prop · GA03128 · 1986-12-31 00:00:00 — Den innehåller regler om vad säljarens skyldighetatt avlämna varan innebär i tre olika fall: dels vid transporiköp (punkl a),dels vid andra köp av varor som är mer eller mindre bestämda och som enligt vadparterna vet finns eller kommer att finnas på en särskild plats (punkt b), delsockså "i övriga fall (punkt c). Vad säljaren har att iaktta beträffandeliden för avlämnandet behandlas i art. 33. Frågan om avlämnandet har enligt konventionen inte något omedelbarteller begreppsmässigt samband med frågorna om vem som står risken för atl varanförstörs och om riskens övergång från säljaren till köparen. I regelsammanfaller dock riskens övergång med avlämnandet. Riskens övergång behandlasi ett särskilt kapitel (art. 66-70). En förutsättning för alt artikelns regler om platsen föravlämnandet skall vara tillämpliga är att säljaren inle är skyldig att avlämnavaran på någon annan särskild plats. Om parterna själva har kommit överens omvar och hur avlämnandet skall ske, gäller naturligtvis en sådan överenskommelseockså i detta fall framför konventionens regler. Inledningen till artikeln fårses endasi som en erinran om delta. Punkl (a) avser del fallet att köpeavtalet förutsättertransport av varan. Säljarens skyldighet atl avlämna varan innebär i så fall att han skall 111 överlämna varan lill denförste fraktföraren för vidare befordran lill köpa- Prop. 1986/87: 128 ren. förutsätter att varan skall transporteras kan naturiigtvis framgåredan därav all transportfrågan är reglerad i avtalel. Imånga fall då köpeavtalet förutsätter att varan skall transporteras framgår detgenom en hänvisning till en leveransklausul hur och på vilken plats varan skallavlämnas. I sådana fall har säljaren inte fullgjort avlämnandet genom atlöverlämna varan lill den första fraktföraren ulan först när han har gjort vadsom ankommer på honom enligt den ifrågavarande klausulen. Det kan t. ex. närdet gäller varor som skall fraktas med fartyg vara fråga om en FOB-klausul (freeon board) enligt vilken varan skall anses avlämnad när den kommit innanförfartygets sida. Ominte köpeavtalet, vare sig uttryckligen eller genom hänvisning till enleveransklausul, anger var varan skall avlämnas, gäller atl säljaren skallfullgöra avlämnandet genom att överlämna varan lill den förste fraktförarenför befordran lill köparen. Om varan i ett sådant fall skall transporteras påjärnväg eller lastbil till en hamnort för vidarebefordran med fartyg, har säljarenfullgjort sin skyldighet att avlämna varan när den har överlämnats tilljärnvägen eller lastbilsföretaget. Punktb avser vissa köp där varan är av mera bestämd eller individuell beskaffenhet.Del kan till att böria med gälla köp av en bestämd vara, t. ex. ett konstverkeller en ridhäst. Det kan vidare gälla köp av en vara som inte är bestämd(individualiserad) men som skall tas ur ett bestämt parti, t. ex. viss mängdspannmål ur en bestämd silo. Under denna punkt kan även falla köp av varor sominte finns när avtalel ingås men som skall tillverkas eller framställas. Omdet är fräga om en vara av nu angivet slag och dessutom parterna vidavtalsslutet kände lill att varan befann sig - eller skulle fillverkas ellerframställas - på en viss plats, innebär säljarens skyldighet att avlämna varanatt han skall ställa varan till köparens förfogande på denna plats. Platsen föravlämnandet är med andra ord det ställe där, enligt vad båda parterna kändetill, varan befann sig eller skulle produceras. Attsäljaren skall ställa varan till köparens förfogande på den ifrågavarandeplatsen, innebär att det är köparen som skall hämta varan och att säljaren barabehöver se till att den hålls tillgänglig för avhämtning. En viktig begränsningav tillämpningsområdet för regeln i punkt b är emellertid att köpet inte ärsådant att det faller in under punkt a. Om köpeavtalet förutsätter transport avvaran och något annat inte följer av avtalet, åligger det således säljaren attöverlämna varan till den förste fraktföraren för transport till köparen även omdel l.ex. är fråga om köp av en viss begagnad maskin som enligt vad båda var medvelnaom vid avtalets ingående befann sig i en viss bestämd fabrik. Köpav en vara som befinner sig som befinner sig under transport (in transitu)faller formellt in under regeln i denna punkt och inte under punkt a. Ifallnågon köpt en oljelasl och säljer den vidare medan den är på väg, åligger detalltså säljaren i det senare köpeavtalet att se till all den andra köparen färlasten till sitt förfogande där den är på våg. Punktc anger vad säljarens skyldighet att avlämna varan innebär i andra 112 fallän de som avses i punkterna a och b eller där det är särskilt avtalat vad Prop.1986/87: 128 säljaren skall iaktta beträffande sättet och platsen föravlämnandet. I sädana fall skall säljaren ställa varan till köparens förfogandepå den plats där han hade sitt affärsställe vid avtalsslutet. Detuppställs inte något krav på att köparen skall ha känt lill var säljaren hadesitt affärsställe. DeUa är alltså något som del är köparens sak all hålla redapå. Konventionen innehåller inte någon definition av begreppet affärsställe.Vad som bör förstås med detta begrepp har berörts under art. 1. För denhändelse säljaren har flera affärsslällen, får frågan om var avlämnandet skalläga rum avgöras med stöd av bestämmelserna i art. 10. Vadsom krävs för att varan skall ha ställts till köparens förfogande får avgörasefter omständigheterna. Konventionensbestämmelser om platsen för avlämnandet torde i praktiken leda till nästansamma resultat som det som följer av 9 och 10 §§ i den svenska köplagen.Konventionen saknar dock en motsvarighet lill 11 § om plaisköp, dvs. köp somförutsätter att varan transporteras till köparen men endasi inom samma ort. Delblivande förslaget lill ny köplag lorde komma alt innebära en viss anpassningtill konventionens reglering men bibehålla särregleringen av platsköp. Artikeln innehåller bestämmelser om vissa tilläggsförpliktelser somsäljaren har vid transportköp. Bestämmelserna i första och tredje styckenagäller hans informationsskyldighet i ett par avseenden, medan andra stycketanger innebörden av säljarens skyldighet i de fall det åligger honom att ordnatransporten av varan. Regelni första stycket gäller säljarens skyldighet att i vissa situationer undertättaköparen om vilken vara han har skickat iväg för köparens räkning. Om del inteär fråga om en vara som är identifierad redan genom avtalel utan om t. ex. enviss mängd eller etl visst antal av ett bestämt vamslag, måste del förr ellersenare avgöras vad i en last eller ett parti som är avsett för denifrågavarande köparen. Ofta sker detta genom atl köparens namn och adressanges i transportdokumenten. Del kan också ske genom märkning eller på annatsätt. Om emellertid varan inle klart kan hänföras till avtalet, är säljaren enliglbestämmelsen i första slycket skyldig att lämna ett meddelande till köparen omförsändelsen med spedficering av varan. Om säljaren inte fullgör sinskyldighet atl undertätta köparen om vilken vara som är på väg, kan detta få belydelseför frågan om när risken för att varan förstörs går över på köparen; se arlikel67 (2) och 69 (3). Underlåtenhet att fullgöra denna skyldighet utgör också ettavtalsbrott som kan ge grund för skadestånd och hävning; se art. 45. Regelni andra stycket gäller alla de situationer i vilka säljaren är skyldig attordna transport av varan. En sådan skyldighet kan grunda sig på enleveransklausul såsom (cost, Insurance and freighl) eller C & F (costand freighl) men också pä en särskild överenskommelse mellan parterna, t. ex.vid ett FOB-köp. Regeln är lilllämplig oberoende av frågan om vem som skallbära kostnaderna för transporten och även om säljaren skall ingåtransportavtalet såsom ombud för köparen. Om säljaren är skyldig attordna transporten, skall han sluta nödvändiga avtal för transport av varan ända lill bestämmelseorten. Det innebär att 113 han,om det är fråga om succesiva transporter, skall träffa avtal beträffan- Prop.1986/87; 128 de alla avsnitt fram till den angivna orten. Denna ort behövernaturligtvis inte vara en ort där köparen har ett affärsställe. Säljaren skallvidare se till att varan sänds med transportmedel som är lämpliga med hänsyntill omständigheterna. skall vidare sändas på sådana villkor som ärsedvanliga för ifrågavarande transport. Omsäljaren inte fullgör sina skyldigheter med avseende på transportarrangemangen,bedöms det som ett avtalsbrott som kan ge gmnd för de påföljder som nämns iart. Tredjestyckel reglerar säljarens skyldighet att lämna den information som köparen kanbehöva för atl kunna teckna transportförsäkring för varan. Bestämmelsen i dettastycke är tillämplig ifall säljaren inte - såsom t.ex. vid CIF-köp - själv årskyldig att teckna en sådan försäkring. Om köparen begär det, skall säljaren iså fall tillhandahålla alla tillgängliga uppgifter som behövs för att köparenskall kunna teckna försäkringen. Densvenska köplagen har inte någon motsvarighet till bestämmelserna i förevarandeartikel. En regel som överensstämmer med andra stycket kan komma att tas in idet blivande förslaget till ny köplag. Artikeln reglerar tidpunkten för varans avlämnande. Punkt a gäller detfallet att parterna själva har bestämt tidpunkten, medan punkt b avser detfallet att parterna inte har bestämt den exakta tidpunkten men väl en visstidrymd. Punkt c gäller övriga fall. Omen viss tidpunkt är fastställd i eller följer av avtalet, är säljaren enligtpunkt a skyldig alt avlämna varan . Detta innebär attsäljaren är skyldig att prestera ulan särskild leveransuppmaning. Regeln idenna punkt är tdlämplig inte bara då tidpuiAkten, t.ex. en viss dag, ärangiven i avtalet utan även när tidpunkten följer av eller mera exakt -går atlbestämma utifrån avtalet. Regelni punkt b behandlar det fallet att vad som är avtalat inte är den exakta tidpunkenför avlämnandet men däremot en viss tidrymd under vilken avlämnandet skall ske.I sä fall är säljaren skyldig att avlämna varan under denna fidrymd,men den närmare tidpunkten har han som regel rätt att bestämma själv. Detta gerhonom möjlighet att göra varan leveransklar och ordna med nödvändigatransporter. Om det emellertid framgår av omständigheterna att det är köparensom skall välja tidpunkt, gäller inte regeln i punkt b. Indirekt framgår detatt säljaren i så fall är skyldig att inom den ifrågavarande tidrymden avlämnavaran som köparen har vall och underrättat säljaren om.Säljarens eventuella skyldighet att underrätta köpare om den tidpunkt som hanhar vall för avlämnandet är inte reglerad i konventionen. Enligtpunkt c gäller att säljaren "i alla övriga fall", dvs. i de fall sominte omfattas av punkterna a och b, är skyldig att avlämna varan inom skäligtid efter avtalsslutet. Regeln i punkt c är alltså tillämplig när parterna intehar avtalat vare sig om en tidpunkt för avlämnandet eller en viss tidrymd undervilken avlämnandet skall ske. Detfallet att parterna har avtalat om att varan skall avlämnas "vid anfordran" har inte uppmärksammats i konventionen. Detsamma gäller det fallet att varan enligt vad som måste anses särskilt avtalat skall avläm- 114 nas "utan uppskov". Även om man i dessa fallkanske inle kan säga att det Prop. 1986/87; 128 är fråga om en avtalad tidpunkii den mening som anges i punkt a, finns det inle skäl att tillämpa regeln i punklc på dessa fall. 1 ställel får man tillämpa den allmänna regeln i art. 6 om attpartema kan sätta konventionens bestämmelser ur kraft genom atl själva kommaöverens om annal. Om tiden för avlämnandet inle följer av avtalet, skallvaran alltså avlämnas inom skälig tid efter avtalsslutet. Även i denna situalionär säljaren skyldig alt prestera utan särskild leveransuppmaning. Säljaren fåremellertid inte vänta med avlämnandet efter eget gollfinnande ulan måsteleverera varan "inom skälig tid efler avtalsslutet". Vad som ärskälig tid får avgöras med hänsyn till omständigheterna i varie särskilt fall.Omständigheter av belydelse kan t. ex. vara att säljaren skall tillverka varanefter avtalsslutet eller att varan skall rekvireras från annan ort. Om säljaren inte avlämnar varan när han i enlighet med vadsom sägs i punkterna a-c är skyldig atl göra detta, föreligger det etlkontraktsbrott som ger köparen rätt atl göra gällande påföljder enligt art. 45.Att detta dock inte gäller om dröjsmålet beror på köparen själv följer av ettsärskilt stadgande i art. 80. Konventionen uppmärksammar inle bara del nämndafallet all varan avlämnas för sent eller inte alls utan även det fallet attsäljaren avlämnar varan tidigare än han skall (se art. 52). Utgångspunkten enligt den svenska köplagen är liksomenligt konventionen att avlämnandet skall ske vid den lidpunkt som följer avavtalet; se 12 §. Regeln i punkt b av förevarande arlikel om del fallet atl enviss tidrymd är bestämd motsvarar 13 § köplagen. Om inte något annat följer avavtalet eller omständigheterna, skall avlämnandet enligt köplagen ske vid anfordran,medan det enligt konventionen skall ske inom skälig tid. I sistnämnda hänseendetorde del blivande förslagel lill ny köplag komma att innebära en anpassningtill konventionen. Artikeln gäller den andra av de förpliktelserför säljaren som räknas upp i art. 30. Första meningen innehåller en erinran omatt säljaren - ifall han är skyldig att överlämna dokumenl avseende varan -skall göra delta , på den plats och i den form som avtalelförutsätter. Skyldigheten all överlämna dokument avseende varan kan följa av handelsbmkeller framgå av t.ex. en CIF-klausul. Del anges inte vilka dokumenl del ärfråga om, men vid sidan om dokument som konossement samt järnvägs- och flygfraktssedlarkan det t. ex. gälla försäkringspoliser och urspmngscerlifikat. Artikeln innehåller också regler om säljarens rätt attavhjälpa fel och brister i dokumenten. Dessa regler motsvarar beslämmelserna iart. 37, som handlar om säljarens rätt att före tiden för avlämnandet avhjälpafel och brister i själva varan. Någon motsvarighet till förevarande artikel finns inte iden svenska köplagen. Del som sägs i artikeln är ganska självklart och någonregel av detta slag torde inte heller komma all las in i del blivande förslagettill ny köplag. Varans avtalsenlighet och tredjemans krav. Denna avdelning inleds med en definition av felbegreppet(art. 35). I art. 36 anges vilken tidpunkt som är avgörande för felbedömningen.Säljarens ansvar för atl varan inle är belastad med någon rättighet för tredjeman behandlas i art. 42 och 43. Bestämmelser om köparens undersökningsplikt ochhans skyldighet att reklamera finns i art. 38-40, 43 och 44. Påföljden vidsäljarens avtalsbrott regleras i avdelning III. Av denna artikel framgår vilka krav köparenhar rätt att ställa på varan eller, med andra ord, vad som ulgör fel. Frågan om varan är avtalsenlig eller felaktig skall iförsta hand bestämmas med utgångspunkt i avtalet. Denna princip slås fast iförsta stycket. Det sägs där att säljaren skall avlämna en vara som i fråga ommängd, kvalitet och art överensstämmer med vad avtalet fömtsätter. Det sägsvidare atl den skall vara innesluten eller förpackad på ett avlalsenligt sätt.Uppräkningen av mängd, kvalitet, art och förpackning innebär inte att enavvikelse i någol annal avseende inte utgör ett fel. Om parterna har kommitöverens om att varan skall uppfylla vissa administrativa föreskrifter iimportlandet, föreligger det exempelvis ett fel om varan inte motsvarar dessakrav. Även om det inte framgår alldeles otvetydigt av bestämmelsens ordalag,är det vidare klart atl det föreligger ett fel, om varan - ulan att vara sämre är annorlunda än vad som är avtalat. I andra stycket finns vissa regler om varans beskaffenhetför det fall att parterna inte har kommit överens om annat. Enligl punkt a gäller i sä fall att varan inte skall ansesavtalsenlig, om den inte är lämplig för de ändamål för vilka varor av sammaslag vanligen används. Det är här fråga om en abstrakt felbedömning som fårgöras när det beträffande varans beskaffenhet inte finns några andrahållpunkter i avtalsförhållandet än atl köpet gäller en vara av visst slag.Varan skall då passa för alla de ändamål för vilka varor av det ifrågavarandeslaget vanligen används. Ett sådanl ändamål kan vara att varan skall säljasvidare. Punkt b gäller det fallet att säljaren känner till ellermåste antas känna till det ändamål för vilket köparen avser att använda varan. Iså fall är varan inte avtalsenlig om den inte år lämplig för dettasärskilda ändamål. om han känner till det särskilda ändamål som varan skallanvändas till, svarar säljaren dock inte i alla situationer för alt varanär lämplig för detta Undantag gäller sålunda om det avomständigheterna framgår att köparen inte förlitade sig på säljarens sakkunskap ochomdöme eller att han inte hade rimlig anledning atl göra delta. Så kan varafallet om köparen i sin beställning anger detaljerade tekniskaspecifikationer beträffande varans beskaffenhet eller om han beställer en vara av ettvisst märke. Generellt sett torde en köpare bara kunna räkna med attvaran skall ha de särskilda egenskaper som han förväntar sig, om dessa ärsärskilt angivna i avtalet och säljaren är en specialist eller expertbeträffande varan. skall filläggas att det är vid avtalsslutet som säljarenskall ha haft den kännedom om köparens avsedda bruk som är en förutsättningför hans felansvar i denna del. Enligtpunkt c gäller vidare att varan inle är avtalsenlig, om den saknar Prop.1986/87: 128 egenskaperna hos en vara som säljaren har lagl fram för köparensåsom prov eller modell. Man får ulgå ifrån alt säljaren bara är ansvarig försådana egenskaper hos det framlagda provet eller modellen som han -enligt vadköparen måste ha förstått - har avsett att visa genom att lägga fram proveteller modeilen. Ett tygprov, som är avsett att ligga till grund för köparensval av färg, kan t. ex. inle utan vidare åberopas till stöd för alt denlevererade varan har felaktig kvalitet. Bestämmelsen i punkt c gäller bara proveller modell som säljaren har lagl fram. Vilken belydelse man skall fästa vidprov och modeller som köparen har hänvisat till får avgöras enligt allmänna avtalsrällsligagmnder. Enligt punkt d gäller atl varan skall vara innesluteneller förpackad på det sätt som är vanligt för varor av samma slag. Detta ärett minimikrav. Om det inte finns någol vanligt säll att förpacka varor avifrågavarande slag, skall varan vara förpackad på det sätt som är lämpligt för atlbevara och skydda varan. Finns det ett vanligt förpackningssätt är det alltsådelta som skall iakttas. Subsidiärt gäller att varan skall vara förpackad pålämpligt sätt. Dessa bestämmelser innebär inte etl krav på atl varan alllidskall vara förpackad. När vissa varor, såsom bilar och bulklasler av 1. ex.kol, levereras utan förpackning är detta det vanliga och därmed också som regelavlalsenligt. I tredje stycket anges att säljaren inte är ansvarig för etlsådant fel som köparen vid avtalsslutet kände till eller inte kunde ha varilomedveten om. Denna inskränkning i säljarens felansvar gäller dock bara detansvar som följer av bestämmelserna i andra slycket (a-d) eller med andra orddel ansvar som säljaren har för att varan motsvarar vad köparen har anledning atlräkna med utan att det är direkt sagt i avtalet. Om varans beskaffenhet äruttryckligen angiven i avtalel, ansvarar säljaren alltså för att den vara hanlevererar är av den angivna beskaffenheten även om köparen känt lill all denvar bristfällig i något hänseende. Köparen kan ju ha räknat med attbristfälligheten skulle avhjälpas före leveransen. Nägon motsvarighet till den ganska fylliga - om än inteuttömmande -regleringen av felbegreppet som finns i konventionens art. 35 finnsinte i köplagen. I huvudsak överensstämmer dock konventionens felbegrepp meddet som utvecklats i svensk köprätt. Detta gäller med undantag för ansvaret förs. k. rättsliga fel som emellertid behandlas i art. 41-43. Säljarens ansvar för s. k. rådighetsfel kan antingen följaav första stycket eller av andra stycket punkl a eller b. Konventionen har inte någon uttrycklig regel om köparensundersökning av varan före köpet. Bestämmelsen i tredje styckel som innebär attköparen inte får åberopa ett fel som han kände till "eller inte kunde ha varilomedveten om" utgör den närmaste motsvarigheten fill 47 § köplagen. 1 denna artikel anges vilken tidpunkt som åravgörande för felbedömningen. Liksom enligt 44 § köplagen är huvudregeln enligtkonventionen att tidpunkten för riskens övergång på köparen är avgörande. Vid vilkentidpunkt risken för att varan förstörs går över på köparen framgår av bestämmelserna i art. 66-70. Innebörden av dessa bestämmel ser är att risken som regel går över på köparen när varan avlämnas. Enligt första stycket ärsäljaren ansvarig för fel som föreligger vid Prop. 1986/87:128 tidpunktenför riskens övergäng, även om felet visar sig först . Det avgörande äralltså att felet har sin grund i något som förelåg vid riskens övergång även omdet då bara var latent. Enligtandra slycket är säljaren ansvarig även för fel som uppkommer efter riskensövergång ifall felet beror på ett avtalsbrott frän hans sida. Som exempel nämnsbrott mol en garanti alt varan skall förbli användbar ellerbibehålla vissa egenskaper. Normalt måste väl etl sådant åtagande liksom denifrågavarande garantitiden uttryckligen framgå av avtalel men det är intealldeles uteslutet all en garanti kan tolkas in i avtalet som etl underförståttåtagande. Andraförpliktelser, vars åsidosättande kan leda till ett ansvar för fel somuppkommer efter riskens övergäng, är sådana som har att göra med varansförpackning eller transport. Denna artikel handlar om säljarens möjlighel atl vid förtida leverans rättatill fel eller brist i varan fram till den avtalade tiden för avlämnandet. Fråganhuruvida köparen är skyldig att ta emot varan behandlas inle i dennaartikel utan i art. 52 (1). Om köparen tar emot varan , får säljarenemellertid fram till den avtalade tiden för avlämnandet vidta rättelse genomatt avlämna delar som fattas, fylla ut brister i varans mängd, ersätta enfelaktig vara med en annan eller avhjälpa fel i en vara som är avlämnad. Enförutsättning för att säljaren skall få vidta rättelse på detta sätl är dock atlrättelsen inle förorsakar köparen oskälig olägenhet eller oskäliga kostnader.Om rättelse sker före den avtalade tiden för avlämnandet, får köparen inteåberopa felet eller bristen. Däremot har han rätt till skadestånd ifallrättelsen förorsakat honom kostnader eller nägon annan ekonomisk föriust. Omrättelse inte vidtas före den avtalade tiden för avlämnandet, kan säljaren baravidta rättelse under de förutsättningar som anges i art. 48. svenska köplagen regleras säljarens möjlighet att vidta rättelse i 49 §.Denna paragraf är tillämplig både vid rättidig och förtida leverans ochöverensstämmer i huvudsak med konventionens bestämmelser. Artikeln handlar om köparens skyldighet att undersöka varan efteravlämnandet. Jfr art. 35 (3) enligt vilken köparens undersökning föreavlämnandet kan få betydelse för frågan om det föreligger fel. Köparensundersökningsplikt enligt den ifrågavarande artikeln har att göra med hansreklamationsskyldighet, som innebär att han förlorar rätten att åberopa ett felom han inte underrättar säljaren om felet inom skälig tid efter det atl hanmärkt eller borde ha märkt felet (art. 39). Tidpunkten när köparen enligt art.38 är skyldig atl undersöka varan är den tidpunkt när han enligt art. 39 bordeha märkt felet. Enligtförsta styckel skall köparen undersöka - eller låta undersöka -varan sä snartsom det efler omständigheterna är möjligt. Av bestämmelserna i andra ochtredje stycket framgår att den tid inom vilken undersökningen skall ske intealltid skall räknas från avlämnandet. förutsätter en transport av varan, vilket är det vanliga i 118 internationell handel,följer av andra stycket atl undersökningen kan upp- Prop. 1986/87: 128skjutas till efter det all varan har kommil fram lill bestämmelseorten. Avtredje stycket framgår att undersökningen av en vara som omdirigeras undertransporten får uppskjutas till dess att varan har anlänt till den nyabestämmelseorten.