prop · GA038 · 1986-12-31 00:00:00 — I fem fall beviljades dispens på grund av att försäljningenenbart omfattade färdigförpackade varor som redan var underkastade offentlig sflckprovskontroll.I ett fall beviljades dispens på gmnd av att försäljningen enbart skedde överdisk. I tio av de återstående 24 fallen godtogs redan befinfliga vågar; avdessa var åtta placerade i närheten av kassan. För 13 fall avslogs begäran omdispens; butikerna ålades alltså att skaffa kundvåg. Ett ärende gälldeslutligen anmälan till åtal. Butiksinnehavaren hade trots upprepade anmaningarfrån SP vägrat att åtlyda ett sådant åläggande. Kontrollav att bestämmelsen om kundvåg följs sker i samband med SP:s övriga kontroll ibutikerna. Någon mätning har inte gjorts om utnyttjandegraden av kundvågarna.Det är dock en allmän uppfattning att de sällan används. 4.2.4Konirollen av färdigförpackade varor SP:senhet för mått och vikt i svarar för den centrala ledningen avverksamheten rörande stickprovskontroller av färdigförpackade varors volym- ochviktuppgifter. Undersökningarna utförs regionalt genom distriktskontoren. Vidstickprovsundersökningarna kontrolleras att varans vikt eller volym överensstämmermed förpackningsuppgiften. För att ett parti varor skall godkännas krävs delsatt antalet varor med för Utet mängdinnehåll är mindre än en viss andel, delsatt del genomsnittliga innehållet i partiet överensstämmer med det somangivits. av vamförpackning-arna måste vara riktigt märkta, inomgivna felgränser, för att partiet skall kunna godkännas. /84 utfördes ca 1000 kontrollbesök hos buflker som självaförpackar kött- och charkvaror. Totalt kontrollerades ca 3 500 partier, vilketmotsvarar ca 28 000 kontrollvägningar. Totalt finns i landet drygt 2 000butiker som packar själva. kontrolleras således varje sådanbutik med en ungefärlig genomsnittlig frekvens av knappt en gång . SPhar påbörjat en ytterligare effekflvisering av sflckprovskontrollerna genom attutnyttja moderna datoriserade vägningsutmstningar. Vidupprepade förseelser anmäler SP fallen till åklagarmyndigheten. De böter somutdömts har varit blygsamma. 4.2.5 Omfattningenav den försäljning som kontrolleras genom LVV Prop. Ibetänkandet har en uppskattning gjorts av försäljningsbelopp på de produktersom mäts upp med kontrollerade mätdon eller som är föremål för offentligstickprovskontroll. Uppgifterna avser och delvis också . Totaltomsattes åriigen i detaljhandeln livsmedel och kemisk-tekniskavaror för ca , varav i lösvikt varor för knappt 10miljarder kronor. såldes knappt 5 miljoner m motorbensin för ca 20miljarder kronor, drygt 2 miljoner m' dieselolja för ca 5,5 miljarder kronoroch ca 5 miljoner m' eldningsolja nr I för . SP-kontrollenav färdigförpackade varor inriktas i praktiken främst mot färska köttvaror somförpackas i butikerna. Det totala försäljningspriset för sådana artiklar var ca5 miljarder kronor. Underår 1983 kontrollerades omkring 15 300 enkelmätare och 12000 biandmätare. Den genomsnitfligasammanlagda leveransvolymen per mätare var ca 250 m. Det genomsnittligaleveransvärdet från en dieselmätare var ca . och från en bensinmätareca 1 milj. kr. Beträffandemätarna kan en uppskattning göras att sådana mätare som korrigeras ellerunderkänns vid kontrollen skulle ha kunnat ge en sammanlagd feldebitering av istorieksordningen 2,5 milj. kr. till konsumenternas nackdel resp. 5 milj. kr. Som framgått av det tidigare är det genomsnitfligt seltsäljarna som tjänar på att mätdon sorteras ut vid kontrollen. SPhar ute i landet ca 20 distriktskontor. Distrikten är förenade i distriktsgrupper.Inom varje distrikt flnns en avdelningsingenjör som har ansvaret förkontrollarbetet i det egna distriktet. Distrikten är underställda en försteavdelningsingenjör, som dels leder kontrollen i ett distrikt kring den egna orten,dels är arbetsledare för avdelningsingenjörerna i distrikten som tillhörgruppen. Den regionala kontrollkåren, som förutom hjälppersonal omfattar ca 40ingenjörer, ingår i enheten för mått och vikt vid SP. Del centrala enhelskontoreli svarar för den övergripande samordningen och ledningen av den regionalaverksamheten. 4.3Mitt förslag till ändrad lagstiftning betänkandet gjorda översynen av LVV och den därpå grundade kontrollordningen syftar till att åstadkomma förenklingar och rationalise ringar utan att skyddet för konsumenterna eftersatts. Förslagen innebär att nuvarande kontrollformer behålls och att förändringarna sker inom ramen för dessa. Förslagen har i sina huvuddrag bemötts positivt av remissinstan serna och invändningar gäller i stort sett enskilda detaljer. Särskilt tungt väger givetvis den bedömning som har gjorts av den för konsumentskyddet ansvariga myndigheten, , att förslagen inte försämrar konsumentskyddet. För egen del vill jag framhålla att de möjliggör en 30 rationalisering avkontrollordningen i enlighet med de principer för teknisk Prop. 1986/87: 8 provningoch kontroll somjag har behandlat i avsnitt 2. Vadgäller mitt ställningstagande till förslagen harjag i avsnitt 2.3 tagit uppvissa gmndläggande frågor. Förslagen i betänkandet kräver endasl i begränsadedelar ändringar i LVV, eftersom den närmare utformningen av kontrollordningenbör finnas i föreskrifter från SP. Mitt förslag flll ändringar i LVVöverensstämmer i sak med betänkandets. Som framgått av avsnitt 2.3 ämnar jagföreslå regeringen att föreskriftsansvaret överförs till i närasamarbete med SP och att den närmare utformningen av kontrollordningen liksomhittills sker på myndighetsnivå. Vissa resurser kommer att överföras från SP flllkonsumentverket för det beskrivna arbetet. Det betyder att det i praktikenblir dessa myndigheter som får ta ställning till åtskilliga av förslagen ibetänkandet. Jag anser mig därvid kunna utgå från att kontrollordningen kommeratt utformas med utgångspunkt från vad som föreslagits i betänkandet och somfått ett positivt mottagande av remissinstanserna, men någon formell bindningtill dessa förslag bör inte göras. Jag vill erinra om att kontrollordningar löpandebör ses över och anpassas till förändrade förhållanden. Förslageni betänkandet innebär i huvudsak följande. Överensstämmermed mitt förslag - se avsnitt 4.3.2. Störremöjlighet ges att anpassa kontrollförfarandet vid typkontroll till behovet isärskilda fall. Företagmed erforderlig teknisk kompetens ges efter ansökan rätt att själva kontrolleramätdon av egen tillverkning (egenkontroll). SP meddelar beslut om detta, vilkakan överklagas till statens mät- och provråd (MPR). SP övervakar egenkontrollen. Tidenför omkontroller ökas från ett till för petroleummätare, elektroniskavågar och fjädervågar samt från tre till för mekaniska vågar och vikter.Dessa "ordinarie" kontroller utförs som tidigare av SP. MPRfår auktorisera serviceföretag att för "ordinarie"kontroller på nytt godkänna mätdon när förseglingen bruflts på gmnd avreparation eller liknande. SP utövar tillsyn över serviceföretagens kontrolloch kan vid sidan av "ordinarie" kontroller göra stickprovskontroller.Möjligheten för enskilda att besluta om godkännande lagfästs, se ändringarna i LVV. Ifråga om stickprovskontrollen av färdigförpackade varor understryks ibetänkandet vikten av att den framtida omfattningen, inriktningen och uppläggningenav denna kontroll läggs fast. Ett utredningsarbete avseende dennakontroll har initierats inom . 4.3.2 Ändringar i LVV Prop. Mittförslag; LVV ändras i följande avseenden Beteckningen "justeratredskap" ersätts med "kontrollerat mätdon". Möjlighetinförs alt medge enskild som utför underhåll eller reparalion på mätdon attbesluta om godkännande. Möjlighet införs att återkalla ett utfärdattypgodkännande. Lagens tillämpningsområde preciseras att i enlighet med praxisäven gälla mätdon som används för uppmätning av bränsle för direkt uppvärmningav bostäder eller lokaler. Kravetpå särskild anvisad kundvåg begränsas till butiker med kassa vid utgången ochdär varor säljs i lös vikt ulan omedelbar vägning som görs av personal. Iövrigt får kundema rätt att på begäran utnyttja någon befintlig våg för konlrollvägning, Betänkandet;Överensstämmer med milt förslag utom att "verifierat mätdon" användsi stället för "kontrollerat mätdon". Remissinstanserna:Invändningar mot termen "verifiering" har gjorts av MPR, SP och och anser att kravet på kundvåg bör slopashelt. Skälenför mitt förslag: De grundläggande skälen harjag redovisat i det föregående.Jag tar här upp några ytterligare frågor och behandlar i övrigt detaljer ispecialmotiveringen. Rättenför enskilda att godkänna tar sikte på möjligheten att auktorisera serviceföretagi enlighet med promemorians förslag. Vad gäller möjligheten att medge företagmed erforderlig kompetens att utföra förstakontroll som egenkontroll behövsinget lagstöd, eftersom detta inte är myndighetsutövning utan elt medgivandefrån myndigheten atl företagel självl får granska mätdonet under vissövergripande tillsyn från myndigheten. Vadgäller myndighetsansvaret för auktorisation och tillsyn av auktoriseradeförelag delar jag MPR:s uppfattning att samma ordning bör gälla här som i andraauktorisationsfall. Jag avser att föreslå regeringen att MPR får detta ansvar.Jag förutsätter därvid att uppgiften fullgörs i nära samarbete med SP. Ifråga omkundvågar delar jag uppfattningen i betänkandet att kravet på ensärskilt anvisad våg bör begränsas till att avse sådana fall när kunden självplockar åt sig varor utan att butikspersonal väger varorna. Sompåpekades i betänkandet torde en särskild våg i sådana fall nästan alltidtillhandahållas kunderna som en service. I praktiken bör därför kravet inteföranleda några extrakostnader av betydelse för butikerna. Lagändringenbör kunna träda i kraft . 1 fråga om genomförandet hänvisarjag vidare till avsnitt 4.4. 4.4 Konsekvenser ochgenomförande Prop. Enligtpromemorian kan netlobesparingen för förelagen på gmnd av minskadekontrollkostnader skattas till ca 4,2 milj. kr. Förutom dessa besparingarskulle även andra kostnader minska hos företagen. Deminskade kostnaderna för företagen motsvaras av minskade intäkter för SP. Enrent teoretisk beräkning visar atl bortfallet av intäkter motsvarar ca 15 avkontrollkårens ingenjörer. I promemorian framhålls att den regionalakontrollkåren genom sin kompetens och landsomfattande täckning utgör en resurssom bör kunna utnyttjas för andra aktiviteter, bl.a. frivilligprovningsverksamhet. Vidare kommer enligt promemorian kontrollkåren sannoliktäven framgent att få svara för stickprovskontrollen av färdigförpackade varor.Omfattningen av denna kontroll kan dock inte bedömas förrän utredningen omstickprovskontrollens framtida omfattning, inriktning och uppläggning är färdig. SPbedömer i sitt remissvar att bortfallet i uppdragsmängd på den obligatoriskasidan inte i någon större omfattning kan kompenseras genom ökade uppdrag inomden frivilliga sektorn. SP framhåller vidare att då en del personal arbetardeltid innebär förslaget att antalet övertaliga personer är större än 15. Dessaär stationerade på olika orter i . Det kan därför bli aktuellt attavveckla mellan 15 till 20 tjänster. Denna omställning kan inte ske inomordinarie verksamhetsramar, varför särskilda åtgärder måste aktualiseras. Ilikhet med personalkonsekvenserna av den ändrade regleringen av handeln med ädelmetallerkan personalkonsekvenser av den ändrade regleringen av kontrollen enligt LVVför närvarande inte till fullo överblickas. Av särskild betydelse ursysselsättningssynpunkt är med vilken intensitet kontrollen av vågar och, isynnerhet, bensinmätare, skall ske. Att fastställa giltighetstider bör, somjag fldigareframhållit, vara en uppgift för i sin roll av föreskrivandemyndighet. Jag utgår från att i sitt samrådsförfarande med SPpå ett tidigt stadium klargör vilka kontrollperioder som ska gälla. Av storbetydelse är också att genomförandet av de ändrade kontrolltiderna sker på eltsätt som medger ordentliga förberedelser. För egen del villjag peka på att deti belänkandet föreslogs att den ändrade giltighetstiden för petroleummätareförst skall gälla fr. o. m. . Förbedömning av vilka personalkonsekvenser som kan följa av de ändrade regler somhär föreslås samt de ändringar som föreskrivande myndighel anser ertorderligaär det av vikt alt stickprovskontrollens framtida omfattning, organisation ochinriktning snarasl slås fast. Det tidigare nämnda utredningsarbetet bildar ocksåunderlag för bedömning av personella konsekvenser av de nya reglerna. 3 1986/87. 5Upprättade lagförslag Prop. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom industridepartementet upprättatsförslag till l.lagom handel med ädelmetallarbeten, 2.lagom ändring i lagen (1971:1081) om beslämning av volym och vikl. Somnämndes i inledningen är förslagen likalydande med dem som den 22 maj 1986remitterades till lagrådet och som av lagrådet har lämnals utan erinran. 6.1Förslaget till lag om handel med ädelmetallarbeten Ijämförelse med förslaget i departmentspromemorian Ädelmetallkontroll?,härefter i avsnitt 6.1 kallad betänkandet, har vissa sakliga ändringar gjortssom behandlats i den allmänna motiveringen. Som där också anförts har ensträvan varit att i högre ulslräckning än lidigare utnyttja möjligheterna attlåta delaljföreskrifter ålerflnnas i en författning av lägre valör. Det betyderatt mitt lagförslag innehåller färre bestämmelser än betänkandets. Enredaktionell bearbetning har också gjorts jämte införande av rubriker för allunderlätta läsningen. Näri det följande hänvisningar görs lill den gällande lagen (1974:283) om handelmed arbeten av guld, silver eller platina används för denna beteckningen LGSP. 1§ Denna lag tillämpas på yrkesmässig handel med ädelmetallarbeten. Medädelmetallarbeten avses arbeten av guld, silver eller platina som innehåller,om arbelet är utfört av guld,eller mer flnt guld, silver,830 lusendelar eller mer flnt silver, plaflna,eller mer fln platina, med en tillåten avvikelse nedåt för guldoch platina av samt för silver av . Lagengäller inte sådana arbeten som är avsedda uteslutande för medicinsk,vetenskaplig eller industriell användning eller uppenbariigen har antikvarisktvärde. Paragrafenmotsvarar del av 1 § och 2 § LGSP samt 1 § och del av 2 § i betänkandetslagförslag. Paragrafeninnehåller bestämmelser om lagens tillämpningsområde. Någon skillnad i sak iförhållande till tidigare vad gäller innebörden av uttrycket ädelmetallarbeteär inte avsedd bortsett från att kravet på metallinnehåll i guldarbeten harsänkts till 585 o/oo motsvarande 14 K. Ifråga om innebörden av uttrycket yrkesmässig handel vill jag hänvisa 34 30-Handeln skall vara av sådan omfattning att den kan Prop. 1986/87: 8 betecknassom yrkesrnässig. Vad som brukar betecknas som tillfällig handel omfattasalltså men däremot inte t.ex. enskild underhandsförsäljning av personligtlösöre eller tvångsförsäljning av utmätt gods. Någrasärbestämmelser om arbeten där halten ädel metall är lägre eller där guldet,silvret eller platinan endast förekommer som plätering, förgyllning, försilvringeller platinering behövs inte, eftersom förbudet att handla med vissa slagsarbeten har tagits bort. Enligt 3 § måsle dock vissa regler iakttas vidsaluhållande eller försäljning av arbeten, som innehåller guld, silver ellerplatina utan att vara ädelmetallarbeten, i syfte att de inte skall kunnaförväxlas med ädelmetallarbeten. Att sådana arbeten inte är ädelmetallarbetenföljer av att de inte uppfyller förutsättningarna i 1 §. Att de inte får försesmed ansvars- eller kontrollstämplar eller stämplar eller märken som lätt kanförväxlas med sådana följer av andra bestämmelser i lagen. Paragrafenssista stycke motsvarar helt 1 § tredje stycket LGSP. 2§I ett ädelmetallarbete får ingå, förutom delar av guld, silver eller platinasamt legeringar av dessa metaller, delar av annan metall eller annat ämne underförutsättning att varje sådan del är lätt skönjbar och till utseendet tydligtskiljer sig från ädelmetallen. Omtillverkningstekniska skäl föranleder det eller det krävs för att arbetetskall fylla sin praktiska uppgift, får även i annat fall ingå delar av annan metalleller annat ämne. Paragrafenmotsvarar 9 § LGSP och 9 § första och andra stycket i betänkandets lagförslag. Paragrafengäller s. k. sammansatta arbeten. Liksom bör lagen innehålla allmänthållna huvudprinciper om sådana arbeten som får fyllas ut med mer detaljeradebestämmelser i tillämpningsföreskrifter. Enligt andra stycket får i vissa fallav praktiska skäl undantag göras från huvudregeln att delar av annan metalleller annat ämne skall vara lätt urskiljbara. Motsvarande bestämmelse finns förnärvarande i 6§ förordningen om arbeten av guld, silver eller platina. Eflersomundantagsregeln knappast har karaktär av tillämpningsbestämmelse har den nutagits in i lagen. I6§ andra stycket finns en regel om märkning av delar av annan metall ellerannat ämne. 3§När arbeten som innehåller guld, silver eller platina saluhålls eller försäljsinom landet, får endast arbeten som uppfyller kraven enligt I och 2§§ utges föratt vara ädelmetallarbeten eller vara utförda av guld, silver eller plaflna.Vid saluhållande eller försäljning av arbeten med lägre halt sådan metall fåranges att arbetet innehåller guld, silver eller platina. Det måste dock därvidtydligt framgå att arbetet innehåller lägre halt ädel metall än ett ädelmetallarbete. Paragrafenmotsvarar 3 § andra stycket LGSP och 3 § första stycket i betänkandets lagförslag. Paragrafeninnehåller gmndläggande bestämmelser om fömtsättningar na för den yrkesmässiga handeln med ädelmetallarbeten. Därvid gäller att 35 arbeten som utges för attvara ädelmetallarbeten måste uppfylla kraven i 1 Prop. 1986/87: 8 Endast sådanaarbeten får benämnas ädelmetallarbeten. måste innehålla i 1 §föreskriven halt fin metall är självklart. måsteuppfylla kraven i 2§ innebär att ett sammansatt arbete inte får saluföraseller försäljas som ädelmetallarbete, om inle arbetets karaktär av sammansattarbete tydligt framgår eller 2 § andra stycket är tillämpligt. Dennya lagen innehåller som framgått av den allmänna moflveringen inget förbud attsälja arbeten med lägre halt. Dessa får dock inte utges för att vara ädelmetallarbeteneller guld-, silver- eller plaflnaarbeten. Ett arbete med lägre halt av guldän 14 K får således inte i marknadsföringen betecknas som ett guldarbete. Avparagrafen följer vidare att arbeten med lägre halt inte får marknadsföras påett sådant sätt att konsumenten bibringas uppfattningen att det är fråga om ädelmetallarbeten,även om detta inte uttryckligen påstås. Del är givetvis tillåtet att upplysa omatt låghaltiga arbeten innehåller halter av guld, silver eller platina, men detmåste tydligt framgå att det är fråga om legeringar med lägre metallinnehåll.Sådana arbeten får som framgår av 4 § inte förses med ansvars- ellerkontrollstämplar. Bestämmelsenavser saluhållande och försäljning "inom landet". Exportförsäljningfaller således utanför. 4§ Med ansvarsstämplar avses stämplar som är avsedda uteslutande för ädelmetallarbeten.De får endast anbringas på sådana arbeten. Paragrafenmotsvarar 3§ försia stycket LGSP och 3§ tredje stycket (delvis) i betänkandetslagförslag. Avparagrafen följer att ansvarsstämplar är avsedda för ädelmetallarbeten ochbara får anbringas på sådana. Som anges i 6§ är vissa ansvars-stämplarobligatoriska på guld- och platinaföremål, som saluhålls eller försäljs. Iövrigt får alla arbeten som fyller kraven på ädelmetallarbete i I § andrastycket förses med ansvarsstämplar. 5§ Ansvarsstämplar är tillverkarens eller importörens namnstämpel, finhaltsstämpel,ortsmärke och årsbeteckning. Namnstämpelskall vara godkänd och registrerad enligt 10 § andra stycket för att fåanbringas. Paragrafensförsta stycke motsvarar 4§ (delvis) LGSP och 4§ första stycket i betänkandetslagförslag. Iparagrafen ges bestämmelser om ansvarsstämplar. Dessa är desamma som tidigare bortsett från att identifikationsstämpel krävs också av impor törer som ansvarsstämplar. Enligt 6§ är namn- och finhaltstämpel obliga torisk vid försäljning av guld- och platinaarbeten, dock att namnstämpel kan ersättas av SP:s kontrollstämpel. Om både namn- och kontrollstämp ling skulle bli helt frivillig, skulle guld- och platinaföremål kunna omsättas utan möjlighet att identifiera den som svarar för finhallsstämpeln i de fall finhalten inte konlrolleras av SP. 36 Enligt sista stycket skallnamnstämpel vara godkänd och registrerad för Prop. 1986/87:8 att fåanvändas. sker motsvarande prövning vid registrering avtillverkare. 6§Ett ädelmetallarbete av guld eller platina skall vid saluhållande eller försäljningvara försett med finhaltsstämpel och namnstämpel. Namnstämpel behövs inte, omarbetet är kontrollstämplat enligt 8§. Namnstämpel krävs dock alltid, omarbetet är försett med ortsmärke eller årsbeteckning. Om i ett ädelmetallarbetesom saluhålls eller försäljs ingår någon del av annan metall eller annat ämneenligt 2§, skall detta vara angivet på denna del, om inte tillverkningstekniskahinder möter. Paragrafenmotsvarar 3 § andra stycket, 4 § (delvis) och 9 § andra stycket LGSP samt 3 §andra stycket, 4 § (delvis) och 9 § tredje stycket i betänkandets lagförslag. Iparagrafens första stycke ställs krav på ansvarsstämpling som villkor försaluhållande och försäljning av guld- och platinaarbeten. Som framgått av denallmänna motiveringen är detla återstoden av de krav på ansvarsoch kontrollstämplingsom LGSP har ställt. Namnstämpeln kan, som också framgått av det tidigare,ersättas med kontrollstämpel från SP. Om ortsmärke eller årsbeteckninganbringas, behövs dock namnstämpeln som identifikation. Enligtandra stycket skall liksom tidigare på sammansalla arbeten utmärkas de delarsom inte är av ädel metall. 7§Ansvarsstämpling skall göras genom tillverkarens eller, för importeradearbeten, genom importörens försorg. Som tillverkare anses även den somyrkesmässigt har givit någon annan i uppdrag att utföra ädelmetallarbeten.Tillverkaren och importören ansvarar för att ulförda ädelmetallarbetenmotsvarar åsatta ansvarsstämplar. Paragrafenmotsvarar I0§ och 11 § första stycket LGSP samt 10§ (delvis) och 11 § förstastycket i betänkandets lagförslag. Liksomför närvarande är del tillverkare och importörer som ansvarar för att ansvarsstämplingsker och att den görs korrekt. Det betyder inte att de är förhindrade attuppdra förfarandet åt någon annan. Uppdrag kan ges även till SP. Som framgåttav 6§ kan SP:s kontrollstämpling ersätta namnstämpeln. SP övertar därmed inleansvaret för produkten gentemot konsumenterna men svarar givetvis för att finhaltskontrollengjorts på ett riktigl sätt. 8§Ädelmetallarbeten som har försetts med flnhaltsstämpel skall på begärankontrolleras med avseende på flnhalt av den myndighel som regeringen bestämmer(kontrollmyndigheten). Om myndigheten finner att den uppgivna finhalten ärriktig, skall myndigheten bekräfta della med en kontrollstämpel. Kankontrollstämpling inte ske utan att arbetet skadas, får myndighelen i ställetutfärda bevis om att arbetet uppfyller fordringarna för kontrollstämpling. Omkontrollstämpling finns bestämmelser i 12-17§§ LGSP och 12- Prop. 1986/87:814 §§ i betänkandets lagförslag. nya lagen är kontrollstämplingen frivillig, även om den kan få vissa rättsverkningarenligt det föregående. Motiven flll detta har redovisats i den allmännamotiveringen. Paragrafensandra stycke överensstämmer helt med 17 § LGSP. 9§Ädelmetallarbeten eller arbeten som inte till utseendet tydligt skiljer sigfrån sådana får inte förses med stämplar eller andra märken som lätt kanförväxlas med stämplar enligt denna lag. Paragrafenmotsvarar 3§ tredje stycket LGSP och 3§ tredje stycket (delvis) i betänkandetsförslag. Påsamma sätt som tidigare skyddas stämplar och märken enligt lagen mot förväxlingsbarslämpling eller märkning. Bestämmelsen gäller också arbeten som är förväxlingsbaramed ädelmetallarbeten. 10§ Den som yrkesmässigt inom landet tillverkar eller försäljer ädelmetallarbetenav guld eller platina eller till landet inför sådana arbeten skall vararegistrerad hos kontrollmyndigheten. Detsamma gäller den som yrkesmässigt inomlandet tillverkar eller till landet inför ädelmetallarbeten av silver, somförses med ansvarsstämpel.