prop · GA03135 · 1986-12-31 00:00:00 — Ilikhet med ett stort antal andra remissinstanser avstyrkte länsstyrelsenutredningens förslag i denna del. a. att en avkriminaliseringrimmade illa med den skärpta syn på miljöbrottslighel som samhället intagit.Vidare menade att om straffpåföljd ersattes med avgift kundedetta uppfattas som om påföljdssystemet medgav att det gick att köpa sig frifrån påföljd. Förslaget förkastades också av departementschefen i propositionenlill ändringar i miljöskyddslagen. De skäl som då kunde åberopas moten avkriminalisering har enligt mening minst samma styrka i dag.Länsstyrelsen är därför klart negativ till förslaget i denna del. Enomständighet, om än kanske av mindre betydelse, som isammanhanget ocksä vill peka pä är nuvarande möjlighet enligt 20 §miljöskyddsförordningen att utnyttja förundersökningsmaterial i samband medutredning om påförande av avgift. En avkriminalisering skulle medföra att dennamöjlighet går förlorad. Enligt mening talar, mot bakgmnd av detanförda, övervägande skäl för att nuvarande system med avgifter och straff behålles.Avgiften bör vara ett komplement till straffet och utgå utom i de mindreallvarliga fallen. Åtskillnad bör även fortsättningsvis göras mellan överträdelsersom haft direkt betydelse för miljön och övriga överträdelser. Kränkningsrekvisitetbör av denna anledning finnas kvar. En uppmjukning av detta rekvisit böremellertid övervägas så att avgifter kan komma ifråga i väsentligt flersituationer än vad nu är fällt. Av samma skäl bör - med ett bibehållet kränkningsrekvisit- man överväga en lättnad av nuvarande beviskrav på orsakssamband mellanöverträdelser och miljöpåverkan. Överensstämmelse med beviskravet i den nyligenikraftträdda miljöskadelagen bör därvid eftersträvas. Enligt länsstyrelsensmening är det inte rimligt atl ett starkare beviskrav skall gälla för bestämmandelav avgifter än vad som är fallet i en skadeståndssituation. I miljöskyddssammanhang förekommer, förutomsanktionsavgifter, även prövnings- och lillsynsavgifter. I vissa fall talar man också om ut- släppsavgifier. Beteckningen "miljöskyddsavgift" anger inte att detär 154 fräga om en sanktion och kan därför förväxlas med deövriga nämnda Prop. Detta förhållande är intetillfredsställande. En ändrad 1986/87: 135 beteckning för sanklionsavgifternabör därför övervägas. "Överträdelseavgift" eller någon liknandebeteckning skulle kunna användas. Sammanfattningsvis menar all erfarenheternaav nuvarande sanktionsregler är så begränsade, att det är för tidigt atl pågrundval härav göra mera genomgripande förändringar i dessa regler. Sådana förändringarbör ej heller ske ulan en bred analys av hela systemet av"genomföranderegler". Dessutom bör påföljdsregler i närliggandelagstiftning beaktas. Länsslyrelsen menar därför atl nuvarande sanklionssyslemmed straff och avgifter tills vidare bör vara kvar. En höjning av avgifterna samlen uppmjukning av kränkningsrekvisitet och beviskraven bör emellertid redan nukunna genomföras. i : kantveklöst instämma i uppfattning atl gällande sanklionssyslemhittills visat sig otillräckligt för all upprätthålla respekten för miljöskyddslagstiftningen.Överträdelser av bestämmelserna leder i allt för få fall till adekvatastraffpåföljder och systemet med miljöskyddsavgift har visat sigsvårhanterligt. Atl under dessa förhållanden försöka ersätta flertaletstraffbestämmelser med bestämmelser om sanklionsavgifter förefaller naturligt.Så har med framgång skett på en rad andra områden såsom inom byggnads-, taxerings-,tull- och trafikområden. Del måste dock allvarligt ifrågasättas om det avnaturvårdsverket föreslagna avgiftssystemet alls följer de riktlinjer för sankfionsavgiftersom ställt sig bakom (prop 1981/82 s 21 ff). Enligt dessa riktlinjerbör bestämmelserna om beräkning av avgiftsbeloppet i all möjlig utsträckningkonstrueras så att de utgår från ett mätbart moment i den aktuella överträdelsensom gör del möjligt att förutse och fastställa hur stor avgiften skall bli i detsärskilda fallet. Enligl förslagel skall utgångspunkten vid bestämningen avavgiften vara den "ekonomiska fördelen av den aktuellaöverträdelsen". Även om ger flera exempel på hur dennaekonomiska fördel skall beräknas måste det dock vara svårt att i många fall medgodtagbar säkerhet fastställa storleken av den ekonomiska fördelen. "Normalavgiften" skall vara tvä gånger "den ekonomiskafördelen". Sänkning av normalavgiften fill hälften eller höjning till dendubbla skall kunna ske med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet.De omständigheter som framför allt skall beaktas anges vara företagarens"förhållningssätt" i samband med överträdelsen. - Med ett såkonstruerat avgiftssystem är det knappast möjligt att förutse och fastställahur stor avgiften skall bli i det särskilda fallet. Enligt mening ger det föreslagnaavgiftssystemet alltför stort utrymme för godtyckliga bedömningar vidbestämningen av avgiftsbeloppen. Systemet uppfyller inle rimliga rättssäkerhelskrav. Om avgiftssystemet trots del sagda genomförs, anser länsslyrelsenatt koncessionsnämnden bör vara beslutsmyndighet. Avgiftssystemet ger, som nämnts, utrymme för myckel vida skönsmässiga bedömningar och 155 dessa bör därför ankomma på en myndighel som arbetar underdomstols- Prop. mässiga former och som besitter sakkunskap på området. 1986/87: 135 I förslag har handläggningsformerna iövrigt inte berörts. Det förefaller dock som om verket förutsätter all avgiftsfrågor,liksom , skall tas upp av koncessionsnämnden på talan av naturvårdsverket.Systemet kräver emellertid att länsstyrelserna och miljö- ochhälsoskyddsnämnderna initierar avgifisärendena och tillhandahåller etl bedömningsunderlagpå liknande sätt som sker dä miljöbrott anmäls till ålal. Ur handläggningssynpunklblir det föreslagna systemet förhållandevis tungrott jämfört med övriga nugällande system för sanktionsavgifter. Elt skäl till alt nuvarande miljöskyddsavgifter visat sigvara bristfälliga som sanktionsmedel uppges vara att miljöskyddslagens rekvisitför avgift är alltför stränga. För all avgift skall utgå krävs altöverträdelsen medfört dels ekonomiska fördelar för den som utövar denmiljöfarliga verksamheten, dels förorsakat betydande störningar föromgivningen eller risk för sådana störningar. Svårigheten all styrka betydandestörning eller risk för sådan störning sägs vara del främsta skälet till attnaturvårdsverket inte aktualiserat mer än fem avgiflsärenden hoskoncessionsnämnden. Om miljöskyddsavgifien som sanktion skall göraseffektivare förefaller det mot denna bakgrund vara logiskt att lindra rekvisitenför avgiften. vill t.o.m. ifrågasätta om inte rekvisitel"betydande störningar för omgivningen eller risk för sådanastörningar" bör slopas helt. För att avgift skall utgå bör del varatillräckligt att konstatera att en föreskrift eller ett villkor överträtls.Föreskriften eller villkoret har ju, såsom nämner i sittförslag, uppställts just för atl förebygga eller begränsa miljöstörningar. Manmåste utgå från atl villkor och föreskrifter i dessa sammanhang är sakligtgrundade. Överträdelser av dem måste följaktligen, åtminstone typiskt setl,innebära risk för miljöstörningar. Eftersom miljöskyddsavgiften enligl sävälgällande lag som framlagt förslag skall bestämmas till ett belopp som ärrelaterat till de ekonomiska fördelarna av överträdelsen kan del inte varaorimligt alt för uttagande av miljöskyddsavgift bibehålla kravet på attöverträdelsen medfört sådana fördelar. Om sådana fördelar inte inträttföreligger nämligen inle heller någon grund för beräkning av avgiften. Etl sålunda modifierat avgiftssystem förutsätter dock etlbibehållande av nuvarande straffbestämmelser i miljöskyddslagen.Miljöskyddsavgift kan som påföljd endast komma i fråga vid grövre överträdelserav föreskrifter. I likhet med anser länsslyrelsen att de opredslutformade villkoren i lillståndsbesluten är ett av de främsta skälen lill atlifrågasatta överträdelser i så få fall leder till straffsanktion. Länsstyrelsenkonstaterar med tillfredsställelse atl påböriat ett arbete föratl få till stånd en uppstramning av tillsiåndsmyndigheternas villkorsformuleringar. Sammanfattningsvis avstyrker länsstyrelsennaturvärdsverkets förslag till sanklionsavgifter men förordar i ställel att nugällande rekvisil för uttagande av miljöskyddsavgifl ses över och lindras. i : I nalurvärdsverketsframställning föreslås 156 delsall reglerna om miljöskyddsavgiften ändras för all få lill stånd en Prop.effektivare och mera automatiskt verkande ekonomisk sanktion i fråga om1986/87: 135 miljöbrott, dels atl en avkriminalisering sker av flertalet av deöverträdelser som f. n. kan föranleda ålalsprövning enligl gällandelagstiftning. har i sin egenskap av tillsynsmyndighet enligtmiljöskyddslagen skaffat en relativt god kunskap om detnuvarande päföljdssystemet och dess nackdelar. har ett ljugotal överträdelser av miljöskyddslagensbestämmelser översänts till åklagaren för ålalsprövning. De akluella överlräddsernahar av i samtliga fall bedömts som icke ringa. Flertalet fall hargällt brott mot skyldigheten alt tillslåndspröva miljöfarlig verksamhel av nägotslag. Handläggningen av dessa ärenden har varit relativt okomplicerad ochregelmässigt lett lill fällande dom. Fem fall har emellertid gällt ifrågasattaöverträdelser av i tillslåndsbeslut fastställda villkor vilka kunnat leda tilleller lett lill betydande överutsläpp av förorenade ämnen till naturmiljön -dvs. den typ av miljöbrott i föreliggande rapport i förstahand diskuterar. , och hari elt samarbetsprojekl låtit rältsve-tenskapliga institutionen vid universitetgranska de fem aktuella ärendena. Resultatet har nyligenpresenterats i en rapport . åtalendasi väcktes i ett av de fem fallen. Påföljden i det sistnämnda fallet blev600 kronor böter för åtskilliga överuisläpp av kvalificerat miljöfarliga ämnen.I rapporten granskas ingående handläggningen av de fem fallen och påtalas olikaproblem och svårigheter atl driva miljömål åtalsvägen - bl. a. pekas påsvårigheten i många fall att hitta person i ansvarig ställning som kan ställastill svars för ett inträffat övemtsläpp. 1 rapporten konstaterassammanfattningsvis att ett miljöfarligt förelag tämligen riskfritt kan brytamot miljöskyddslagen. Skulle mot förmodan förseelsen leda till fällande domblir påföljden sannolikt ringa. Någotfall som blivit föremål för prövning av miljöskyddsavgift har ännu inte förekommit i länet. Dock har frågan om miljöskyddsavgift diskuterats i flera av de ärenden som varit föremål för åtalsprövning . har härvid ifrågasatt om inte ett utdömande av miljöskydds avgifl varit en lämpligare påföljd än ålalsprövning. Orsaken härtill är att många av de övemtsläpp som förekommit vid större anläggningar inle orsakats direkt av slarv eller vårdslöshet utan mer av orsaker som företa gen inte direki kunnat råda över ex inträffade maskinhaverier, driftstör ningar och liknande. I dylika fall där naturmiljön belastats med betydande utsläpp men där ingen enskild person direkt kan ställas till ansvar förefaller det mer naturiigt att en avgift tas ut från det allmännas sida. Del har dock i de fall som aktualiserats i länet förelegal svårigheter all bevisa atl utsläp pet lett lill risk för betydande skador. Frågan diskuterades senasl i ett ärende rörande en skogsindustri där reningsanläggningen varil ur funktion under några månaders lid vilket hade till följd atl utsläppen av fiber till vattendraget fördubblades. Trols detta betydande överutsläpp var det svårt att direkt klarlägga vilka skador eller risk för sådan som förelegat. Frågan om miljöskyddsavgifl fördes med anledning härav inte vidare. Mot bakgrund av vad som anförts ovan anser länsslyrelsenalt det är Prop. angeläget alt få till stånd ett effektivaresanktionssystem. Nalurvårdsver- 1986/87: 135 kels förslag synes innebära enlämplig skärpning i detta hänseende. i : Inledningsvis vill länsslyrelsenframhålla att föreslagen ändring av avgiftssystemet för överträdelser av bl.a. lillståndsvillkorbör kunna leda till båttre resultat vad avser påföljden av miljöbrott.Hittillsvarande regler har inte visat sig fungera på ett tillfredsslällandesätt. 1 föreliggande förslag till ändring av reglema om miljöskyddsavgiflsågs ingenting om vem som skall utföra erforderligt utredningsarbete m. m.Eftersom är den helt dominerande tillsynsmyndigheten ligger delnära till hands att uppfatta att det blir denna myndighet som får ulföra dettaarbete. Av förslaget har ingenting sagts om roll ihandläggningen av ärenden angående miljöskyddsavgiften. Länsstyrelsensförhållande i denna ärendehantering är inte berörd och detta är en stor brist.Skall involveras i arbetet, vilket är sannolikt, krävsytterligare arbetsinsatser och detta kommer om resurserna inle ökas alt medföraännu mindre lid för det löpande tillsynsarbetet. Den administrativa hanteringen av avgiften måsteytterligare utredas och då gärna mer detaljstuderas. Förslagel borde ävenbelysa möjligheten att lägga utdömande och indrivning av miljöskyddsavgifter pålänsstyrelsen med överklagningsrätt hos koncessionsnämnden. harju ett administrativt system när det gäller indrivande av avgifterför prövning och tillsyn enligt miljöskyddslagen och detta system kan säkertutökas att även klara administrationen av miljöskyddsavgifier. Den ekonomiska fördelen av ett miljöbrott kan i vissa fallvisa sig omöjlig att beräkna. Antag att del vid en skjutbana är regleradeskjullider och dessa inte respekteras utan skjutning sker på helt andra tider.Hur skall etl sådant brott kunna omsättas i ekonomiska fördelar. Det finnssäkert andra svårbedömda fall och därför bör beräkningen av avgifterna ytteriigareutredas. Innan en ändring av reglerna om miljöskyddsavgiften görsbör alla föreslagna ändringar i övrigt vad gäller miljöskyddslagstiftningen genomföras.Detta är nödvändigt för att kunna får en total överblick över lagstiftningen. Enligt lånsstyrelsens uppfattning får ingen förändring avarbetsuppgifterna ske som kan komma att negativt påverka tillsynsarbetet,vilket i en svår arbetssituation oftast blir fallet. Tillsynsarbetet måste istället effektiviseras. Vidare måste roll ihandläggningsförfarandet av ärenden om miljöskyddsavgifter klarläggas ochresursfrågan belysas. i : Sanktionsregler som byggerpå i första hand ett avgiftssystem har i och för sig fömtsättningar att bli etteffektivare verktyg för tillsynsmyndigheterna än det som står ull buds.Länsstyrelsen kan därför rent allmänt vitsorda en ändring av nuvarande systempå så säll att enklare överträdelser av bestämmelserna i miljöskyddslagen m. m.i första hand får till påföljd en avgift, inte en anmälan till ålal. Det är svårare att uttala sig om hur reglerna för ettsådant nytt sanktions system i detalj skall utformas. ställer sigtveksam till förslag till en så Prop. gott som automatisktutfallande avgift för jawir/Za överträdelser enligl den /87: 135föreslagna nya 52 § i miljöskyddslagen. Detta gäller t. ex. överträdelser avvillkor i tidigare fattade lillståndsbeslut. Här fär de nya reglerna dessutom iviss män karaktären av retroaktiv lagstiftning eftersom avgifterna kommer atttillämpas på omständigheter som fastställls innan lagen kom lill. Ivissa andra fall, t.ex. brott mol bestämmelser i lagens 10§ kan dock detföreslagna systemet, utöver all vara effektivt, även vara invändningsfritt ur rällssäkerhetssynpunkt. Detkan förväntas att uträkningarna av miljöskyddsavgiften blir komplicerad imånga fall. För att undvika godtycke bör klara regler utarbetas för dessaberäkningar. Länsstyrelsernas roll i ärendena är oklar men klart är atlnaturvårdsverket och koncessionsnämnden kommer att få ökade arbetsbelastningar.Länsstyrelsen förutsätter alt denna ökade belastning för koncessionsnämndensdel inte innebär alt ytterligare tillståndsärenden enligtmiljöskyddsförordningens bilaga A måste påföras länsstyrelserna. Länsstyrelsenförutsätter vidare atl en eventuell ny lagstiftning enligt förslaget intepåverkar de möjligheter vi har att Ullämpa annan lagstiftning inommiljöområdet, t.ex. miljöskadelagen. Detkan vara på sin plats att här ytteriigare nämna något om tillsynsarbetet vidlänsstyrelsen i allmänhet. Sanktionsbestämmelserna är ju endast den sista"länken i tillsynskedjan" för att använda liknelse.Atl nuvarande sanktionssystem upplevs som delvis tungroU att arbeta med kan hasin förklaring i brister i andra, kanske viktigare, länkar i kedjan. framhåller är antalet fillsynsobjekt och tillståndsplikfigaverksamheter mycket slort och resurserna vid länsstyrelserna räcker inte tillför den kontroll som behövs för atl upptäcka alla överträdelser. Regeringen harnyligen tillsatt en enmansutredare för att se över samhällsorganisationen förnaturvård och miljöskydd, och pä pågår det s. k. KRUT-projektelvars syfte är att förse tillsynsmyndigheterna med ett nytt effektivt ochflexibelt, dalorbaseral, lillsynsin-strument. Det är angeläget atl dessaprojekt prioriteras. Länsstyrelseni : stöder i huvudsak grundtankarna inaturvårdsverkets förslag. Ett fungerande avgiftssystem kommer sannolikt attmedföra en ökad respekt för miljöskyddslagens bestämmelser. På en punkt anserdock atl förslag kan ifrågasättas. Den metodverket föreslår för att fastställa storleken på och döma ut avgifterna ärkomplicerad och kan komma atl vålla problem vid tillämpningen avavgiftsreglerna. Etl system, med särskilda prislistor, som fungerar medautomatik vid överträdelser vore atl föredra. Det i förslagbeskrivna västtyska systemet borde delvis kunna användas som förebild i dettaavseende. Del är dock inle anpassat efter svenska förhållanden. För attutarbeta ett för vårt land lämpat avgiftssystem som träder i funktion medautomatik vid överträdelser fordras en hel del ytterligare utredningsarbete. Länsslyrelsenanser alt ett sådant utredningsarbete bör igångsättas trots att hela frågan omnya avgiftsregler därmed kommer atl försenas. i : harliksom natur- Prop. vårds verket funnit atl nuvarande bestämmelser om påföljdvid brott mot 1986/87: 135 föreskrifter i miljöskyddslagen eller beslutgrundade på miljöskyddslagen är tämligen verkningslösa. Enligt länsstyrelsenserfarenhet har åtalsanmälan på grundval av dessa bestämmelser i många fallkunnat åberopas som ett "hol" i tillsynsarbetet om råd ellerföreskrifter inte beaktas; de kan därigenom ha hafl en viss förebyggandeeffekt. Däremot är erfarenheten av faktisk åtalsprövning närmast nedslående vadgäller resultatet. Orsakerna är flera: miljövärdsorganen har vid utformning avtillståndsvillkor och föreskrifter i första hand siktal tillresultat vad gäller åtgärder, däremot inte atl skapa bärkraftigt underlag förrättslig påföljd vid brott mot villkor. Detta i kombination med normal mätosäkerheti kontrollen och bristande resurser för platslillsyn på del stora antaletanläggningar har gjort att beviskraven vad gäller faktiskt brott liksom uppsåteller vårdslöshet har varil svåra att uppfylla. Nedlagda ålal, frikännandedomar och i förekommande fall blygsamma påföljder har lett lill atl miljöskyddslagenhar kommit all värderas som en "papperstiger". En förändring är alltså angelägen. Ett effektivimiljövårdsarbete måste förutsätta att alla led i samhällskontrollen görs såeffektiva som möjligt som resursinsatsen minimeras. Arbete pågårfortlöpande för atl förbättra villkorsskrivning, kontrollprogram, mätteknik,uppföljning. En viss resursförbättring väntas uppstå genom successivöverlåtelse av tillsyn till kommunerna. Man kan ändå vid detta laget konstateraalt inte heller denna kedja är slarkare än sin svagaste länk. Svagheten i påföljdsbesläm-melsernaär väl kända och respekten för miljöskyddslagen förutsätter - inleminst i allmänhetens ögon att effekfivare påföljdsbesläm-melser införs. Somframgår av utredning har man även i internationellaöverläggningar () varit enig om detta. Man har därvid funnit attadministrativa regleringar måste kompletleras med ekonomiska sanktioner. Förslaget ett ändrat sanktionssystem har vall att presentera förslaget somhuvudsakligen en karaktärsförändring av miljöskyddsavgifien, som kanutdömas när ett överskridande av villkor kan visas ha givit ekonomisk fördeloch medfört ett påtagligt hot mot miljön. Endasi ett fåtal fall har prövats avkoncessionsnämnden men bevisproblemen har även vid denna speciella form avsanktion visat sig vara stora. Att fokusera begreppet miljöskyddsavgifter som straff förmiljöbrott leder hos mänga till frågan om detta innebär att man kan "köpasig fri" eller betala för sina utsläpp - detta skulle ju inte med säkerhettjäna miljövården. kan för sin del inle finna att en sådaninvändning har fog för sig. Det är uppenbart att ett företagsekonomiskt tänkande sä gott som helt styr åtgärderna i de flesta enskilda företag; det gäller i slor utsträck ning också kommunerna. Man forcerar inle åtgärder som kräver extraor dinär resursinsats i form av personal, underhåll eller utrustning om man inte värderar detta som angeläget från sin egen synpunkt. Den egna priori- 160 teringen kan som regel översättas i ekonomiska termer.Regelsystemet och Prop. sanktionerna är de yttre faktorer som man anpassarsig till. En påtaglig 1986/87: 135 ekonomisk sanktion vid brott mol lag dierföreskrifter förändrar spelreglerna på etl sätt som ingen förorenare kanbortse frän. Som följd av miljöskyddslagen har mycket storainvesteringar gjorts i reningsutrustning och andra miljöskyddsåtgärder under desenaste 15 åren. Omsorgen om miljökvaliten är en alll viktigare fräga och detär angeläget atl utförda åtgärder följs upp genom seriösa insatser vad gällerdrift och underhåll som kräver en viss fortlöpande insats av personal ochpengar för att ge avsedd effekt. Det är också angeläget att respekten för miljöskyddslagstiftningenligger på en hög nivå. tillstyrker därför naturvårdsverkels förslagtill förändring av sanktionsreglerna i miljöskyddslagen. Detta innebär atl mani första hand lar ul en administrativ avgift för varie överträdelse oavsettavsikt, vårdslöshet, ekonomisk eller påvisbar skada. Denna form avstrikt ansvar - med undantag för ringa fall - kan väl överensstämma med den typav ekonomiskt ansvar som i senare lids lagstiftning har kommil till uttryck isamband med vattenförorening från fartyg, som byggnadsavgift, skattetillägg,olika trafikavgifter etc. föreslår att huvuddelen av destraffbelagda förseelserna i nuvarande miljöskyddslag avkriminaliseras, dvs.ger ingen annan påföljd än en avgift. Även detta tiUstyrks av somfinner del angeläget att enklast möjliga administrativa förfarande införs i etlnytt sanktionssystem. bedömer att den föreslagna nivån på"grundbeloppet" -två gånger det ekonomiska värdet av att man underiätitatt följa föreskrifterna - motsvarar en ändamålsenlig normal avgift. Avnaturvårdsverkels förslag framgår inle närmare hur den uppnådda ekonomiskafördelen kan beräknas i olika fall. Den kan uppenbarligen behöva beräknasutifrån underiålna insatser (besparingar) vad gäller personal, drift, underhålleller investeringar i utbyggd kapacitet på reningsanläggningar etc. En prövningav det enskilda fallet måste ske och vill ytterligare framhållaviklen av atl det administrativa förfarandel görs så enkelt som möjligt. Detförefaller t. ex. fullt rimligt att i de fall det är möjligtträffar förhandlingsuppgörelse med motparten om avgiftens storlek, detta innanärendet eventuellt hänskjuts till koncessionsnämnden. En samlad bedömning av förslaget lill nytt sanktionssystemi miljöskyddslagen är att detta kan resultera i en påtagligt förbäUrad nivå pådrift, underhåll och egen kontroll saml uppmärksamhet på gällande föreskrifteroch detta till priset av en lägre samlad resursinsats frän lillsynsorganen ifrågor om sanktioner. i : tillstyrkerförslaget. Länsstyrelseni : framställning får ses mot bakgrund av att det nuvarande sanktionssystemel inom miljö skyddsområdet visat sig vara ineffektivt och mycket svårt att tillämpa i praktiken. har i ett antal konkreta fall kunnat konstatera 161 11 1986/87. 1 saml Nr 135 att klara miljöbrott trotsanmälan till polis inte ens lett till åtal. I de fall där Prop. detta sketthar dagsböterna varit låga.