prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — gammal eller en nytecknadförsäkring - som sker Prop. 1986/87: 1 faller in under bestämmelsen. 11 kap. 4 S ÄktB Beträffande vad som avses med egenpensionsförsäkring hänvisas till specialmotiveringen till 10 kap. 3 §. Premiens belopp behandlas på samma sätt som engåvas värde enligt första stycket. Vid beräkningen av makarnas andelar vidbodelningen skall man beakta att för pensionsförsäkringar äravdragsgilla vid inkomstbeskattningen. Man skall med andra ord utgå från hursituationen skulle ha varit om försäkringspremien inte hade betalts.Försäkringstagarens inkomstskatt hade då ökats. Försäkringstagarens makeshälft vid bodelning skall alltså beräknas som om premien, minskad med dennaskatteökning, hade ingått i giftorättsgodset. I normalfallet lär givarens makekunna tillgodoses ur de övriga tillgångar som utgör giftorättsgodset. Skulledet inle vara fallet, ges i 13 kap. 4 § en möjlighet alt återfå premien från försäkringsbolaget. Som de sakkunniga har påpekat kan enförsäkringstagare ändra en pensionsförsäkring som innehåller etteflerievandeskydd för make till en ålderspension för försäkringstagaren. Genomen sådan åtgärd kommer försäkringen inte längre att ingå i en framtidabodelning. Förfarandet är som de sakkunniga har framhållit atl likställa meddet fallet alt försäkringstagaren tecknar en ny försäkring. Förevarandebestämmelse blir därför tillämplig. Om ändringen gjordes innantalan om äktenskapsskillnad väcktes, skall därför andra makens andel vidbodelningen beräknas som om försäkringen alltjämt hade ingått igiftorätlsgodset. Även i detta fall måste man självfallet beakta den latentaskatteskuld som är förknippad med tillgodohavandet hos försäkringsbolaget föratt värderingen skall bli rättvisande. I detta fall kan emellertidpremieinbelalningen ha ägt ram och inle i sin helhet ha belastatetl visst års inkomst. Beaktandet av skatteskulden får ske på annat sätt än idet behandlade fallet (jfr NJA 1975 s. 288). I tredje stycket anges också att motsvarande ökningskall ske vid beräkning av den efterlevande makens andel vid bodelning medanledning av makes död, om någon av makarna har minskat sitt giftorältsgodsgenom atl lämna ett förskott på arv som skall avräknas på arvet efter denavlidne (jfr 13 kap. § GB). Bestämmelserna om förskott på arv (se 6 kap. ÄB)medger inte att del uppkommer en brist på den avlidnes sida som ger denefterlevande en fordran motsvarande vad som inte utgått till honom eller hennevid bodelningen. Förskottet skall nämhgen inte tas upp till högre värde än vadsom kan avräknas från förskoltslagarens lott. Bestämmelsen i tredje stycket kan till skillnadfrån bestämmelserna i första och andra styckena åberopas även om den andramaken har samtyckt till den åtgärd som en make har vidtagit. När det gällerpremiebetalningar för egen pensionsförsäkring ingår dessa i regel som etlnormalt led i familjeekonomin,och det skulle framstå som egendomligt att göra veder- Prop. 1986/87: 1lagsregelns tillämplighet beroende av om samtycke förelåg eller ej. Såvitt 11 kap. 5 § ÄklB gäller förskott på arv är det en vederlagsregel som ärbetingad av arvsrättstekniska skäl. Vid tillämpningen av den regeln saknarfrågan om samtycke betydelse. Summan av det giftorättsgods somden ena maken skall få för täckning av skulder och vid delning av återståendegiftorättsgods utgör hans eller hennes andel i boet. Ett underhällsbidrag somhar förfallit till betalning och som en make enligt 6 kap. 8 § skall betala medett engångsbelopp till den andra maken skall vid bodelningen dock tas från vadden bidragsskyldiga maken har rätt till utöver egendom till täckning av skuld.Den bidragsskyldiga makens andel skall minskas och den andra makens andel ökasmed de belopp som detta föranleder. (Jfr 11 kap. 5 § i de sakkunnigas förslag) Det giftorättsgods som en makeskall tilldelas vid bodelningen utgör summan av vad maken skall få lilltäckning av sina skulder och vad maken skall få genom en tillämpning avlikadelningsregeln på nettogiflorältsgodset, allt efter de beräkningsgrundersom angivits i 2-4 §§. Den summa som på detta sättberäknas är enbart elt värde. Under andelsberäkningen görs således ingenfördelning av bestämda lillgångsob-jekt. I 13 kap. 10 § GB finns enföreskrift om att ett till betalning förfallet underhållsbidrag, som en makeefter äktenskapsskillnad har att en gång för alla utge till den andra maken(s.k. engångsunderhållsbidrag) skall vid bodelningen utgå av vad den förstamaken skall erhålla vid bodelningen i den mån detta inte är avsett förskuldtäckningen. Syftet med bestämmelsen är att makarnas inbördes anspråkskall så långt det är möjligt kunna slutiigt regleras genast vid bodelningen.Regeln medför att den underhålls-berättigades anspråk får stå tillbaka försådana fordringar som den förpliktade makens borgenärer har och som haruppkommit före det att talan om äktenskapsskillnad väcktes. Däremot går makensanspråk före de fordringar som den förpliktade makens borgenärer har och somhar uppkommit efter nämnda tidpunkt. Om makens anspråk inte kan tillgodoses urden egendom som den förpliktade erhåller vid bodelningen, får maken däremotkonkurrera enligt allmänna regler med de senare borgenärerna om att fåbetalning. Familjelagssakkunniga harframhållit att det är diskutabelt om anspråk på engångsunderhåll fortfarandeskall anses vara härlett ur äktenskapet på ett sådant sätt att del skall gåföre sådana fordringar på den förpliktade som har uppkommit efter del att talanom äktenskapsskillnad har väckts men före bodelningen. Eftersom makar fritt kanöverenskomma om underhållsbidrag, ger gällande ordning enligt de sakkunnigaett visst utrymme för spekulation på borgenärernas bekostnad. ' 11 kap. 6 § i propositionsförslaget. Den sammankoppling som har skettmed bodelningsuppgörelsen skall Prop. 1986/87: 1 emellertid ses mol bakgrundenav alt engångsunderhållet även har varit 11 kap. 6 § ÄktB avsett som ettkorrektiv mol oskäliga verkningar av likadelningsregeln vid bodelning eller somelt medel atl tillerkänna den ekonomiskt svagare maken mer än de vanliga bodelningsreglernaskulle ha gjort. De jämkningsregler vid bodelning som finns i GB och dejämkningsregler som har tagits in i 12 kap. I § ÄktB har alla det gemensamt attde aldrig kan medföra annat än alt en make får behålla mer av sin egen egendomän om jämkning ej sker. Någon överföring av egendom mellan makar kan såledesinle ske med hjälp av jämkningsreglerna. Genom jämkning av äktenskapsförord(jfr 12 kap. 3 § ÄktB) kan däremot åstadkommas att egendom överförs mellanmakar. Det blir av särskild betydelse i de fall då en make efter ett intealltför kortvarigt äktenskap skulle komma atl slå helt eller nästan helt ulanegendom efter en bodelning på grand av villkor i ett äktenskapsförord om attall eller nästan all egendom i boet är den andra makens enskilda egendom. Genomen jämkning av detta villkor i äktenskapsförordet kan man i ett sådant fallåstadkomma ett mera rimligt bodelningsresultat. Av skäl som har redovisats i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.4.6) har jag inte följt de sakkunnigas förslagom jämkning av villkor i gåvor och testamenten om att egendom skall varamottagarens enskilda. En följd av detta ställningstagande är emellertid att denekonomiskt svagare maken med en tillämpning av de vanliga bodelningsreglernaibland skulle komma all erhålla orimligt lite egendom vid bodelningen. Fördessa fall innehåller de västnordiska ländemas lagstiftning särskildajämkningsregler, de s. k. orimligt-ringa-reglerna, som medger jämkning avbodelningsresullatet. Dessa regler kan också medföra att egendom överförs frånden ekonomiskt starkare lill den ekonomiskt svagare maken. Samma syfte haralltså i fyllts av regeln i 13 kap. 10 § GB omengångsunderhåll. Eftersom några regler om jämkning av villkor i gåva ellertestamente inte förs in i ÄktB, bör även i fortsättningen engångsunderhållkunna användas för alt korrigera orimliga bodelningsresultat i dessa fall. Om en make skall betala etlengångsunderhåll till den andra maken vid bodelningen, skall således andelarnaberäknas med hänsyn härtill. Del bör observeras alt avdrag förengångsunderhållet aldrig kan göras på det värde som en make tilldelas förtäckning av skulder. Egendomens fördelning på lotter Med ledning av de andelar som harberäknats för makarna skall giftorättsgodset fördelas på lotter. Varje makehar rätt att på sin lott i första hand få sin egendom eller den del av dennasom han eller hon önskar. (Jfr 11 kap. 6 § i de sakkunnigasförslag) ' \ 1 kap. 7 § i propositionsförslaget. Paragrafen motsvarar 13 kap. 13 § GB. 1986/87: 1 Andelsberäkning och lottläggning ärsom redan har framhållits två helt ll kap. 7 § ÄktB skilda delar av ettbodelningsförfarande. När makarnas andelar har räknats fram med hjälp avreglerna i 1-5 §§ - och eventuellt med tillämpning av jämkningsreglerna i 12kap. - återstår alltså atl fördela de i giftorättsgodset ingåendeegendomsobjekten mellan makarna. Denna fördelning av objekten benämnslottläggningen. Varje make skall få en lott ur det sammanlagdagiflorättsgodset. skall i princip innehålla objekt till så stortsammanlagt värde att del motsvarar värdet av makens andel enligt I -5§§. Enligt förevarande paragraf harvarje make rätt att på sin lott i första hand få sin egendom eller den del avdenna som maken önskar. Den make som har alt utge egendom ur sittgiftorättsgods till den andra maken får alltså själv avgöra vilkaegendomsobjekt som skall lämnas över. Den egendom som lämnas till den andra makenfår dock inte vara uppenbart olämplig för denne i den mån del är möjligt atlupprätthålla denna princip (se 11 kap. 8 § första stycket). Nuvarande lottläggningsbestämmelseri 13 kap. 13 § GB inleds med en föreskrift som innebär att varie make eller, omden ena maken är död, den efterlevande maken har rätt att på sin lott erhållaarbetsredskap och andra lösören som krävs för att maken skall kunna fortsättamed sin yrkesverksamhet. För dödsfallssituationen behövs inte längre en sådanregel med hänsyn till de nya skyddsregler för efterlevande make som i övrigtskall gälla, t. ex. reglerna om rätt för den efterlevande maken atl vidbodelningen behålla sin egendom och de nya reglerna om makes arvsrätt. Ävenför bodelning i andra fall bör regeln kunna undvaras, eftersom debehovspröv-ningsregler beträffande bohag som har tagits in i 11 kap. 7 § oftakommer att omfatta även arbetsredskap, l.ex. skrivmaskiner och hushållsmaskiner.När det blir fråga om mera speciell utrastning har det inte ansetts föreliggaskäl att ställa upp särskilda regler i ÄktB. Om en make driver en sådanspeciell yrkesverksamhet med särskild utrustning får frågan vem som skalltilldelas egendomen i första hand bero av vad makarna själva har kommit överensom. I andra hand får del lösas enligt de vanliga lottlägg-ningsreglerna. Bestämmelserna i förevarandeparagraf gäller även till förmån för en avliden makes rättsinnehavare. Den make som bäst behöver makarnasgemensamma bostad eller bohag har rätt att få denna egendom i avräkning på sinlott eller, om värdet är ringa, utan avräkning. Denna rätt gäller dock inte omegendomen är den andra makens enskilda enligt 7 kap. 2 § andra stycket 2-4. Enförutsättning för att en make skall få överta en bostad eller bohag somtillhör den andra maken är vidare att etl sådant övertagande även med hänsyntill omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. ' 11 kap. 8 § i propositionsförslaget. 12 1986/87. Svararegendomen för skuld som är förenad med särskild förmånsrätt i Prop.1986/87: 1 egendomen, är en ytterligare förutsättning för ett övertagande attden ukap. 7 § ÄktB andra maken befrias från ansvar för skulden eller attmedel lill att betala denna har salts under särskild vård. När den ena maken är död, gäller första stycketendast till förmån för den efterlevande maken. (Jfr11 kap. 7 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafen gäller fördelningen av makarnasgemensamma bostad och bohag vid lottläggningen. Den får framför allt betydelsenär en make vill överta en bostad eller bohag som tillhör den andra maken. Lagen (1959:157) med särskilda bestämmelser ommakars gemensamma bostad har i enlighet med familjelagssakkunnigas förslag arbetatsin i ÄktB. I förevarande paragraf finns sålunda i första stycket den centralaregeln om den ena makens rätt atl vid separationen överta en bostad som tillhörden andra maken men som under äktenskapet har utgjort makarnas gemensammabostad. Jämfört med lag innebär de nyabestämmelserna i första stycket en viss utvidgning av övertaganderätlen. Denbeslår i alt även fastighet som är enskild egendom omfattas av bestämmelsernaunder förutsättning alt bostaden har blivit enskild egendom genom äktenskapsförord.Fastighet som har blivit enskild egendom genom att villkor om del har ställtsupp vid gåva eller i testamente omfattas däremot inle heller i fortsättningenav övertaganderätlen. Om en sådan faslighet har bytts ut mot en annan gälleremellertid övertaganderätten. Det kan nämligen inte anses lika angeläget attskydda en sådan fastighet mol övertagande som när det gäller den ursprangligafastigheten. Vid avvägningen mellan del skyddsinlresse som kan antas föreliggamed hänsyn lill villkoren vid gåvan eller i testamentet å ena sidan och detsociala skyddsintresse som tillgodoses genom övertagandereglema, får del ansesatt del senare väger tyngre när det gäller utbytesfastigheten. Denursprungliga fastigheten kan däremot vara en släktgård eller liknande somgivaren eller leslatorn har önskat hålla kvar inom sin släkt. Allutbytesfastigheten skall kunna övertas innebär inte något nämnvärt avsteg frånprincipen att villkor i gåvor och testamenten inte skall kunna jämkas. Den somövertar fastigheten skall i princip betala fullt pris för den (se 11 kap. 9 §).Någon värdeöverföring i strid med villkoren vid gåvan eller i testamentet blirdet alltså inte fråga om. När del gäller hyresrätt eller bostadsrätt har fullövertaganderält funnits redan i gällande lag. ÄklB innebär ingen annan ändringi det än den anpassning som sker beträffande egendom som är enskild på grand avvillkor om det vid gåva eller i testamente. Enligt de nya reglerna i första stycket skallliksom en behovsprövning ske när det skall avgöras vilken make somskall få bostaden. sombäst behöver bostaden skall fä den. Av sista meningen i förevarande Prop.1986/87: 1 stycke framgår dock att makes rätt att överta bostaden liksom förnärva- 11 kap. 7 § ÄktB rande skall gälla endast om det även med hänsyn tillomständigheterna i övrigt framstår som skäligt. Som har framhållits i motiventill den nu gällande lagen (prop. 1959:70 s. 28) måste därvid - utöverbostadsbehovet - beaktas de ekonomiska hänsynen till den make som ägerbostaden. Även den omständigheten att bostaden kan ha ett affektionsvärde förden make som äger den skall beaktas. Detta får i regel anses vara fallet medsläktgårdar och liknande bostäder. Atl en bostad har utgjort den ena makensföräldrahem kan vidare tala emot att den andra maken får överta den. Om det finns omständigheter som talar emot ettövertagande får dessa vägas mol det behov som den make som vill överta den harav bostaden. En helhetsbedömning av situationen skall alltså ske. Av vad som anförts i anslutning lill 7 kap. 4 §framgår att övertaganderätlen i förevarande paragraf inte gäller andrabosläder än makarnas gemensamma permanentbostad. Därmed förstås i regel denbostad på vilken de båda är kyrkobokförda. Fritidsbostäder omfattas såledesinte av övertaganderätten. Första stycket innehåller också en annanbetydelsefull nyhet i förhållande till gällande rätt. En make får genombestämmelserna i detta stycke rätt att överta även makarnas gemensamma bohagefter en behovs- och skälighetsprövning av samma slag som beträffande bostaden(se vidare avsnitt 2.3 i den allmänna motiveringen). Även här omfattarövertaganderätlen både giftorättsgods och egendom som är enskild genomäktenskapsförord. I bohaget ingående egendom som är enskild därföratt den har trätt i stället för annan enskild egendom omfattas också avövertaganderätten, oavsett om den ursprungliga enskilda egendomen blivitenskild genom äktenskapsförord eller av andra skäl (jfr 7 kap. 2 § andrastycket 5). Beträffande vad som skall anses utgöra makarsgemensamma bohag hänvisas till specialmotiveringen till 7 kap. 4 §. Vid behovs- och skälighetsprövningen enligt förstastycket gäller det, som sagts, att anlägga en helhetssyn. Många olika faktorerkan vara av betydelse i detta sammanhang. Några har redan berörts. Härutöverskall endast pekas på några faktorer som mera regelmässigt förekommer och somhar särskild tyngd. Om det finns barn i äktenskapet och den ena makenensam får vårdnaden om barnen, har denne i regel störst behov av bostaden. Ärden ena maken död när bodelning sker, får den efterlevande maken i regel ansesha behov av att få överta bostaden. Om det inte finns testamente konkurrerar juf.ö. en sådan make endast med barn lill den avlidna maken som inle är barn tillden efterievande maken (jfr de nya bestämmelserna i 3 kap. I och 2 §§ ÄB). Enligtvad som framhållits kan enligt de nya reglerna i första Prop. 1986/87: 1stycket även en fastighet som är enskild egendom på grund av äktenskaps- llkap. 7 § ÄktB förord bli föremål för övertagande. All fastigheten utgör den enamakens enskilda egendom kan dock få betydelse när man bedömer frågan om denandra makens rätt att överta den. Alt makarna genom äktenskapsförord har gjortfastigheten till den enes enskilda egendom är en av de omständigheter i övrigtsom skall beaktas vid prövningen. 1 sådana fall bör hänsyn tas bl.a. till hurlång lid som har gått sedan äktenskapsförordet upprättades, vad som därvid fårantas ha varit makarnas syfte och hur de ekonomiska förhållandena harutvecklat sig . Allmänt sett bör det krävas starkare skäl för etlövertagande om egendomen är enskild än om den är giftorältsgods. Vad som har sagts om bostad gäller även bohag. Omen make får överta bostaden, är det emellertid mycket som talar för att makenfår överta även sådant bohag som behövs för alt bostaden skall kunna utnyttjaspå ett rimligt sätt. Del finns således ett visst samband mellan rätten attöverta bostaden och rätten alt överta bohag som är nödvändigt för bostadensutnyttjande. Däremot kan det mera sällan hävdas att ettövertagande av bostaden medför ett behov av att överta bohaget i dess helhet.Ofta torde bostaden kunna utnyttjas på etl rimligt sätt om endast en viss delav bohaget övertas. När den ena maken tilldelas bostad och bohag somtillhör den andra maken, skall egendomens värde avräknas från den förstnämndamakens andel vid lottläggningen. Detta framgår av första stycket. Sådanavräkning skall ske även om bostaden eller bohaget är enskild egendom. Omlotten inle räcker till, skall den övertagande maken betala mellanskillnadentill den avstående maken (se 11 kap. 9 §). En nyhet är dock att en make enligtförsta stycket kan få överta egendomen utan avräkning, om värdet av del somövertas är ringa. Detta gäller även när en make vid bodelningen tilldelasbostad eller bohag som tillhör honom eller henne. Härigenom blir det möjligtatt i sådana fall då tillgångarna begränsar sig lill ett hem av mindreomfattning låta den som bäst behöver hemmet behålla det utan alt någotskuldförhållande lill den andra maken behöver skapas. Om den egendom som en make vill överta med stöd avförsta stycket besväras av en skuld med särskild förmånsrätt i egendomen,gäller särskilda villkor för övertagandet. De skulder som avses är främstsådana som har inlecknals i en fastighet eller tomträtt samt skulder medsäkerhet i form av pant i bostadsrätt. Makarna är givetvis oförhindrade all vidbodelningen komma överens om att den make som förut har ägt fastigheten e.d.fortfarande skall personligen svara för skulden. Ett sådant arrangemang kandock tänkas kräva medgivande av borgenären. Om denna make emellertid inte villslå kvar som gäldenär, krävs för etl övertagande av egendo- men att denne befrias från ansvar för skulden eller attmedel till betalning Prop. 1986/87: 1 av skulden har satts under särskildvård. Ett sådant byte av gäldenär 11 kap. 8 § ÄktB kräver normalt medverkanav borgenären. Problemet är inte nytt. Det finns när egendom somsvarar för skuld med särskild förmånsrätt i egendomen vid bodelning skallövergå f.ån den ena maken till den andra. Om den ena maken är död närbodelning skall ske, gäller bestämmelserna i första stycket endast till förmånför den efterievande maken (jfr 3 § lagen 1959: 157 med särskilda bestämmelserom makars gemensamma bostad). Detta gäller oavsett om bodelning sker medanledning av makens död eller därför att talan om äktenskapsskillnad hadeväckts innan maken dog. Den avlidna makens arvingar och testamentstagare harsåledes ingen övertaganderätt enligt förevarande paragraf. En make, vars giflorättsgods ivärde överstiger hans eller hennes lott, har rätt att i stället för att lämnaegendom till den andra maken betala motsvarande belopp. Om godtagbar säkerhetställs för betalningen, kan maken få skäligt anstånd med denna. Lämnas intenågon betalning, har den andra maken rätt att så långt det är möjligt få sådanegendom som inte är uppenbart olämplig för honom eller henne. När bodelning sker med anledning avden ena makens död, gäller första stycket endast till förmån för denefterlevande maken. (Jfr 11 kap. 8 § första och tredje styckena i desakkunnigas förslag) Paragrafen saknar motsvarighet i GB. Enligt gällande rätt har en makerätt alt vid bodelningen behålla viss egendom även om den i värde överstigerhans eller hennes andel. Det gäller faslighet som tillhör makens giftorältsgodsoch sådan annan egendom ur makens giftorättsgods som det av särskild anledningkan vara av intresse för honom eller henne att behålla. Om maken skall fåbehålla egendomen, måste han eller hon dock kompensera den andra maken genomatt betala för övervärdet med pengar (13 kap. 13 § första stycket GB). Är makendöd när bodelning sker, har bara dennes bröstarvingar motsvarande rätt ochendast såvitt gäller en fastighet som har förvärvats från en släkting lill denavlidne i rätt uppstigande led eller från en sådan släktings dödsbo (13 kap. 13§ tredje stycket GB). I enlighet med de sakkunnigasförslag har en makes möjlighet atl behålla sin egendom och betala andra makenmed pengar nu utvidgats. Första stycket i förevarande paragraf omfattar allslags egendom som ingår i makens giftorättsgods. Den får dock sin begränsninggenom de special- ' 11 kap. 9 § i propositionsförslaget. regler om rätt för denandra maken att överta bostad och bohag som Prop. 1986/87: 1 har behandlats (11 kap. 7 §). 11 kap. 8 § ÄkiB Om en make inte genast kan erlägga kontantbetalning motsvarande det överskjutande värdet, kan maken få skäligt anståndmed betalningen under förutsättning att godtagbar säkerhet kan ställas. Ärmakarna inte ense om hur anståndet skall avse, bör än sexmånader från bodelningen inte komma i fråga. 1 första hand ankommer det påmakarna själva alt komma överens om vad som är en godtagbar säkerhet. Om någonöverenskommelse inte uppnås, bör i vart fall pant eller borgensförbindelsegodtas. Såvitt gäller borgensförbindelsen bör den dock ställas såsom för egenskuld. Om den ingås av två eller flera personer gemensamt, bör den varasolidarisk. Även en garantiförbindelse av en bank eller ett annat liknandekreditinstitut bör anses utgöra en godtagbar säkerhet. Enligt 13 kap. 13 § GB har en make, som vidbodelningen skall lämna en del av sitt giftorättsgods till den andra maken,rätt att fritt välja vad som skall överlämnas. Som de sakkunniga har framhållitkan emellertid denna frihet missbrukas så att egendom som är uppenbart olämpligför den mottagande maken överlämnas. Första stycket innehåller därför den nyhetenatl den mottagande maken har rätt att så långt det är möjligt få sådan egendomsom inle är uppenbart olämplig för henne eller honom. Bestämmelserna i första stycket gäller också närbodelning sker med anledning av mål om äktenskapsskillnad och det på ena sidanfinns arvingar och testamentstagare till en avliden make.