prop · GA0395 · 1986-12-31 00:00:00 — Möjligheterna att minskaresursbehoven för försvarsmaktens ledningsorganisation bör prövas.Utvecklingen bör samordnas med utvecklingen inom de civilalolalförsvarsdelarna så att totalförsvarets ledning blir så effektiv sommöjligt. En samlad översyn av totalförsvarets ledning i krig skall därförfullföljas . Regeringen har därför den 29 januari 1987uppdragit åt överbefälhavaren att i ett första steg genomföra studier med syftealt finna former för en förbättrad ledning och samordning varvid strävan börvara att inom ramen för begränsade personella resurser för krigsorganisationenoch genom utnyttjande av modern teknik öka ledningssystemets säkerhet ochflexibilitet. För att förbättra ledningen av stridskrafter haröverbefälhavaren föreslagit en för marinen gemensam ledningsorganisation pälägre regional nivå. Jag anser att förslaget medför en angelägen samordning ochbättre ledning av bl.a. de stridskrafternas verksamhet. Åtgärderna lederockså till ökade möjligheter att flexibelt omfördela ledningsresurser tillolika delar av landet. Enligt min mening bör den nya ledningsorganisationeninföras i enlighet med överbefälhavarens förslag. Härvid måste docksammanhanget med de övergripande ledningsfrågorna uppmärksammas. För flygstridskrafternas vidkommande pågår studier rörandeen central funktionsledning bl. a. inför JAS-systemets införande ikrigsorganisationen. Denna fråga har starka kopplingar till den övergripandelednings-utredningen. En följd av dessa studier torde bli att förstaflygeskadern i sin nuvarande form ulgår. Överbefälhavaren kommer, enliglregeringens uppdrag att lämna förslag till funktionsledningens organisation. En förutsättning för att vårt totalförsvar skall kunnalösa sina olika uppgifter är en väl fungerande underrättelsetjänst. Vår krigsplanläggning och förbandsproduklion förutsätteromfattande kunskaper om tänkbara angripares militära resurser, organisation,taklik och utrustning. Dessa för vår del avgörande kunskaper inhämtas genom vårunderrättelsetjänst. Underrättelsetjänstens gmndläggande uppgift är att gesädan förvarning om hot mol landet att vi i lid hinner höja vår beredskap ierforderlig grad. För alt kunna lösa den uppgiften måste underrättelsetjänstenfortlöpande registrera skeenden och mönster i vår omgivning och bedöma sådanaföreteelser som kan vara indikationer på förändringar i hotbilden. Mot bakgmnd av det nordeuropeiska och nordatlantiskaområdets ökan de betydelse får underrättelsetjänsten ökad vikt vilket leder lill behov av förstärknings- och anpassningsåtgärder av flera olika slag. Balans ras mellan resurser för inhämtning av underrättelser och bearbetning av 60 det inhämtade underlaget.För ändamålet erfordras viss materiell och Prop. 1986/87:95 personellförstärkning inom olika delar av försvarsmakten. Underrättelsetjänsteni fred bör samordnas ytterligare med avseende på inriktning ochverksamhetsformer. Åtgärder bör även vidtas för att öka snabbheten och säkerheteni underrättelsernas bearbetning och delgivning till de civila och militärabeslutsfattare som berörs av den aktuella situationen. Genomförstärkning av underrättelsetjänsten med den inriktning somjag här föreslårökas möjligheterna att erhålla förvarning inför ett militärt angrepp. Därigenomökar även vår förmåga att motstå försök till avsiktlig vilseledning i olikasituationer. Bearbetnings- och analysförmågan bedöms komma att bättre svara motinhämtningskapaciteten. Underrättelseberedskapen ökas genom att omställningenfrån fredsverksamhet till kris- eller krigsorganisation underlättas. Telekrigföringär en sammanfattande benämning på åtgärder för att upptäcka, utnyttja,påverka, försvåra eller förhindra motståndarens användning av elektroniskatelemedel samt egna åtgärder för att utnyttja sådana medel. Telekrigföringsinsatserhar i krig utnyttjats i ökad omfattning. Utfallet itelekrigföringsdueller har därvid i nägra fall varit avgörande för stridensförlopp och resultat. Telekrigföringen torde öka ytterligare ibetydelse i takt med den snabba tekniska utvecklingen. Telekrigföringenrepresenterar ett teknikområde i mycket dynamisk utveckling. En aktivuppföljning genom bl.a. underrättelseverksamhet och egen teknisk forskning ärdärför ett viktigt led i vår egen kompetensuppbyggnad. Sekretessen docksvårt att följa de internationella utvecklingslinjerna. Detsvenska försvarets åtgärder i fråga om telekrigföring har i stor utsträckningvarit inriktade på att skydda våra sambands- och vapensystem. Enligt minmening bör teknikutvecklingen i ökad utsträckning också inriktas mot aktivalelekrigföringsåtgärder. Jagfinner del av dessa skäl angeläget att ett samlat grepp om telekrigföringsfrågornasnarast kommer till stånd, varvid utgångspunkten bör vara en principiellgrundsyn och inriktning som bör tas fram av överbefälhavaren. Jaghar funnit brister i säväl freds- som krigsorganisationen när det gällermöjligheterna att samordnat förslärka våra telekrigföringsinsatser, främst påcentral nivå. Organisatoriska åtgärder bör vidtas, bl. a. så alt telekrigföringsområdetblir bättre företrätt pä hög nivå inom försvarsmakten. Bristpå kompetent personal har lett till en långsam utveckling inom telekrigföringsområdet. En angelägen åtgärd är därför en koncentrerad utbildningsinsats för att öka tillgången pä kompetent personal. Detta är nödvändigt både för att upprätthålla den tekniska, operativa och taktiska kompetensen, och för att bilda en grund för den erforderliga organisatoris ka uppbyggnaden. Vid sidan avkompetensuppbyggnad och organisatoriska åtgärder är det Prop. 1986/87:95enligt min mening nödvändigt atl ge hög prioritet åt olika slag av telekrigföringsmedelframför alll för våra flygslridskrafter. Det är emellertid synnerligenangelägel alt efterhand också komplettera våra armé- och marinförband mederforderlig utrustning för telekrigföring. Jaghar i mina säkerhetspolitiska och operativa överväganden funnit att förmåganatt hävda vårt sjöterritorium ytterligare bör förstärkas. Redanfattade beslut ger en ökande kapacitet även under kommandeförsvarsbeslutsperiod. Detta gäller särskilt helikopterområdet, det ökandeantalet övervatiensfartyg med ubätsjaktkapacitet samt utbyggnaden av fastundervattensbevakning. Jag konstaterar att dessa förslärkningsåt-gärder kanpåräknas ge effekt först . Inriktningen mot etl nyttytstridsfartyg bör kunna möjliggöra en ytterligare utökning av ubåtsskyddskapaciteten. Minafortsatta överväganden har dock visat alt härutöver betydande kvalitativaförslärkningsålgärder bör genomföras avseende ett flertal delfunktioner inomområdet. Övervakningen av värt sjöterritorium är en viktig grund för effektivaåtgärder mol främmande undervattensverksamhet i alla dess led. Kapaciteten idessa avseenden bör stärkas genom införande av bättre hydrofonulmstning på ökatantal ubåtar och övervatiensfartyg. Jag betonar värdet av våra ubåtar i dettasammanhang och anser att ytteriigare ubåtar bör hållas rustade redan ifredstid. En utökning av antalet ubåtar medför också en förstärkning av vårubåtsskyddskapaci-tet. För insatser mol kränkningar erfordras tillgång till förändamålet lämpad och förbättrad vapenmateriel. Förskyddet av våra viktigaste skärgårdsområden bör den påböriade utbyggnaden avpermanenta bevakningssystem fortsättas och tekniskt vidareutvecklas.Ytterligare insatser bör göras för att stärka effekten av våra fredsutlagdamineringar och för att efter hand förbättra tillgången på rörliga förband förövervakning i skärgård. Underrättelsetjänstenoch analysen av inträffade händelser är av största betydelse i ubätsskyddet.Förmågan i dessa avseenden bör ytterligare förbättras. Jaghar konstaterat behovet av rörliga enheter för snabb uppföljning av inträffadehändelser. I denna verksamhet har helikoptrarna och ubålsjakt-flygplanen ensärskild betydelse. Såväl marinens som flygplan bör förses medför ändamålet lämplig utrustning. Övervakningenav det svenska sjöterritoriet i fred berör såväl försvarsmakten somkustbevakningen. Ledning och utnyttjande av vissa typer av enheter har i vissmån samordnats . Denna samordning bör utökas. Jag anser ocksåatt vissa av fartygsenheter i likhet med motsvarande marinaenheter bör ulmslas så att de kan delta i ubätsskyddet. Därigenom erhållsstörre övervakningsförmåga, särskilt i områden där enheter normaltuppträder mindre ofta. Denständigt pågående ubåtsskyddsverksamheten innebär stora påfrest- 62 ningar för berörd personal. Den innebär också ökadedrifts- och under- Prop. 1986/87:95 hällskostnader. Jag anser atl det ärangeläget att återställa en balanserad förmåga att lösa uppgifterna iubätsskyddet utan att den normala utbildningen eftersatts. Det föreslagna nyamarina utbildningssystemet liksom den förändrade ledningsorganisationen inommarinen bör kunna underlätta en sådan balansering. Därvid fordras förbättradutbildning och ökad satsning på personalen. Ett brett upplagt forskningsprogram om framtida metoderoch teknik för ubåtsskydd har påböriats. Resultaten av denna forskning, ikombination med erfarenheterna från den utbyggnad av resursema för ubåtsskyddsom redan pågår, bör enligt min mening kunna ge en grund för en bedömning avvilka ätgärder som erfordras på . Den tekniska utvecklingen ger en angripare ökademöjligheter att med kort förvarning sätta in förband även långt in i vårt land.Detta förhållande ökar kraven pä vår förmåga att snabbt kunna möta angriparen iskilda områden. Därför behövs elt stort antal territoriella förband, dvs.lokalt inriktade och stationära förband saml hemvärn. Våra mest kvalificerademarkstridsförband - de operativt röriiga brigaderna med erforderiigaunderstödsförband - måste ha anfallskapacitet för aktuella terrängtyper ochsnabbt kunna utveckla god anfallskraft främst i kust- och gränsområden saml motstörre lufllandsältningar. I syfte att ge dessa förband en kapacitet som erfordrasför att kunna lösa framtida stridsuppgifter bör brigadernas kvalitet ochtillgänglighet öka. De olika geografiska förhållandena i vårt land tordealltjämt fordra olika brigadtyper, varvid emellertid möjligheterna allutnyttja förbanden i olika terrängtyper bör tillmätas ökad vikt. Antalet avolika brigadtyper och understödsförband bör enligt min mening ytterligareövervägas. För vissa av de mest kvalificerade förbanden har enutveckling mot ökad mekanisering inletts, bl. a. genom pågående utveckling avlätta stridsfordon. Ett första steg bör vara att fullfölja planeringen attorganisera mekaniserade bataljoner i . Frågor sammanhängande medfortsatt mekanisering, pansarbrigadernas framlid och behovet av nyastridsvagnar bör studeras ytterligare. Jag vill understryka betydelsen av att sammanhanget mellande operativt rörliga och territoriella förbanden uppmärksammas. Engrundläggande fömtsättning för alt kunna utnyttja de offensiva stridskrafternaur olika försvarsgrenar är därför enligt mitt förmenande att ett territorielltförsvar snabbt kan upprättas vid vikliga punkter, områden eller baser. Hemvärnetsbehov av utrustning bör därvid beaktas. För arméstridskrafternas vidkommande anser jag att denpersonella kvaliteten bör förbättras främst genom effektivare utbildning. Jagbehandlar utbildningsfrågorna i ett senare avsnitt. För förband med territoriella uppgifter bör inriktningenav förbandens personella kvalitet och utmstning utgå från deras primära krigsuppgifter, 63 vilket torde innebära enökad differentiering i kvalitativt hänseende. 1986/87:95sparingar rörande lokalförsvarsförband bör enligt min mening prövas. Pansarbekämpningutgör i flertalet situationer ett av stridens viktigaste element. Dekvalificerade rörliga förbanden liksom de territoriella förbanden bör därförha god förmåga i detta avseende inom ramen för sina olika uppgifter. För röriigstrid främst anfall - fordras pansarvärnssystem som har god rörlighet ochpansarskydd. Jaganser alt rörligheten är av grundläggande betydelse för arméstridskrafternasmöjligheter att lösa sina uppgifter. Förhållandet atl operationerna kanförväntas pågå över stora ytor med störda vägförbindelserunderstryker behovet av helikoptrar för särskilt angelägna transporlända-mål.Detta behov lorde vara störst i , där sjuklransportproblemenytterligare understryker helikopterbehovet. Av här anförda skäl bör enförnyelse och utökning av transportkapaciteten med helikopter inledas. Jaghar tidigare konstaterat att luftförsvaret behöver förstärkas.Lufl-värnsförbanden är en viktig del av luftförsvaret och av stor betydelse förarmésiridskraflernas verksamhet. Verkan av en angripares flygkrigföring börkunna reduceras också genom bl.a. maskering, skenåtgärder och anpassning av taktiken. Inomluftvärnsområdet bör en tidig utökning genomföras av luftvärn med medellångräckvidd. bör den befintliga planeringen för luftvärnets utvecklingskyndsamt ses över bl.a. beträffande robot70 i mörkerversion och det så kalladebataljonsluftvärnet. Möjligheterna bör prövas att med utnyttjande av befintligluftvärnsmateriel utöka antalet av de förband som modifieras avseendespanings- och eldledningsulrust-ning. En vidareutveckling av robot70 till ettsystem med allväderskapacitel och längre räckvidd bör närmare prövas. Splitterbildandevapen utgör i ökad omfattning ett hot som måste uppmärksammas. Detta hot kanmötas på olika sätt, bl. a. inom ramen för en ökad mekanisering. 1 denfortsatta planeringen bör olika åtgärder prövas i syfte atl klarlägga denlångsiktiga inriktningen av åtgärder för att öka skyddet mot splitter. Jag villemellertid understryka betydelsen av alt försvarsmakten tidigt tillförsskyddsvästar för särskilt utsatta personalgrupper. Utvecklingenav arméns krigsorganisation på behöver klarläggas årsförsvarsbeslut. Jag finner det emellertid nödvändigt att skyndsamtpröva den krigsorganisatoriska utvecklingen inom armén i den utsträckning somerfordras för överväganden om bl.a. utbildningssystem och fredsorganisation.Jag återkommer till denna fråga i det följande. Försvarmot angrepp över hav fordrar effektiva system för bekämpning av strids- ochtransportfartyg samt för försvar av kust- och skärgårdsområden. Kombinationenav ökad luft-, sjö- och markrörlighet hos en angripare ger ökade möjligheter att genomföra amfibieoperationer med kort förbere- 64 delselid i de möjligaangreppsriktningarna. Jag anser därför alt de . 1986/87:95stridskrafternas rörlighet och förmåga att verka i skilda områden börförslärkas. I viktiga kust- och skärgårdsområden erfordras också ett uthålligtfast försvar som tidigt kan utveckla god effekt. Förförsvar mot angrepp över havet anser jag mol denna bakgrund att -vid sidan avattackflyg ubåtsförband, förband med tunga kustrobotar samt mineringar börges prioritet i den fortsatta utvecklingen av krigsorganisationen. Beträffandeubåtsskyddet har jag tidigare redovisat mina förslag till inriktning. Utgåendefrån ubåtsförbandens stora betydelse såväl i invasionsförsvaret som förubåtsskyddsuppgifter, bör inriktningen enligt min mening vara att utöka antaletubåtar. Den planerade anskaffningen av ubåt90 bör tidigareläggas samterforderiiga åtgärder vidtas sä atl två ubåtar av typ med god effektkan behållas i krigsorganisationen under 1990-ta-lel. Därigenom ökar antaletubåtar från 12 till 14. Ubåtsförbandens kapacitet bör dessutom förbättras bl.a. genom att hydrofonutrustningen kompletteras och lämpliga ubåtar efterhandförses med luftoberoende tillsats-maskineri. Tungakustrobotar har stort värde i invasionsförsvaret. Kustrobotsys-tem med robot 15bör därför enligt min mening anskaffas och fyra batterier organiseras.Förbandens rörlighet bör kunna utnyttjas för att förstärka alla kustområden somutsätts för hot. En lokalisering av kustrobotförband till bör särskiltprövas. Medhänsyn till de möjligheter och fördelar minkrigföringen kan ge oss bör vårkapacitet i detta avseende förbättras. Tillgången pä moderna sjöminor av olikaslag bör säkerställas. Förmågan till utläggning av minor bör förbättras framförallt i vad avser ubåtar. Flertalet ubåtar bör därför förses med mingördlar ochdärtill hörande mintyper. Kustartilleriförbandi viktiga kust- och skärgårdsområden bör förbättras varvid en tidigarelagdmodernisering av viktiga fasta förband bör ske. Tyngdpunkten i utvecklingen avkustartilleristridskraflerna bör emellertid enligt min mening läggas på rörliga förband, varvid bl.a. organisationoch utrustning av nya amfibieförband bör fullföljas. Ytattack-och minröjningsförbanden tillförs moderna fartyg som följd av redan fattade beslut varigenom kapaciteten förbättras under den kom mande försvarsbeslutsperioden. Förbanden har viktiga uppgifter i krig och är värdefulla i olika kris- och neutralitetssituationer. Jag har tidigare kon staterat den ökade betydelsen av att vårt sjöterritorium på ett tillfredsstäl lande sätt kan övervakas, liksom av att kunna ingripa mot olika slag av främmande militärt utnyttjande av detta. För dessa ändamål har ylallack- och minröjningsförbanden en betydelsefull uppgift. Mot bakgrund av den na tyngdpunktsförskjutning i uppgifterna bör enligt min mening den lång siktiga utformningen av nya ytstridsförband prövas. Utgångspunkten bör därvid vara atl förstärka kapaciteten i fred, i olika krissituationer och under neutralitet. För dessa ändamål lämpligt nytt ytstridsfartyg med mångsidig användning bör studeras och ny teknik härför provas. Beslut om inriktning av ytstridsförbanden bör av dessa skäl anstå lill för- 65 svarsbeslut varefter ävenbeslut om anskaffning av provfartyg kan Prop. 1986/87:95 fattas. Övervakningenav det svenska sjöterritoriet i fred berör såväl försvarsmakten somkustbevakningen. ingår i försvarsmakten vid mobilisering.Ledning och utnyttjande av vissa typer av enheter har i viss mån samordnatsunder senare år. Jag anser alt en betydligt utökad samordning mellanförsvarsmakten och bör genomföras, inte minst i fräga omledning, vilket skulle vara till fördel för båda organisationerna. Bl.a. börsambandssystem, förrådshållning och visst underhåll integreras. Möjligheternatill ökat samutnyttjande av flygplan och fartyg i ubåtsskyddet har tidigareberörts. Enligt min mening bör de ytteriigare samordningsmöjligheterna studerasi samband med ovan nämnda överväganden om att förstärka kapaciteten föruppgifter i fred och under neutralitet. Chefen för , somjagsamrått med, återkommer i denna fråga . Jaghar tidigare konstaterat att luftförsvaret behöver förstärkas såväl beträffandejaktflyg som luftvärn. Denna uppfattning låg tiU gmnd årsförsvarsbeslut som innefattade beslut att påböria utvecklingen av JAS39-systemet samt att behålla ett antal J 35-förband . Avjaktflygförbanden bör enligt min mening systemen med JA 37 och JAS 39prioriteras. Anskaffningen av flygsystem JA 37 bör fullföljas och åttadivisioner organiseras. För att upprätthälla luftförsvarskapaciteten bör de tredivisionerna med J 35 behållas under huvuddelen av . Planeringenför att införa JAS 39 i krigsorganisationen bör ligga fast. Isyfte att ytterligare förstärka luftförsvaret bör systemets inriktning pålängre sikt övervägas års försvarsbeslut, bl.a. avseende en utökningav antalet JAS 39. Atlackflygförbandenmed AJ 37 bör ges möjlighet att liksom JAS 39 bära modern sjömålsrobot. AJ37bör vidare förses med förbättrad attackrobot. JAS 39-systemet bör tillföraskvalificerade attackvapen mot markmål. Elektroniskamotmedel är ett teknikområde i stark utveckling. Motmed-len ger möjligheter attkomplettera flygstridskrafternas aktiva vapen och öka deras verkan liksom dekan minska nedskjutningsrisken för de egna flygplanen. Enligt min uppfattningär det angeläget atl motmedlen anpassas till det framtida hotet genom en ökadsatsning. Det är därvid av vikt att i första hand utrusta JA 37 så att systemetförblir ett modernt och komplett jaktsystem . Av samma skäl ärdet angeläget att prioritera såväl kvalitet som kvantitet i fråga om motmedel iden fortsatta utvecklingen av JAS 39-systemet. Jaghar funnit det angeläget alt förbättra och utöka jaktrobotbeväpning- en på såväl JA 37 som sedermera JAS 39. IR-jaktrobotar bör anskaffas i huvudsak enligt nu gällande planer. Radariaktrobolar är den andra viktiga komponenten i jaktbeväpningen. Enligt min mening bör följande stegvisa utveckling och framtagning av beslutsunderlag väljas varvid teknisk och ekonomisk realiserbarhet kontrolleras efter hand. bot7l modifieras i samarbete med utländsk industri varvidutländsk deUl- Prop. 1986/87:95 nansiering förutsätts. Den kan därefterutnyttjas av såväl JA 37 som JAS 39. klarläggs årsförsvarsbeslut fömtsättningarna för att kunna ta ställning till en utvecklingav en framtida svensk radarjaktrobot i första hand avsedd för JAS 39. Jag harmed nu befintligt underiag beräknat kostnader och avsatt resurser för dessaändamål men är medveten om att osäkerheter föreligger. Jag avser att följa ochkontrollera detta projekt enligt i stort samma principer som för JAS-systemet.Del bör ankomma på regeringen att fastlägga formerna för denna uppföljning. Strilsystemet bör vidareutvecklas och tillföras flygburenspaningsradar så alt luftbevakning kan upprätthållas över hela landet i såvälfred som krig och så att behovet av alarmering för civilbefolkningen bättre kantiUgodoses. En viktig förutsättning för flygstridskrafternasverkansmöjligheter är ett uthålligt bassystem. För att säkra tillräckligkraftsamlingsförmåga, uthållighet och klargöringskapacitet bör fortsattutbyggnad genomföras. Det operativa ledningssystemet - överbefälhavaren ochmilitärbefalha-varna med staber - svarar för samordnade insatser avstridskrafter och övriga resurser under fred, kris, neutralitet och krig. Jag har på annan plats behandlat behovet av utveckling avtotalförsvarets och försvarsmaktens ledningssystem och vill därför här endastunderstryka angelägenheten i att utvecklingen av del operativaledningssystemet noga samordnas med den civila ledningen. I detta sammanhangkommer frågan om antal militärområden att vara väsentlig. Effektiv underrättelsetjänst är av stor betydelse för denoperativa ledningen. Jag har behandlat även denna fråga i särskilt avsnitt. Åtgärder bör vidtas för att säkerställa och utvecklamöjligheterna till kommunikation. Successiva förbättringar av försvarelstelenät bör genomföras väl samordnat med utvecklingen av de civilatelekommunikationerna. Jag berör här företrädesvis frågor som gäller denanställda personalen inom det militära försvaret men jag vill framhålla att dei tillämpliga delar också gäller anställda vid övriga myndigheter som hör tUlförsvarsdepartementet. Överväganden om försvarsmaktens styrka och utveckling harofta varit en fråga om materielens kvantitet och kvalitet. I likhet med försvarskom mitlén anser jag det nödvändigt att i högre grad än tidigare uppmärksamma personalfrågorna när det gäller att utforma det framtida försvaret. Det nu aktuella försvarsbeslutet utmärks också av att personalfrågorna kommit i förgmnden på ett annal sätl . Den anställda personalen är den viktigaste förutsättningen för att verksamheten inom försvaret skall funge ra effektivi. Det är av avgörande betydelse att de anställda åtnjuter respekt 67 De måste få sådana arbetsbetingelser att de ännu bättre Prop.1986/87:95 kan fullgöra sina arbetsuppgifter. En stor del av frågorna inom det personalpolitiska områdeiregleras i kollektivavtal mellan parterna på den statliga arbetsmarknaden.Trots detta vill jag redovisa min bedömning av de nuvarande förhållandena ochhur inriktningen av myndigheternas personalpolitiska arbete bör vara under denkommande perioden. har bl.a. i samband med budgetproposition(FöU 1985/86:9, rskr. 278) och propositionen 1986/87: 36 om vissapersonalfrågor inom försvaret (FöU 3, rskr. 69) efterlyst en sådan redogörelsei anslutning till försvarsbeslutet. Också för krigsförbanden är tillgången pä kompetent ochmtinerad personal en förutsättning för förbandens slagkraft i krig och förutbildningsresultatet i fred. Antalet yrkesofficerare och reservofficerare ärför närvarande otillräckligt. Incidentberedskapen har också bidragit till attöka kraven på i första hand de anställda. Bristen på personal speciellt inomvissa, särskilt utsatta personalkategorier - är därför ett av försvarets storaproblem.