prop · GA0374 · 1986-12-31 00:00:00 — Även kan svenskl näringsliv komma attställas inför sådana marknadsmässiga imperfektioner. Mest vanligl lorde deldock vara att det är konkurrensen med företag i andra länder, som kommer alttvinga vissa förelag lill nedskärningar och t. o. m. till nedläggningar. Somjag redogjorde för i avsnittet 3 kan omfattningen av en strukturomvandling iglobal skala snabbt komma all tillta inom mogna branscher. Också i konkurtenseninom landel kommer kravel på en ökad effekflvisering all resultera i beslut om allsamordna produktion och verkställa produklionsnedskärningar. Jag menar attdella är en ofrånkomlig men också nödvändig process. För alt de sociala ochekonomiska konsekvenserna i vissa orter och regioner inle skall bli oacceptablamåste denna process mötas med offensiva insatser inom såväl näringspolitikensom andra polilikområden och i samarbete mellan näringsliv och samhälle. Utvecklingenunder senare år tycks gå i riktning mol att företag koncentrerar sinverksamhet till färre affärsområden och produkter. I många fall har enuppdelning av förelag skett på flera nya bolag i syfte att bidra lill en ökadstyrbarhet. Delvis är detta en följd av en allt hårdare konkurtens, delegeringav lönsamhetsansvar samt insikt om alt även ledningsresurserna är knappa. Påkoncern- eller ägarnivå tycks utvecklingen däremot gå i motsatt riklning.Ägarkoncentrationen är fortsatt hög och koncern- och ägarsambanden har blivilallt komplexare och synes gripa över alll fler delbranscher. I alll väsentligltorde delta vara ett ulslag av en sirävan att sprida riskerna. Utvecklingeninom näringslivel är en god illustration till den ökade konkurtens som råder.Stordriflsfördelarna i varje led av produktionsprocessen, distributionen,flnansieringen osv. är ofta stora. För alt hävda sig på konkurtensutsalta ochofta mogna marknader måsle verksamheten därför koncenlreras till begränsademarknadssegment under en renodling av konkurrensstrategierna. Även om delekonomiska utbytet därvidlag ökar, ökar också riskiagandei. Del ökaderisktagandet kan kompenseras genom atl flera olika produktionsinriktningar rymsinom varje koncern. För att minska konjunkturkänslighelen söker exempelvismånga företag ha verksamhel i olika branscher. Sverigessituation som helhel uppvisar ell likartal behov av både koncentralion avproduktionen flll intemationelll konkurrenskraftiga enheler och en önskvärdspridning av verksamheter på många branscher och produktområden. Omkopplingarna i form av leveransströmmar är alltför starka mellan olikabranscher och företag inom landel blir näringslivsstrukluren som helhelsårbar. Erfarenhelerna av visar på att beroendet av varven, ståletoch gruvorna slog tillbaka med kraft då de internationella marknadernaplötsligt vek. Att försöka hanlera den internationella konkurtensen genom ensatsning på atl bygga upp kompletta inhemska nätverk kan således visa sigriskabel. Alti ökad utsträckning salsa på internationella nätverk kan å andra sidan ocksåmedföra risker. Den andel av svensk industriproduktion som exporteras ökattrendmässigt; från till . Av dennaexport är närmare en tredjedel internleveranser lill svenskägda dotterbolag iutlandet. De senaste årens i stor utsträckning exportledda tillväxt samt ökadeutlandsinvesteringar har accentuerat denna utveckling. ökar importenoch den del av industrin som är utsatt för importkonkurtens. Detinternationella beroendet blir med andra ord successivt slörre. Ellutvidgat internationellt samarbele blir därvid av Prop. 1986/87:74 ökadvikl. InomEuropeiska Gemenskaperna (EG) finns exempelvis mycket ambitiösa planer på altharmonisera öch integrera de västeuropeiska marknaderna som är Sverigesviktigaste exportmarknader. Även om dessa planer bara delvis förverkligas tordekraven på atl anpassar sig lill utvecklingen att väsenfligtförstärkas. Ett annat inslag i den internaflonella bilden är alt behoven avforskningssamarbele över gränserna ökar. Jag kommer senare (avsnitt 10) altredogöra för min syn på del europeiska tekniska forskningssamarbetet. Undersenare år har även del nordiska samarbetet tillmätts ökad betydelse. Denordiska länderna har därvid manifesterat sin övertygelse om värdel och behovelav offensiva satsningar dels för att undanröja hinder av skilda slag som kanföreligga för atl uppnå målet "som hemmamarknad", dels föratt skapa resp. bygga ul eller effektivisera organ som har lill uppgifl attfrämja samarbetet. Jagkommer senare (avsniil 9) att beröra frågor om de företagsförvärv som fortlöpandesker över gränser. Därvid har också konstaterats att de internordiskaföretagsförvärven utgör etl naturiigt och välkommet led i företagens strävandenalt skapa konkurrenskraftiga enheter. Vadbeträffar den ökade offentliga resursförstärkningen till det nordiskasamarbetet vill jag främsl hänvisa till de beslul som fattades av Nordiskaminslerrädet och som ingår i den nordiska handlingsplanen förekonomisk utveckling och full sysselsättning. Ihandlingsplanen fastställdes bl.a. alt det industriella forsknings- ochutvecklingssamarbetet i skulle slärkas genom en rad åtgärder. I detsammanhanget framstår beslutet att kraftigt öka de ekonomiska resurserna förden nordiska industrifonden som särskiU betydelsefullt. Anslagen lill nordiskaprojekt för teknisk forskning och utveckling har ökal från 40 till 75milj. Därutöver har de nordiska regeringarna beslulat att under enfemårsperiod satsa omkring IOO milj. kr. på stöd till industriell utveckling pådataleknologiområdet. En genomförd sammanslagning av utgör etl led i strävandena all skapa effekflvareorganisationsstrukturer för del nordiska samarbetet. Pådel bilaterala nordiska områdel ulgör den svensk-norska industrifonden eltexempel på lyckat samarbete. Våren1981 kom och regeringar överens i ett särskilt protokoll om attupprätta en fond för svensk-norskt industriellt samarbete (svensk-norskaindustrifonden). godkände överenskommelsen (prop. 1980/81: 189, NU65, rskr. I prolokollet kom regeringarna bl. a. överens om atl Sverigeskulle flllskjuta totah 150 milj. kr.under åren 1982-1985. Vidare skulleytteriigare 50 milj.kr.vardera flilskjutas från och vid tidpunktersom parlerna senare kommer överens om. Vidare fick fonden medgivande alt iklädasig förbindelser i form av lånelöflen upp lill 250 milj. kr., dock högsl 30milj. uiöver vad parterna flllskjutk. Syftet med fonden är attmed lån stödja projekt med hög teknisk eller Prop. 1986/87: 74marknadsmässig risk som bedrivs mellan svenska och norska förelag på detinduslriella området. Intressetför svensk-norskt industrisamarbete har ökat under de senasle åren. a. i den kraftiga ökningen av ansökningar till fonden i konkretasamarbelsprojekt. Fondenhar nu gjort åtaganden om nära 180 milj. kr. Diskussioner har inletts mellan debåda regeringarna beträffande möjligheterna alt tillskjuta de resterande 50milj.kr. från vardera och . Jag avser alt återkomma lillregeringen i denna fråga senare i vår. Även en aktivsmåförelagspolilik bidrar till alt skapa ell mångsidigt Småföretagensnäringsliv. Den svenska näringslivsslrukturen med ett relativt stort bero- betydelse ende av stora multinalionella förelag moiiverar aktivastimulansinsalser för atl genom ett högt nyföretagande och en snabb tillväxt ismåföretags-sektorn bibehålla en differentierad näringslivsstmktur. Desmå och medelslora företagen samverkar ofta med slörre företag, bl.a. genomunderieverantörsrelationer. Även i underleveraniörsledet pågår en snabbstrukturförändring. Små självständiga underleverantörer ersälts med störtedotterbolag till de dominerande koncernerna och/eller med en ökadinternalionell komponenthandel. I denna omvandling ivingas många småunderleverantörer att utveckla ny kompetens och/eller nya verksamhetsområdenför alt överleva. Del är därvid viktigt att underleverantörerna breddar sinmarknad och i ökad ulslräckning satsar på export. Desmå och medelslora förelagen har vidare en särskild regionalpolitisk betydelse.För många mindre orter är småförelag ett villkor för en meningsfullsysselsättning och en långsikflg överlevnad. Nyföretagandeloch ett expansivt småföretagande har mot bakgrund av del jag nämnl ennyckelroll när del gäller den långsikliga utveckUngen inom näringslivet.Flertalet småföretag startas och utvecklas utan statliga insatser. Jag villdock peka på vissa generella förhållanden som motiverar en offensiv småförelagspolilik. Fördet försia gäller det insalser för att främja nyföretagandel. En företagsstartär ofta förknippad med ett stort risktagande. Siaten erbjuder därför olikaformer av information, utbildning och rådgivning lill de som står i begrepp attstarta egel. Syftet med detta är inte enbari alt stimulera till ett ökatnyföretagande, ulan också alt ge dem som vill starta, en mer nyanserad bild avsåväl fördelar som risker med atl vara egenföretagare. Risktagandet vidnyetablering är i regel myckel högl och en betydande andel affärsidéer visarsig inte vara lönsamma. Denna process är emellerlid nödvändig för alt detekniskt och kommersiellt gångbara produkterna skall komma fram som kan ersättaden icke-konkurrenskrafliga produktionen i mogna branscher. Fördel andra gäller det insalser som syflar till au ta iill vara den utvecklingspotential som finns hos många småföretag. Det finns flera orsaker till atl ell förelag inle fortsätter att växa trots alt tekniken och marknaden erbjuder goda tillväxtmöjligheter. saknas den nödvändiga kompetensen som småföretagsanpassad rådgivning och utbildning inte finns tillgänglig på marknaden. Staten gör därför insat- 4 ser för all öka tiUgångentill småföretagsanpassad utbildning och rådgivning. 1 vissa fall saknas ocksådet nödvändiga riskkapitalet. Här spelar insatser på lagstiftnings- ochskatteområdet en viklig roll. För vissa kategorier av företag - i synnerhetnystartade - erbjuder också siaten direkta insatser för att förbättratillgången till riskkapital. Jag återkommer senare till denna fråga (avsnitt 11). Meduppgradering avser jag en ökning av den del av industriproduktionen som har högtekniknivå, högl kunskapsinnehåll och högt förädlade produkter. Somjagredovisade tidigare (avsnitt 3) har denna del av industrin haft en klartpositiv sysselsättningsutveckling . Det är också inom områdethögkvalitativa produkter som svenskl näringsliv har sina komparativa fördelar iden internationella konkurtensen. Detta mål gäller alla sektorer av induslrin,inle bara s. k. hög-teknologibranscher. Historiskthar industristrukturen under den första efterkrigsperioden förskjutits frånarbetskraflsintensiv till kapitalinlensiv produktion. Nya drag i stmkluromvandlingenhar gjort sig alltmer gällande. Induslrin har blivit merkunskapsintensiv, dvs. företagen utnyttjar i allt högre grad kvalificeradeleknologiska kunskaper. Insatserna för forskning och teknisk utveckling hardärmed ökat som efterfrågan på kvalificerad arbetskraft har blivilslörre. Produkterna är mer tekniskt avancerade och differentierade efter olikakunders önskemål. Produktionsapparaten har blivit mer flexibel. Informationsteknologins genombrott är avmycket stor betydelse. Stora framsteg inom andra teknikområden som bioteknikoch materialteknik har också spelat in, om än i mindre grad. Kundernas krav harblivit mer sofistikerade och kvali-lelsmedvetandel har ökal. Tjänsleinnehålleti indusirins produkter har ökat; dessutom har den till induslrin relateradetjänstesektorn expanderat. Globalt sker förändringar i den inlernalionellaarbetsfördelningen, så alt de traditionella industriländernas konkurrenskrafi iökande grad baseras på teknik och kunskap, medan arbetskraflsintensivflilverkning förskjuls mol nya industriländer och tredje världen. Genomsin höga tekniknivå och stora anpassningsförmåga har svensk induslri godaförutsättningar atl höra tiil de ledande i denna utveckling. Men del behövsockså aktiva, understödjande näringspolitiska åtgärder, framför alll i form aven framåtsyftande forsknings- och utvecklingspolitik. Detfinns en viktig skillnad mellan den önskvärda generella uppgrade-ringen avsvensk industri och ensidiga satsningar på s. k. högteknik-branscher. En delländers industripolitik innehåller slora insatsprogram för vissaspelsteknologier. Jag anser inle alt en sådan ansats är eftersträvansvärd förSveriges del. Vi måste la fasta på bredden i den strukturella förändring somhåller på att ske och på att de näringspolitiska insatserna måste ha endifferentierad karaktär. Uppgraderingsmålet gäller alla seklorer av svenskinduslri, dvs. både högteknikbranscher och mer mogna branscher som stål, skog,maskinindustri och lekoindustri; likaså både Betydelsenav teknisk forskning och utveckling storaoch små förelag. Detta är en bakgrand till den breda inriktningen på deinsatser för stimulans till förnyelse genom forskning och utveckling och på detinformationsleknologiprogram somjag (avsnill 10) kommer att föreslå. Imin redogörelse för de krav som i framliden kommer all släUas på svensktnäringsliv har jag betonat vikten av anpassning til! marknadens krav, behov ochförvänlningar saml nödvändigheten av atl samlidigt la lill vara allamöjligheter till en effektiv produktion av såväl varor som tjänsler. Kvalilelhar därmed blivit ett av de vikligasle medlen i konkurrensen mellan företag. Jagkan med lillfredsslällelse konstatera alt inlressel för kvalitetsfrågor ökarsåväl i induslrin som i samhället i övrigt. Det är ute hos företagen och påarbetsplatserna som kvaUteisarbetet måste bedrivas. Det krävs därvid etl aktivtlångsiktigl engagemang från såväl ledning som anställda. För att undersirykakvalitetsfrågornas betydelse startades en nationell kvalitetsoffensiv underhösten 1986. Bakom offensiven står Rådet för utvecklingsfrågor. En särskildkommitté "för Svensk Kvalitet" har bildats, ivilken ingår förelrädare för regeringen, arbetsmarknadens parter, näringslivetoch den offenlliga sektom. Offensiven skall stimulera och underlättakvalitetsarbete i företag och förvaltningar. Utbildning och forskninginom ämnesområdet kvalitetsstyrning är av särskUd betydelse för en långsiktigoch posiliv kvalitetsutveckling. Jag återkommer till dessa frågor senare(avsnitt 6). 1986/87: 74 Näringspolitikensyftar till all främja tillväxt och inlernationell konkurrenskraft för atldärigenom lägga en grund förökad välfärd. Produktionen och tillväxten har inteelt egenvärde, utan den är nödvändig för atl tillfredsställa människors behovav varor och ijänster av olika slag. Enframgångsrik näringspolitik bidrar till att skapa ett överskott som främjarinte bara rent ekonomiska mål, utan också social rättvisa, jämlikhet,utveckling i alla landels regioner och solidaritet med folk i andra länder.Erfarenheterna från slutet av 1970-talel och har tydligtvisat följderna av en utveckling med låg tillväxt och förnyelsetakt.Handlingsutrymmet för reformer och för utveckling av den enskildes valfrihetminskar drastiskt. Ett starki näringsliv är grunden för vällarden. Näringspolitikenutformas utifrån marknadsekonomins förutsättningar och består följaklligen avolika medel för att förbättra, stödja och komplettera marknadensfunktionssätt. Grunden härför är del faklum att marknaden är det mesteffektiva, i praktiken fungerande system som finns för atl fördela produkfionsresurserna.En ohämmad utveckling av marknadskrafterna kan emellerlid leda lill negativakonsekvenser i form av miljöförstöring, utslagning och sociala orättvisor.Därför måste näringspolitiken utformas med hänsyn till behovet att kortigeraför sådana konsekvenser. Insatserför regional utjämning, mer skonsamma omställningar eller bättrearbetsförhållanden uppfattas på sina håll som improduktiv resursanvändning.Detta är ett förenklal och missvisande synsätt. Det är, enligt min mening,inle bara etl socialt ansvarstagande utan också rent samhällseko- Prop.1986/87:74 nomiska skäl som gör del nödvändigt att näringspolitiken ulformasmed hänsynstagande både lill effektiviteten och till de negativa effekler somkan följa av tillväxten. En politik söiti alltför ensidigt'förlitar sig på marknadskrafternakan leda till att förändringar motarbetas och därmed till att den ekonomiskatillväxten minskar. Exempel från utlandet visar på hur välfärd och förnyelsepåverkas negaiivt då näringspolitiken inte kan svara upp lill krav på tryggheloch rättvisa. Detprogram för näringspolitiken somjag här lägger fram har utformats för atl, medbeaktande av sociala mål, bidra till en långsiklig tillväxt och förnyelse. 4.4 Näringspolitik inför 1990-talet - ett tiopunktsprogram Svensktnäringsliv har, som jag tidigare framhållit, en rad styrkefaktorer all byggavidare på. Vår nations litenhet, vårl perifera läge på världsmarknaden ochvårt förhållandevis differentierade näringsliv medför emellertidatt vi inte kan forma en strategi som ensidigl är baserad på en eller ett parav dessa styrkefaktorer. Inte heller kan näringspolitiken riktas flll en ellerett par avgränsade målgrupper, t.ex.enbart satsning på s.k. högteknologiföretageller på atl utveckla landets råvaruresurser. En sådan kraftsamling på ettenstaka insatsområde eller en begränsad grupp av företag må vara kortsiktigtlyckosam, men skulle i föriängningen leda till en ökad sårbarhet och enförsvagning av svenskt näringsliv totalt sett. Ensvensk näringspolitik inför 1990-talet måsle i slället ta sikte på att Enmångsidig uppfylla etl flertal delmål och utveckla en kombination av åtgärder,vilka strategi riktas mot flera målgrupper. För en sådan bred sirategitalaräven, somjag fldigare nämnde, del faktum alt det inte flnns någolunderlag för att peka ul vilka som blir de viktigaste branscherna i framtiden.Eftersom kraven på internationell konkurtenskraft kan komma alt accentueras,slår det klart att näringspolitiken ytterligare bör förskjutas i en offensivriktning och atl någon löpande subvention av branscher och förelag inte skallförekomma. Vidare vill jagunderstryka den vikt jag fäster vid den regionala problem bilden. De tendenser till ytterligare koncentralion av befolkning och eko nomisk aktivitet till etl begränsat anlal orter och regioner i landet, som är lydliga, inger oro. De regionalpoliliska målen har därför givits hög prioritet i regeringens arbete. Regionalpolitiska hänsyn måste i ökad grad vägas in i sektorpolitiken på olika områden. Del gäller också inom närings politiken. Det är därför angeläget att de konkreta åtgärderna inom ramen för del tiopunktsprogram för näringspolitiken, som jag redovisar i del följande, utformas så atl en förbättrad regional balans främjas. Det är angeläget alt betona alt belydande delar av de regionalpoliflska insatserna också är viktiga inslag i en samlad näringspolitik. De bidrar till elt högt ulnyttjande av de samlade produkflonsresurserna i landet. Vid hanteringen av större industrikriser kan bl.a. regionalpolitiska insatser ofta vara etl verkningsfullt medel för alt åsladkomma ny produklion och sysselsättning i berörda orter och regioner etc. Jag har tidigare i årets 47 budgetproposUion(prop. 1986/87: 100 bil. 14) redovisal förslag i fråga om de regionalpolitiskamedlens inriktning och omfattning m. m. Ennäringspolitik för 1990-lalet bör, mol bakgrund av vad jag nu har anfört, tasikte pä att utveckla en kombinalion av verkningsfulla åtgärder i enlighet medde huvudlinjer som jag nu kommer alt presenlera. av dessa ålgärder syftar till att vidmaklhålla och utveckla redan uppnåddastyrkepositioner och att ge svenskt näringsliv goda generella betingelser föratt utvecklas i den riklning som jag har beskrivii. Därför anserjag detnödvändigt: 1. att kapital- ochkreditmarknaden fungerar så att näringslivets behov av såväl mer löpandekrediter som långsiktigl riskkapkal tillgodoses samt all företagsbeskattningenutformas så alt skatteunderlaget breddas och inlåsningseffekler undviks (avsnill5), 2. att ulbyggnaden av utbildningoch kommunikationer ges hög prioritet för atl näringslivel skall kunna byggasin utveckling på en effektiv och modern infrastmktur (avsnitt 6), 3. alt förnyelse och uppkomsten avkreativa miljöer främjas genom bl. a. avreglering, förenklingar,decentralisering och understödjande av lokala initiativ (avsnitt 7). Dessainsatser betraktar jag som grundläggande för näringslivsutvecklingen. Insalserpå de uppräknade områdena har genomförts och förslag harnyligen redovisats i budgetpropositionen. Jag redovisar senare (avsnitten 5-7)min bedömning av dessa insatsområdens betydelse för en samlad näringspolitik. De generella insatsernamåste komplelteras med mer direkta insalser för alt främja näringslivetsförnyelse och långsiktiga utveckling. Därför anser jag det nödvändigt: 4. att ulvecklingen vad avsernäringslivets internationalisering noga bevakas genom förbättratinformalionsunderlag och i diskussioner med vissa av de internationelltverksamma företagen (avsnitt 9), 5. att insatserna inom områdetteknisk forskning och utveckling kraftigl ökas varvid framför allt detinformationsteknologiska omrädet ges en ökad prioritet (avsnitt 10), 6. att småföretagsutveckling ochnyföretagande främjas bl. a. genom risk-kapitalförsörining,teknikspridningsinsatser, förelagsservice och fortbildning (avsnitt 11), 7. atl staten genom särskildainformationsinsatser medverkar till att det flnns en god baskunskap omnäringslivsutvecklingen (avsnitt 14). Enmycket stor andel av näringspolitikens finansiella resurser har tidigare gåtttill krisdrabbade statliga företag och andra krisföretag. Detta förhållande harförändrats 1982. För att den offensivanäringspolitiska färdriktningen skal! kunna hållas är det av största betydelsealt någon återgång till den tidigare defensiva inriktningen inte sker. Därföranserjag det nödvändigt: 8. att avvecklingen av stödet flllkrisdrabbade förelag befästes och att andra former för sysselsällningsskapandeinsalser vid störte industrikriser användes (avsnill 8), 9. att statens roll som ägareulvecklas för alt ytteriigare öka den långsik- tiga konkurrenskrafteninom den slatliga företagssektorn och för all Prop. 1986/87:74 bidra tillatt en differentierad ägarslmktur i svenskl näringsliv upprätthålls (avsnitt12), 10. att inriktningen på olika branschpi-ogram förändras i syfte att gedessa en mer offensiv profil (avsnitt 13). Jag övergår nu lill att presenleramina bedömningar och förslag avseende dessa lio programpunkter. 49 4 1986187. 5Ekonomisk-politiska ramförutsättningar m.m. för tillväxt och förnyelse Denallmänna ekonomiska polifiken och näringspoliflken har flera beröringspunkter.Ulan framgångsrika stabiliseringspoliliska insatser kommer en långsiktigtsyftande näringspolitik aldrig att få full effekl. Stmkluromvandlingenriskerar att få etl alltför snabbi förlopp och flUskapandet av resurser för altsäkra en långsikflg tillväxt och förnyelse uteblir. Enligt min mening finns detframför allt två element i "den tredje vägens" ekonomiska politiksom knyter samman näringspolitiken med den ekonomiska politiken. Det är kampenmol inflalionen och vilaliseringen av kredit- och kapitalmarknaden. Jag skallhär kort ta upp frågan om hur vissa förändringar på riskkapital- ochkreditmarknaden berör näringslivels förulsältningar för tillväxt ochförnyelse. Jag kommer också alt ta upp vissa skattefrågor och redovisa min synpå det svenska exportkreditsystemet saml Investeringsbanken. Sammanfattningoch bedömning: Riskkapitalmarknaden och kredilmarknaden har genomgålt enbetydande förändring under 1980-taIet. Detta har underlätlat förelagensfinansiering. Trots detla kan svårigheter föreligga alt finansiera vissa typerav högriskprojekt som rymdprojekt, civila flygprojekt etc. samt nystartadeföretag. Förändringarna på de finansiella marknaderna påverkar inriktningen avdet näringspolitiska stödet. Jag avser att föreslå atl en särskildutredare tillkallas för att analysera hur dessa förändringar päverkar detnäringspolitiska finansieringssystemet. Även skatlesyslemeipåverkar företagens finansieringsmöjligheter. Det finns i det nuvarandeskattesystemet betydande konsolideringsmöjligheter för företagen, vilket kanskapa inlåsningseffekler och därmed molverka en önskvärd strukturomvandling motmer kunskapsintensiv produktion.