prop · GA03122 · 1986-12-31 00:00:00 — Även inom andra delar av landet förekommer emellertid områden med myckel dålig arrondering av skogsmarken. Pågående arbete att genom fastighetsregle ring och successiv strukturrationalisering förbättra fastighetsindelningen i 20 skogsmarken inom angivnaområden bör enligt min mening fortsätta. 1986/87:122förvärvsiagens rationaliseringsbestämmelse bör kunna användas för att styraförvärven så att ett effektivt skogsbmk främjas i dessa områden. Tillgängligaresurser för denna långsiktiga strukturrationalisering måste dock koncentrerastill de mest splittrade områdena. Sammanfattningsvisinnebär det anförda att förvärvshinder av rationaliseringsskäl bör såväl ifråga om jordbruksmark som skogsmark ställas upp endast om det är angelägetfrån allmän synpunkt. gällande bestämmelse bör ändras så atlförvärvstillslånd får vägras om det är av allmänt intresse att egendomen tas ianspråk för jordbrukets eller skogsbrukets rationalisering. Det allmännaintresset bör belysas i länsprogram för strukturrationaliseringen eller andralänsvisa program för jordbruket och skogsbmket som bygger bl.a. på planer somutarbetats av kommunerna själva. Därmed bör del vara möjligt atl tillämpabestämmelsen allt efter de skilda förutsättningarna i olika delar av landet.Jag vill särskilt framhålla att arronderingsförbättrande ätgärder i fräga omstarkt ägar- och ägosplittrade skogsmarker regelmässigt bör anses vara avallmänt intresse. Meddenna utformning av lagen och med en tillämpning enligt de riktlinjer somanges i det föregående bör antalet fall då förvärvstillstånd vägras bli färre.Därtill kommer att handläggningen i tillståndsärenden bör kunna förenklasavsevärt. Eftersom det är det allmänna intresset av rationalisering som skallvara avgörande för bedömningen, bör denna i mänga fall kunna ske på underlagsom är tillgängligt för lantbmksnämnden utan besök på förvärvsegendomen. Finnsdel inte något allmänt intresse av rationalisering bör det inle heller varanödvändigt att utreda särskilt om det eventuellt finns andra intressenter avförvärvsegendomen eller att inhämta yttrande från lantbmksnämndens ortsombud.Det bör då vara möjligt att tämligen omgående bifalla en ansökan omförvärvstillstånd. I vissa fall kan det givetvis finnas anledning förlantbmksnämnden att rådgöra med ortsombudet i fråga om eventuella allmännaintressen. Lantbmksstyrelsen bör i sina allmänna råd upplysa lantbruksnämndernaom hur en förenklad handläggning i här åsyftade förvärvsärenden bör ske. Liksomden nya priskontrollregel som jag har föreslagit bör bestämmelsen omavslag av rationaliseringsskäl och övriga i 4 § upptagna avslagsgmnder vara avfakultativ karaktär. Förvärvstillstånd bör alltså få vägras när ettavslagsbeslut är i överensstämmelse med de syften som gäller för lagen. Sammakonstmktion fanns lag och finns i 6 och 7 §§. Ioch med att avslagsgmnderna i 4 § inte längre bör vara obligatoriska finns intebehov av den nuvarande undantagsbestämmelsen om särskilda skäl i paragrafenstredje stycke. Mitt förslag:Träförådlande företag som redan bedriver skogsindustrien verksamhet avbetydelse för sysselsättningen på en ort skall vid förvärv av skogsmark kunnages företräde framför sådana träförådlande företag som inte har sinindustriella verksamhet på orten. Vad som sagts skall dock inle påverkafysiska personers förvärv. Nuvarande restriktioner i fråga om förvärv som görsav fysiska personer som bedriver skogsindustrien verksamhet skall upphävas. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag såvitt gäller lokalt anknutnaträförådlande företag i förhållande till andra juridiska personer meninnehåller inget förslag till förmån för fysiska personer. Remissinstanserna:Av de 39 remissinstanser som har yttrat sig i denna del tillstyrker 23förslaget. Tolv avstyrker och fyra ställer sig tveksamma. Bland dem somtillstyrker finns lantbmksstyrelsen. Förslagetavstyrks av bl.a. , domänverket. Svenska cellulosa- ochpappersbruksföreningen, jordbruksarrendatorers förbund och . och finner att enförenkling av prisprövningsregeln och en vidgning av kretsen fysiska personersom kan få förvärva skogsmark kräver en inskränkning av juridiska personersförvärvsmöjligheter i förhållande till nu gällande bestämmelser. Liknandesynpunkter anförs av jord-bmksarrendatorers förbund. iJämtlands län, glesbygdsdelegationen och kommun föreslår att den avutredningen föreslagna bestämmelsen kompletteras med en regel omhembudsskyldighet. finner det felaktigt att på föreslagetsätt diskriminera stora skogsindustrier som måste hämta sin råvara frän ettsiörre område. Att ensidigt gynna lokal industri i förvärvshänseende är enligtföreningen oacceptabelt och kan få negativa konsekvenser förskogsnäringens utveckling. Skälenför mitt förslag: Fömtom avslagsgrunderna i 4 § gäller enligt 5 §jordförvärvslagen för främst juridiska personer vissa ytterligare fömtsättningarför att förvärvstillstånd skall lämnas. Dessa inskränkningar behöver enligtparagrafens andra stycke dock inte gälla om förvärvet huvudsakligen avserskogsmark och förvärvaren bedriver skogsindustrien verksamhet i vilkenegendomens virkesavkastning behövs och egendomen med hänsyn lillortsförhållandena inte bör ägas och bmkas av någon fysisk person som är bosattpå orten. De företag som avses är sågverk, massafabriker, pappersbruk ochfabriker för tillverkning av fiberskivor, spånskivor eller plywood. Tredjestycket jämställer fysisk person som driver skogsindustrien verksamhet somnyss nämnts med de juridiska personer som driver sådan verksamhet. sågverksföretag som inte drivs i bolagsform. Vissamindre träförådlande företag - i första hand sågverk - kan genom sinlokalisering i glesbygd ha stor belydelse för sysselsättningen på orten. Iallmänhet äger dessa företag endast mindre arealer skogsmark. De får i huvudsaksin råvara genom köp av rotposter och leveransvirke. Vid högkonjunkturer kandetta bidra till allmänna stegringar av virkespriserna. Sådana företag harintresse av att kunna förvärva skogsmark för att få en bättre bas för sinverksamhet. Företagen anser sig ha behov av tillgång till en del av råvaranfrån egen skog för att överbrygga svackor i råvamtill-gången. Vidare har debehov av en viss egen areal skogsmark som underlag för en skogsavdelning. Denbehövs för den service i fråga om skogsvårdsåtgärder som skogsägare numera iallt högre grad efterfrågar. Dessa omständigheter bör såsom utredningenframhåller beaktas vid prövningen av dessa företags ansökningar omförvärvstillstånd. Vid prövningen enligtandra stycket i 5 § skall avgöras om egendomen i första hand börägas av någon som är bosatt på orten. Starka skäl lalar enligt min mening föratt träförådlande företag som redan bedriver skogsindustrien verksamhet avbetydelse för sysselsättningen på orten bör kunna ges företräde framför andraträförädlande företag, om en sådan prioritering har betydelse försysselsättningen på orten. En lantbrukare som är bosatt på orten och som vHlkomplettera sitt företag med skogsmark bör dock ha företräde framför juridiskapersoner om hänsynen till ortsförhållandena föranleder det. Bestämmelseni tredje stycket som jämställer fysiska personer som bedriver träindustrienverksamhet med juridiska personer med sådan verksamhet fyller enligt minmening ingen direkt funktion utan bör upphävas. I den allmänna debattenkring utredningens förslag har farhågor uttryckts för att små bygdesågverkskulle förvärva stora arealer skogsmark. Aktierna i sådana bolag skulle sedankunna komma att utan prövning köpas upp av storskogsbmket eller avspekulationsintressen. Sådana köp sker utan prövning enligt jordförvärvslagen.Flera remissinstanser har därför föreslagit att regler om hembudsskyldighetskall införas. Jag vill påpeka att denna fråga är av generell natur närjuridiska personer ges tillstånd att förvärva fastigheter både enligtjordförvärvslagen och enligt andra lagar. Jag bedömer dessutom att intressetfrån bygdesågama är koncentrerat till fastigheter med god tillgång påavverkningsmogen skog. De ekonomiska möjligheterna för bygdesågarna att köpastora arealer skog torde också vara begränsade. De nu redovisade farhågornainnebär därför enligt min mening inget hinder mot att genomföra den av migföreslagna möjligheten för bygdesägar m. 11. att förvärva skogsmark. Frågan ärdock av sådan natur att utvecklingen bör noggrant bevakas. 1986/87; 122 2.7Särskilda krav på fysiska personer Mittställningstagande: Bestämmelserna i 6 § jordförvärvslagen med särskildaavslagsgrunder avseende fysiska personers förvärv bör behållas oförändrade. Utredningensförslag: Bestämmelserna i 6 § ändras så att de endast avser utvecklade ellerutvecklingsbara företag inom jordbmket eller trädgårdsnäringen (inte skogsbmket)och så att bosättningskravet gäller orten där egendomen finns och inte självaegendomen. Remissinstanserna:Remissopinionen i fråga om utredningens förslag till ändringar i 6 § ärsplittrad. skall undantas tillstyrks av bl.a. . Förslaget i denna del avstyrks av bl.a.Lantbmkarnas riksförbund, åtskilliga länsstyrelser och kommuner. Skogsstyrelsensäger sig vara "mycket tveksam" till förslaget. Ettflertal remissinstanser är kritiska till förslaget om ändrat bosättningskrav.Åtskilliga påpekar att det är oklart vad som menas med bosättning på Orten. Skälenför mitt ställningstagande: Avslagsgrunderna i 6 § jordförvärvslagen innebäratt fysisk person får vägras Ullstånd till förvärv om han inte bosätter sig påegendomen eller yrkesmässigt brukar den. Avslag kan vidare meddelas omförvärvaren saknar behövliga yrkeskunskaper. Av utredningen framgår alt dessaavslagsgrunder endast sällan tillämpas som ett huvudsakligt skäl när tillståndvägras. Av åtskilliga remissinstanser framhålls dock atl det kan finnas ettbehov av att avslagsgmnderna finns kvar i lagen och detta även i fråga omförvärv av skogsfastigheter. Lagtexten har en sådan utformning att en flexibeltillämpning är fudt möjlig och i många fall lämplig. För att ta ett exempel bördet enligt min mening inte bli aktuellt att enligt paragrafen vägra tillståndtill förvärv av en skogsfastighet om förvärvaren redan bor på orten. Fleraremissinstanser synes vidare anse alt utredningens förslag på denna punkl ståri viss motsatsställning till de av utredningens förslag som har en klarregionalpolitisk inriktning. Jag hyser förståelse för den synpunkten. Även omjag i betydande utsträckning kan instämma i tankarna bakom utredningens förslaganser jag mot bakgrund av vad jag nu har anfört att det inte finnstillräckligt behov av att genomföra utredningens förslag i denna del. Mitt förslag: Omdet är av särskild betydelse från regionalpolitisk synpunkt, får tillstånd tillförvärv vågras om egendomen behövs för att främja sysselsättningen på orten. Utredningens förslag:Överensstämmer med mitt förslag men med tillägget att regeringen i särskildaföreskrifter skall ange i vilka kommuner den regionalpolitiska avslagsgmndenskall gälla. Remissinstanserna:Remissinstanserna är i allmänhet positiva till ett ökat regionalpolitiskthänsynstagande. Så gott som samtliga remissinstanser anser dock attbestämmelsen skall kunna illämpas i glesbygder i hela En bredremissopinion anser att länsstyrelserna bör få ansvaret att Prop.1986/87:122 ange i vilka kommuner de särskilda regionalpolitiska hänsynstagandenabör gälla. Därvid bör särskilda program utformas för varie län. Enligtskogsstyrelsen är en tänkbar lösning att utvidga bestämmelserna till områdendär glesbygdsstöd kan utgå. Arbetsmarknadsstyrelsenframhåller att man genom bestämmelsen inte bör främja en övergång frånheltidsanställning till deltidsjordbmk förrän den förvärvssökande erhållitmöjlighel till kompletterande sysselsättning. och några andra remissinstanser anser att bestämmelserna i 14 § ominlösen bör gälla också när avslag meddelats enligt 7 §. Skälen för mitt förslag:Om det är av särskild betydelse från regionalpoli tisk synpunkt får enligl 7 § tillslånd vägras till förvärv av egendom på vilken inle drivs ett utvecklat eller utvecklingsbart lantbruksföretag om egendomen behövs för att stärka annat sådant lantbruksföretag på orten eller för atl främja sysselsättningen för någon som är bosatt på orten. Enligt utredningen har dessa bestämmelser tillämpats relativt sällan som avslagsgrund. I glesbygden är del dock angeläget atl del tillgängliga syssel- sättningsunderlagei inom jordbmket och skogsbruket kan tas till vara så långt det är möjligt. Ofta bör detta ske genom kombination med annan sysselsättning eftersom både jordbruks- och skogsfastigheterna i dessa bygder i allmänhet är alltför små för att ge tillräcklig sysselsättning. Av stor betydelse för möjligheterna att upprätthålla en levande landsbygd med tillfredsställande samhällsservice är givetvis att de som är sysselsatta inom jordbruket och skogsbmket är bosatta på orten. Enligt min mening möter det från jordbmkspolitisk synpunkt inte hinder mot en intensifierad jord bruksproduktion i dessa bygder. Ansträngningar att där främja sysselsätt ningen i skogsbruket sammanfaller också väl med skogspolitikens mål att främja skogsvård, avverkning och hög virkesproduktion. Mot denna bak grund finns det, som utredningen anser, skäl alt genom en ändring i lagens 7 § ytterligare betona jordförvärvslagens betydelse i det regionalpolitiska sammanhanget. 1 likhet med utredningen anser jag att ett avgörande skäl när det blir fråga om avslag på regionalpolitiska grunder bör vara hänsynen till sysselsättningen på orten. Bestämmelsen bör gälla som en särskild avslagsgmnd i sådana glesbygder där en jordförvärvspolitisk styrning har en direkt och påvisbar effekt på sysselsättningen. Utvecklingen kan föra med sig behov av fortlöpande ändringar i fråga om hänsynen till regional politiken. Det bör därför inle läggas fast i lagen inom vilka områden den särskilda regionalpolitiska avslagsgrunden får tillämpas. Utredningen före slår att regeringen skall få föreskriva i vilka kommuner eller delar av kommuner som bestämmelsen skall gälla. Detta förslag har mött ett starkt motstånd från remissinstansema som anser att även sådana föreskrifter skulle förhindra en önskvärd flexibilitet. Det stora flertalet av remissin stanserna anser att bestämmelsen skall kunna tillämpas i glesbygder i hela landet utan att nägra särskilda regeringsföreskrifter meddelas. För min del är jag i denna fråga av i huvudsak samma uppfattning som remissinstanser na. Flera remissinstanser anser att vägledande för tillämpningen av be stämmelsen bör vara i vad mån har förordnat om att stöd tin 25 företagi glesbygder skall kunna lämnas. Detta är också enligt min mening ett naturiigtsynsätt. Grunden för stödet enligt förordningen (1985:619) om glesbygdsstöd ochför den regionalpoliliska anpassningen av jordförvärvslagen är i stortdensamma och en sådan samordning är därför enligt min mening konsekvent. Denföreslagna bestämmelsen bör kunna tillämpas för atl vägra tillstånd lillförvärv om egendomen behöver användas i kombination med annan verksamhet. Detbör också vara möjligt att med stöd av bestämmelsen vägra tillstånd tillförvärv om egendomen behövs för att stärka sysselsättningsunderlaget för enredan etablerad jord- eller skogsbruksföretagare pä orten. Vidare börförvärvstillständ kunna vägras i fräga om såväl jordbmks- som skogsfastigheterom förvärvaren inte avser att själv bruka egendomen och egendomen behövs avsysselsättningsskäl. Föratt vid tillämpningen av 7 § nå en god överensstämmelse med ochkommunens program för sysselsättningen inom jordbmket, trädgårdsnäringen ochskogsbruket är det enligt min mening lämpligt atl sådana program ingår ilantbruksnämndens underlag vid prövningen av förvärvsärenden. Vidavslag på förvärvsansökan med stöd av 7 § 1 gällande lag är staten enligl 14 §skyldig att lösa egendomen om säljaren begär det. Utredningen anser att skäl förskyldighet till inlösen inte föreligger vid avslag enligt 7 § i dess föreslagnalydelse. Flera remissinstanser, bl.a. ochLantbrukarnas riksförbund, har motsatt sig detta förslag. Jag är för min del avsamma uppfattning som dessa remissinstanser. Som jag framhållit i avsnitt 2.4bör gällande värdegräns för inlösen inte ändras. Prop.1986/87; 122 2.9 Föreskrifter om bosättning och brukande Mittställningstagande: Bestämmelserna i 10 § jordförvärvslagen som gör det möjligtatt meddela föreskrifter om bosättning och brukande bör inte ändras. Utredningensförslag: Föreskrifter enligt 10 § jordförvärvslagen om bosättning och brukandeskall kunna meddelas endast i fråga om utvecklade och utvecklingsbara företaginom jordbruket och trädgårdsnäringen. Remissinstanserna: Deflesta remissinstanser lämnar utredningens förslag utan erinran ellertillstyrker det. Avstyrker gör dock som anser attbosättningskravet bör omfatta samtliga jordbruksfastigheter men med möjlighettill undantag om bostad saknas på egen mark. Brukningskravet bör enliglförbundet kunna modifieras med hänsyn till produktionsförhållandena.Glesbygdsdelegationen anser att sambanden mellan ägande, brukande och boendebör markeras redan i jordförvärvslagens inledning. jordägareförbundanser atl bestämmelserna om bosättning och brukande kan slopas helt. Skälenför mitt ställningstagande: Jag har i avsnitt 2.7 angett att bestäm- melserna i 6 § med särskildakrav på fysiska personer inte bör ändras. 1 konsekvens med detta bör inteheller bestämmelserna i 10 § ändras. Prop.1986/87; 122 Mitt förslag:Reglerna i 11 § utformas så alt en förvärvare kan åläggas att vidta åtgärdersom behövs med hänsyn till naturvården eller skogsvården. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissinstanserna redovisar huvudsakligen en kritisk inställning tillförslaget. Lantbmksstyrelsen, länsstyrelserna i och ,och i tillstyrker visserligenförslaget. Lantbruksstyrelsen betonar emellertid att ett åläggande som behövsmed hänsyn till landskapsvården inte bör vara mer omfattande än vad som kanvara motiverat med hänsyn till egendomens naturliga förutsättningar och tillförvärvarens avsikter med förvärvet. anser att bestämmelsema omföreläggande angående landskapsvård och skogsvård kan slopas. Skälet är attkrav på att sådana ätgärder skall utföras finns i annan lagstiftning. Liknandeåsikter framförs av domänverket, hovrätten för övre , iKalmar län, . ,, ochSågverkens råvamförening. Naturvårdsverketsaml länsstyrelserna i och anser att ordet"landskapsvård" i den föreslagna lagtexten bör bytas mot"naturvård", bl.a. därför att innebörden av begreppet "landskapsvård"är oklar. Luleåtingsrätt anser att den kostnadskrävande proceduren med ålägganden, kontrolloch vitesförelägganden bör kunna undvaras när det gäller små fastigheter medbegränsade arealer. Länsstyrelseni anser att möjlighetema att kräva förbättringsåtgärder även ijordbruksdelen bör finnas kvar. Bräckekommun anser att det skall vara möjligt att ålägga förvärvare av skogsmark attskaffa sig viss basutbildning om skogsbmk. Skälen för mitt förslag:Produktionsutvecklingen i jordbmket har lett till en överskottsproduktion avjordbmksprodukter. I ett sådant läge är, såsom utredningen anfört, behovet attkunna ålägga förvärvare att förbättra egendomen i syfte att ökajordbmksproduktionen inte längre så angeläget från allmän synpunkt. Det är inteheller nödvändigt att med stöd av jordförvärvslagen kunna ålägga förvärvare attförbättra bostadshus på förvärvad egendom. Dennuvarande bestämmelsen om åtgärd för att förbättra egendomen kan avse ettåläggande för en förvärvare av skogsmark att upprätta och fullfölja enskogsbruksplan. I proposition 1985/86:150 uttalades att det är angeläget attlantbruksnämnderna tillämpar denna möjlighet. anslöt sig detta uttalande (JoU 1985/86:26, rskr.366). Jag anser mot denna bakgmnd atl i lagen bör anges alt förvärvare kanåläggas att vidta åtgärd som behövs med hänsyn till skogsvården.Skogsvårdslagens bestämmelser anger endasi de minimikrav som kan ställas förskogsvård och avverkning. Del är ett allmänt intresse att aktiviteten iskogsbruket ökas. Mot den bakgrunden bör del vara möjligt alt i samband med ettförvärv föreskriva en snabbare upprustning av en skogsfastighet än vad skogsvårdslagensminimigränser anger. Detsamma bör kunna gälla i fråga om tiden för avverkningsskyldighetensfullgörande. Utredningenföreslår vidare alt 11 § ändras så att förvärvare också kan åläggas att vidtaåtgärd som behövs för landskapsvården. Från landskaps-vårdssynpunkl är det inomvissa områden angeläget att nuvarande landskapsbild med åker- och hagmarkersåvitt möjligt bevaras. har jag föreslagit ökade möjligheter förpersoner som inte är beroende av jordbruk för sin försörining atl få tillståndatl förvärva mindre jordbmksfastigheter. Syftet med förvärvet anges ofta varaatl fortsätta jordbruksdriften. Atl detta sker kan också vara angeläget medhänsyn till naturvårdens liksom kulturminnesvårdens intressen. Det kan då varabefogat från allmän synpunkt att kunna se lill att avsikterna med förvärvetfullföljs. Möjlighet bör därför finnas att ålägga förvärvaren att upprätta ochfölja en skötselplan för hela eller delar av egendomen. Mot bakgmnd av det nuanförda anser jag att de krav som utredningen föreslagit är väl avvägda.Skötselplanen bör vara en konkret beskrivning av det hänsynstagande tillnaturvårdens intressen som följer av bestämmelserna i 6a § i skötsellagen.Planen får således inte vara mera ingripande än vad som följer av nämndabestämmelse. För att uppnå en bättre överensstämmelse med annan lagstiftningbör såsom några remissinstanser har föreslagit ordet landskapsvård i utredningensförslag bytas ut mot naturvård. Jag erinrar härvid om att föreskrifter kananvändas också för att tillgodose sädana intressen för kulturminnesvården somavses i 6 a § skötsellagen. 2.11 Exekutiv auktion m. m. Mittförslag: Avyttringsfristen enligt 16 § jordförvärvslagen förkortas till ettår. Prisprövning skall inte ske i fråga om frivillig försäljning underavyttringsfristen. Vid auktion enligt samäganderättslagen skallauktionsförrättaren upplysa om tillståndsförfarandet enligt bl. Utredningens förslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Förslaget lämnas utan erinran eller tillstyrks av en klar majoritet avremissinstanserna. a. lantbmksstyrelsen och riksskattéverket efterlyserdock en genomgripande översyn av jordförvärvslagens regler om exekutiv auktion.Riksskatteverket menar bl. a. att det bör finnas möjlighet tillförhandstillstånd. , kammarrätten i och länsstyrelseni anser att förslaget inte på nägot sättlöser de svåra frågor som är förknippade med försäljning av jordbmksfastighetervid exekutiv auktion. anser att den nuvarande tvåårsregelnbör behållas. Skälen för mitt förslag:Med hånsyn lill de skäl som anförts i utredningens betänkande (s. 81-87) ochremissinstansernas yttranden finns enligt min mening tillräckligt underiag förall förkorta fristen för avyttring enligt 16 § jordförvärvslagen till ett år.Vidare bör den nya regeln mot överpriser inte gälla vid frivillig försäljningunder avyttringsfristen sedan ansökan att behålla egendomen avslagits.Tillräckliga skäl för att nu ytterligare utreda jordförvärvslagens bestämmelserom exekutiva auktioner har enligt min mening inte framkommit. Förslagettill ändring i samäganderättslagen har inte mötts med nägra invändningar frånremissinstanserna. Efter samråd med chefen för har jagfunnit att förslagel bör genomföras med vissa redaktionellajusteringar. 2.12 Instansordningen i jordförvärvsärenden Mittförslag: Jag föreslår ingen ändring i sak av gällande ordning. 18 §jordförvärvslagen bör dock ändras redaktionellt. Utredningensbedömning: Överensstämmer i sak med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissinstanserna lämnar utredningens förslag utan erinran. Skälenför mitt förslag: Jag instämmer i utredningens överväganden vilka innebär attde nuvarande reglerna om överklagande behålls i sak oförändrade. Till följd avden nya förvaltningslagen bör emellertid 18 § jämkas redaktionellt. Beslutenligt jordförvärvslagen överklagas alltså i sista hand till regeringen. 2.13 Lagen om skötsel av jordbruksmark