prop · GA03105 · 1986-12-31 00:00:00 — Avverkningsmöjligheternaär, som har framgått av redovisningar, olika i de fyra virkesbalansområdena.I den nordliga regionen utgörs avverkningsreserven av gallringsvirke.Tillgången på lövirädsvirke är god i hela landet, men detta blir tillgängligtförst om gallringen kan ökas. Därigenom kommer även en viss volymbarrträdsvirke fram. Endast den sydsvenska regionen har ett klart överskott avvirke. I vissa av virkesregionerna och för vissa råvamsortiment gäller att ettökat utnyttjande skulle kunna medföra så stark konkurtens om den befintligaråvaran att ett långsiktigt effektivt utnyttjande skulle äventyras. Ju knapparevirkestillgångar som finns att fördela mellan olika virkesförbmkande projekt,desto mer angeläget är det att virket utnyttjas i överensstämmelse med de samhälleligamålen. Detgrövre virket från våra skogar har av tradition utnyttjats av sågverksindustrin.Massaindustrin, som är av yngre datum, har fått nöja sig med vad som har blivitöver sedan sågverken har fått sitt. Gränsen mellan sågråvara och massaråvarahar aldrig varit distinkt. Den har varierat med konjunkturen ochbetalningsförmågan. Försti ett läge där brist på råvara för industrin uppstått, har konkurten sen mellan sågverk och massaindustri blivit påtaglig. Konkurtensen har skärpts genom utveckling av de sågningsmetoder som utnyttjar klent virke, s. k. klentimmer. Detta virke var tidigare en given tillgång för 40 A andrasidan har massaindustrin kompenserats genom de Prop. 1986/87: 105 ökadeleveranserna av råvara i form av avfall från sågverken. Frånsamhällets synpunkt är del angeläget att råvaran utnyttjas så effektivt sommöjligt och så att den ger ett från samhällsekonomisk synpunkt så stort utbytesom möjligt. Vidareförädlingen inom skogsindustrin bör alltså öka, såväl motbakgrund av den knappa virkestillgången som för att höja konkurtenskraften påde internationella marknaderna. Enligtstatens industriverk (Sågverks- och träskiveindustrin , SIND 1986:1) bör vidareförädling ses som en viktig möjlighet för den svenskasågverksindustrin att öka sitt förädlingsvärde och säkra branschens framtida konkurtenskraft.Vidareförädling inom sågverken innebär att den sågade varan kund- eller ändamålsanpassasi förhållande till den standardiserat sågade och torkade varan. Exempel påvidareförädling är hyvling, nedtorkning, exaktkapning, fingerskarvning och ämnes-/kompo-nenttillverkning.Industriverket bedömer atl förädling lill ämnen och komponenter för snickeri-och möbelindustrin kommer att bli allt intressantare för sågverksindustrin,särskilt för de nortländska sågverken, om den kan disponera den för sådanaändamål lämpligaste råvaran. Försågningav klentimmer kan innebära effektivare utnyttjande av virkesråvaran. Dessadimensioner av råvaran går ofta till cellulosaindustrin. Om det klena bartvirketi stället används i sågverken kan förädlingsvärdet öka liksom sysselsättningenper m virke. Etl högre förädlingsvärde kan ge industrin bättre lönsamhet ochbättre betalningsförmåga på virkesmarknaden. Ett högre råvampris kan i sin turmedföra att lönsamheten i skogsbruket förbättras, vilket kan bidra till ökadeavverkningar. Förbättradaptering av virke, t. ex. aptering av hela stammar vid sågverken samt ökadanvändning av spån och lövved vid massaframställning är andra sätt att nå etteffektivare råvaruutnyttjande. Iutredningen om massa- och pappersindustrins utvecklingsfömtsätt-ningar (,Svensk massa- och pappersindustri inför 90-talet) konstateras att branschen hargoda utsikter att behålla sin konkurtenskraft på marknaden från deframgångsrika åren 1983 1985. Vikliga faktorer för god lönsamhet i förelagenär bl. a. egen skogsråvara och låg vedkoslnad, en kontinuerlig och säkervirkestillgång samt utvecklade syslem för maximalt utnyttjande av veden. Arbetsgmppenanser sammanfattningsvis att virkesråvaran sålunda bör användas så att den gerfrån samhällets synpunkt bästa utbyte. En tillståndsprövning bör utnyttjas föratt styra utvecklingen i denna riktning. Givetvis är det inte möjligt att sättaen exakt gräns för vilken råvara som skall få gå till massaproduktion ochvilken som skall förbehållas sågning. En allmän princip bör emellertid vara attsågbar råvara skall sågas i första hand, i varje fall om den dessutom kan bildaett underlag för vidareförädling inom landets gränser. Med en mer stabiliseradefterfrågan framöver på råvara från massa- och pappersindustrin börfördelningen i stort vara lättare att åstadkomma än . En fömtsättningär givetvis att massaindustrin kan räkna med sågverkens biprodukter som ensäker råvarutillgång. 3.3Fördelning av råvara mellan industrisektorn och ProP- 1986/87:105 Trädbränsleär ett samlingsbegrepp för bränslen som fås från träråvara i obearbetad form,som biprodukt från industrin i form av l.ex. bark och spån eller i förädladform som pellets, briketter och träpulver. Trädbränsle har sedan längeproducerats och tagits till vara inom skogsindustrin. I och med stigandeoljepriser har intresset ökat för att installera eldningsanläggningar förträdbränslen såväl inom industrin som hos andra energiproducenter ochförbrukare. Låga oljepriser minskar å andra sidan efterfrågan på trädbränslentill anläggningar där det finns möjligheter att använda alternativa bränslen. Riksdagensenergipolitiska beslut innebär att en utveckling skall ske motenergisystem som i ökad utsträckning baseras på inhemska, helst förnybara,energislag med minsta möjliga miljöpåverkan. Det investeringsprogram förenergisektorn som beslutade om , innebar att ettinvesteringsstöd på av investeringskostnaderna infördes fr. o. m. tillfastbränslepannor och terminaler avsedda för inhemska bränslen. Inhemskabränslen befriades också från energiskatt och förmånsbeskattning, vilket varavsett att främja användningen av inhemska bränslen genom att konkurtensförmågankunde öka gentemot framför allt olja och kol. Genom del energipolitiskabeslutet förlängdes stödet till förbränningsanläggningar förinhemskt fastbränsle till utgången av och uppgår nu till högst avgodkända investeringskostnader. och framhöll i sin utredning att vid totalaavverkningar och röjningar i skogsbruket av resp. 550000 haårligen är det möjligt att öka skogsbränsleuttaget till 12,3 miljoner m' fastmått . Detta skulle motsvara en möjlig energiproduktion av . Genomstatsmakternas energipolitiska beslul har trädbränsleeldningen blivit mycketframgångsrik. Målet som beslutades var att trädbränslet skullege /år. Målet har redan överträffats och svararträdbränslen för ca . Skogsstyrelsenhar som ett led i virkesbalansuiredningen undersökt omfattningen av eldning medträdbränslen i små- och mellanskaliga anläggningar, dvs. den eldning somkräver under 10000 m fast mått bränsle och således inte omfattas avprövningsskyldighet enligt 136 a § BL. har beräknat atteldningen i sådana anläggningar totalt uppgick till ca 185000 m fastmått och att den kommer att uppgå till ca 443 000 m fast mått.Bränslet utgörs till nära 1/3 av biprodukter från sågverk m. m. och till drygthälften av skogsavfall. Omfattningen av eldning med helved och flis iprivatskogsbruket var 1984/85 ca 3,2 miljoner m' fastmått. Brännveden dominerades av stam ved. Industrinsintresse för att använda träfibertåvara för energiändamål har ökat. Detta har medverkat till att oljeersättningen gått mycket snabbt inom skogsindustrin och att flera skogsföretag etablerat sig som leverantörer av bränsleråvara och förädlade bränslen. () harberäknat Prop. 1986/87: 105 att ca 9,4 miljoner m-* fast mått råvara nu användsför eldning i små-, mellan- och slorskaliga anläggningar. SCPF grundaruppskattningen på undersökning av trädbränsleeldningensomfattning och på egna beräkningar. Om avverkningsnivån i skogsbruket inle ökarpåtagligt, kommer man att totalt sett ha nått balans vad gällertillgång och efterfrågan på skogsbränsle. SCPF anser att avverkningsnivånendast kan påverkas på . Redan nu finns områden i medunderskott av skogsbränsleråvara. Risken är betydande att underskott uppstårockså i vissa andra regioner. SCPF anser vidare att samhällets stödgivning till förmånför inhemska bränslen och åtgärderna på energiskatteområdet påverkar bränsleseklornsbetalningsförmåga för skogsbränsle, så att konkurrensen med industrin omvirkesråvaran inte sker på lika villkor. Så länge skogsbränslesektorn ärföremål för samhällets stödjande och reglerande åtgärder bör, enligt SCPF,tillståndsprövningen bibehållas. konstaterade i en utredning 1984 att det föreligger stora skillnader i kostnaderna för attproducera olika kvaliteter av trädbränslen. Förädlade bränslen som t.ex. pelletsoch träpulver är dyrast. Därefter följer bränsleflis av stubbar, småträd,grenar och loppar som också har genomgått fördyrande bearbetningsled. Billigastsom bränsle är spån och bark som kan användas utan särskild behandling eller eflerenbart torkning. Statens pris- och kartellnämnd (SPK) har under hösten 1985undersökt de ekonomiska förhållandena hos svenska biobränsleproducenter. Manfann att för flisproducenter är lönsamheten låg eller negativ och lönsamhetenväntas inte förbättras på kort sikt om inte priset kan höjas med iproducentledet. SPK antar att en viss överetablering föreligger bland bränsleflistillverkare. Del finns fortfarande endasi ett fåtal tillverkare av merförädlade bränslen i landet. SPK konstaterar att även dessa förefaller hastora problem med lönsamheten. Bästa förutsättningar att överleva harde företag som är integrerade i annan skogsindustriproduktion. Inom spånskive- och träfiberskiveindustrin har man underde senasle åren allt mer oroals av utvecklingen av produktionen och eldningen med trädbränslen. Skivindustrins representanter har i olika sammanhang fram hållit all bränsleproducenter och eldningsanläggningar utnyttjar allt mer av biprodukterna från den träbearbetande industrin, eftersom röjningsved och avfall från avverkningar inte kommer fram i beräknad omfattning. Problemen med råvaruförsörjningen i skivindustrin har beskrivits i en utredning som har genomförts av på bran schens uppdrag. Spånförsörjningen försvåras för skivindustrin när såg verkskonjunkturen går ner och försågningen minskar saml under stränga vintrar, då sågverken själva eldar stora mängder spån. Långsiktigt minskar också sågverkens spånproduktion genom effektivare sågningsteknik. Un der s. k. våtår, då torvbrytningen är begränsad, ökar efterfrågan på träd bränslen från dem som annars eldar torv, varvid konkurtensen om spånet ytterligare skärps. Enligt utredningen har skivbranschen, som brottas med 43 överkapacitet och dåliglönsamhet, fått stora problem att bära de ökade Prop. 1986/87: 105kostnader som har följt av den ökade konkurtensen med bränslesektorn om framförallt spånråvaran. Produktionenav sågspån i landet uppgick lill 2,1 miljoner m' fast mått. Detta utgörca av den förbrukade volymen sågtimmer. Av spånvolymen gick tillvidare användning inom industrin och användes som bränsle vid sågeneller hos annan förbrukare. gick lill annan användning eller saknadeanvändning. Industrins användning av spån har minskat , medananvändningen inom bränslesektorn har ökat. Skivindustrinförbmkade totalt ca 1,1 miljoner m' fast mått sågspån och ca320000 m' fast mått kutterspån. av den erforderliga volymen kutterspånimporterades, framför allt från . Inombränslesektorn har såväl tidsbegränsningen av råvarulillslånden sombegränsningen av de prövningsfria råvaruslagen ansetts försvåra en meralångsiktig planering av råvaru- och bränsleförsörjningen. För flertalet fallsaknas en fri ökningsmöjlighet, en s. k. fri pott, vilket även har gjort det svårtatt anpassa bränsleförsörjningen, t. ex. när lorvproduktionen är otillräcklig. Arbetsgmppenanser att en ökad användning av trädbränsle under vissa förutsättningar kaninnebära en fördel totalt sett för skogsindustrin. Ökad efterfrågan påröjningsved, grenar och toppar för energiändamål kan leda till att tillgångenpå råvara för industriändamål ökar på kort sikt, men framför allt får deteffekt på . Avsättning för röjningsveden och skogsavfallet kanekonomiskt möjliggöra en förbättrad skogsvård. En mindre rigorös prövningskulle kunna underlätta en sådan utveckling. Här bör dock även påpekas attskogsstyrelsen med stöd av skogsvårdslagen har utfärdat regler för hur uttag avskogsavfall får göras i t. ex. försurningskänsliga områden, där uttagen måsteske varsamt. Skyddskraven begränsar tillgången på trädbränsleråvara väsentligtoch skärper konkurrensen om spån och andra industriråvaror. Konkurtensenom såg- och kutterspån är stor, åtminstone i vissa regioner.Periodvis förefaller tillgången på spån vara otillräcklig för atl försörja bådeskivindustrin och bränslesektorn. När del däremot gäller skogsavfallet, vilketär det råvarusortiment som enligt slalens industriverk och iförsta hand borde tillvaratas för bränsleändamål, är problemet att detär svårt att uppnå lönsamhet i tillvaratagandet. Prövningenav bränslesektorns användning av industriellt förädlingsbara träfibertåvaror bör fortsätta enligt arbetsgmppens uppfattning. Skälen är främst att det ännu är osäkert vilken omfattning irädbränsleproduktionen och -eldningen i landet kommer att få mera långsiktigt och att vissa indu striellt förädlingsbara träfiberråvaror också är attraktiva som bränslerå varor. Eftersom situationen är oviss och snabbt föränderlig, bör samhället tills vidare kunna styra råvaruanvändningen inom bränslesektorn, för att undvika att kortsiktiga obalanser på råvarumarknaden drabbar från sam hällssynpunkt viktiga företag. Så långt möjligt bör dock prövningen be gränsas till sådana råvarusorliment som det föreligger konkurrens om. bränslesektorns del är detangeläget alt förutsättningarna för den framlida Prop. 1986/87: 105 användningenav trädbränsleråvaror preciseras och att inte onödiga restriktioner hindrarförelagens planering. 3.4 Fördelning av råvara för regionalpolitiska syften Massa-och pappersindustrin är med ett fåtal undantag kustlokaliserad. Sågverks- och Iräskiveindustrinär däremot ofta lokaliserad till orter i inlandet och inom detregionalpolitiska stödområdet. Framför allt sågverk med vidareförädling ochträskiveindustrin har högt specialiserade råvaru-krav. Företag med sviktandelönsamhet och sämre fömtsättningar att möta lågkonjunkturer finns förnärvarande oftare i sågverks- och träskiveindustrin än inom massa- ochpappersindustrin. , som avlämnade sitt belänkande , ansåg attdet finns en regionalpolitisk dimension i konkurrensen om skogsråvaran. (Regional utveckling och mellanregional utjämning, SOU 1984:74). För närvarandesker omfattande virkestransporter från inlandet till Nortlands kustland.Inlandssågarnas förädling är, enligt kommittén, begränsad och borde kunna öka. Kommitténframhöll att från regionalpolitiska utgångspunkter bör sågning och fortsattvidareförädling inom resp. region prioriteras framför fortsatt utbyggnad avmassa- och pappersindustri vid kusten. Till sågning-ens förmån talar relativtbegränsade investeringskostnader, möjlighet att arbeta med mindre anläggningar,att med relativt små kompletteringsinvesteringar få till stånd vidareförädlingav råvaran samt atl sågverken är mindre beroende av kustnära lokalisering änmassaindustrin och pappersbruken. Sågverksindustrin framstår, hävdadekommittén, som ett av de få områden där inlandet har klara konkurtensfördelar. , vars näringsliv naturiigen kan baseras på skogsbmk och skogsindustri,utnyttjas av den avverkade skogsråvaran inom länet. Resten av virkettransporteras till industrier utanför länets gränser, bl.a. lill slorskaliga, kustlokaliseradesågverk och massa- och pappersindustrier. Länsslyrelseni har beskrivit förhållandena i en skrivelse till regeringenhösten . Man framhåller atl storskalefördelarna inom sågverksindustrin inteär särskilt påtagliga. Sågverksproduklion kan därför med fördel bedrivas imindre och medelstora sågverk inom råvarufångsi-områdena och inriktas påeffektivare råvaruutnyttjande, ökad förädlingsgrad och kundanpassning. Demindre och medelstora sågverken har bättre förutsättningar än bulksågverken attanpassa produktionen, bl.a. genom att bättre kunna specialisera timmerhanleringeni skogen och i förädlingsprocessen. Enförändring av sågverksstrukturen kan, enligt , bara ske genom attkustsågverkens produktion minskas till förmån för inlandslokali-serade,specialiserade sågverk. En omfördelning av råvaran medför, förutom bättre ulvecklingsbetingelserförsågverken, minskade transportkostnader för virket och minskat slitage på delallmänna vägnätet. Länsstyrelsenfömtser inte någon snabb förändring av branschen men 45 anser all förändringen ärnödvändig av regionalpölitiska och samhällseko- Prop. 1986/87: 105 nomiskaskäl. slutsals i skrivelsen är alt råvaruprövningen enligt 136 a§ BL bör användas för all stödja den skisserade strukturomvandlingen inomskogsindustrin. Skivindustrinär i flera fall lokaliserad till från sysselsättningssynpunkt känsliga områden,t. ex. , norra och Bergslagen. Flera skivfabriker etableradesmed regionalpolitiskt stöd för atl bidra till att skapa arbetstillfällen.Problemen med skivindustrins råvaruförsörjning har därför självklart en regionalpolitiskbetydelse. Förnärvarande beaktas i råvamprövningen förhållanden av betydelse för denregionala utvecklingen. Som redan nämnts finns det , enligt arbetsgmppensuppfattning, skäl att än mera uttalat använda prövningen som etl medel attbefrämja regional balans i sysselsättning och industristruktur. Genom dennakan samhället motverka att utvecklingsbara och från regionalpolitisk synpunktviktiga industrier slås ut. Arbetsgruppenanser att regionalpolitiska målsättningar måste vara grundläggande vid råvamprövningen.Man måste naturligtvis bedöma från fall till fall hur stora möjligheterna äratt utvidga råvamtillstånden till regionalpolitiskt betydelsefulla företag, omtillgången totalt sett är knapp på det efterfrågade råvaruslaget. Derestriktioner som gäller för avverkningar i fjällnära skogar bidrar till attbegränsa utvecklingsmöjligheterna för skogsindustrier i regionalpolitiskt högtprioriterade områden. Förutsättningar atl öka försågningen i sågverk i Nortiandsinland kan finnas om industrier i kustregionen som försörjer sig med råvarafrån inlandet är beredda att avstå från sågningsbara kvaliteter ochdimensioner, om råvara kan transporteras in från andra fångstområden eller om råvaruutrymmenuppstår efter nedläggningar. Delär inte möjligt all precisera generella, regionalpolitiskt grundade regler förråvaruförbrukningen som kan tillämpas i varje enskilt fall. Olika faktorer som t.ex.det aktuella företagels förutsällningar i relation till andra företag ibranschen måste inverka i varje prövningssitualion. Utformningen av en ny träfiberlag Dennuvarande 136 a § BL upptar bestämmelser om prövning av vissa verksamhetersinverkan på olika hushållningsintressen. Där behandlas sålunda prövning medhänsyn till hushållning med såväl mark och vatten som med energi ochträfiberråvara. Paragrafen innehåller både grundläggande bestämmelser och enrad detaljbestämmelser, bl.a. angående undantag från prövningsskyldighetenbeträffande träfibertåvara. Olika bestämmelser har införts vid olikalidpunkter. Allt detta har lett till att paragrafen har blivit mycketomfattande och svåröverskådlig. Dåbestämmelserna om träfiberprövningen nu föreslås bli reglerad ge nom en särskild lagstiftning, bör denna göras mer lättillgänglig. Arbets gruppen föreslår att de grundläggande bestämmelserna las upp i en lag. dennabör inledningsvisanges hur landets tillgångar av träfiberråvara skall Prop. 1986/87: 105användas samt vilka typer av Iräfiberråvara som skall bli föremål för prövning.Vidare bör det i lagen upptas en grundläggande bestämmelse om atl användning avträfiberråvara i anläggningar som i sin verksamhet använder råvara krävertillstånd av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Regeringenbör vidare bemyndigas att medge undantag från prövningsskyldigheten. Slutligenbör det i lagen införas bestämmelser om tillsyn och ansvar. Medstöd av bemyndigandet bör regeringen utfärda en förordning med erforderligaföreskrifter om undanlag från prövningsskyldigheten. Dessa undantag kan dåexempelvis gälla vissa regioner i landet, vissa typer av anläggningar ellervissa mängder träfiberråvara. Förordningen bör också ange vilket organ somskall ansvara för prövningen saml hur prövningen praktiskt skall gå till. Enviktig fördel med konstruktionen är att prövningen enklare än nu kan anpassas tillatt omfatta endasi de fall där prövningen är angelägen. 4.2 Prövningspliktiga råvaruslag och användningsområden Somnämnts i det föregående är det viktigt att Iräfiberråvaran används på ett frånsamhällets synpunkt lämpligt sätt. 1 första hand gäller det att eftersträva destörsta möjliga samhällsekonomiska tillskotten genom att främja en hög råvaruförädling.Detta innebär att strävan skall vara att trygga skogsindustrins försörjning medråvara. Därigenom kan vi säkra viktiga sysselsättningstillfällen och för landetviktiga exportintäkter. Industri- och regionalpolitiska motiv bör ligga tillgrund för fördelningen av råvaran. Energipolitiskaaspekter måste också vägas in vid prövningen. Det är angeläget alt prövningeninte blir för kortsiktig och snäv, utan beaktar de möjligheter som finns att pålängre sikt öka tillgången på träfiberråvara för industrin genom ökadanvändning för eldningsändamål. För eldning får endast användas sådan råvarasom skogsindustrin inte kan förädla, samt eventuella överskottsvolymer av förädlingsbarråvara sedan skogsindustrins behov är tillgodosett. Arbetsgruppenanser att prövningen kan inskränkas genom all antalet prövningspliktiga råvaruslagminskas. Gruppen föreslår därför atl endasi sådana råvaruslag som olikaverksamheter konkurrerar om skall vara prövningspliktiga. Redannu är bark, barr och rivningsvirke undantagna från prövning. Det bör inleheller vara nödvändigt atl pröva användningen av avverkningsavfall och sådanklen ved som kommer fram vid framför allt lövröjningar i skogsbruket, underhållav hagmarker m.m., dvs. det sortiment som i myckel liten utsträckning efterfrågastill annat än bränsle. Härigenom friläggs ett betydande sortiment fränprövning, vilket kan leda till förbättrade skogsvårdsinsatser. Energived frånenergiskogsodlingar bör naturligtvis inle heller omfattas avprövningsskyldigheten. Returpapperär prövningspiiktig råvara . Gruppen har efter övervägande stannat för uppfattningen att denna råvara inte bör 47 Återanvändningav fibertåvaror bör i stället underiättas. 1986/87: 105 Vi bedömer allkonkurrensen mellan industrin och bränslesektorn för närvarande är obetydlignär del gäller relurpapperskvaliteter som kan Returpapperbetraktas allmänt som en industriell råvara och inte som bränsle. Om konkurtensförhållandenaskulle förändras avsevärt, kan frågan om prövningåter behöva aktualiseras, eftersom returpapperet är en viktig råvaruresurs. Liksomför närvarande bör prövningsplikt gälla för användningen av rundvirke,sågverkens biprodukter samt spån från övrig irävaruproduklion i all verksamhet,där stora volymer träfibertåvara används. Somnämnts kan författningen bestå av en lag som beskriver den maximalaprövningsskyldigheten och en förordning som närmare preciserar vilka undantag avsortiment som kan göras från denna. Därigenom kan undantagen beslutas relativtenkelt om konkurtensen om ett råvaruslag bortfaller mera långsiktigt ochproblemet med fördelningen blir försumbart. Användningenav rundvirke, varmed vi här avser stock av minsl så grov dimension att den kananvändas skogsinduslriellt, bör prövas i alla typer av verksamheter. Sågverkensutökade klentimmersågning innebär att dimensioner som tidigare tämligensjälvklart flisades för massa- eller skiv-produktion, nu kan användas i fleraverksamheter. I en situation med avtagande lönsamhet i sågverken menfortfarande god lönsamhet i massaindustrin kan sågverken få svårt all hävdasina råvaruanspråk. Råvaruprövningen bör därför syfta till att stödja sågverksindustrinsförsörjning, särskilt i de fall sågverken är lokaliserade inom detregionalpolitiska stödområdet.