prop · GA03143 · 1986-12-31 00:00:00 — Sådant till rens tillstånd. Sådant tillstånd er- stånd erfordras ej, där värdehand- fordras ej, där värdehandlingen en- lingen endast skall genom bankens dast skall genom bankens försorg försorg överföras lill annan bank överföras till annan bank för att där för att där nedsättas i öppetförvar, nedsättas i öppet förvar. De nedsal- De nedsatta värdehandlingarna ta värdeförhandlingarna skall under skall under överförmyndarens till överförmyndarens tillsyn vårdas i syn vårdas i enlighet med vad som enlighet med vad som föreskrivs föreskrivs om vård om omyndigs om vård om omyndigs värdehand- värdehandlingar, lingar. Vad sålunda om nedsättning av omyndigs värdehandlingarföreskrivits skall ej äga tillämpning med avseende å bevis eller motbok rörandetillgodohavande å räkning hos bank, ej heller med avseende å bevis, somutfärdats om inskrivning i statsskuldboken eller allmännahypo-teksbanks skuldbok eller skuldbok hos annan inrättning, som regeringenbestämmer, såframt å beviset finnes antecknat, alt inskrivningen skett medförbehåll att kapitalbelopp å inskriven fordran eller därå utställd obligationeller ock inskriven obligation eller å sådan obligation belöpande kapitalbeloppej mä lyftas utan överförmyndarens tillstånd. Premieobligationer, vilka utfärdats av staten, skola,såframt ej obligationerna äro nedsatta i öppet förvar hos bank elleröverförmyndaren medgiver undantag, inskrivas i stalsskuldboken med förbehåll,varom i andra stycket sägs. Utövar en förmyndare förmynderskap för flera omyndiga,skola vid tillämpning av det i första stycket givna stadgandet de omyndigasvärdehandlingar sammanräknas. Finnas omyndigs värdehandlingar, som skola förvaltas avförmyndaren, i öppet förvar hos bank utan att hava nedsatts enligt bestämmelsei detta kapitel, skall å dem tillämpas vad i denna balk är stadgat om nedsattavärdehandlingar. Denna lag träder i kraft . Lag omändring i lagen (1924:322) om vård av omyndigs Härigenom föreskrivs att I § lagen (1924:322)' om vård avomyndigs värdehandlingar skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Hava för omyndigs räkning vär- Hava föromyndigs räkning vär- dehandlingar blivit hos dehandlingarblivit hos bank i öppet ' Lagen omtryckt 1976:616 9 1986/87. Nuvarandelydelse eller annan bank i öppet förvar nedsatta efter vad i ärstadgat, svare banken för de sålunda nedsatta värdehandlingarnas förvaring ochförvaltning i enlighet med vad här nedan i 2-7 §§ stadgas. Ej må i vidare månän där sägs avtal träffas om befrielse frän de förpliktelser, som enligt nämndalagrum åvila banken; har så skett, vare avtalet utan verkan. Finnaseljest i öppet förvar hos bank omyndigs värdehandlingar, ä vilka skalltillämpas vad i är stadgat beträffande nedsattavärdehandlingar, äge vad i första stycket sägs motsvarande tillämpning. Föreslagenlydelse förvar nedsatta efler vad i är stadgal, svare bankenför de sålunda nedsatta värdehandlingarnas förvaring och förvaltning i enlighetmed vad här nedan i 2-7 §§ stadgas. Ej må i vidare mån än där sägs avtalträffas om befrielse från de förpliktelser, som enligt nämnda lagrum åvilabanken; har så skett, vare avtalel utan verkan. Finnas eljest i öppet förvar hos bank omyndigsvärdehandlingar, å vilka skall tillämpas vad i är stadgatbelräffande nedsatta värdehandlingar, äge vad i första stycket sägsmotsvarande tillämpning. 1986/87: 143 Denna lag träder i kraft den . Lag om ändring i inkassolagen (1974: 182) Härigenomföreskrivs att 2 och 13 §§ inkassolagen (1974: 182)' skall ha följande lydelse. Inkassoverksamhet, som avser indrivning av fordringar förannans räkning eller fordringar som har övertagits för indrivning, fårbedrivas endast efter tillstånd av datainspektionen. Ominkassoverksamheten ulgör ett underordnat led i en annan verksamhet och inlenågon av verksamheterna ulgör näringsverksamhet eller om inkassoverksamhetenbedrivs av etl företag för ett annat företag inom samma koncern behövstillstånd endast i fall då inkassoverksamheten avser fordringar som tillkommereller har övertagils från någon som inte utan tillstånd enligt denna lag hadekunnat driva in fordringarna. Tillslånd behövs ej för in- Tillslånd behövs ej för in- kassoverksamhetsom är av tillfällig kassoverksamhet som är av tillfällig natur och avser endast enstaka natur och avser endast enstaka fordringar eller som bedrivs av invesleringsbank AB, företag fordringareller som bedrivs av riksbank, investe- Nuvarandelydelse ringsbank AB, företag under bankinspektionens tillsyn eller advokat. Föreslagenlydelse under bankinspektionens tillsyn eller advokat. 1986/87: 143 Datainspektionenutövar tillsyn över efterievnaden av denna lag. Inspektionens tillsyn omfattardock ej verksamhet som bedrivs av riksbank, , företag under bankinspektionens tillsyn eller advokat. Tillsynen skallutövas så, att den inte vållar större kostnader eller olägenheter än som ärnödvändigt. Datainspektionenutövar tillsyn över efterlevnaden av denna lag. Inspektionens tillsyn omfattardock ej verksamhet som bedrivs av investeringsbank AB, företag underbankinspektionens fillsyn eller advokat. Tillsynenskall utövas så, att den inte vållar störte kostnader eller olägenheter än somär nödvändigt. Denna lag träder i kraft den . Lag om ändring i sekretesslagen (1980: 100) Härigenomföreskrivs att 8 kap. 8 S sekretesslagen (1980; 100)' skall ha följandelydelse. Sekretessgäller i bankrörelse och i upplåningsverksamhetför uppgift om enskilds ekonomiska förhållanden. Sekretessgäller i kassarörelse, valulahandel, lånerörelse,beialningsutjämning saml handel med värdepapper och i riksgäldskontoretsupplåningsverksamhet för uppgift om enskilds ekonomiska förhållanden. Sekretessgäller i annan av myndighet bedriven upplåningsverksamhet eller affärsmässigutlåningsverksamhet för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållanden, omdet kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Haruppgift, för vilken sekretess gäller enligt andra stycket, lämnats till annanmyndighet, gäller sekretessen också där. Sekretessen gäller dock inte, omuppgiften ingår i beslut av den mottagande myndigheten. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen ihögst . Denna lag träder i kraft den . Lagen omtryckt senast \9H5: 10. 1986/87; 143 Efterremiss har yttranden över den statsskuldspolitiska kommitténs slutbetänkande(SOU 1986:22) och avgetts av Överstyrelsen förcivil beredskap, statskontoret, , bankinspektionen,kammarkollegiet, hovrätten för , fullmäktige i riksbank,fullmäktige i , , riksdagensrevisorer, (avsnitt 9.7.3), Arvs- och gåvoskattekommittén(Fi 84:02) (avsnitt 6.6.1), , , , föreningsbankers förbund, allmännahypotekskassa. , ,i , ochStockholms överförmyndarnämnd (avsnitt 6.6.1 samt 10.11 och 10.12). Gemensamtremissyttrande har avgetts av ochFolksam. PKbankenhar anslutit sig till bankföreningens yttrande. Remissyttrandenafrån överstyrelsen för civil beredskap, statskontoret, bankinspektionen,kammarkollegiet, statens industriverk, hovrätten för ,, arvs- och gävoskattekommit-tén. och samt överförmyndarnämndinnehåller i huvudsak endasi att de i betänkandet framlagda förslagentillstyrks eller lämnas utan erinran. Övrigaremissinstanser har i nedan angivna frågor i huvudsak anfört följande. 1 Allmänna synpunkter på betänkandet 1.1 överstyrelsen för civil beredskap, ÖCB ÖCBbegränsar sitt yttrande till att omfatta frågor inom överstyrelsenskompetensområde. ÖCBhar i slort intet all anföra mot kommitténs författningsförslag. ÖCB finner detvärdefullt att kommittén har behandlat roll under kriser och ikrig. har viktiga uppgifter inom totalförsvaret. Kommitténbehandlar i avsnitt 6.6.3 Beredskapsplanläggning roll iförsvarsplaneringen. Stor vikt läggs vid innehållet i prop. 1984/ 85; 160 omledningen av de civila delarna av totalförsvaret där föreslås blifunktionsansvarig myndighet för funktionen Betalningsväsende m.m. och därinnebörden av del ansvaret närmare beskrivs i bilaga till proposifionen. Regeringenhar med anledning av ovan nämnda proposition utfärdat förordning om ledning och samordning inom totalförsvarets civila delar 132 (1986:294).Denna förordning gäller för myndigheter under regeringen . 1986/87:143 (2§) vilket fält till följd att som är en myndighet under riksdagenej omfattas av förordningen och att funktionen Betalningsväsende där riksbankenskulle vara funklionsansvarig myndighet utelämnats. Mot bakgrund av delta ärdet av stor vikt att uppgifter som funktionsansvarig myndighet förfunktionen Betalningsväsendet regleras i lag. Betalningsväsendet bör bli enfunktion inom totalförsvarets civila delar. ÖCBvill starkt understryka det kommittén skriver om "att för varjeriksbankens verksamhet måste i fred ständigt beaktas vilka krav totalförsvaretställer på att verksamhelen ska kunna fortsättas under krig". Statskontorettillstyrker i sin helhet kommitténs förslag och vill nämna följande.Kommitténs förslag om årligt faställande av budget för riksbankensförvaltningsverksamhei anser statskontoret vara väsentligt för atl en styrningoch uppföljning av verksamheten skall underlättas. En sådan ordning skaparockså starkare incitament för atl ta vara på rationaliserings- ochbesparingsmöjligheter. Statliga myndigheter har naturligt en sådan prövninggenom regeringens årliga budgetarbete. Vadgäller kommitténs förslag om ändrat huvudmannaskap för riksgäldskonlorei anserstatskontoret det vara väsentligt atl en diskussion förs om hur övergångenskall ske för att säkerställa kontinuitet i organisationens beslutsfunkfioner. Idet fall inte huvudmannaskapsfrågan kan lösas i sin helhet anser statskontoretdet vara väsentligt att ansvaret för ärenden som rör varvs-och rederistödorganiseras inom en myndighet underställd regeringen. () har inget att erinra mot de tvä huvudförslagen att införa en nyriksbankslag och att ändra huvudmannaskapet för riksgäldskonlorei. Motbakgrunden av de frågor som RRV har att särskilt bevaka finns inte anledningför verket att behandla alla delförslag, t. ex. den i sig vikliga frågan omriksbankens ledningsorganisation. Vissa av delförslagen vill dock RRV någotkommentera. Bankinspektionenbegränsar sitt yttrande till frågor som pä nägot sätt berör inspektionen ochtar inle ställning till frågor av politisk eller administrativ karaktär. Bankinspektionenkonstaterar att betänkandet avser och ställning och verksamhel samt alt förslagen inte närma re påverkar inspektionens verksamhet. Den uppdelning av arbetsuppgif terna mellan berörda myndigheter på kreditmarknaden som f n. gäller, med som ansvarig för kredit- och valutapolitik och bankinspek- fionen som tillsynsmyndighet över banker, finansbolag m. fl. institut, fun- 133 gerarenligt inspektionens mening smidigt och effektivt genom etl nära Prop.1986/87:143 samarbete mellan myndigheterna. Kommitténs förslag till nyriksbankslag innebär bl.a. en klarare beskrivning än avriksbankens ställning som centralbank, dess ändamål och uppgifter. Depreciseringar som görs i förslaget innebär en renodling av riksbankensverksamhet till att omfatta typiska centralbanksuppgifter, medan andrauppgifter antingen avvecklas eller i nägot fall överförs tillriksgäldskonlorei. Förändringarna innebär inte alt gällande arbetsfördelningmellan och bankinspektionen ändras. Kommitténssträvan att förenkla och modernisera lagstiftningen förefaller, från desynpunkter bankinspektionen har att beakta, tillgodosedda genom förslagel.Inspektionen noterar bl. a. följande sakliga ändringar; riksbankensutlåningsrätt begränsas till atl enbart avse banker, får möjlighelatt ge ut egna kortfristiga skuldebrev, beslutanderätten i fråga om kassakravöverförs från regeringen till , får möjlighet att beviljastatsverket kontokredit för kortfristig finansiering av likviditetssvängningar,möjlighet till checkräkningskredit hos ulan särskild säkerhet vidgaslill alt även omfatta sparbanker och centralkassor för jordbrukskredit. Vidarekonstaterar inspektionen alt får möjlighet att om synnerliga skälföreligger lämna län till bankinstitut m. fl. på andra än penningpolitisktmotiverade villkor. Bankinspektioneninstämmer i de skäl som kommittén anför för ändringarna och fillslyrker därförförslagen. Inspektionen har inte något atl erinra mot förslaget att ändrahuvudmannaskapet för på så sätt att riksgäldskonlorei blir enmyndighet under regeringen i stället för under . Engmndläggande fråga är bestämningen av ändamål. Kommittén avvisartanken på att i lagen föra in etl särskilt ansvar för avseende etteller flera ekonomisk-politiska mål, t.ex. pris- eller växelkursstabilitet, ochförordar i stället att ändamål uttrycks som en allmän preciseringav bankens roll och verksamhetsområde. I lagen anges att är landetscentralbank och att skall föra valuta- och kreditpolitik samt främjaett säkert och effektivt betalningsväsen. Fullmäktigedelar komitténs synpunkter och ansluter sig lill de framlagda förslagen. Vidutformningen av sina åtgärder får fullmäktige självklart se till att dessa liggeri linje med den allmänna inriktningen av penningpolitiken som beslutats avriksdagen. Viktigare ätgärder skall ske under samverkan med regeringensekonomiska politik. Dennu gällande lagen (1934:437) för riksbank är närmast en formell överarbetning av den tidigare riksbankslagen . De kvarlevande lagbestämmelserna är alltså avfattade för ett helt annorlunda samhälle än dagens. Utvecklingen har medfört alt riksbankslagen - liksom bankoreglemente som blott är en överarbetning av äldre regle menten är ett lagverk som endast kvarstår i sina rester av en tidigare 134 lagstiftningoch som inte alls beskriver den roll eller de uppgifter som Prop. 1986/87; 143riksbanken numera har. Åtskilliga paragrafer och hela avsnitt har upphävts.Andra saknar anknytning till dagens verklighet medan åter andra nödtorftigtanpassats så atl lagen inte direkt blockerar nödvändig verksamhet. Gällanderiksbankslag är sålunda ur stånd att ge ledning för bankens verksamhet och kannärmast sägas fungera blott såsom ett ålderdomligt placeringsreglemente för enfinansiell institution. Dethar alltså varit angeläget alt få till stånd en modern lagregleringav riksbanksverksamheten. ansatser härtill har emellertid misslyckatsinte bara beroende på frågornas komplexitet utan kanske än mer på grund avderas politiska innebörd. Det nya förslaget till ny riksbankslag läggs fram aven enig kommitté. Förslagetär också en tekniskt tilltalande produkt. Del binder å ena sidan pådet hårda sätt som torde vara nödvändigt för en sedelbank genom föreskriftenall "får endast bedriva eller ta del i sådan verksamhet somanges i denna eller annan lag" (1 §). Men det ger å andra sidan önskvärdflexibilitet genom att i och för sig begränsade regler formuleras såaittransaktioner blir tillåtna om de sker i visst syfte (11-13 §§ och 1820 §§).Begränsningar av detta slag blir nämligen lättare anpassbara till förändradeförhållanden än instmmentellt angivna begränsningar som de effektiviutesluter transaktioner som ej hör hemma i en centralbank. Lagen bör därmed haförutsättningar att i sina huvuddrag vara bestående . Lagförslagetär modernt i sitt angivande av ändamål och verksamhetsinriktningar liksom isin formella uppbyggnad. Det bevarar vidare såsom verkmed elt självständigt ansvar för penning- och valutapolitiken. Av riksdagenvalda fullmäktige förblir det kollektiv som alltjämt skall leda riksbankensverksamhet. LOsyttrande i detta ärende utmynnar i attansvaret för stabiliseringspolitikens handhavande i sin helhet inte kan delasupp, trots den formella ställning har som en myndighet direktunderställd , att riksbankslagen uttryckligen ska lägga ansvaret förvaluta-, penning- och kreditpolifiken på regeringen, medan genomförandet avbehövliga ätgärder åvilar , attmotsvarande ärenden hos regeringen i praktiken åläggs . Enresursförstärkning för denna uppgift är lämplig, attregeringsskifte medför att riksbankschefen avgår, då det är fråga om ändrademajoritetsförhållanden i , dvs. i stort nuvarande ordning, atlriksdagen behåller det formella huvudmannaskapet för viariksbanksfullmäktige och på annat säll. I dess roll ingår bl.a. att ansvara föradministrativa frågor, ekonomisk revision och regelefterlevnad, altbetänkandets förslag om ändrad ställning för riksgäldskonlorei till styrks. Riksbankensställning som ett organ under huvudmannaskap har sin grund ihistoriska förhållanden. 1 dess nuvarande rättsliga och formella ställningavspeglas fortfarande förhållanden som rådde före parlamentarismens genombrottoch införande. Dennu gällande riksbankslagen, som tillkom , är otidsenlig ochofullständig, något som också kan sägas om bankoreglementet från är 1975. Kommitténsgenomgång av några utländska centralbankers ställning och ledningsorganisationvisar atl förhållandena varierar starkt. De är färgade av den historiskatraditionen och speciella behov i respektive land. som enmyndighet under parlamentets huvudmannaskap är ett inte helt men tämligen uniktförhållande. Kommitténpekar på att begreppet centralbank inte är entydigt, vilken en internationellöversikt också bestyrker. Bland egenskaper och funktioner, som mer ellermindre direkt kännetecknar centralbanksrollen är ensamrätt för sedelutgivning,att vara statens bank, alt tjänstgöra som bankemas bank, atl äga och förvaltaden officiella valutareserven, att verkställa valutapolitiken ochpenningpolitiken samt att ulföra vissa kontrolluppgifter. Cenlralbanksrollenär dock inte mer skiljaktig mellan olika länder än att begreppet ärmeningsfullt och viktigt. Att det finns möjligheter att dra fram ländervisaskillnader i faktiska funktion är uttryck dels för den skildahistoriska bakgrunden, dels för skilda penningpolitiska behov på grund avekonomins stmktur och dels på varierande effektivitet och ändamålsenlighet ibankens verksamhet. Detmest avgörande och omfattande i uppgift är givetvisverkställandet av valuta-, penning- och kreditpolitiken. Därtill kommer attstatsskuidspoiitiken kan få stor betydelse i vissa skeden, speciellt dåstatsskulden har stor omfattning eller budgetsaldot är betydande. har som namnet anger haft till uppgift att behandla samordningenmellan riksbanks- och riksgäldsverksamhetema. Riksdagenstyr i praktiken inte alls denna centrala del av uppgifter. Sedanår 1975 kan inte finansutskottet ge föreskrifter för verksamhel.Preciserade beslut om inriktningen av penningpolifi-ken eller dess mål harunder senare år inte faltals av för överlämnande fill . Samtidigthar penningpolitik genom olika omständigheter blivit mycket aktiv,en tvingande nödvändighet. I kontrast lill de fakfiska förhållandena stårriksbankslagen, som föreskriver alt fullmäktige inte i och för sin befattningmed kan emotta föreskrifter av någon annan än . Riksdagensstyrning av finanspolitiken är i kontrast därtill mycket detaljerad. 2.Riksbankens ändamål och förhållande till Prop. Enligt9 kap. 12 § regeringsformen är "myndighet under "och "förvallas av sju fullmäktige". Dessa har etl politiskt ansvarinför för sin förvaltning av . Enligt samma lagmm gällernämligen atl "fullmäktig som vägrar ansvarsfrihet är därmedskild från sitt uppdrag". Fullmäktiges självständighet i uppdragetunderstrykes av 32 § i nuvarande riksbankslag där det stadgas att "fullmäktigekunna ej i och för sin befattning med emottaga föreskrifter av någonannan än ". Enligtregeringsformen framstår fullmäktige i sålunda som ett självständigtpolitiskt organ under med ansvar för , dvs.för penning- och valutapolitiken. Att fullmäktiges ställningstaganden ihithörande policyfrågor måste överensstämma med den ekonomiska politiken iövrigt är dock uppenbart och har för övrigt särskilt understmkits vidgrundlagsreformen. I propositionen med förslag till ny regeringsform och nyriksdagsordning m.m. (prop. 1973:90 s. 354) Uttalades sålunda all "det fårförutsättas att, liksom , den kredit-och penningpolitik som riksbankenbedriver samordnas inom ramen för den av regeringen förda ekonomiskapolitiken". Detta samordningskrav kan inom det nuvarande systemet sägasbli tillgodosett på tre olika sätt. Fördel första verkar reglerna om utseende av fullmäkfige i sädan riktning.Sammansättningen av de sex riksdagsvalda ledamöterna, som utses genomproportionella val för valperiod, speglar den parlamentariskagmnden för regeringen. Regeringsinflylandet förstärkes dämtöver genom attregeringen utser fullmäktiges ordförande. En majoritet i fullmäktige kansålunda i de flesta parlamentariska lägen förväntas företräda sammaekonomisk-politiska grundsyn som regeringen. Därmed finns de grundläggandeförutsältningarna för den eftersträvade samordningen mellan regerings- ochriksbankspolitiken. Vidarekan, såsom fömtsätles i det citerade lagrummet i riksbankslagen, riksdagenlämna preciserade anvisningar i t.ex. penningpolitiska frågor.Såsom kommittén redovisar har också förekommit alt finansutskottet pä senaretid i betänkande om riktlinjer för den ekonomiska politiken givit sin syn ocksåpå kredit- och valutapolitik och dragit upp riktlinjer för riksbankenshandlande. Även om man torde kunna förmärka en tendens tillalt sålunda fördjupa analysen av kredit- och valulapolitiska frågor ipropositioner och utskotlsbelänkanden är dock klart att denna metod församordning av riksbankspolitiken med den ekonomiska politiken i övrigt har sinauppenbara gränser. Det aktuella läget kan snabbt förändras. Allmännariksdagsuttalanden ger ibland föga ledning för konkret beslut i en aktuellsituation. Framför allt måsle, för att undvika marknadsstörningar, många av deviktigaste penningpolitiska besluten förberedas under sekretess. Medhänsyn lill det sagda har vid sidan av gällande regler utvecklats en tredjemera direkt form för samordning av penning- och valutapolitiken medden ekonomiska politiken i övrigt. Före viktigare beslut förekommer Prop.1986/87:143 sålunda regelmässigt kontakter mellan riksbanksledningen ochföreträdare för regeringen. Detta är ocksä uttryckligt sanktionerat avriksdagen genom etl grundläggande uttalande av bankoutskott och återupprepat av bankoutskott (BaU 1937:67 och 1958:6). Enligt utskottet ärdet sålunda "en självklar fömtsättning, att alla statsmakternas olikaåtgärder som har inflytande på det ekonomiska livet och därmed på penningväsendet,samordnas, sä att de stödja och icke motverka varandra. Avvägningen avåtgärderna bör sålunda ske under vederbörlig samverkan mellan de instanser, sombära ansvaret både för penningpolitiken och för den ekonomiska politiken överhuvud". Detta uttalande som enligl bankoutskotlel "bevarar idagens läge sin fulla giltighet" gör så . Alt det är regeringensom tar huvudansvaret för en växelkursändring har också erkänts frånriksbankens sida vid den devalvering som skedde efler riksdagsvalet, år 1982men innan därefter hunnit välja nya fullmäktigeledamöter. Även omden dä rådande situationen får anses vara unik uttalade den avgåenderiksbankschefen tillsammans med tvä borgerliga ledamöter i särskilt yttrandelill fullmäktiges protokoll att "del är vår uppfattning som också delas avden avgående regeringen, alt den kvarvarande majoriteten i riksbanksfullmäktigeej bör hindra en nytilllrädande regering som kommer atl kunna förfoga över enegen majoritet i fullmäkfige, atl genomföra sin ekonomiska politik". Iyttrandet tillades bl. a. att det över huvud taget icke vore möjligt att taställning lill devalveringen "med mindre än att man känner huvuddragen idet omfattande ekonomisk-politiska program som vi anser ofrånkomligen måste följapå en så slor devalvering". ny riksbankslag måste alltså självständiga ställning balanserasmol kravet på nära samverkan mellan regering och riksbank i den ekonomiskapolitiken. Olika möjligheter för detta står lill buds och kommittén redovisaren utförlig diskussion i frågan men stannar för att närmast lagfästa nuvarandeordning. Kommittén föreslår sålunda att "innan fattar beslutav större penningpolifisk vikt skall samråd ske med statsråd som regeringenbestämmer, om inte synnerliga skäl föranleder annat".