prop · GA03105 · 1986-12-31 00:00:00 — Av den anledningen, och dåprövningen ofta innehåller bedömningar av politisk natur, anser verket allprövningen bör ligga kvar hos regeringen. Svenska iräindustriarbetareförbundelanser alt prövningen även i fortsättningen bör ligga hos regeringen, eftersomdetta innebär att råvamfrå-gorna kan ses med vida perspektiv. Skälen för mitt förslag: Tillståndsgivningenenligt 136 a § byggnadslagen ligger helt på regeringen. Detta bör även ifortsättningen gälla som huvudregel. Vissa typer av ärenden kan dock vara avsådan beskaffenhet att det inte krävs att regeringen avgör dem. Det kanexempelvis gälla ärenden med huvudsakligen regional betydelse eller ärenden somförekommer i stor mängd. Det bör därför finnas en möjlighet för regeringen attöverlåta tillståndsprövningen till en förvaltningsmyndighet när regeringenbedömer detta som lämpligt. Mot den bakgrunden anser jag att det i denföreslagna lagen bör anges att tillstånd meddelas av regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer. Omriksdagen antar förslaget kommer jag alt föreslå regeringen att delegera tillståndsgivningenbeträffande anläggningar inom bränslesektorn lill statens industriverk. Jaghar tidigare angett vilket syfte som skall tillgodoses vid den fortsatta prövningen.Några mer övergripande överväganden behöver därför inte göras vid prövningen avbränslesektorns råvaruanvändning. Tillståndsprövningen skall ske mot bakgrundav förhållanden som industriverket har till uppgift att bevaka, l.ex.industrins omvandling och tillväxt samt den regionala utvecklingen. Vidarekommer atl fordras kännedom om förhållandena inom skogsindustrins olikabranscher. Sådan kännedom besitter industriverket, varför det är lämpligt atlverket i fortsättningen är prövningsmyndighet beträffande bränslesektorn.Industriverket bör i erforderlig utsträckning samråda med andra myndigheter,t. ex. statens energiverk. Deanläggningar inom skogsindustrin som omfattas av prövningen använder storamängder träfiberråvara. Råvaruanspråken har ofta samband med stora, kapitalkrävandeinvesteringar. Eftersom verksamheten i det enskilda fallet kan få storakonsekvenser för såväl industristrukturen som sysselsättningen inom olikaregioner, anser jag att tillståndsgivningen beträffande denna råvaruanvändningbör ligga kvar hos regeringen. Flertalet berörda förelag ingår för övrigl blanddem som omfattas av lokaliseringssamrådet, vilket fullgörs inomregeringskansliet. Jaganser sammanfattningsvis att den föreslagna träfiberlagen bör innehålla ettbemyndigande för regeringen att delegera tillståndsgivningen till den myndighetsom regeringen bestämmer. 3.5 Återkallelse av tillstånd Mitt förslag:Tillstånd som inle utnyttjas skall kunna inskränkas eller upphävas. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:De remissinstanser som berör förslaget tillstyrker. I ett par fall är instansertveksamma till vid vilken grad av råvaruutnyttjande inskränkning bör kunnaifrågasättas. Skälenför mitt förslag: Den råvamvolym som ett förelag får tillstånd att använda börså nära som möjligt överensstämma med företagets faktiska behov. Det innebäratt de tillståndsgivna volymerna bör motsvara företagets användning undernormala produktionsförhållanden. Inmutningar av råvaruutrymmen för oklaraframtida behov bör inte medges och rätten till långsiktigt outnyttjade delar avtillståndsgivna råvamvolymer bör återkallas, liksom givetvis rätten till heltoutnyttjade tillstånd. Detbör därför åligga tillsynsmyndigheten att till prövningsmyndigheten anmäla fallav outnyttjade råvarutillstånd. får sedan avgöra omtillståndet skall inskränkas eller upphävas. Detta bör dock bara komma i frågadå fömtsättningarna för företaget att utnyttja råvaru-tillslåndet långsiktigtsaknas eller har fallit bort. uppfattning att dettabör anses vara fallet då tillståndet genomsnittligthar utnyttjats till . I det förslag somremitterades till lagrådet föreslogs att tillsynen skulle finansieras genomnågon form av avgift från tillståndshavarna. Då en sådan avgift kunde komma attbaseras på den mängd råvara som angavs i tillståndet, föreslogs en rätt för tillståndshavarenalt fä tillståndet inskränkt på egen önskan. Jag kommer i det följande attföreslå att tillsynen finansieras genom anslag i stället för genom avgifter.Det saknas då anledning att föreslå rätt för tillståndshavarna att fåtillståndet inskränkt på egen begäran. 3.6 Tillsyn och påföljder skall inte längre vara tillsynsmyndighet. Regeringen skallutse tillsynsmyndighet, som får vidgade befogenheter vid tillsynens utövande.Tillsynen finansieras över statsbudgeten i stället för genom avgifter från tillståndshavarna.Den som bryter mot lagens bestämmelser skall kunna ådömas straff Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag utom i fråga om finansieringen avtillsynen. Enligt arbetsgmppen borde kostnaderna täckas genom avgifter från tillståndshavarna. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser behandlar och tillstyrker förslaget att överföratillsynen från till annan myndighet. Skälen för mitt förslag:Tillsynen över efterlevnaden av bestämmelserna i 136 a § byggnadslagen och debeslut som har meddelats med stöd av lagen åvilar de kommunalabyggnadsnämnderna. Att just har denna tillsynsskyldighet berorpå att nämnden enligt 1 § byggnadsstadgan (1959:612, omtryckt 1981:873) hartillsynen över efterlevnaden av bestämmelserna i byggnadslagen. Då nuträfiberprövningen enligt mitt förslag skiljs ut från byggnadslagstiftningen,saknas det anledning alt bibehålla som tillsynsmyndighet. Istället bör regeringen bemyndigas atl utse tillsynsmyndighet. Enligt vad jag erfarit hartillsynen inte fungerat på ett tillfredsställande sätt. För atl rådabot på detta bör tillsynsmyndigheten utmstas med vidgade befogenheter vidtillsynens utövande. Det bör därför i lagen införas bestämmelser om rätt förtillsynsmyndigheten att kräva in upplysningar och handlingar från tillståndshavarnaoch att få tillträde till anläggningar där träfiberråvara används. Om godtarförslaget avser jag att föreslå regeringen att utse skogsvårdsstyrelserna tilltillsynsmyndighet. I likhet med arbetsgruppen anser jag att skogsvårdsstyrelsemadels har erforderlig kompetens på området, dels har tillräcklig överblick genomsina regionala verksamhetsområden. Eftersom prövningsskyldigheten inskränks,kommer den huvudsakliga tillsynsuppgiften att vara att bevaka att inteotillåtna volymer industriellt förädlingsbarråvara används för bränsleändamål. 1986/87:105 styrelsernabör genom sina normala kontakter med skogsägarna och företagen ha god kännedomom råvaruflödena inom regionerna. Deneffektiviserade tillsyn som bör komma till stånd kan inte verkställas inomramen för tillsynsmyndighetens nuvarande resurser. 1 det till lagrådetremitterade förslaget ingick att avgifter borde tas ut av tillståndshavarnaför att täcka kostnaderna för tillsynen. har beräknat attkostnaderna för skogsvårdsorganisationens tillsyn kommer att uppgå till högst1,8 milj. kr. Jag anser att de administrativa kostnader som ettsärskilt avgiftssystem skulle medföra, skulle bli oproportionerligt höga. Jagförordar därför att kostnaderna för tillsynen täcks med anslag överstatsbudgeten. Jag avser att i annat sammanhang föreslå regeringen attskogsstyrelsen med anledning härav får överskrida anslaget till skogsvårdsstyrelsernasverksamhet för nästa budgetår. Påföljdenför överträdelse av 136 a § byggnadslagen är böter ellerfängelse i högst . Om detta stadgas i 12 § lagen (1976:666) om påföljderoch ingripanden vid olovligt byggande m. m. En motsvarande straffbestämmelsebör tas in i den föreslagna träfiberlagen. Dock bör straffet högst kunna uppgåtill fängelse . Jag vill i det sammanhanget erinra om det systemmed förelagsbot som trädde i kraft genom ändringar ibrottsbalken (SFS 1986:118) och som torde kunna bli aktuellt vid brott mot denföreslagna träfiberlagen. Isamband med att den nya träfiberlagen införs bör de nuvarande bestämmelsernaom förvaltningsenhet slopas. De företag som utnyttjar denna bestämmelse,bör dock få rimlig tid att anpassa sig till de nya förhållandena. Avvecklingenbör därför ske under en övergångstid . Enföljd av att träfiberprövningen nu utmönstras ur byggnadslagstiftningen är attnågon formell samordning med annan lagstiftning ej längre kommer att ske ochatt träfiberprövningen inte längre kommer att omfattas av de kommunala velobestämmelserna. Tillståndsom meddelas enligt 136 a § byggnadslagen kan förenas med villkor för atttillgodose allmänna intressen. Skälet härtill är att tillstånden ofta avserverksamheter som föranleder skador på omgivningen. Villkoren kan därför avseåtgärder som kompenserar dessa skador eller åtgärder av skadeförebyggande natur(prop. 1975/76:56 s. 15). Den prövningsordning jag nu föreslår tar enbart siktepå den kvantitet råvara som får användas. Det saknas då anledning att bibehållamöjligheten att förena tillstånden med villkor för att tillgodose allmännaintressen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har det inom industridepartementet upprättatsett förslag till lag om träfiberråvara. Iparagrafen anges det syfte som lagen har, nämligen att motverka brister inomskogsindustrins råvaruförsörjning. Vid tillståndsgivningen för skogsindustrinsanläggningar bör detta mål eftersträvas genom att man motverkar en för storutbyggnad av skogsindustrins kapacitet i enlighet med vad jag anförde underavsnillet 3.1. Vid tillståndsgivningen inom bränslesektorn bör måleteftersträvas genom att skogsindustrin tillförsäkras en jämn och tillräckligtillförsel av industriellt förädlingsbara råvaror i enlighet med vad jaganförde under avsnittet 3.1. föreslagna lagen får begreppet träfiberråvara en annan och mer inskränktdefinition än som gällt. Till träfiberråvara räknas nämligen bararundvirke samt icke förädlade råvaror som härrör från rundvirke. Med mndvirke,som anges i punkten 1, avses själva trädstammen utom toppen. Enligt punkten 2hänförs till begreppet träfiberråvara sådana varor som härrör från rundvirke.Det bör då observeras att punkten 2 endast avser obearbetade råvaror. Hit hörspån, ribb och avkap, som uppstår då stockarna sågas. Även flis samt det spånsom härtör från hyvling hör hit. Däremot räknas inle plank, bräder och övrigaförädlade produkler till träfiberråvara. Den föreslagna definitionen innebäratt vissa typer av träfiberrävara kommer att prövas två gånger, först som mndvirkeoch sedan som spån, flis etc. Den del av mndvirket som förädlas i form avplank, bräder etc. prövas däremot bara en gång. Underpunkten 1 avses såväl fristående anläggningar som anläggningar inomskogsindustriella anläggningar. Även mobila anläggningar avses. Det bör dockobserveras att eldningsanläggningar behöver tillstånd endast om eldningen skermed rundvirke eller råvaror som härrör från mndvirke. Eldning med briketter, pelletsoch träpulver av träfiberråvara kräver inte tillstånd, eftersom förädlade produklerinte räknas till träfiberråvara. Med skogsindustriella anläggningar underpunkten 2 avses sågverk, massa- och pappersindustrier samt träskiveindustrier.De volymgränser som anges gäller den totala mängden träfibertåvara om olikatyper av träfiberråvara används. Fastmått används i lagen som ett samlingsbegrepp för olika måttenheter som används i facksammanhang. De måttenheter som avses i paragrafen är följande. För rundvirke och sågverkens biprodukter utom spån avses kubikmeter fast mått under bark (m'fub) och för spån och flis avses fast mått efter omräkning från kubikmeter stjälpt mått (m's) med en omräk- ningsfaktor på 0,4. Etttillstånd skall formuleras så att det avser en viss användning per kalenderår.Detta innebär inte att tillståndets giltighetstid är begränsad till utantillståndet gäller tills vidare. Om tillståndshavaren inle ansöker om ändringav tillståndet kan delta bara ändras under de förutsättningar som anges i 5 §.Tillståndet får förenas med villkor. Som exempel kan nämnas att tillståndetendast avser träfiberråvara av viss typ eller viss dimension eller att olikatyper och dimensioner av träfiberråvara får användas under olika lidsperioder.Det kan också föreskrivas alt tillståndshavaren i någol hänseende avslår från atlutnyttja ett tidigare meddelat tillstånd. Lagrådethar föreslagit en tydligare skrivning av paragrafen än i det remitteradeförslaget. Jag godtar lagrådels synpunkter och anser att paragrafen böravfattas i enlighet med lagrådels förslag. En förutsättning för attbestämmelsen om inskränkning av tillståndet skall bli tillämplig är att dengenomsnittliga användningen har av den tillåtna volymen. När den fömtsättningen är uppfylld kantillståndet inskränkas. Den nya nivån skall bestämmas till den förväntadeframtida användningen. Det innebär atl den nya nivån kan bli såväl högre somlägre än den genomsnittliga användning som har utlöst paragrafenstillämplighet. Dennabestämmelse innebär att de gamla tillstånden förs in under bestämmelserna idet nya prövningssystemet. De nya reglerna om återkallelse av tillstånd, omtillsyn och straff blir alltså lillämpliga även beträffande tillstånd sommeddelats med slöd av 136 a § byggnadslagen. Sådana tillstånd avser i mångafall råvaruslag som i och med den nya lagens ikraftträdande blir prövningsfria.Till den del tillstånden avser sådana råvamslag upphör de att gälla. Detsammagäller villkor som är knutna till sådana råvaruslag. Vissa äldre tillstånd ärformulerade på ett sådant sätt att de gäller både en viss kapacitet och en vissråvaruförbmkning. Om dessa faktorer är olika gäller i fortsättningen endastföreskriften om viss råvaruförbmkning. Föranläggningar för framställning av trädbränsle och för eldningsanlägg ningar innebär denna bestämmelse en förändring i förhållande till vad som gäller. behöver dessa anläggningar inte tillstånd så länge användningen av råvara inte överstiger basårsanvändningen med mer än 5000 m fast mått. I och med den nya lagens ikraftträdande krävs dock tillstånd redan då användningen av råvara överstiger basårsanvänd- 24 Såsom lagrådetföreslagit bör anpassningen till den nya bestäm- Prop. 1986/87:105 melsenske . Jag anser att denna bör sättas . Ioch med den nya träfiberlagens ikraftträdande upphör rätten att"flytta" användningen av råvara mellan de olika anläggningar somingår i förvaltningsenheten. Användningen av råvara måste alltså"återföras", så att användningen vid vaije anläggning motsvarar dettillstånd eller den basårsanvändning som gäller för anläggningen. Detta skallske under en övergångstid pä . Om ett sådant"återförande" inte genomförs måste nya tillstånd sökas för enoförändrad användning vid de olika anläggningarna. Jaghemställer att regeringen föreslår attanta det av lagrådet granskade förslaget till lag om träfibertåvara. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. Bilaga I Prop.1986/87: 105 Användning av träfiberråvara - förslag om prövning (Ds I1986: 10) 2.1 Nuvarande prövning enligt 136 a§ byggnadslagen 2.2 Översikt av beslut enligt 136 a§ byggnadslagen 2.3 Erfarenheter av prövning ochkontroll ............. 2.4 utredningar m.m.............................. 2.5 Virkestillgång och virkesbehov ...................... 3 Behovet av fortsattreglering av träfiberanvändningen 3.2 Fördelning av råvara mellanskogsindustrins delbranscher . 3.3 Fördelning av råvara mellanindustrisektorn och bränslesektorn 3.4 Fördelning av råvara förregionalpolitiska syften 4 Utformningen av en nyträfiberlag ..................... 4.2 Prövningspliktiga råvamslag ochanvändningsområden .... 4.3 Frågan om prövning avkapaciteten hos träfiberanvändande verksamheter 4.4 Prövningspliktiga volymer avträfiberråvara ...... 4.5.1 Samordning med annantillståndsprövning 4.5.3 Remissförfarandet och detkommunala vetot 4.6 Villkori tillståndsbeslut .............................. Under- Förslag till lag om träfibertåvara samt specialmotive- bilaga ring ............................................... p.. . Prop. Hushållningmed träfiberrävara prövas enligt 136 a § byggnadslagen (BL).Regeringen beslutade om en proposition med förslag till nyplan- och bygglag (prop. 1985/86: 1) samt om en propositionmed förslag till lag om hushållning med naturresurser m. m. 1985/86:3). De nya lagarna avses träda i kraft varvid BL upphör attgälla. föreslagna lagen om hushållning med naturresurser m. m. (NRL) ingårtillåtlighetsprövning av industrianläggningar och motsvarande som förnärvarande prövas enligt 136 a § BL med avseende pä hushållningen med mark ochvatten. Däremot omfattar inte de föreslagna NRL eller plan-och bygglagen (PBL)hushållning med träfibertåvara och hushållning med energi, som ocksåregleras i 136 a § BL. Enarbetsgrupp inom industridepartementet har efler samråd med företrädare förjordbruks- och bostadsdepartementen övervägt hur användningen av träfibertåvarabör prövas efter . I denna PM lämnas förslag till en särskildlagstiftning om användning av iräfiberråvara. Avsikten är atl regeringen skallkunna förelägga ett lagförslag så att lagen skall kunna träda i kraftnär BL upphävs. 1Inledning ?"«? '986/87:105 Riksdagenbeslutade all verksamhet som är av väsentlig betydelse förhushållningen med träfibertåvara skall prövas av regeringen. År 1976 och 1983beslutade om ändrade regler för verksamheter som använder träfibertåvaror.Bestämmelserna om prövningen finns i 136 a § BL (SFS 1974: 385, ändrad senast1983: 517). Förslagetom prövningen lades fram i propositionen (prop. 1975/76:56) om ändring ibyggnadslagen. I propositionen framhölls bl.a. alt det - i avvaktan på ettsamlat näringspolitiskt program för skogsnäringen - var nödvändigt att hållatillbaka åtgärder som kunde innebära ökad förbmk-ning av skogsråvara. Enomfattande utbyggnad av skogsindustrin, som i etl långsiktigt perspektiv intekan förses med råvara i tillräcklig omfattning, kunde komma alt medförabetydande strukturella problem och problem för sysselsättningen. Samhälletsmöjligheter att kontrollera och pröva sådana åtgärder inom skogsindustrin, somkan innebära ökad förbrukning av svensk träfibertåvara, borde därförförbättras. Erfarenheternaav den dittillsvarande tillämpningen av 136 a § BL visade att den övervägandedelen av de råvarukrävande utbyggnaderna inom skogsindustrin prövades enligtdetta lagrum med avseende på hushållningen med mark och vatten. Det var därförändamålsenligt att ändra bestämmelserna i 136 a § BL, så att det ifortsättningen blev möjligt att pröva i princip alla åtgärder som kunde medföraökad virkesförbrukning. Islutet av ökade användningen av träfiberråvaror som bränsle ieldningsanläggningar. Inom skogsindustrin oroade man sig för alt den ökadeeldningen allvariigt skulle kunna försvåra skogsindustrins försörjning med träfibertåvaror.Samtidigt visade utredningsresultat atl del var angeläget och möjligt att föreldningsändamål använda mera av sådana skogsråvaror som inte kan utnyttjas förtillverkning av skogsindustriella produkter. Regeringen bedömde, mol denbakgrunden, atl också användningen för eldningsändamål behövde kontrolleras. Bestämmelserom prövning av verksamhet för framställning av träfiberbränslen och eldningmed Iräfiberråvaror infördes i 136 a § BL . Redan några årdessförinnan hade regeringen, efter särskilt beslul om alt förbehålla sigprövningen i det enskilda fallet, börjat pröva viss sådan verksamhet. 2.1 Nuvarande prövning enligt 136 a § byggnadslagen Enligt136 a § BL skall regeringen pröva tillkomsten och lokaliseringen av industriell eller liknande verksamhet, som är av väsentlig betydelse för hushållningen med bl. a. träfibertåvara. Begreppet träfibertåvara omfattar fömtom hela träd även träddelar som grenar, toppar och stubbar samt flis, spån, avfallsvirke från sågverk och avfallspapper. , bart och rivnings virke omfattas inte av begreppet träfibertåvara. Prövningsskyldighetgäller för vissa slag av nyanläggningar och utvidgningar av skogsindustri samtför vissa nyanläggningar, utvidgningar och ändringar av verksamhet för framställning avträfiberbränsle och eldnings- Prop. 1986/87: 105 anläggningar som förbrukarbränsle bestående av träfiberråvaror. Följande slag av nyanläggningar skallprövas: - sågverk med enårlig produktionskapacitet om 5000 m' sågade trävaror eller mer, - massafabrik ochpappersbruk (skall även prövas enligt 136 a § BL med avseende på hushållningenmed mark och vatten samt energi), - fabrik förtillverkning av fiberskivor, spånskivor eller plywood, - anläggning förframställning av träfiberbränsle (flis, pellets o.d.) och eldningsanläggning omanvändningen av träfiberråvara kommer att uppgå till minst 10000 m' fast mått,eller motsvarande, per kalenderår. För utvidgning av verksamhet gäller: - Verksamhet vid sågverk, massafabrik, pappersbruk ochfabrik för till verkning av fiberskivor, spånskivor eller plywood skall prövas om råvaru förbrukningen per kalenderår kommer att öka i förhållande till det av åren 1973, 1974 eller 1975 då den var högst, eller i förhållande till den förbruk ning som har tillåtits enligt 136 a § BL. Prövningsskyldigheten gäller inte om ökningen är mindre än10000 m fast mått under bark (m'fub) eller är av förbrukningenjämförelseåret och inte uppgår till 20000 m'fub. Med utvidgning avses såvälkapacitetsutbyggnad eller teknisk förbättring (investering) som bättreutnyttjande av oförändrade tekniska förutsättningar, t.ex. mera rationellhantering och skiftgång. - Utvidgning eller annan ändring av verksamhet vid anläggningför fram ställning av träfiberbränsle och eldningsanläggning skall prövas om an vändningen av träfiberråvaror uppgår eller kommer att uppgå till minst 10000 m-* fast mått, eller motsvarande, per kalenderår. Bestämmelserna omfattar även eldningsanläggningar vid vilka det sker en övergång till eldning med träfiberråvaror från eldning med annat bränsle. Prövnings skyldigheten gäller för alla typer av anläggningar som framställer träfiber bränsle eller använder träfiberråvaror för eldningsändamål, t.ex. även mobila anläggningar och anläggningar i anslutning lill skogsinduslriella anläggningar. Vid anläggningar där verksamhel pågick ulan tillstånd enligt 136 a § BL kan verksamheten fortsätta och en viss utvidg ning ske utan prövning. Prövningsskyldighet inträder först om användning en av träfibertåvaror under ett kalenderår ökas med mer än 5 000 m' fast mått, eller motsvarande, i förhållande lill det år 1982 när användningen var högst. Särskilda regler gäller för skogsindustrier som ingår i ens.k. Med förvaltningsenhet menas driftställen (tillverkningsen heter) som är förvaltningsmässigt sammanhållna, t. ex. inom bolag, kon cern eller ekonomisk förening. Inom en förvaltningsenhet kan utan till stånd råvaruförbrukningen fördelas om mellan olika driftställen. Kapacite ten får dock inte byggas ut. Förvaltningsenhetens sammanlagda ökning av råvaruförbrukningen får inte överstiga den prövningspliktiga nivå som gäller för utvidgning av enskilda driftställen, dvs. 10000 resp. 20000 mfub . Förutsättningar för all de speciella reglerna för förvaltningsenhet skall kunna tillämpas är att driftställena hade gemensam förvaltning den 1 29 och att förvaltningsenheten har registrerats hosregeringen. Regeringen kan för vissa fall medge undantag frånprövningsskyldigheten. Regeringen kan också besluta att en verksamhet som inle ärobligatoriskt prövningspiiktig men som är av väsentlig betydelse förhushållningen med träfiberråvara skall prövas. För atttillstånd skall kunna lämnas krävs att kommunen tillstyrker -detta. Den kommundit verksamheten skall förläggas eller där verksamheten utvidgas har såledesen vetorätt vid prövning enligt 136 a § BL. Beredningen av regeringens beslut sker gemensamt avberörda departement. Prakliskt taget alla ansökningar remitteras tillfackmyndigheter och berörda intresseorganisationer. Antalet remissinstanser ärnormall 1214 om prövningen enbart avser hushållning med träfiberråvara. Regeringens prövning skall vara allsidig. Vid prövningenskall regeringen således beakta inte bara renodlade råvarufrågor utan ävenandra förhållanden av större betydelse, t.ex. sysselsättningsfrågor.