prop · GA03122 · 1986-12-31 00:00:00 — Mitt förslag:Jordbruksmark får, liksom tidigare, inte tas ur produktion utan tillstånd.Tillstånd behövs dock inte när åtgärden är av ringa betydelse för jordbruket påbmkningsenheten. Tillstånd skall inte få lämnas om marken behövs för etlutvecklat eller utvecklingsbart lantbruksföretags verksamhet eller för sådanegendom som avses i 7 § jordförvärvslagen eller i övrigt om andra särskilda omständigheterföreligger. Ett lillstånd får förenas med villkor och lantbruksnämnden fårmeddela föreläggande eller förbud som behövs för att sådana villkor skallefterievas. Utredningens förslag:Överensslärnmer med mitt förslag. Remissinstanserna: En klar majoritet avremissinstanserna tillstyrker utredningens förslag.Planverket ställer sig dock kritiskt till förslaget. 1986/87; 122Länsstyrelsen i anser att avgränsningen mol naturvårdslagenstillämpningsområde bör övervägas närmare. avstyrker att tillståndfår förenas med villkor. påpekar atl utredningens förslag kan innebära att utbo- ellerdödsboägare kan ha intresse av att lägga ned som disponeras somsidoarrende av bofasta i bygden. Det är därför väsentligt att vid tillståndtill nedläggning hänsyn tas till hur ifrågavarande mark disponeras. Skälenför mitt förslag: Produktivitetsutvecklingen inom jordbruket har fört med sigatt landets nuvarande areal är för stor i förhållande tillmöjligheterna att på ett lönsamt sätt avsätta delar av jordbruksproduktionen.Detta förhållande kan bedömas bestå . De priser som kanerhållas på världsmarknaden vid export av jordbruksprodukter läcker inte ensde rörliga kostnaderna för produktionen. Med hänsyn härtill är det inteskäligt att jordbruksföretagarna skall vara skyldiga att hålla all dennuvarande åkermarken i jordbruksproduktion. Det är inte heller frånsamhällsekonomisk synpunkt motiverat att upprätthålla kravet på produktion avlivsmedelsråvaror på hela den nuvarande arealen. Ivissa delar av landet har sysselsättningen inom jordbruket stor regionalpolitiskbetydelse. Från landskapsvårdssynpunkt är det angeläget att det öppna landskapsom jordbmket skapat i betydande utsträckning kan behållas. Därför bör detalltjämt krävas tillstånd för att ta jordbruksmark ur produktion. Möjlighetemaatl lämna tillstånd till nedläggning bör emellertid ökas i förhållande tillgällande lag. Detär angeläget att jordbruksmark som inte längre behövs för livsmedelsproduktionäven i fortsättningen kommer alt utnyttjas effektivt i syfte att nå enlångsiktig och samhällsekonomiskt lönsam hushållning med dessproduktionsförmåga. Det finns möjligheter att använda jordbruksmark förproduktion av grödor för energiändamål och annan industriell användning.Övergång till sådan jordbruksproduktion kräver inte tillstånd enligt skötsellagen.Detta bör även gälla energiskogsodling som bör betraktas som en jordbruksgröda.Självfallet är 6a § skötsellagen tillämplig även på jordbruksproduktion avnämnt slag. Detta innebär att hänsyn måste las till naturvårdsintressen vidproduktionen. Detär vidare angeläget att jordbruksmark som fär läggas ned så snart som möjligtanvänds för annan produktion. Denna lorde i de allra flesta fall komma altutgöras av skogsproduktion. Tillstånd att ta mark ur jordbruksproduktion bördärför enligt utredningens mening kunna förenas med villkor om skogsplanteringinom . Visserligen åligger det enligt skogsvärdslagen ägaren tillnedlagd jordbruksmark att plantera skog på denna. Både i det allmännas ochmarkägarens intresse bör dock ligga att skyldigheten att skogsplantera kommerlill uttryck redan i samband med beskedet om tillstånd till nedläggning. Motdenna bakgrund föreslår jag atl 4 § skölsellagen ändras så att tillstånd att ta jordbruksmark ur produktion inte behövs när åtgärden är av ringa betydelse för jordbruket på brukningsenheten. Härmed avser jag åtgärder som ingår i jordbruksdriften, t.ex. byggnation, anläggande av 30 vägarmen också nedläggning av mindre arealer i samband med ändrad Prop. 1986/87;122 fältindelning m. m. Förnärvarande gäller tillståndskravet enligt 4 § skötsellagen sådan jordbruksmarksom avses i 3 § lagen, dvs. jordbruksmark som med hänsyn till läge,beskaffenhet och övriga omständigheter är lämplig för jordbruksproduktion.Milt förslag innebär att all jordbruksmark som enligt 1 § omfattas avskötsellagen blir föremål för tillståndsplikt. Med jordbmksmark avses enligl 1§ sådan och kultiverad betesmark som ingår i faslighet som är taxeradsom jordbruksfastighet. I5 § bör anges när tillstånd atl ta jordbruksmark ur produktion inle får lämnas.Så bör vara fallet om marken behövs i elt utvecklat eller utvecklingsbartföretag. Detta får i allmänhet anses gälla väl belägen och välar-ronderad markmed god produktionsförmåga. Detbör inte föreligga något hinder mot att få lägga ned från bruknings-centrum meravlägsen åker vars avkastning inle har väsentlig betydelse förlanlbmksföretaget. som ligger i anslutning till utvecklade eller utvecklingsbaraföretag och som behövs för dessa företag bör dock inte få läggas ner. Dettagäller särskilt i större sammanhängande områden med . Jaghar i det föregående föreslagit ändringar i 7 § jordförvärvslagen för alttingodose det regionalpolitiska intresset att i glesbygderna ta tillvara desysselsättningsmöjligheter som finns i jordbruket. I dessa bygder kan dennuvarande arealen jordbmksmark oavsett läge och beskaffenhet behövas förfortsatt jordbmksproduktion. Tillstånd bör därför inte få lämnas att tajordbmksmark ur produktion om marken behövs för sådan egendom som avses i 7 §jordförvärvslagen. Härutöverbör det finnas möjlighel atl vägra tillstånd när andra särskilda omständigheterföreligger. Detta kan t. ex. vara fallet då jordbruksproduktionen bör fortgåav hänsyn till naturvården eller kulturminnesvården. I denna fräga bör samrådske mellan lantbruksnämnden och . En annan omständighet kan varaatt en nedläggning med efterföljande skogsplantering skulle medföra stort menför en intilliggande bmkningsenhet. Det kan också röra sig om sidoarrenden somär av stor betydelse för sådana lantbruksföretag som faller utanför begreppenutvecklade eller utvecklingsbara lantbmksföretag. I5 § bör också, i överensstämmelse med vad jag tidigare anfört, införas enbestämmelse att tillstånd att ta jordbruksmark ur produktion får förenas medvillkor. Så bör ske när marken i fortsättningen lämpligen bör användas förskogsproduktion. Samråd om den närmare utformningen av villkoren bör skemellan lantbruksnämnden och . Därvid kan bl.a. frågauppkomma om villkoren bör avse skogsplantering med vissl trädslag. Frånnaturvårdssynpunkt kan del i vissa fall vara önskvärt att plantering helt ellerdelvis sker med lövträd. 3Upprättade lagförslag Prop. 1986/87; 122 Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom jordbmksdepartementet upprättatsförslag till 1. lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230), 2. lag om ändring i lagen (1979:425) om skötsel avjordbmksmark, 3. lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) omsamäganderätt, 4. lag om ändring i lagen (1985:658) om arrendatorersrätt att förvärva arrendestället. Förslagenunder 3 och 4 har upprättats i samråd med chefen för . Förslagenbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga4. 4 Specialmotivering 4.1 Jordförvärvslagen inledande bestämmelserna (1 och 2 §§) i jordförvärvslagen anges förnärvarande för vilka slags förvärv som det krävs respektive inte krävsförvärvstillstånd. Enligtden nya 1 §, tidigare behandlad i avsnitt 2.2, inleds jordförvärvslagen med enbestämmelse som anger syftet med lagen. Paragrafens första mening har förtsöver från den nu gällande 3 §. Innebörden i bestämmelsen är väsentligenoförändrad; dock märks skillnad i två avseenden. Jämfört med den tidigare 3 §har rationaliseringsaspekten tonats ned. I stället anges syftet med lagen rentallmänt vara att vid förvärv av jordbruksföretag främja utvecklingen av företaginom jordbmket, skogsbmket och trädgårdsnäringen, liksom tidigare med engemensam benämning kallade lantbruksföretag. Vidtillämpningen av lagen skall eftersträvas att från regionalpolitisk synpunktändamålsenliga företag bildas. Överföringenav lagtext från 3 § till 1 § har i sin tur medfört att nuvarande I och 2 §§betecknas 2 och 3 §§ samt att en ändring av redaktionell natur görs i den nya 3§. Förnärvarande gäller enligt paragrafens första stycke att förvärvstillstånd skaUvägras om prisei är för högt, om förvärvet sker huvudsakligen förkapitalplacering, om egendomen behövs av rationaliseringsskäl, om förvärvetmedför en olämplig sammanslagning av flera förelag samt om förvärvet medför enolämplig uppdelning i flera företag. Även om en avslagsgrund enligt förstastyckel föreligger får enligt iredje styckel förvärvstillstånd meddelas omsärskilda skäl föreligger. Ifortsättningen blir avslag inte obligatoriskt när något av de i paragrafen angivna skälen föreligger. Som en följd därav upphävs undanlagsbestäm- 32 melsen i paragrafenstredje stycke. Frågan om lantbmksnämnden skall Prop. 1986/87:122 avslå enansökan på något av de i paragrafen angivna skälen skall givetvis bedömas motbakgrund av vad som sägs i 1 § om syftet med lagen. Vidaregenomförs ändringar i vissa av avslagsgrunderna. Bestämmelserna omprisprövning och om kapitalplacering i nuvarande första stycket 1 och 2 blir ifortsättningen en fjärde punkt i paragrafens första stycke. Skälen förförslaget har behandlats i avsnitt 2.4. Rationaliseringsbestämmelseni nuvarande 4 § första stycket 3 kommer atl utgöra den första avslagsgrundenenligt paragrafen. Enligt den nya lydelsen får tillstånd vägras om det är avallmänt inlresse att egendomen las i anspråk för jordbrukets eller skogsbmketsrationalisering. Skälen till stadgandet har utvecklats i avsnitt 2.5. Iövrigl har inga ändringar gjorts i de enligt paragrafen gällande avslagsgrunderna. Iparagrafens första stycke anges att särskilda krav skall ställas på juridiskapersoner för att förvärvstillstånd skall lämnas. Enligt andra stycket i dessnuvarande lydelse behöver dessa krav under vissa omständigheter inte varauppfyllda om förvärvaren bedriver skogsindustrien verksamhet, om inte egendomenmed hänsyn till ortsförhållandena bör ägas och bmkas av någon som är bosatt påorten. Iförsta styckel har gjorts en ändring av redaktionell art. Andrastyckel har ändrats så att förvärvstillstånd kan vägras om egendomen bör ägasoch bmkas av annan juridisk person som redan bedriver skogsindustrienverksamhet på orten av belydelse för sysselsättningen där. Givetvis bör etthänsynstagande enligt bestämmelsen till ett lokalt verksamt företag medföra engynnsam effekt på för sysselsättningen. Itredje stycket föreskrivs företräde för fysiska personer som är bosatta påorten framför juridiska personer som avses i andra styckel. Iparagrafen anges som en ytterligare avslagsgrund att lillståndfår vägras till förvärv av en egendom på vilken del inte drivs ett utvecklateller utvecklingsbart lantbruksförelag, om egendomen behövs för att stärkanågot annat sådant lantbruksföretag på orten eller för att främjasysselsättningen för någon som är bosatt på orten. En förutsättning förtillämpningen är att det är av särskild belydelse från regionalpolitisksynpunkt. Ändringeni paragrafen, som har motiverats i avsnitt 2.8, innebär en tydligare avgränsning av de fall i vilka det kan komma i fråga atl avslå en ansökan om förvärvstillstånd på grund av regionalpolitiska skäl. Tillslånd får vägras endast av sysselsättningsskäl. 3 1986/87. 1986/87; 122 Ändringeni paragrafen har behandlats i avsnitt 2.3. I fortsättningen är det ingenförutsättning för förvärvstillslånd atl all den fasta egendom som ingår iförsäljningen är av den beskaffenhet som anges i paragrafen. Om någon del avegendomen krävs för tåtbebyggelse och därmed sammanhängande anordningar, harkommunen rått att få förvärvstillstånd och detta omfattar egendomen i desshelhet. Enligtparagrafens första stycke i dess gällande lydelse kan tillsländsmyn-dighelen ibeslut om förvärvstillstånd ålägga förvärvaren alt inom viss lid ansöka om vissfastighetsbildning som berör den egendom som avses med förvärvet eller attvidta åtgärd som behövs för att förbättra egendomen. Ändringeninnebär inskränkningar och preciseringar i förhållande till gällande bestämmelser.De förbällringskrav som kan ställas avser endast naturvårdsåtgärder ochskogsvårdande åtgärder. Exempel på sådana ål-gärder nämns i avsnitt 2.10. Iparagrafens andra stycke görs en följdändring lill den ändrade indelningen avparagraferna i börian av lagen. Ändringarna,som har berörts i den allmänna motiveringen, innebär att säljaren ifortsättningen kan begära inlösen vid avslag enligt rationaliseringsbeslämmelseni 4 § I och vid avslag av regionalpoliliska sysselsättningsskäl enligt 7 §. första styckel föreskrivna avyttringsfristen förkortas från två till . Vidaretillförs paragrafen ett nytt fjärde stycke. Enligt detta stycke skall den nyabestämmelsen i 4 § första slycket 4 inte tillämpas om ansökan om tillstånd atl behållaegendomen har avslagits och inroparen säljer fastigheten under denavyttringsfrisl som gäller enligt paragrafens första stycke. Ändringenär en följd av den ändrade paragrafindelningen i börian av lagen. Paragrafenhar ändrats i redaktionellt hänseende. Denya bestämmelserna träder i kraft . En ansökan omförvärvstillslånd som har getts in före ikraftträdandet men som inte harslutligt avgjorts skall dock prövas enligl de nya bestämmelserna. Övergångsbestämmelsernainnebär, såvitt gäller fristen för avyttring efter inrop på exekutiv auktion,att den nya ettärsfrislen gäller endast för inrop på exekutiv auktion somgjorts vid auktioner som vunnit laga kraft efler de nya bestämmelsernasikraftträdande. Den nya bestämmelsen i 16 § sista styckel gäller dock även ominroparen har en tvåårig avyttringsfrisl till följd av alt inrop har gjorts viden auktion som har vunnit laga kraft före ikraftträdandet. Ändringarnai lillslåndsbestämmelserna innebär, jämfört med gällande regler, att det blirlättare alt få förvärvstillslånd. Det är därför lämpligt atl dessa reglertillämpas även på ansökningar som har gjorts före de nya reglernasikraftträdande. 4.2 Lagen om skötsel av jordbruksmark Enligt3 § skall jordbruksmark, som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övrigaomständigheter är lämplig för jordbruksproduktion, brukas så att markensproduktionsförmåga tas till vara på ett ändamålsenligt sätl. I 4 § i nuvarandelydelse föreskrivs i första stycket att jordbruksmark som avses i 3 § inte fårtas ur produktion ulan tillstånd. Tillstånd behövs dock inte när åtgärdenuppenbariigen saknar belydelse för jordbruket på brukningsenheten eller närmarken las i anspråk för förelag vars tillåtlighet prövas i särskild ordning. Ändringeni paragrafen har behandlats i avsnitt 2.13. Den innebär atl del principiellaförbudet att ta marken ur produktion utan tillstånd skall gälla oavsett ommarken är av sådan beskaffenhet som anges i 3 § eller inte. Ändringen gör detlättare för markägaren att bedöma om skyldighet att söka tillstånd föreligger.Samtidigt utvidgas undantagsbestämmelsens till-lämpningsområde så atl tillståndinte behöver sökas när åtgärden är av ringa belydelse för jordbruket påbrukningsenheten. Det ankommer på lantbrukssiyrelsen att meddela de allmännaråd som behövs för tillämpningen. Iparagrafen anges förutsättningarna för tillstånd att ta jordbruksmark urproduktion. Enligt paragrafen i dess gällande lydelse kan lillstånd meddelasendast när marken pä grund av särskilda omständigheter inte bör behållas förjordbmksproduktion. Förslaget innebär att tillstånd skall meddelas såvida intenågon av de i paragrafen särskilt angivna förutsättningarna föreligger. Denförsta avslagsgmnden är att marken behövs för ett utvecklat eller utvecklingsbart lantbruksföretag. Innebörden i dessa begrepp är densam ma som enligt jordförvärvslagen. Avslag skall vidaremeddelas om marken behövs för sådan egendom Prop. 1986/87; 122 som avses i 7§ jordförvärvslagen. Den närmare innebörden i denna avslagsgmnd framgår alltsåav den nya lydelsen av 7 § jordförvärvslagen. Enligtden tredje och sista avslagsgrunden skall tillstånd vägras om särskildaomständigheter föreligger. Innebörden i denna bestämmelse har behandlats iavsnitt 2.13. Iett nytt andra stycke föreslås atl tillstånd skall fä förenas med villkor. Ävendenna bestämmelse har behandlats i avsnitt 2.13. Iparagrafen införs det tillägget att lantbmksnämnden skall få meddela vitesföreläggandeför att villkor enligt 5 § andra stycket skall efterievas. Ändringen,som har behandlats i avsnitt 2.11, innebär i sak det tillägget att den som iegenskap av god man enligt samäganderättslagen skall ombesöria en auktion,blir skyldig atl vid auktionen meddela om det behövs tillstånd för att förvärvaeller behålla den egendom som avses med auktionen. Därigenom kan den som avseratt vid en sådan auktion förvärva en jordbmksfastighet få besked om denprövning som skall ske enligt jordförvärvslagen. Vidarehar paragrafen moderniserats från språklig synpunkt. 4.4 Lagen om arrendatorers rätt att förvärvaarrendestället Paragrafenhar ändrats som en följd av den ändrade utformningen av 4 § jordförvärv slagen. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230), 2. lag om ändring i lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark, 3. lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) om samäganderält, 4. lagom ändring i lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:f.d. regeringsrådet , justitierådet Sterzel, regeringsrådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrandeöver förslag till lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230), m.m. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av departementsrådet . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Avsiktenmed att flytta över ändamålsbestämningen från 3 § till den inledande I § ochge den en mera allmän avfaltning är att markera att de grundläggandeprinciperna skall beaktas i alla sammanhang när lagen tillämpas. Vidutformningen av den nya paragrafen har man valt att tona nerrationaliseringsaspekten men har särskilt framhållit att den regionalpolitiskautvecklingen skall främjas. Det är från systematisk synpunkt intetillfredsställande att i en portalparagraf som anger syftet med en lag ocksåtala om tillämpningen av lagen. Det regionalpolitiska syftet kommer på så sättatt överbetonas i förhållande till de andra allmänna intressen som lagen skalltillgodose. Med beaktande härav kan portalparagrafen lämpligen formuleras påföljande sätt. "Syftetmed denna lag är att främja sädan utveckling av företag inom jordbruket, skogsbruketoch trädgårdsnäringen (lantbruksföretag) som är av allmänt intresse förjordbrukets rationalisering och den regionalpolitiska utvecklingen." Iremissen anges att ändringen innebär inskränkningar och preciseringar i förhällande till gällande bestämmelser enligt vilka tillståndsmyndigheten i beslut om förvärvstillstånd kan ålägga förvärvaren att bl. a. vidtaga åtgärd som behövs för att förbättra egendomen. I förarbetena till gällande lag (prop. 1978/79:85 s.49) anges att paragrafens första stycke ger möjlighet att ålägga förvärvaren att vidta åtgärd för att förbättra produktionsfömtsättningarna för jordbruket eller skogsbmket på egendo men och som exempel på åtgärder som avses nämns dikning och täckdik ning av åkerjord, förbättring av byggnad som används i lantbruket, upprät tande av skogsbruksplan, utförande av skogsförbättringsåtgärder m.m. Frågor om naturvärd nämns inte uttryckligen i sammanhanget. slagnaändringen kan mot denna bakgrund knappast anses som någon Prop. 1986/87; 122inskränkning eller precisering av vad som redan gäller såvitt avser naturvården.I stället öppnar förslaget möjlighel för tillståndsmyndigheten att vid vileföreskriva åtgärder som kan gå vida utöver vad som är möjligt enligl naturvårdslageneller skötsellagen. Det kan därför starkt ifrågasättas om en sådan möjlighetbör införas vid sidan av naturvårdslagen och skötsellagen. Skall förslagetgenomföras i denna del bör det i lagtexten preciseras vilka naturvårdandeåtgärder som kan komma i fråga exempelvis genom hänvisning till 6a § iskötsellagen. Motsvarande resonemang skulle kunna föras om skogsvården men pådet områdei föreligger redan enligt gällande ordning möjligheter alt vidtillståndsgivningen föreskriva skogsvårdande åtgärder. Del lämpligaste synesvara att behålla gällande lydelse av paragrafen men att i motiven klargöra atttill förbättrande ätgärder även hör vad som kan behövas med hänsyn tillintresset av att nuvarande landskapsbild med åker- och hagmarker såvitt möjligtbevaras. Redannär regler om förvärv genom inrop pä exekutiv auktion första gångenupptogs i den då gällande jordförvärvslagen, anmärkte lagrådet på den skillnadi fråga om avyttringsfristens längd som skulle komma att råda mellanjordförvärvslagen, å ena sidan, och bl.a. lagen (1916:156) om vissainskränkningar i rätten att förvärva fast egendom eller gm va eller aktier ivissa bolag, å den andra. Lagrådet påpekade bl. a. att det orimligaförhållandet kunde uppstå att bland dem, som enligt lag måste åter avyttra fastegendom som de inköpt på exekutiv auktion, uUänningar och bolag skulle kommaatt inta en privilegierad ställning, i det de utan att äventyratvångsförsäljning kunde behålla egendomen längre än svenska medborgare (1952S.26 O- I samband med ändringar i båda lagarna ändrades lag som också i andra hänseenden hade från jordförvärvslagen avvikandebestämmelser om vad inroparen hade att iaktta så att den fick sammaavyttringsfrisl som jordförvärvslagen och i övrigt pä denna punkt ettmotsvarande innehåll (NJA II1967,s. lag har numeraavlösts av lagen (1982: 618) om utländska förvärv av fast egendom m. m., somföreskriver samma tvåårsfrist (3 kap. 1 §). Motbakgrund av det sagda framstår förslaget om en avkortad frist för förvärvenligt jordförvärvslagen som ett steg tillbaka. Frågan arom olägenheterna avden gällande ivåårsfristen är så stora att de motiverar att likformighetenbryts. Iremissprotokollet hänvisas blott till vad utredningen och remissinstansernaanfört. Sammanfattningsvis framgår därav att vad som skapat problem itillämpningen har varit de olika mått och steg som inroparen hinner vidta medfastigheten under fristen och de ändrade fömtsättningar förtillståndsprövningen som inroparen på så sätt kan hinna åstadkomma. Olikauppfattningar kommer emellertid till synes i yttrandena över ut redningens förslag. Flera av de remissinstanser som tillstyrker en avkort ning framhåller vidare att förslaget kan väntas få blott marginell betydelse, eftersomåtskilligt kan åstadkommas i illojalt syfte redan under loppet av Prop.1986/87; 122 . Del antyds även atl den mest rationella lösningen är attlåta förvärv vid exekutiv auktion bli underkastat tillståndstvång, något somdock inte kunnat utredas i förevarande sammanhang. Lagrådet finner det på föreliggande underlag tveksamt omen avkortning av fristen kommer att medföra de vinster som eftersträvas och somskulle kunna motivera all man återinför skilda frister i de närbesläktade lagarna.Härtill kommer atl remissen inte alls belyser vilka följder förslagel kan fåför den inropare som handlar helt utan något illojalt syfte och som underfristen skall söka tillstånd atl behålla egendomen, eventuellt efter fullföljdtill högsta instans, och efter ett avslag hinna förbereda och genomföra envidareöverlåielse. Lagrådel anser sig därför inte kunna tillstyrka förslaget idenna del. Förslaget är alltför vitt formulerat och kommer attomfatta alla situationer då tillstånd krävs för att förvärva fast egendom bådedå detta beror pä egendomens natur och pä förvärvarens person. mannen kaninte rimligen förutse vilka köparna blir. För att uppnå det omedelbara syftetmed lagändringen bör anges atl skyldigheten att vid auktionen upplysa om detkrävs sårskilt lillstånd för att förvärva eller bibehålla egendomen skall avseom del krävs lillstånd enligt jordförvärvslagen.