prop · GA0397 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87:97 om de centrala museernas uppgifter och ansvar Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll för de åtgärder och de ändamål som framgår av föredragandenshemställan. Ipropositionen behandlas de centrala .museernas uppgifter och ansvar för landetsmuseiväsende. De centrala museerna bör överblicka samlingar av samma slag ilandet, tillhandahålla och förmedla expertkunskaper, bedriva utvecklingsarbeteoch företräda ämnesområdet inom och utom museiväsendet. Av de centralamuseerna föreslås vissa museer ges ett sammanhållande ansvar förmuseiväsendets olika delar. Det särskilda ansvaret bör avse ledning averforderlig samordning inom resp. del av museiväsendet liksom att företrädaområdet bl. a. gentemot andra samhällsområden. Dessa s. k. ansvarsmuseer börvara bland de kulturhistoriska museerna historiska museet. ochetnografiska museet, inom området konst statens konstmuseer och inom områdetnaturhistoria . En förstärkning av dessa museersanslag föresläs med . anslås till utvecklingsarbete ochutvecklingsprojekt inom museiområdet. Medlen bör fördelas av . I 1986/87. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 5 mars1987 Närvarande: t.f. statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , S. , ,, , R. , , , , ,, G. , Lönnqvist Proposition om de centrala museernas uppgifter och ansvar 1983/84:100 (bil. 10 s. 402) anmälde regeringentill att det fanns behov av att överväga frågor av övergripande museipolitiskkaraktär. Regeringen uppdrog åt statenskulturråd att utreda de centrala museernas uppgifter och ansvar för landetsmuseiväsende. presenterade ijuli 1986 sitt utredningsarbetei tre rapporter: - Museisverige -en beskrivning av museiväsende utifrån statistiska uppgifter för år1983 (Rapport frän 1986:1), - Museiperspektiv- 25 artiklar om museerna och samhället (Rapport från 1986:2), - Museiförslag -överväganden och förslag angående de centrala museernas uppgifteroch ansvar för landets museiväsende (Rapport frän 1986:3). En sammanfattning av rapporten bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga I. Rapporten har remissbehandlats. Enförteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandenabör fogas till protokollet i delta ärende som bUaga 2. 2.1 utredningar och beslut har museernas verksamhet ochorganisation flera utredningar. musei- ochutställningssakkunniga (MUS 65) lämnade förslag i betänkandet (SOU 1973:5)Museerna, som rörde hela museiområdet. Frågor rörande kulturminnesvården behandladesi belänkandet (SOU 1972:45) Kulturminnesvård och i betänkandet (SOU 1974:43) Utställningar lämnades bl.a. förslag lill en permanent Prop.1986/87:97 organisation för Riksutställningar. 1974:28 om den statliga kulturpolitiken lämnaderegeringen förslag om bl.a. mål, ansvarsfördelning och organisatorisk strukturför slatens kulturpolitiska insatser. En ny myndighet, ,föreslogs bli inrättad bl. a. för att svara för vissa av de uppgifter somenligt MUS 65:s förslag borde ankomma på ett särskilt musei- och utställningsräd.Beträffande organisationen av de centrala museerna ansåg departementschefenatt inrättandet av ett mycket stort antal fristående museiinstitutioner kundege upphov till ett dåligt utnyttjande av personal, lokaler, utrustning ochekonomiska resurser. Möjligheterna att skapa större enheter borde prövas. Ettviktigt motiv för en samordning mellan statliga museienheter var att mandärigenom skapade möjligheter för en samlad och effektiv service till deregionala museerna. Med stöd av beslut (KrU 1974:15. rskr. 248)tillkallades organisationskommittén för och vissa museer(ORM), vars arbete ledde fram till bildandel av myndigheterna riksantikvarieämbetetoch slatens historiska museer, statens konstmuseer, livrusl-kammaren.Skoklosters slott och samt . till vissa organisatoriska förändringar vid Nordiskamuseet. 1975/76:135 om den statliga kulturpolitiken 3behandlades bl.a. formerna för samarbete och ansvarsfördelning mellanlänsstyrelse och länsmuseum. Pä grundval av dessa förslag och förslag i prop.1976/77:100 (bil. 12 s. 166-171) beslöt om införande av elt nyttsystem för statsbidrag till regionalt verksamma museer (KrU 37, rskr. Med utgångspunkt i förslagen i betänkandet Utställningarlade regeringen fram förslag (prop. 1975/76:135) om en permanent organisationför Riksutställningar i form av en statlig stiftelse. lämnadeförslaget utan erinran (KrU 35, rskr 355). 1979/80:134 föreslog regeringen att Musikaliskaakademiens bibliotek. och Svenskt musikhisioriskt arkivfrån den Ijuli 1981 skulle organiseras som en statlig myndighet under engemensam styrelse, statens musiksamlingar. beslutade i enlighet medregeringens förslag (KrU 31, rskr. tillkallade regeringen en särskildorganisationskommitté museisamverkanskommittén - för alt utreda frågan omsamverkan mellan de centrala museerna. Kommitténs förslag presenterades i belänkandet(Ds U 1984:10) Museisamverkan kring administrativa och tekniska resurser m. m.vid de centrala museerna . Det praktiska genomförandet av några av förslagenöverlämnades till en ny museisamver-kansgrupp(U 1985:01). Sammanfattningsvis kan sägas all utvecklingen påmuseiområdet har avsett tre områden, nämligen mål - organisation - samverkan. 2.2 Museisverigei dag Prop. Det svenska museiväsendet omfattar uppskattningsvis ca 250museer, varav den statliga museiorganisationen omfattar 41 museer. Av de statliga museerna inkl. stiftelserna Nordiska museetoch är 19 s. k. centrala museer, varav 16 tillhör ulbildnings-depariementelsområde och tre försvarsdepartementets. Tretton av de statliga museerna ärorganiserade tillsammans med varandra eller andra institutioner i fem störremyndigheter. myntkabinettet och ulgörtillsammans med tekniska institutionen. bibliotek ochriksantikvarieämbetet myndigheten och statens historiskamuseer. , moderna museet och östasiatiska museet samt enförvaltningsenhet utgör statens konstmuseer. Livrustkammaren, slottoch bildar en myndighet med samma namn. ingår somen del i myndigheten slatens musiksamlingar. Armémuseet, flygvapenmuseel ochmarinmuseet utgör statens försvarshistoriska museer. Naturhistoriskariksmuseet, museet, statens , arkitekturmuseetsaml stiftelserna och ärinstitutioner, som inte ingår i koncerner. Den statliga museiorganisationen omfattar också 12universitetsmuseer, ett antal verksmuseer såsom postmuseet, järnvägsmuseet ochtelemuseet samt samlingar, som tillkommil inom hovet och de kungliga slotten.Statligt driftbidrag erhåller ett antal museer, som staten inte är huvudmanför, såsom , och Stiftelsen . Den regionala museiverksamheten omfattar 26 statsbidragsberättigademuseiorganisationer. 1 22 av landets 24 län finns länsmuseum. De län som saknartraditionellt länsmuseum är och . 1 utförs museiuppgifternaav museer och (Kulturen) i samt när det gäller kulturminnesvården. hembygdsförbundsvarar för kulturminnesvården även i län. I köperen musei-stiftelse utan eget museum tjänster framför allt från Stockholmsstadsmuseum och . Där diskuteras en omorganisation.1 är beläget i . I ochMalmö är resp. kommun huvudman för en omfattande museiverksamhet. Länsmuseerna är som regel stiftelser med landsting ochkommun som stiftare. 1 flera fall ingår i stiftelsen också de föreningar medkulturminnesvårdande och museal inriktning som tidigare ensamma varit huvudmän. Del finns uppskattningsvis ett sjuttiotal kommunalamuseiorganisationer i inkl. museer (som beslår av nio olikamuseer) och museer (som består av fem museer). De kommunala museerna ärantingen inordnade i den kommunala förvaltningen eller organiserade som enstiftelse med kommunen som huvudman. Till denna grupp hör bl. a. det nya museeti - Ajtte - Svenskt fjäll- och samemuseum. De enskilda museerna är de museer som,har vare sig stat,landsting eller Dessa museer kan tillhöra t. ex. ideella förening- Prop.1986/87:97 ar. stiftelser, företag eller branschorganisationer. De totala driftskostnaderna för verksamheten vid samtligamuseer i uppskattas av till minst 700 milj. kr. Avdetta täcktes ca 600 milj. kr. av anslag och bidrag från den offentliga sektornvarav ca 330 milj. kr. från staten, ca 210 milj. kr. från kommunerna och ca 52milj. Entré- och försäljningsinkomster uppgick till minst65 milj. kr. I ges en redovisning avverksamheten vid 150 museer i landet, som har två eller flera årsverken. Avrapporten framgår att ungefär hälften av de 150 museerna har sin huvudsakligaverksamhet inom det kulturhistoriska området, 26 museer verkar i huvudsak inomområdei konst/konsthantverk. Tio museer är inriktade främst på teknikhistoria,nio på naturhistoria, sju på arkeologi och två pä etnografi. färdigställde de 150 museerna sammanlagt 50nya basul-ställningar och visade närmare 1 500 tillfälliga utställningar avskiftande storiek. av de tillfälliga utställningarna innehöll konstoch/eller konsthantverk medan var kulturhistoriska utställningar. gjordes ca 11,8 miljoner besök vid de 150museerna, varav drygt hälften ägde rum vid de statliga och statsunderstöddamuseerna inkl. . Antalet årsverken vid de 150 museerna var sammanlagt 1983. Av dessa fanns I 500 vid de statliga och statsunderstöddamuseerna, knappt I 200 vid de regionala museerna och drygt 600 vid övrigamuseer. 3 Sammanfattning av förslag Uppdraget till har varit atl utreda decentrala museernas uppgifter och ansvar för landets museiväsende. 1 uppdragetframhölls att de centrala museerna bör ses som en för hela landet gemensam museiresurs.Förslagen i utgår från att det samlade kunnandet inommuseerna i större utsträckning än bör tas tillvara i ettgemensamt arbete. De centrala museerna har ett särskilt ansvar i dettaavseende. Därför bör arbets- och ansvarsfördelningen mellan dessa görastydligare. framhåller alt de centrala museerna sinsemellan ärmycket olika och att samma ansvar därför inte kan bäras av alla. Någracentralmuseer bör ha mer omfattande uppgifter. Dessa museer, som av kulturrådetbenämns basmuseer, är , historiska museet, museet,statens konstmuseer (här avses och moderna museet) samtnaturhistoriska . Tillsammans har basmuseerna en överblick övermerparten av svenskt museiväsende, vilket gör det naturligt att låta demansvara för samverkan och samordning inom museiväsendets olikaverksamhetsområden. Övriga centrala museer benämner statligaspecialmuseer. Dessa är kungl. myntkabinettet, , östasiatiskamuseet, livrustkammaren. och , statenssjöhistoriska museum, , musikmuseel, ,armémuseet, marinmu- seet och flygvapenmuseel.Dessa museer är en resurs för landels museivä- Prop. 1986/87:97 sende genomsina inom resp. ämnesområden omfattande och framstående samlingar samt genomden specialistkompetens, som dessa museer förfogar över. föreslår således att elt särskilt ansvar för atlutveckla museiområdet läggs på basmuseerna. Samarbete och samverkan ingår normalti basmuseernas arbete. Några särskilda samarbetsorgan krävs därför inte annatän för vissa speciella frågor, nämligen de som avser hela museiväsendet ochsträcker sig utanför ett enskilt basmuseums ansvarsområde. Några sådana frågor,t.ex. informationsteknologi, museipedagogik och museisäkerhet, föreslårkulturrådet att särskilda samverkansgrupper skall arbeta med . Enligt uppfattning är sex ämnesområden avsärskild betydelse för museerna under . Dessa ärhistoriens betydelse, arbetets villkor och värde, i världen världen iSverige, ekologin, konsten och undervisning - folkbildning. föreslårfyra utvecklingsprojekt som knyter an till dessa områden. Ett utvecklingsprojektbör således inledas kring den svenska historien som ett aktivtutställningssamarbete mellan basmuseer och statliga specialmuseer. Ett annatprojekt föresläs syfta lill alt bl.a. undersöka hur ett ekologiskt inriktatsynsätt skall kunna integreras i länsmuseernas av kulturhistoria och konstpräglade verksamhet. föreslår vidare atl ett samarbete inledsmellan styrelsen för internationell utveckling (SIDA), folkbildningsorganisationernaoch i första hand museet i för att sprida en fördjupadkunskap om den icke-europeiska omvärlden. Slutligen föresläs ettutvecklingsprojekt i samarbete mellan museer, slatens invandrarverk,invandrarnas organisationer, folkrörelsernas arkiv samtuniversitetsinstitutioner och studieförbund kring dokumentation av invandrarnaskulturer. förslag innebär en ökning på drygt 8 milj.kr. /88 till museiväsendet. Jag har här givit en översiktlig redovisning avkulturrådets förslag. En mer detaljerad redovisning ges under de olikaavsnitten och i bilaga 1. De förslag som har lagt fram har i huvudsakmött positiva reaktioner från remissinstanserna. Jag får anledning atlåterkomma till vissa remissynpunkter i samband med redovisningen av minaöverväganden. En sammanställning av remissyttrandena lämnas i bilaga 2. Museerna spelar en viktig roll i det svenska kulturlivet.De förmedlar kunskaper och skönhetsupplevelser. De stimulerar debatten med sin ut-slällningsverksamhetoch bedriver ett folkbildningsarbete som når många människor. Museemas insatserär viktiga för strävandena att uppnå kulturpolitiska mål, men deras arbete ärockså av betydelse för flera samhällsområden utanför den traditionellakultursektorn. Museerna bevarar materiella vittnesbörd om det kulturellaarvet, om naturhistorien och ommänniskan, hennes konstnärliga skapande, hennes Prop. 1986/87:97 miljö,historia och utveckling. De medverkar i bl.a. den kulturvetenskap-ligakunskapsuppbyggnaden och har en särskild uppgift att föra ut och förmedlaforskningens resultat. Inom ramen för de gemensamma uppgifterna präglasmuseiväsendet av mångfald och av institutionernas egna identiteter ochinriktning på olika ämnesområden. Huvuddelenav museerna är kulturhistoriskt inriktade. Dessa museer svarar för en viktigfond av kunskaper om äldre tiders samhälls- och kulturutveckling. De har ensärskild uppgift i att bidra till att vår tid förvaltar den kunskapen väl ochatt den kan utnyttjas för förståelsen av vår egen tid liksom för referenser tillvårl samhälles förändringar. Detgoda museet präglas av öppenhet mot omvärlden. Det är ett forum för idé-,kultur- och samhällsdebatten och kan bidra till att fördjupa den debatten bl.a. genom att tillföra den ett historiskt perspektiv. 1 öppenheten ingår närakontakter med grupper, organisationer, myndigheter och andra offentliga organ isamhället. Statsmakternasinflytande över museernas verksamhet hör, liksom beträffande andrakulturinstitutioner, vara inriktat på att formulera de grundläggande krav sommuseerna måste uppfylla utifrån en samlad kulturpolitik. Inom dessa ramar börmuseernas verksamhet till form och innehåll präglas av självständighet och enindividualitet som lar till vara det enskilda museets särprägel, traditioneroch särskilda förutsättningar. Densyn på museiväsendet som jag här kort har sammanfattat överenstämmer såvittjag kan bedöma med utgångspunkterna för kulturrådels förslag om de centralamuseernas uppgifter och ansvar. Ikonsekvens med denna grundsyn är förslag i hög grad av den artenatt det bör ankomma på museerna själva och andra berörda parter alt följa uppoch la ställning till rapporten. 1 de delar rapporten motiverarställningstagande av regeringen och anser jag att den ger en godgrund. Kulturrådetsförslag aktualiserar ställningstagande från regeringen beträffande de centralamuseernas verksamhet och samverkan i främst tre avseenden. Det gäller museernassamband och samverkan med museiväsendet i övrigt, och särskilt deregionala museerna, med angränsande samhällsintressen utanförmuseiväsendet, samt mellan de centrala museerna inbördes. Detfinns således ett behov av att precisera det ansvar som de centrala museernamåste ta för det samlade museiväsendet och för museernas samverkan med annansamhällsverksamhet och att närmare bestämma hur ansvaret skall fördelasmuseerna emellan. Jagkommer att under de olika avsnitten av min föredragning ha anledning att taupp olika aspekter på de cenlrala museernas samverkans- och ansvarsfrågor. Jagredovisar dock först mina allmänna utgångspunkter och förslag av mera gmndläggandenatur. Decentrala museernas ansvar för museiväsendet Prop. Etl vikligi led i kulturpolitiken är all främjadecentralisering och ökad geografisk spridning av kulturinstitutionernasverksamhet. Det främsta medlet för att nå del målet inom museiväsendet harvarit statsbidraget till de regionala museerna. 1 förening med ökande insatserfrån de regionala museernas huvudmän, främst landsting och kommuner, har stödetlett till en breddning av den regionala museiverksamheten. Jag vill i detta sammanhangerinra om atl jag i budgetpropositionen 1986 (prop. 1985/86:100 bil. 10 s. 51)förordade, att stödet till de regionala museerna borde byggas ut under entreårsperiod med ytterligare 35 grundbelopp. Årets budgetförslag - en ökningmed 10 grundbelopp - utgör den andra etappen i denna uppbyggnadsplan. Ett visststatligt stöd till den regionala museiverksamheten sker också genom deninformations- och utredningsverksamhet som bedriver, t.ex.beträffande föremälsvården. har inrättandet av museum iNorrköping och Ajlte - Svenskt Ijäll- och samemuseum i inneburit atttvå museiinstitutioner, som arbetar i ett vidare perspektiv än det regionala,etablerats utanför . I de fortsatta strävandena frän statens sida att bidra tillatt utveckla museiväsendet regionalt måste dock också de centrala museerna taett ökat ansvar. Med de centrala museerna avser jag här de statligamuseerna och museer med statliga driflbidrag för vilka regeringen fastställerinstruktioner eller stadgar. De regionala museernas utveckling till stabilainstitutioner har sålunda givit nya förutsättningar för ett fruktbart samarbetemed de centrala museerna. De regionala museerna ställer därför också nya kravpå de centrala museerna. Det motsvaras av alt riksinstitutionernas uppgifterbör avse hela landet. Deras koncentration lill i fråga om bl. a. delpublika utbudet bör balanseras av inslag riktade mot och i samband med denregionala nivån. Därför är det nödvändigt atl för museiväsendets fortsattautveckling precisera de centrala museernas uppgifter gentemot museer påregional och nivå. Med utgångspunkt från förslag vill jag angedet centrala museets uppgift till att såsom specialistinstitution inom sittämnesområde verka för att bevara och göra levande det nationella kulturarvet,främja konstutvecklingen och utveckla kunskapen om naturen och naturhistorien.Museet bör överblicka samlingar av samma slag i landet, tillhandahålla ochförmedla expertkunskaper, bedriva utvecklingsarbete och företräda ämnesområdetinom och utom museiväsendet. Museet bör bidra till och verka för att föremåloch annan museidokumentation kan visas i olika delar av landet. Det bör följaoch förmedla vad som sker internationellt och ta till vara möjligheter tillökat internationellt samarbete. Det är sålunda angeläget att de centrala museernaskunskaper och kompetens inom resp. ämnesområde kommer de regionala museernatill del. Det regionala museet, vars verksamhet oftast har en större ämnesmässigbredd än centralmuseets, saknar ofta dess möjligheter att bygga upp enspecialiserad kunskapsbas. Decentrala museernas insatser för det övriga museiväsendet mäste av Prop.1986/87:97 naturliga skäl i första hand riktas mot den regionala nivån. Inomramen för givna resurser bör dock en strävan vara att understödja också dekommunala och lokala museernas utveckling. Det ankommer på de centrala museerna atl i en löpandedialog med de regionala museernas företrädare finna de mest angelägna områdenaoch de lämpligaste formerna för utvecklingen av det regionala stöd som jag harangivit riktlinjer för. Utgångspunkter och erfarenheter att falla tillbaka påfinns genom flera framgångsrika samverkansprojekt som redan pågår. De centrala museernas ansvar för samverkan med andrasamhällsområden Jag har redan betonat museiväsendets sammanhang med ochbetydelse för andra samhällsområden. Viktiga skillnader i detta sambandsmönsterfinns mellan de olika museerna. De kulturhistoriska museerna har en nära och starkanknytning till kulturminnesvården i den gemensamma uppgiften atl vårda ochlevandegöra äldre tiders kultur. Tillsammans med de museernahar de en roll i miljövårdsarbetet. Sambanden mellan natur- och kulturvård ärockså starka. Bland de kulturhistoriska museerna har de teknik- eller teknikhistorisktinriktade museerna en viktig roll att spela när det gäller att ge informationom och stimulera intresset för teknik och teknisk forskning. Konstmuseernafungerar som en del i ett konst- och konstnärspolitiskt sammanhang som gårutöver museiväsendets i övrigt. Jag vill betona vikten av att museerna utvecklar sinverksamhet tillsammans med de intressen, t.ex. inom miljövärden, konstområdet,forskningen, utbildningen och folkbildningen, som anknyter till museetsverksamhet. På så sätt får museet vikliga impulser utifrån och kan anknytatill aktuella ämnen och frågor t.ex. i sin utställningsverksamhet. Samtidigtkan museerna ge viktiga bidrag t.ex. i form av opinionsbildning, kunskapsspridningoch information i viktiga samhällsfrågor. Det bör därför vara en grundläggande strategi inommuseiväsendet att sträva efter förnyelse och vidgning av kontaktytorna motandra samhällssektorer. Jag kommer senare att i ett särskilt avsnitt redovisamin syn pä de kulturhistoriska museernas deltagande inom kulturminnesvården ochsamverkan inom detta verksamhetsområde. De cenlrala museernas ansvarsfördelning och inbördessamverkan understryker vikten av att ansvarsfördelningenmellan de centrala museerna görs tydligare. Det bör enligt skefrämst genom att vissa museer ges ett särskilt ansvar för överblick och samordningav museiväsendets olika delar. Mot bakgrund bl. a. av vad jag anfört om de centralamuseernas ansvar för det samlade museiväsendet och för samverkan med andrasamhällsområden anser jag det befogat att vissa riktlinjer beträffande decentrala museernas ansvarsfördelning dras upp. Med tanke på museiväsendets omfattning och mångfald är detlämpligt Prop. 1986/87:97 att vissa centrala museer ges ett sammanhållandeansvar för museiväsendets olika delar. Del särskilda ansvaret bör avseledningen av erforderlig samordning inom resp. del av museiväsendet liksom attföreträda området bl.a. gentemot andra samhällsområden. En särskild tonvikt idessa museers uppgift bör ligga på alt utveckla de centrala museernas servicetill och samspel med regional museiverksamhet. har föreslagit, att de centrala museer somförutsätts fä ett sådant sammanhållande ansvar skall benämnas basmuseer. Enligtmin mening är det mer adekvat att kalla dessa museer för ansvarsmuseer, medutgångspunkt från det särskilda ansvar för museiväsendets samordningsfrågorsom dessa museer bör ha. Jag använder denna term i min fortsatta föredragning,även när jag redovisar förslag rörande basmuseer. Ansvarsmuseerna bör vara bland de kulturhistoriskamuseerna: museet inom områdetkonst: statens konstmuseer inom områdetnaturhistoria: Jag har tidigare angett de grundläggande behoven bakom densärskilda ansvarsorganisationen. Innebörden och innehållet i ansvarsuppgiftenbehöver dock utvecklas och preciseras. Det förutsätter vissa former avlöpande, delvis institutionaliserad samverkan mellan ansvarsmuseerna. Jag avserdärför att återkomma lill regeringen med ett särskilt uppdrag till kulturrådetatt ta de initiativ som krävs för att för ändamålet lämpliga former för dennasamverkan skapas. Utvecklingen av rollen som ansvarsmuseum bör docksamtidigt ses som en löpande uppgift för ansvarsmuseerna själva i en dialog medde övriga museerna. Till ledning för detta arbete vill jag i korthet angenågra områden där initiativ bl.a. till samordning behöver tas avansvarsmuseerna. Som ett sådant område vill jag nämna frågan om den modernainformationsteknologins användning inom museerna som ett sätl atl stärkamuseernas ställning som kunskapskällor. Jag vill vidare nämna frågor om avgränsningarmellan olika museers samlingsområden. Ett annat område gäller behoven av rådgivningm. m. beträffande museernas föremålsvård och konservering. Ett Qärde områdegäller museernas forskningssamverkan, inbördes och med universitet ochhögskola.