast tillfällig, kan naturligtvisandra omständigheter föreligga i det enskilda fallet som talar emot detta. Omden ena parten (inbegripet en avlidens arvingar och universellatestamentstagare) bestrider alt etl samboförhållande föreligger eller harförelegat trots alt kvinnan och mannen har gemensam kyrkobokföringsadress,torde det dock ankomma på den parten att redovisa omständigheter som stödjerbestridandel. Som bevisning bör bl. a. kunna åberopas självdeklaralioner,hyresavtal, bidragsansökningar och anmälningar lill försäkringskassan.Självfallet bör även vittnesbevisning kunna föras. På så sätt bör bl.a.inneboendefall kunna skiljas från sambofallen. I kravet på atl samboförhållandet skall varaäktenskapsliknande ligger att samborna har gemensamt hem och hushåll. Lagengäller f.ö. bara sådan egendom som ingår i det gemensamma hemmet. Om det intefinns ett gemensamt hem, saknas därmed också föratsättningar för alt tillämpalagen. När begreppet gemensam bostad används avses därmedendast permanentbostad. De flesta par torde ha en enda permanentbostad (jfrvad som i delta avseende har anförts om gifta par i specialmotiveringen till 7kap. 4 § ÄktB). Det är i regel den bostad på vilken både kvinnan och mannen ärkyrkobokförda. Om en av dem (eller båda) skulle vara kyrkobokförd på en annanadress än den där paret bor, bör - om de inle har gemensamma barn - det krävasall en helhetsbedömning av deras förhållanden klart utvisar att de har gemensampermanentbostad och gemensamt hushåll och att detta förhällande har varat eninte alltför . Elt riktmärke kan vara alt de har boll tillsammans . Andra faktorer, t.ex. förekomsten av ett inbördes testamentemellan kvinnan och mannen, kan ge anledning till att en kortare lid godtas. Viden sådan helhetsbedömning bör utöver förekomsten av testamente också beaktassådana faktorer som att folkbokföringsreglema ibland kan leda till attkyrkobokföring får ske på annan adress än bostadsadressen, alt ett avtal mellanparterna om vissa ekonomiska familjeangelägenheler kan tyda på enäktenskapsliknande samlevnad samt att gemensamma bankkonton eller liknande kanpeka i samma riktning. Del förekommer att den som flyttar in hos någon föratt bo tillsammans med denne behåller sin föregående bostad, vilken antingenfortfarande står till innehavarens förfogande eller upplåts i andra hand tillnågon utomstående. Om den som flyttar in kyrkobokför sig hos den andra parten,bör den omständigheten att han eller hon behäller sin föratvarande bostad inteinnebära att föratsättningarna i 1 § inle skulle vara uppfyllda. I annat fallkan däremot den omständigheten vara en faktor som vid en helhetsbedömningtalar emot att i vart fall den ena parten avser att samboendet skall ha ensådan fasthet och varaktighet som krävs för att denna lag skall bli tillämplig. Med sambors gemensamma bostad avsesi denna lag, om inte annat följer av 4 §, 1. fast egendom som innehas medäganderätt eller tomträtt, om egendo men huvudsakligen är avsedd som sambornas gemensamma hem, 2. byggnad eller del av byggnad sominnehas med äganderätt, hyresrätt, bostadsrätt eller annan rätt, om egendomen huvudsakligen är avsedd som sambornas gemensamma hem. Samborna får i en av dem bådaundertecknad handling anmäla till inskrivningsmyndigheten att en fastighet somär lagfaren för en av dem eller en tomträtt till vilken en av dem är inskrivensom innehavare är gemensam bostad för dem båda. (Jfr 19 kap. 2 § ÄktB i de sakkunnigas förslag) I förevarande paragraf definierasbegreppet "sambors gemensamma bostad". Definitionen får betydelse förtillämpningsområdet när det gäller lagens regler om delning av det gemensammahemmet (5 §; jfr 12 §), övertaganderält (10 och 17 §§) ochrådighetsinskränkningar (18-20 §§). Paragrafen har inte någon motsvarighet i gällande rätt. Bestämmelsen har utformats med 7kap. 4 § första stycket ÄktB som förebild. Vad som har anförts i specialmoliveringentill den bestämmelsen får alltså betydelse även vid tillämpningen av denförevarande bestämmelsen. Jämfört med de sakkunnigas förslagfinns en betydande inskränkning i bostadsbegreppet. Den framgår av 4 §. Prop.1986/87: 1 Genom denna bestämmelse ges samborna möjlighet attsinsemellan skapa klarhet om bostadens karaktär av gemensamt hem inför eneventuell framtida tvist därom. Bestämmelsen får emellertid sin främstabetydelse av atl en anteckning om anmälan föratsätts ske i fastighetsboken. Denbör därefter utgöra hinder mot atl bevilja lagfart för den som harförvärvat fastigheten från endast den ena sambon, om den andres samtycke tillöverlåtelsen saknas (jfr 18 §). Ansökan om lagfart skall i stället förklarasvilande och ägarens sambo föreläggas att väcka talan motförvärvaren om ogiltigförklaring av rättshandlingen (jfr 20 §). Om en sådantalan inte väcks inom den förelagda tiden, bör anteckningen därefter inteutgöra något lagfartshinder. Har samboförhållandet upphört bör en sådananteckning kunna avföras ur fastighetsboken, om ägaren visar atl den andrasambon inle längre är kyrkobokförd på fastigheten. Anteckningen bör också kunnaavföras, om både kvinnan och mannen begär det. Vad som har sagts om fastighetgäller även tomträtt. Vad som har anförts medför behovav ändringar även i jordabalken. Det får uppmärksammas i del kommande arbetetpå följdändringar till de nu föreslagna lagarna. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Bestämmelsen har en någol annorlunda utformning ände sakkunniga föreslagit. Enligt de sakkunnigas förslag skulle den ena sambonäven ha möjlighet att utan den andra sambons medverkan göra en anmälan tillinskrivningsmyndigheten om att bostaden var gemensam. I så fall skulleanmälaren bifoga ett mantalsskrivningsbevis som visade att både kvinnan ochmannen var mantalsskrivna på egendomen. Som har framgått av specialmotiveringen till I § äremellertid den omständigheten att en kvinna eller en man har sammamantalsskrivningsadress som en person av motsatt kön inte ensam tillräckligför att de skall anses vara sambor. Det framstår därför inle som lämpligt altden ena parten skall - kanske ulan den andras vetskap - kunna anmäla tillinskrivningsmyndigheten alt bostaden är gemensam. Det kan inte uteslutas atten sådan möjlighet skulle kunna begagnas i illojalt syfte.