prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — En sådan faktisk sammanflätning kan emellertid ske i alla former avsamboende och inte bara sådana som sker "under äktenskapsliknande förhållanden".Från juridisk eller praktisk synpunkt synes såvitt jag kan se hinder inteföreligga mot att göra förekomsten av "faktisk sammanflätning" ensamlill grund för rätt till bodelning enligt regler av den typ som föreslagits isambolagen. Väl att märka är att del önskade skyddet för den svagare parlen dåkan åstadkommas i betydligt större utsträckning än vad som kan ske genom deninskränkande anknytningen till rekvisitel "samboende underäktenskapsliknande förhållanden". Bl.a. skulle förhållanden där någon avsamlevnadsparterna är gift liksom homosexuella förhållanden kunna falla in. Det förefaller som om justrekvisitel "samboende under äktenskapsliknande förhållanden" kanvålla problem av olika slag. Mot bakgrand av den utbredning i samhället somsamlevnad i samboförhållanden har fått enligt vad som tidigare redovisatsomkring av alla samboende par kan det synas som om vi här har attgöra med etl i full utveckling varande alternativ till familjebildning iäktenskap. Hur framliden kommer att gestalla sig på detta område bliremellertid i inte ringa grad beroende pä lagstiftarens hållning. I detta sammanhang bör inteförglömmas att frekvensen av familjebildning utanför det formella äktenskapelsram i hög grad påverkas också av annan lagstiftning än den familjerättsliga.Utformningen av regler om inle bara rättigheter (så l.ex. rätt tillbostadsbidrag, rätt lill familjebidrag vid värnpliklsQänstgöring, rätt tillstudiestöd och rätt till socialQänst) utan också skyldigheter (exempelvisskyldighet till återbetalning av studiemedel) samt inte minst skatteregler ärhär av väsentlig betydelse. I den typ av regler varom här är fråga jämställssamboförhållanden med äktenskap. (En annan sak är att förutsättningarna för attbetraktas som sambo inte är överensstämmande över hela fältet. Så t.ex. krävs ivissa fall gemensamma barn. Krav på att samlevnadsparterna skall vara ogiftafinns inte över hela linjen.) Frågan huruvida samboendet sker "underäktenskapsliknande förhållanden" torde ofta kunna bli av betydelse. I de fall där fråga uppkommer huruvida samboendetsker "under äktenskapsliknande förhållanden" eller ej blir -åtminstone när det allmännas intressen kommer med i spelet - kontrollfråganväsenlhg. Uppenbarligen är det svårare - och förenat med kinkigaavvägningar i frågor rörande tillåtlig grad av integritetskränkning altkontrollera huravida samboende sker under äktenskapsliknande förhållandeneller ej, än all konstatera huruvida etl äktenskap föreligger. En faktor frånvilken inte bör bortses i förevarande sammanhang är att just dennakonlrollsvårighet kan vara elt incitament alt undvika äktenskapet. Ett spörsmål som kanske inte ligger direkt icentram för uppmärksamheten i förevarande lagstiftningsärende men som ändå kanvara av visst intresse att notera i sammanhanget är frågan om förhållandetmellan familjerättslig lagstiftning utanför den rena äktenskapsrälten, dvs. ÄktB,och internationella åtaganden rörande vår äklenskapslagstiftning. Iprincip synes denna fråga kunna tas upp till diskussion redan i dettalagstiftningsärende eftersom närnligen grundrekvisitet för all sådan lagstiftningtorde vara givet genom rekvisitel "samboende under äktenskapsliknandeförhållanden". Vid tiUkomsien av lag om ogifta samboendesgemensamma bostad synes de internationella aspekterna av lagen inle närmare hadiskuterats. Den berörda principfrågan kan tyckas ha uppstått redan då,eftersom även denna lag för sin tillämpning föratsätter förhandenvaron av"äktenskapsliknande samlevnad" (se 1 § första stycket). Här äremellertid atl märka atl någon egentlig rätt lill annans egendom inteförvärvades genom lagen, endast en rätt att mol lösen överta den andrasamlevnadspar-lens hyres- eller bostadsrätt. Vidare kan kanske anmärkas attdenna lag hade sin tyngdpunkt i den sociala omsorgen om barnens rätt lill enbostad, se 1 § första stycket tredje meningen. Beträffande internationella åtagandenrörande vår äktenskapslagstiftning är framför allt innehållet i tvåinternationella texter av intresse i förevarande sammanhang, nämligen artikel16 i allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna antagenden , och artikel 23 i den internationella konventionen ommedborgerliga och politiska rättigheter antagen . Artikel 16 i allmännaförklaring om de mänskliga rättigheterna har följande lydelse. Fullvuxna män och kvinnor harätt atl utan någon inskränkning på grund av sin ras, nationalitet ellerreligion ingå äktenskap och bilda familj. De äga lika rättigheter vidgiftermål, under äktenskap och vid äktenskaps upplösning. Äktenskap må ingås endast medde blivande makamas fria och fullständiga samtycke. Familjen är den naturiiga ochgrundläggande enheten i samhället och äger rätt till skydd från samhället ochstaten. Artikel 23 i 1%6 årskonvention lyder. Familjen är samhälletsnaturiiga och grundläggande enhet och är berättigad till samhällets och statensskydd. Rätten för giftasvuxna män ochkvinnor att ingå äktenskap och bilda familj skall erkännas. Äktenskap skall ej ingås ulande blivande makaraas fria och fulla samtycke. Konventionsstaterna skallvidtaga lämpliga åtgärder för att säkerställa makars likställighet i fråga omrättigheter och ansvar vid äktenskapels ingående, under äktenskapet och viddess upplösning. Vid fall av upplösning skall ätgärder vidtagas för atttillförsäkra barnen erforderiigt skydd. De delar av de här återgivna texterna som tilldrarsig uppmärksamhet är närmast kravet på fritt och fullt samtycke från deblivande kontrahenternas sida till äktenskaps ingående. Frågan om fritt ochfullt samtycke som föratsättning för äktenskapsrattsliga reglers tillämpningsynes emellertid värd en särskild behandling även av andra skäl än förekomstenav ifrågavarande internationella texter. Den föreslagna sambolagen innehåller som framgår avdet föregående det elementet av familjerättshg karaktär som beslår imöjligheter till förvärv av annans egendom grundat på samboende "underäktenskapshk-nande förhållanden". 1 denna del är lagen dispositiv, dvs.sambor kan genom skriftligt avtal bestämma alt de giftorättsliknanderättsverkningarna av samboendel inle skall gälla för deras del. Emellertid ärdel i praktiken inte så lätt atl komma ifrån sambolagens reglering. Ettbetydelsefullt element härvidlag är den omständigheten att samlevnadsparterinte alllid under deras förhållande kan avgöra om de leverunder sambolagens hägn eller inte. Kravet på viss varaktighet av förhållandetär här av vikt. Det är således snarare en rad objektiva omständigheter-samlevnad av viss varaktighet under äktenskapsliknande förhållanden -änparternas viljeförklaring som kan bli avgörande. Tydligt är t.o.m. att ettsamboförhållande kan ha förelegat trots att en av parterna inte anser siginförstådd med det. En lagstiftning innebärande en fullt utbyggdparallellitet mellan äktenskap och samboförhållanden där den enda skillnadenskulle vara frånvaron av offentligrätlslig medverkan för uppkomsten ochupplösningen av sam-boförhällanden torde inle vara förenlig med deinternationella texter som återgivits i det föregående. Om så långtgåendelagstiftningsåtgärder är emellertid inte alls fråga i föreliggande remiss.Någon anledning alt anta atl den föreslagna sambolagen med dess trots alltbegränsade omfattning skulle stå i strid mot här angivna internationellaåtaganden finns således inte. De angivna svårigheterna - inle minst församlevnadsparterna själva men även för utomstående, t.ex. borgenärer ellersamhället - atl avgöra om och när ett samboförhållande enligl lagen föreliggermåste emellertid ses som en olägenhet hos förslaget. Jag är naturligtvismedveten om att de fall vari sådana svårigheter uppkommer inte torde blisärskilt vanliga. I åtskilliga fall kan de dock inträffa, och bekymmersamt äratt de synes kunna drabba sådana som knappast är beredda härpå, t.ex. pensionärersom på sin ålders höst flyttar ihop och har gemensamt hushåll utan närmarefunderingar kring begreppet "äktenskapsliknande förhållanden" (som ju inom parentes sagt inte nödvändigtvis förutsättersexuellt samliv, se bl.a. bet. s. 138). Till det nu sagda kan fogas en ytterligare synpunkt,nämligen frågan vilken hänsyn som bör tas till de medelbara effekter församlevnadsparterna som den genom lagrådsremissen introducerade"giftorättsliknande" rätlen lill egendom kan få. Som tidigare antyttsfinns regler avseende samboende i åtskillig lagstiftning utanför denfamiljerältsliga. Det är här ofta fråga om en redan laglekniskt utfördlikställighet mellan å ena sidan makar och å andra sidan dem som lever sammanunder äktenskapsliknande förhållanden. En sådan uttrycklig likställighetbehöver dock inte alltid föreligga. Fråga kan i stället vara om rent faktiskaförhållanden, som får påverka utfallet, l.ex. rätt lill bistånd enligt 6 §lagen (1980:620) om socialQänst. gällande förhållanden har gettupphov till frågan om vilken betydelse den ekonomiska sammanflätningen avsamboendes egendom skall få vid bedömningen av den enskilde samboendes egenekonomi, se t.ex. rättsfallet RÄ 85 2:1. Den nu föreslagna sambolagen kan synasförstärka den redan i praxis sålunda rådande uppfattningen att det åtminstone isocialQänstsammanhang finns skäl alt beakta båda samlevnadsparternas ekonomioch kanske föra över detta synsätt till andra områden. Detta skulle - ulansärskilt stadgande i sambolagen - ge upphov till elt mer eller mindrelångtgående (ovisst hur långt för övrigt) ansvar hos en av samlevnadsparternaför den andra i ekonomiskt hänseende. Synsättet all samlevnadsparterna haransvar för varandras ekonomiska situation är betecknande inom äklenskapsrättenmen har nog inle allmänt ansetts föreligga för samlevnadsparter utanföräktenskapets ram. Mot bakgrand av det anförda uppkommer således frågan huruvidadet i samband med förevarande lagstiftning beträffande samboförhällanden inteborde stå till buds en form för samboende "under äktenskapsliknandeförhållanden" helt utanför familjerättslig lagstiftning. Väl kan dethävdas atl en sådan möjlighet med undantag beträffande övertaganderätten enligl17 § i det remitterade förslaget redan kommer atl finnas genom den i 5 §föreskrivna avtalsfriheten. Och beträffande nämnda 17 § innebär förslaget iprincip ingen förändring i rättsläget. Den föreslagna sambolagen företeremellertid i så måtto en förändrad bild i förhällande till situationen f.n. attskyddsreglerna kompletterats med avsevärda rådighetsinskränkningar, se 18 § idet remitterade förslaget. Egendom (t.ex. en bostadsrätt) som genom avtalställs utanför bodelning kan således just på grund härav förvandlas tillegendom som är underkastad övertaganderätl och på den vägen bli underkastadrådighetsinskränkningar. Frågan om rådighetsinskränkningens omfattning synessåledes kunna i vissa fall bli oklar för samlevnadsparterna (avtalsparterna). Möjligheten att ställa sig heltutanför den föreslagna sambolagen synes erbjuden endast den som redan är gifteller som väljer att gifta sig formellt på annat håll. Att genom avtal kunnahelt sätta lagen ur funktion synes inle försämra de sociala skyddseffekter somavses med lagen. Av del anförda framgår att jag avmånga skäl är kritisk till etl genomförande av förslaget lill sambolag.Kritiken riktar sig särskilt mot användningen av rekvisitel "samboendeunder äktenskapsliknande förhållanden" somförutsättning för rätt till förvärv av egendom, med ty åtföljandeinskränkningar av rådigheten till densamma. Härigenom väcks intrycket av attsambolagen är en familjerättshg lagstiftning av äktenskapsrätislik-nande naturför samboförhållanden såsom varande äktenskap av lägre dignitet, även om dettauttryckligen förnekats i lagrådsremissen. Detta intryck förstärks av denutbredning i samhället som denna samlevnadsform fått och det förhållningssättgentemot samlevnadsformen som statsmakterna intagit och somlagstiftaren med ett genomförande av sambolagen skulle komma att inta. För dem som så vill står äktenskapet till buds. Ifråga om äktenskapsrälten har lagstiftaren gjort sig stor möda med att tahänsyn till jämlikhetsaspekter och bygga in skyddsmekanismer för svagareparter. Formaliteterna för ingående av äktenskap är reducerade till eltminimum och utformade enbart för att tillgodose det även internationelltupprätthållna kravet på fritt och fullt samtycke från de blivande makarnassida. Alt vid sidan härav bygga upp ett lill sin natur likartat menofullsländigare skyddssystem, som dessutom träder i funktion under ovissareförutsättningar och som har för samlevnadsparterna ovissare rättsverkningar,synes mig sålunda diskutabelt. Emellertid är frågan om ett genomförande avsambolagen en politisk fråga. I denna del saknar jag anledning atl här framföraandra synpunkter än sådana som föranleds av den juridiska granskningen. Dessasynpunkter är - ehura som nämnts kritiska till sitt innehåll - inte av denart att de kan föranleda ett avstyrkande av sambolagen. Med den reservationenatt möjligheter bör öppnas för sambor att genom avtal helt kunna ställa sig föregen del (här utesluter jag sålunda all lagstiftning lill skydd för deras barn)utanför familjerättshg lagstiftning kan jag således godta lagförslagelsgenomförande. Beträffande lagrådets förslag till ändring avlagens rabrik är jag ense med majoriteten. 1986/87: 1 Lagrådet(Mannerfelt, och ): Förevarandeparagraf innehåller i första stycket en anvisning om lagens tillämpningsområdeoch i andra stycket en definition av uttrycket sambor. Även om användningen av termen sambor är en nyhet iförhållande till lag om ogifta samboendes gemensamma bostad är ensådan användning likväl inte alldeles ny i svensk lagstiftning. Termen samboförekommer nämligen redan som beteckning på personer som sammanbor underäktenskapsliknande former, se 11 § första stycket 1 lagen (1985:571) omvärdepappersmarknaden. Ordet "sambo" har brakats även i ettannat lagstiftningsärende vari lagrådet (i annan sammansättning) avgivityttrande . Detta ärende gällde förslag till lag omnäringsförbud (se prop. 1985/86:126). När det gäller användning i lagtext av termen sambohar främst uppkommit frågan om termens avgränsning. Den definition somi föreva- rande sammanhang givits åtuttrycket - se 1 § andra stycket i det remitte- Prop. 1986/87: 1 radeförslaget - innebär atl med sambo avses i lagen en ogift kvinna och en Lagrådet ogift man som bor tillsammans under äktenskapsliknandeförhållanden. 1 § sambolagen Med en sådan definition utesluts från intebara lagens tillämpningsområde utan även termens begreppsmässiga innehållsamboende vari någon av parterna är gift på annat håll. En sådan snävtillämpning är sannolikt inte avsedd när det gäller det omnämndastadgandet i 11 § första stycket I lagen om värdepappersmarknaden. Inte hellerär en sådan begränsad räckvidd avsedd i andra fall där särskild reglering avsamboendeförhällanden existerar, t.ex. i skattelagstiftningen. En huvudprincipbör vara att i lagstiftningen - när inte uttryckligt undantag sker - begreppetsambo får omfatta samtliga fall där en man och en kvinna lever samman underäktenskapsliknande förhållanden. En särskild fråga i delta sammanhang blir också vadsom bör förslås med kvalifikationen "under äktenskapsliknandeförhållanden". I viss redan befintlig lagstiftning - se l.ex. 19 § utsökningsbalken - möter uttrycket "varaktigt sammanbor medannan under äktenskapsliknande förhållanden". Se i förevarande hänseendeocksä 5 kap. 6 § första stycket lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring däruttrycket "under äktenskapsliknande förhållanden" kvalificeras medtidsbegreppet "sedan avsevärd tid". Etl skrivsätt av den art somsålunda kommit till användning i utsökningsbalken och lagen omarbetsskadeförsäkring ger vid handen att lidsfaktorn är av självständigbetydelse i förhållande till rekvisitel "äktenskapsliknandeförhållanden". Emellertid framgår av åtskilliga uttalanden i förarbetenatill förevarande lagförslag (bet. s. 138 f, lagrädsremissens specialmotiveringlill förevarande paragraf) atl kortvariga, mer eller mindre tillfälligaförbindelser inte bör komma in under en lagstiftning för äktenskapsliknandeförhållanden. Detta torde givetvis äga sin giltighet i de flesta fall. Någongång torde dock kunna uppkomma spörsmålet vilken roll parternas egenviljeförklaring bör spela i sammanhanget. Kan det visas all mannens ochkvinnans gemensamma uttryckliga vilja är att deras förhällande skall betraktassom elt samboförhållande, torde detta i allmänhet . böra vara utslagsgivandeoavsett den faktiska varaktigheten av förhållandet när frågan föreligger förprövning. Vad lagrådet här anfört angående innebörden ochanvändningen av ordet "sambo" föranleder följande förslag tilländring av bestämmelsen i remissförslagets andra stycke. Som en inledandehuvudregel föreskrivs atl sambolagen gäller när en kvinna och en man bortillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. I anslutning därtill börlämpligen inom parentes anges att de båda parterna i etl sådantsamlevnadsförhållande är all beteckna som sambor. För att i enlighet medremissförslaget giltigheten av lagen skall inskränkas till endast sådana samborsom inte är gifta görs därefter undantaget, att lagen inle är tillämplig omnågon av samborna är gift. Bestämmelsen skulle i enlighet härmed få dennalydelse: "Denna lag gäller när en kvinna och en man bor tillsammans underäktenskapsliknande förhållanden (är sambor), dock ej om någon av dem ärgift." I begreppet äktenskapsliknande förhållande fåranses ligga all fråga är om en "monogam" förbindelse i den meningen att en person inte bör 368 kunnaleva i två samboförhållanden . En sak för sig är att i vart fall detförst etablerade samboförhållandet blir underkastat sambolagens bestämmelser ombodelning och utlösningsrätt i fråga om bostad och bohag. Lagrådetföreslår härutöver att första stycket i förevarande paragraf får utgå.Lagförslagets rubrik ger vid handen att lagen gäller sambors gemensamma hem.Eftersom stadgandet i förevarande stycke inte fyller någon funktion, är detinte lämpligt att det tas in i lagen. 1986/87: 1 Jagär av skiljaktig mening såvitt angår I § andra stycket och i anslutning härtilli fråga om lagens rubrik. Ordet - termen sambor har väl egentligen ingenannan rent lexikalisk betydelse än ordet sammanboende. Det är sålunda enbeteckning för (minst) två personer som har gemensam bostad. Liksom andratermer som används i juridiskt språkbruk, t.ex. termen gåva, kan termen samboranvändas för att beteckna olika begrepp, där dock rimligen i alla bör ingå attfråga är om personer som har gemensam bostad. är det fråga om lagstiftning rörande en bestämdgrapp av samboende personer, nämligen den för vilken det kännetecknande är altdel rör sig om en man och en kvinna, som lever tillsammans underäktenskapshknande förhållanden och som i och för sig skulle kunna ingåäktenskap men av någon anledning ej velat underkasta sig de, låt vara numeraytterst enkla formaliteter som gäller vid ingående av äktenskap. De är m.a.o.inle gifta med varandra och inte heller med någon annan. Det är för denna grappsom det har ansetts framstå som angeläget all tillhandahälla regler som hänförsig till förhållandels upphörande och även att, liksom enligt gällande rätt,ge vissa skyddsföreskrifter. Utanför räckvidden av bestämmelserna skall fallaandra former av samboende. Del är möjligt att språkbruket kommer altstabilisera sig i den riktningen att termen sambor endast kan komma i frågabeträffande sammanboende man och kvinna som lever under äktenskapsliknandeförhållanden; detta blir då termens lexikaliska betydelse. Helt säkert är dettainte; sålunda har ju t.ex. i förevarande lagstiftningsärende föratsetts att somsambor kan komma att betraktas två personer som lever tillsammans därför atl deär homosexuella och som alltså inte kan sägas leva under äktenskapsliknandeförhållanden såsom denna term uppfatlats. Det är emellertid nu inte fråga om någonlagstiftning där det finns behov att i ett sambobegrepp sammanfatta alla par avman och kvinna som inle är gifta med varandra och för vilka det ärkännetecknande att de sammanbor och lever under äktenskapsliknande förhållandenmen där det saknar betydelse att båda eller någon av dem är gift med annan.Det är inte säkert alt det över huvud blir behov av en sådan begreppsbildningeller om man kan ha behov att i ett sambobegrepp inkludera sammanboende sominle lever under äktenskapsliknande förhållanden. (Möjligen omfattas den nuförst angivna kategorin av termen sambor i värdepappersmarknadslagen. 24 1986/87. säkertär väl detta dock inte. Saken synes inle ha blivit föremål för någon närmarediskussion i förarbetena till den lagen.) Eftermin mening finns det inte någon anledning att i förevarande lagstiftningssammanhangprägla ett sambobegrepp som man inte nu har behov av. Det räcker med att angeden - under alla omständigheter centrala - kategori av samboende på vilka lagenär tillämplig och låta termen sambor beteckna det samboendebegrepp som sålundaavses. En fördel med detta grepp kan vara att om ny lagstiftning som lar siktepå samboendeförhällanden blir aktuell, det ges ett särskilt incitament attöverväga vilka kategorier lagstiftningen skall avse. Jag har sålunda ingen invändning mol den föreslagnalydelsen av andra stycket 1 §, ej heller mol lagens rabrik. Jagdelar meningen att paragrafens första stycke kan ulgå. 1986/87: 1 Förevarandeparagraf första stycket är utformat med 7 kap. 4 § första stycket ÄktB somförebild. Lagrådet har föreslagit all remissförslaget såvitt angår sistnämndabestämmelse omformuleras i vissa avseenden. Motsvarande ändringar bör göras iförevarande paragrafs första stycke. Sålunda bör stadgandet under I i stycket gesavfattningen "fast egendom (alt. fastighet) som samborna eller någon avdem äger och tomträtt som de eller någon av dem innehar, om byggnad som finnspå egendomen är avsedd som sambornas gemensamma hem och egendomen innehashuvudsakligen för detta ändamål,". Punkt 2 bör ges avfattningen "byggnadeller del av byggnad, vare sig den innehas med äganderätt, hyresrätt,bostadsrätt eller annan rätt, om byggnaden eller byggnadsdelen är avsedd somsambornas gemensamma hem och innehavet huvudsakligen tjänar dettaändamål". Iövrigt, såsom beträffande rätt lill byggnad på annans grund och däri ingåendenyttjanderätt lill mark, hänvisas till vad lagrådet anfört under 7 kap. 4 §ÄktB. Idenna paragraf definieras - sakligt i överensstämmelse med 7 kap. 4 § andrastycket ÄklB - begreppet "sambors gemensamma bohag". En likartadbegreppsbestämning, beträffande "sambors gemensammabostad", finns i 2 § (jfr 7 kap. 4 § första stycket ÄktB). Föreskrifterna i 5 § första stycket gäller egendomsom skall . Denna egendom beskrivs såsom sambornas "gemensammabostad och bohag--- ,om egendomen har förvärvats för gemensamt begagnande". Villkorssatsen"om egendomen har förvärvats för gemensamt begagnande" uteslutersåledes från bodelning (bortsett från fall enligt 16 §) sådant gemensamt bohagsom inte förvärvats för gemensamt begagnande. är det så, alt beträffande gemensam bostad sominle förvärvals för gemensamt begagnande finns bestämmelserom övertaganderätt i17 §. övertaganderättenkrävs där att fråga skall vara om egendom som inte ingår i bodelning. Någon motsvarande reglering beträffande gemensamtbohag finns inle. Vad som slutligen skall hända med sådant gemensamt bohag sominle är förvärvat för gemensamt begagnande är inte utsagt i lagen. Med hänsyntill den begreppsbestämning som görs i 3 § synes emellertid allt slag av gemensamtbohag - och alliså även sådant som inle förvärvals för gemensamt begagnande -omfattas av 23 § (rätt att övergångsvis efter en separation fä nylQa gemensamtbohag). Nämnda 23 § har utformats med 14 kap. 8 § ÄktB somförebild. Enligt 14 kap. 8 § ÄktB omfattar makes nyttjanderätt i motsvarandesituation allt den andra makens bohag som finns i bostaden och således intebara vad som är gemensamt.