prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — 1986/87: 1 ur bostad och bohag erhålla egendom till ettvärde av minst två basbelopp. (Se 12 kap. 4 § äktenskapsbalk och s. 393 f.)ställer sig tveksam till det lämpliga i atl införa enytterligare basbeloppsregel utöver den sedvanliga basbeloppsregeln, som juockså föresläs bibehållen (12 kap. 3 § 2 st). I de små ekonomiskaomständigheter som aktualiseras enligt den föreslagna nyheten, torde det varamycket ovanligt, att makama blott har enskild egendom. Regeln får därförsannolikt synneriigen liten betydelse för makar. (Nyhetens reella betydelsetorde gälla sambor; i den delen har emellertid de sakkunniga redan avstyrktlagstiftning.) menar därför att den föreslagna "lillabasbeloppsregeln" bör kunna avvaras och att behovet för make i småekonomiska omständigheter att överta bostad eller bohag, som är enskildegendom, bör kunna tUlgo-doses genom en lämplig utformning av den diskuteraderegeln i 11 kap. 7§. Däremot avvisar samfundet bestämtförslaget i 4 § 2 stycket som innebär atl även villkor i rättshandling avtredje man skall vid bodelningen kunna jämkas eller lämnas ulan avseende. - Detär helt orimligt att inte exempelvis föräldrar skall kunna skydda gåva tillsina barn eller deras arv genom atl med bindande verkan i gåvobrev ellertestamente göra egendomen enskild. Vi har redan påpekat alt vi ställeross tveksamma till den lagstiftningsteknik som familjelagssakkunnigaföreslagit och som innefattar elt stort antal jämkningsregler. Vi skallytterligare beröra jämkningsregeln i 12 kap. 4 § andra stycket. Familjelagssakkunniga har i 12 kap.4 § andra stycket utformat en bestämmelse efter mönster av generalklausulen i36 § avtalslagen. Vi är principiellt tveksamma till en generalklausulartadlagstiftning som leder till alt del inle går alt föratse vad som faktisktgäller i ett enskilt fall. Generalklausulen i 36 § avtalslagen har centralförmögenhetsrättslig betydelse med stor räckvidd. Vid tillkomsten avbestämmelsen uttalades att den visserligen inle var direkt tillämplig påfamiljerältsliga avtal men alt en analog tillämpning kunde förekomma. Det fickenligt departementschefen således ankomma på rättstillämpningen atl avgörahithörande frågor (prop. 1975/76:81 s. 113, se även SOU 1974:83 s. 123-124). Vi kan inle finna atl det påvisatsnågol behov av en särskild generalklau sul inom familjerätten. Den ordning med analog tillämpning av 36 § avtals lagen pä familjerätisliga avtal som anvisats av departementschefen synes väl tillgodose behovet. Det har, såvitt vi känner till, inte påvisats att jämkningsmöjligheterna i gällande rätt skulle vara oliUräckliga. Vi ser famiQelagssakkunnigas förslag som etl försök all skapa en"heltäckande" skyddsmekanism för alla eventualiteter. Så länge någol uttalat behov inte 276 påvisats anser vi dock bör undvika att komplicera lagstiftningen Prop. 1986/87: 1 mer ännödvändigt, i synnerhet som gällande rätt synes ge ett fullgott skydd. Viavstyrker således att 12 kap. 4 § andra stycket i förslaget föranlederlagstiftning. Möjligheterna till analog tillämpning av 36 § avtalslagen fåranses tillräckliga även framgent. (Ju 1977:09): Ett försäkringsbolag kan - alldeles bortsett fränbestämmelserna i kommunalskattelagen inle återköpa en livränteförsäkringunder vilka omständigheter som helst. En försäkring för egen ålderspension(utan garanti) innebär t.ex. alt, om försäkringstagaren avlider före denavtalade första utbetalningsdagen, hela den erlagda premien är konsumerad;några utbetalningar kommer alltså inte lill stånd. Premierna för sädanaförsäkringar är anpassade härefter och tUl vetskapen om atl en viss andel av deförsäkrade på detta sätt kommer att dö . Den som har tecknat en sådanförsäkring och som känner sin hälsa svikta, skuUe naturiigtvis gäma vilja attbolaget återköpte hans försäkring, men ett återköp under sådana omständigheterkan bolaget av försäkringslekniska skäl inle gå med på. Endast om del medganska stor sannolikhet kan bedömas att bolaget (dvs.försäkringstagarkollektivel) inte förlorar på ett återköp, beviljas sådant.Ovanpå denna prövning kommer sedan spärreglerna i kommunalskattelagen. De sakkunniga har inte närmare berört denna sida avsaken. Särskilt om krav skall kunna göras gällande mot en försäkring somtecknats , kan omständigheterna vara sådana, att bolaget intefrivilligt skulle ha gått med på etl återköp. Detta måste naturligtvisföranleda viss tveksamhet mot regeln. Om ä andra sidan regeln begränsas tillatt avse nyteck-nade försäkringar, blir antalet sädana fall mindre. Och omvidare - som kommittén överväger - den återbetalningsbestämmelse, som förkapital-försäkringarnas del nu återfinns i 117 § FAL, i den kommandeförsäkringslagstiftningen utsträcks även tUl livränleförsäkringarna, torde detinle finnas tillräckliga skäl alt motsätta sig den föreslagna bestämmelsen i13:5. Såsom de sakkunniga framhållit (se särskilt s. 472)måste vid utbetal ningen hänsyn tas liU den skattskyldighet som uppkommer för försäkrings tagaren. Om t. ex. makens krav uppgår till , måste återköpet avse ett så stort belopp att efter skatteavdrag nettobeloppet uppgår tUl . är försäkringsbolagen skyldiga att göra käUskatteavdrag , men frågan är om försäkringstagaren skall kunna kräva atl så mycket sätts av som motsvarar den uppskattade faktiska skattebelast ningen. Frågan blir särskilt tillspetsad om tillgodohavandet, efter ett så dant avdrag, inle täcker makens hela krav. Man kan fråga, om försäkrings- lagaren skall vara tvungen att sätta sig i skuld till det allmänna för att kunna betala sin bodelningsskuld liU maken. Problemet bör beaktas vid departementsbehandlingen av förslagel. Föreningen : Prop. 8 kap. 2 §. Tingsrätten har tagit del av rättegångsutredningensremissvar och delar i princip utredningens synpunkter. När del gäller registreringsärenden utgårtingsrätten från atl samtliga dessa ärenden skall handläggas på samma sätt somnu sker med äktenskapsförord och har därför ingen erinran mot atl förslagel iden delen genomförs. De motiv som de sakkunniga, sid. 463, åberopat lillstöd för påståendet att det är av vikt alt en talan mot av bodelningväcks vid samma domstol som har utsett bodelningsförrättaren har tingsrättensvårt atl finna bärande. Nya foramregler bör inte införas för mål av deltaslag. De regler som gäller har bland annat medfört att det - eftersom endasten domstol kan ta upp sådant mål gått atl snabbi fä veta om en bodelningklandrats. Vi ifrågasätter därför den föreslagna ändringen irättegångsbalken som medför rätt för de tvistande att välja mellan mannens ochkvinnans personliga foram. Den översyn de sakkunniga gjort särskilt av en delrätlegångsbesläm-melser rörande äktenskapsmål har enligt vår mening förenklathandläggningen av dessa mål. Vi tillstyrker därför att de genomförs. Foramreglerna är oförändrade. Dä makar i börian avetl kalenderår flyttar lill en annan stad och därefter tar ul skilsmässa underåret, är domstolen i den stad där de tidigare bodde exklusivt forum. I sådanafaU skulle det vara värdefuUl om målet i stället kunde tas upp i den stad därde är bosatta. Detta är givelvis inte något nytt problem och det förekommer ioch för sig i aUa typer av mål. Emellertid måste man fråga sig vad del är somtalar mot atl målet skulle fä handläggas i den stad där makarna är bosatta menännu inle mantalsskrivna. Hovrätten anser atl fångelsepåföljden vidöverträdelse av besöksförbud mycket väl kan slopas. Enbart den omständigheten att stadgandet har en skrämseleffekt bör inte motivera atl det finns kvar. - Om en make vill alt 278 ett uppställt vite skalldömas ut mot den andra maken, som har överträtt Prop. 1986/87: 1 ettbesöksförbud, skall sådan talan föras såsom brottmål vari enskilt åtal förs.Det skulle säkert vara mycket att vinna om en sådan talan kunde föras av allmänåklagare. 1 förslagels 14 kap. 7 § och 19 kap. 8 § anges atlrätten skall i vissa fall bestämma vem av makarna/samborna som skall ha rättatt sitta kvar i bostaden, dvs. motsvarigheten till nu gällande GB 15: 11. Fördet fall att den som inte har kvarsittningsrätt vägrar att avflytta har efterutsökningsbalkens ikraftträdande för kronofogdemyndigheterna varit tveksamt omdom med delta innehåll är en fullgörelsedom som får verkställas avkronofogdemyndighet. Om inte måste nämligen kvarsitlande part ånyo vända sigtill tingsrätten och begära handräckning innan kronofogdemyndighet fårverkställa. Det skall nämnas att RSV har rekommenderat kronofogdemyndigheternaatt domar med ovan angivet innehåll skall verkställas. Elt klarläggandeuttalande av lagstiftaren i denna fråga vore av värde. Innehållet i domar och interimistiska beslut skallföljas av dels parter, dels kronofogdemyndigheter i samband med verkställighet.Det är därför angeläget för RSV att betona vikten av att motiven tilläktenskapsbalken belyser nödvändigheten av att exekutionstitel innehåller förparterna erforderliga uppgifter lämnade på elt sätt så att innebörden inte kanmissförstås. Detta gäller särskilt vid beräkningen såväl av betänketidens längdsom underhållsbidrags storlek vid tillämpning av lagen (1966:680) om ändring avvissa underhållsbidrag, som här fortsättningsvis kallas indexlagen. I detföljande exemplifieras tillämpningen av indexlagen genom angivande avurkundstidpunkter före resp. efter . Härvid förutsätts attautomatisk höjning av underhällsbidrag görs den 1 febraari efterföljande år. Enligt 5 kap. 3 § i förslaget inleds betänketidenvid olika tillfällen nämligen dels för ingivande av ansökan tiUdomstol, dels vid delgivning av make. Vid gemensam ansökan omäktenskapsskillnad tillämpas den förstnämnda regeln och i övriga fall densistnämnda. Eftersom underhållsskyldigheten under vissa förutsättningar kanupphöra efter betänketidens börian är del viktigt alt tidpunkten förbetänketidens börian anges i det interimistiska beslutet. Indexlagen skall liUämpas när makar träffat avtalom underhåUsbidrag i gemensam ansökan om äktenskapsskillnad och deras hemställan senare faststäUs av domstol (jfr NJA 1977 sid. 515). Vid tiUämpning av indexlagen skall enligt förarbetena (prop. 1966:155 sid. 23 f) sådant bidrag anses vara bestämt vid den lidpunkt då avtalet träffades. Därför kan ibland osäkerhet råda om viss höjning enligt indexlagen skall göras eller inte. Detta beror på all del interimistiska beslutet och inle den gemensamma ansökan är exeku- 279 lionslitel.Som exempel kan nämnas situationen då tingsrätt utfärdat etl Prop. 1986/87: 1betänketidsprotokoll daterat efter den och gemensam ansökanundertecknats före denna lidpunkt. Protokollet är från en tidpunkt då höjninginte skall ske medan så är fallet med den gemensamma ansökan. För parter ochverkställande myndigheter vore det därför värdefullt om domstol i sillprotokoll klart anger vad som gäller vid tillämpning enligt indexlagen. Deltaär nödvändigt beroende på att parterna har möjlighet att ändra sitt yrkande omunderhållsbidrag och det således kan inträffa händelser i processen hela tidenfram till det interimistiska beslutet. Sådana händelser känner ju endastdomstolen till. Jämför rättsfallet NJA 1974 sid. 496 där högsta domstolensärskilt uppmärksammat betydelsen av rätt formulering för att missförståndskulle undvikas i olika hänseenden rörande frågan bidragskall anses vara bestämt. Även och riksförsäkringsverketframhåller gemensamt i publikationen Underhållsbidrag och bidragsförskott (sid.124 y) all tingsrätt i den här situationen bör förordna om indexuppräkning föratt sådan skall ske (allmänna råd frän 1982: I ochriksförsäkringsverket 1982:2). Formuleringen i de interimistiska besluten böranalogt anpassas tiU vad som gäller för övertätter. har irättsfallet NJA 1981 sid. 634 utförligt motiverat sitt ställningstagandeangående överrättsavgö-randens formulering för all underhållsbidrag skallberäknas rätt vid tillämpning av indexlagen. I samband med belänketidsprotokollprövas visserligen inte underhåUsbidragets storlek pä samma sätt som i sambandmed besvär i överrätt. Emellertid är en gemensam ansökan om äktenskapsskiUnadett titt tingsrätten ställt yrkande om underhållsbidrag som i princip måstefastställas för atl kunna verkställas. Detta motiverar alt även vid sådanfastställelse ange bidragets faslslällelsetidpunkt för tillämpningen avindexlagen genom alt använda den av högsta domstolen anvisadeformuleringstekniken för överrälter. Eftersom det är av stor betydelse altbetänketidsprotokollen klart ulvisar den tidpunkt dä bidrag är bestämt enligtindexlagen, är det påkallat all sådan skyldighet för domstolarnaförfatlningsregleras. En följdändring bör göras i indexlagen så atl dentillämpas beträffande alla interimistiska beslut. Det är oliUfredsslällande attunderhållsbidrag enligt interimistiskt beslut, som meddelas efter gemensamansökan om äktenskapsskillnad, skall ändras medan övriga beslut inte påverkasav indexlagen (jfr NJA 1976 sid. 471). En underhållsskyldig skall t.ex. integenom vägran atl medverka liU en gemensam ansökan få ett gynnsammareunderhållsbidrag vid indexuppräkning. Förhållandet alt indexlagen inte avserunderhållsbidrag bestämda genom interimistiskt beslut kan få negativa konsekvenser för underhållsskyldighe ten även när beslutet ingår i en dom. Om t.ex. tingsrätts dom med under hållsbidrag utdömt i samband med fastställelse av faderskap överklagas och senare fastställs av överinstans, blir tillämpningen avseende bidragen fram liU laga kraft olika beroende pä förhållandel om interimistiskt beslut finns eller inte. I samband med interimistiskt beslut kan indexhöjningar för 280 tidenefter domsdagen inle las ut förrän efter det all domen vunnit laga Prop.1986/87: 1 kraft. Detta kan innebära att underhållsbidrag enligt dom före den 1november avseende t.ex. febraari månads bidrag inte höjs förrän vid laga kraftlångt senare, trots atl överinstansen inte ändrat bidragsbeloppet. Saknasdäremot interimistiskt beslut är domen genast verkstäUbar under vissaföratsättningar (jfr 3 kap. 6 §, 8 kap. 4 § och 15 kap. 22 § utsökningsbalken).Vid tillämpning av indexlagen höjs bidraget direkt. Anledningen till den olikatillämpningen är att bestämmelserna om interimistiskt beslut tillämpas i detförstnämnda fallet, medan indexlagens huvudregel beträffande dom gäller i denandra situationen. Denna brist pä samstämmighet är ytteriigare ett argument förden föreslagna ändringen av indextagen. Bestämmelserna om att interimistiska beslut inteindexregleras fanns redan i den lag som föregick indexlagen, nämligen lagen(1952:334) om höjning av vissa underhållsbidrag (jfr NJA II 1953,sid. I samband med det i NJA 1976 sid. 471 refererade rättsfallet har RSVden 10 febraari 1976 i yttrande lill hovrätten för hävdat atttolkningen av gällande rätt är atl indexlagen inte skall tiUämpas påinterimistiska beslut. Eftersom målet inle avsåg gemensam ansökan omäktenskapsskillnad behandlades inte frågan om tillämpning av interimistiskabeslut i detta sammanhang. Mot bakgrund av utvecklingen inom detta rättsområdefinner RSV det vara angelägel med en enhetiig rättstiUämpning för allainterimistiska beslut. Det finns därför skäl att pröva om del är lämpligt atllåta samtliga interimistiska beslut omfattas av indexlagen mot bakgrund avbl.a. de nu gällande bestämmelserna om betänketid. (Ju 1977:06): I RB talas dels om frågor som angår saken och delsom rättegängsfrågor. Denna uppdelning bibehålls även i vårt förslag. I såväl nugällande RB som i vårt förslag finns vissa speciella handläggningsregler förrättegängsfrågor. Lagstiftaren har inte definierat vilka frågor somär atl hänföra till saken och vilka som är rättegängsfrågor. Vad gäller deinterimistiska frågoma i familjemålen har vi som närmare utvecklats i avsnitt13.7.2 i vårt betänkande - funnit övervägande skäl tala för att anse demhänförliga lill rättegångsfrågorna. I den män den famUjerättsligalagstiftningen inte innehåller några särregler på del processuella området fördessa frågor, skaU de således - enligt vår uppfattning - handläggas enligt RB:sregler för handläggning av rättegångsfrågor. Familjelagssakkunniga har beträffandeinterimistiska frågor i äkten- skapsskiUnadsmäl och mål om underhäll mellan makar föreslagit en spe cialbestämmelse (14 kap. 9 §). Enligt denna bestämmelse gäller atl, om rätten kallat makarna lill förhandling och den make som väckt frågan uteblir, yrkandet om interimistiskt förordnande skall anses återkallat tiU den del det inle har medgivits av den andra maken. Frågan får prövas även om den andra maken uteblir från förhandlingen. Vi delar familjelagssakkunnigas uppfattning att det ärrimligt att man Prop. 1986/87: 1 låter frågan förfalla om den yrkandeparten uteblir i nu ifrågavarande fall. Rent språkligt anser vi utrycketatl yrkandet "anses återkallat" närmast vara en fiktion. Vi finner detlämpligare att efter mönster från RB konstruera bestämmelsen så att frågan ominterimistiskt förordnande förfaller om den yrkande parten uteblir. Om familjelagssakkunnigas förslaggenomförs i denna del bör övervägas om inte en motsvarande regel skall tas in iföräldrabalken när det gäller interimistiskt förordnande i vårdnads- ochunderhållsfrägor. Vi vill i detta sammanhangframhålla all vi i vårt förslag till 36 kap. 19 § RB vidgat möljligheterna atthöra vittnen utom huvudförhandling. Sådant förhör föresläs kunna äga ram bl. a.när det, på grand av atl beslut i viss fråga skall fattas under förberedelseneller eljest med hänsyn till omständigheterna, är av synnerlig vikt allvittnesförhöret tas upp före huvudförhandling. Härigenom får tingsrätten en möjlighetatt höra vittnen innan man under förberedelsen fattar beslut i en interimistiskfråga. Möjlighet härtill har tidigare saknats. Däremot har hovrätten med stödav 52 kap. 10 § RB kunnat höra vittnen om tingsrätts beslut i en interimistiskfråga överklagats. Detta har inneburit att hovrätten kunnat få ett bättreunderlag för sin prövning än tingsrätten hafl. 12 § (Ju 1977:06): Enligl förslaget lill 14 kap. 12 §äktenskapsbalken fär målet prövas ulan huvudförhandling då makarna eller en avdem yrkar äktenskapsskillnad. Detta gäller också andra frågor i målet, om vilkamakarna är ense. Denna bestämmelse överensstämmer i sak med vad som f. n.stadgas i 15 kap. 7 § tredje stycket . Denna specialreglering harerfordrats därför att det i RB inle finns något utrymme för alt avgöraindisposiliva tvistemål pä handlingarna i tingsrätt. Vi har emellertid i värtförslag öppnat sädana möjligheter. Enligt förslagel (se 44 kap. 2 §) kantvistemål avgöras på handlingarna, inte bara när parterna är ense i saken, ulanäven när tvist föreligger, under föratsättning alt huvudförhandling inle behövsför sakens utredning eller av annat skäl. Vårt förslag går härigenom längre änstadgandet i förslaget till 14 kap. 12 § . Del saknas - såvittvi kan bedöma - anledning att för äktenskapsmälens del begränsa möjligheten allavgöra mål på handlingarna till frågor, om vilka makarna är ense. Omlagstiftning i denna del kommer all ske i enlighet med vårt förslag tordedärför bestämmelserna i förslagel lill 14 kap. 12 § komma attbli överflödiga. Hovrätten anser alt de sakkunniga på elt förtjänstfulltsätt har löst frågan 282 hur domstolen vid sitt slutliga avgörande av målet genomdom skall behandla tidigare givna provisoriska beslut. RSV: Prop. Förslaget att domstol i äktenskapsskittnadsdomskall ompröva underhållsbidrag, som meddelats i interimistiskt beslut, ärvälbetänkt och erforderligt mot bakgrand av den vid domstolarna nu varierandetillämpningen. Denna illustreras vid en jämförelse mellan den i belänkandetredovisade uppfattningen angående interimistiskt besluts självständigabetydelse och etl avgörande från innebärande alt sådant beslutendast har begränsad rättsverkan (SvJT 1979 ref. sid. 35). Som utredningenutförligt redovisat finns det domstolar vilka tillämpar del av hovrättavvisade sättet att formulera domslut, som innebär att domstolen iäklenskapsskill-nadsdom förklarar all det interimistiska beslutet skall beslå.I betänkandet föreslås att motsvarande domskrivning skall användas ifortsättningen med förändringen att ordet "fastställa" skall användasi stället för "bestå". Även i detta sammanhang måste belysas de praktiskakonsekvenserna för parter och kronofogdemyndigheter med hänvisningen fränäktenskapsskillnadsdom till interimistiskt beslut. Vissa interimistiska beslutfär dä en självständig rättsverkan även om äktenskapsskillnadsdomen formeUt hänvisartill tidigare beslut. Tvä exekutionstitlar kommer att vara aktuellaför exekutiv handläggning, vilket medför att sökande som efter meddeladäklenskapsskillnadsdom vill ha verkställighet för underhållsbidrag avseendetiden före och efter domen måste till kronofogdemyndighet inge både domen ochdet interimistiska beslutet. Om däremot underhållsbidraget för den i detinterimistiska beslutet avsedda tiden måste ändras, anges alltid det nyabidraget i äklenskapsskillnadsdomen. Det interimistiska beslutet saknar dårättsverkan i fortsättningen och det räcker om den underhållsberätligade ingeräktenskapsskillnadsdomen vid verkställighet för hela fordringsanspråket.Eftersom vissa domare sannolikt kommer att använda den av hovrättförordade metoden att alllid ange underhållsbidraget för betänketiden iäktenskapsskillnadsdomen finns risk för olika tillämpning ifastställelsesituationen även i fortsättningen. För parter m.fl., som sedanskall följa innehållet i domarvid betalning av underhållsbidrag, är detangeläget med en så enhetlig tillämpning som möjligt. RSV ansluter sig därförtill uppfattning i det åberopade rättsfallet. Ett interimistisktbeslut om underhållsbidrag i betänketidsprotokoll skall inte sedanäklenskapsskillnadsdom vunnit laga kraft genom hänvisning från domen kunnaåberopas som exekutionstitel. Underhållsskyldigheten skall således i sin helhetalltid regleras i domen. Om domstolarna inte förfar pä detta sätt kan t. ex. isamband med besvär osäkerhet råda om vad som är överklagat. Det kan varakomplicerat för bl.a. partema alt förstå underhållsskyldighetens omfattning omöverrätt ändrar underhållsbidraget i tingsrätts äktenskapsskillnadsdom varitingsrätten i sin lur bl.a. fastställt bidraget i ett interimistiskt beslut.Del interimistiska beslutet kan ju efter besvär redan ha prövats av överrätt,som då fastställt delsamma. Sambandet mellan underhållsbidrag iäktenskapsskillnadsdom och tidi gare meddelat interimistiskt beslut påminner vid tillämpning av indexlagen om det som finns mellan gemensam ansökan och interimistiskt beslut. ett interimistiskt beslut efter gemensam ansökan omäktenskapsskillnad Prop. 1986/87: meddelats före och dommeddelas efter denna tidpunkt, föreligger risk för atl bidraget i praktikensänks om domstolen bara fastställer underhållsskyldigheten till samma beloppQfr publikationen informerar 1978: 10 sid. 14). Domstol bör iförekommande fall särskilt ange att bidraget vid tillämpning av indexlagenskall anses vara bestämt . Om domstolarna, trots RSVsinvändning häremot, i äktenskapsskillnadsdom kommer att användaformuleringstekniken att underhållsbidrag i belänketidsprotokoll fastställs,innebär detta att bidraget omprövas i sak (jfr belänkandet sid. 409 n). För attundvika sänkning i samband med automatisk indexhöjning finns det dä allanledning atl domstol i förekommande fall förordnar all bidraget vidtillämpning av indexlagen skall anses bestämt vid tidigare lilhälle (jfr NJA1981 sid. 634). 15 § RSV: Uttrycket "provisorisktförordnande om underhällsbidraginterimistisktbeslut om underhållsbidrag". De föreslagna bestämmelserna omunderhällsbidrag saknar motsvarighet i . Eftersom följdändringarföreslås i i annat sammanhang bör dessa omfatta även reglerna omunderhållsbidrag till barn. (1977:06): Familjelagssakkunniga har iförslaget lill 14 kap. 17 § tagit in bestämmelser omtingsrätts domförhet i äktenskapsmål och mål om underhåll. Dessa bestämmelsermotsvarar i sak vad som stadgas härom i . I vårt förslag upptas delvis nyadomförhelsregler för tingsrätt vid handläggning av tvistemål.