prop · GA03135 · 1986-12-31 00:00:00 — i : delarnaturvårdsverkets uppfattning att sanktionssystemet bör ses över för att ökaeffektiviteten. Del är dock enligt uppfattning viktigt atlöversynen av sanktionssystemet nära kopplas till ställningstagandet till deförändringar som behöver vidtas beträffande prövning och tillsyn. En välfungerande förprövning och fillsyn av den miljöfarliga verksamheten börinnebära minskat behov av påföljder i form av straff och miljöskyddsavgift. Denuvarande bristerna beror enligt uppfattning i stor utsträckningpä bristande resurser för prövning och tillsyn. En förstärkning avlänsstyrelsernas naturvärdsenheter är angelägen, bl. a. för att miljöskyddsavgiftenskall kunna fungera fullt ut som etl styrmedel mol otillåtna utsläpp. Även om prövning och tillsyn förbättras kommer dock alltidatt finnas etl behov av effektiva möjligheter till sanktioner. Länsstyrelsendelar uppfattning atl den nuvarande Prop. utformningen av rekvisiten gör att systemet ej blir effektivt. Naturvårdsverketmotiverar slopandet av rekvisitel betydande störningar i omgivningen ellerrisk för sådana med att effekterna på miljön eller risken för sådana i principmåste anses vara bedömd redan i samband med tillståndsprövningen. Länsstyrelsendelar verkets uppfattning beträffande vissa typer av villkor. Underlåtenhet attutföra en föreskriven skyddsåtgärd, exempelvis installation avreningsutrustning bör således ej kräva bevisning om störning eller risk förstörning. Däremot finns andra villkor -speciellt i äldre tillståndsbeslut - därdet är svårare att entydigt avgöra när etl villkor överlrätts. 1 sådana fallkan enligt mening avgiftssystemet, bl. a. ur rällssäkerhetssynpunkt,inte fungera med den automatik som fömtsätter. Naturvårdsverketutvecklar synpunkter på för- respektive nackdelar av all lägga tillämpningen pånaturvårdsverket eller . Länsslyrelsen delarverkets bedömning atl koncessionsnämnden år del lämpligaste organet. Länsstyrelsenanser atl en övergång till avgiftssystem bör genomföras så att förseelser mot miljöskyddslagstiflningeni stor utsträckning kan avkriminaliseras. vill dock peka pånågra tveksamheter i det framlagda förslagets tekniska konstruktion. För mindreförseelser såsom bristande rapportering och underlåtenhet att ta prover blirden ekonomiska vinsten liten och avgiften följaktligen föga verkningsfull.Samtidigt kräver debiteringen sannolikt onödigt mycket arbete. Avgiftssystemetskulle enligl lämpligen kunna konstmeras mer i överensstämmelsemed vad som gäller l.ex. på byggnadslagstiftningens område. En fast avgift förenkla förseelser ger en betydligt bättre utformning av systemet. En serie fastaavgifter av olika storlek skulle innebära stora förenklingar i tillämpningen. Åvenunderlätenhet att söka erforderliga lillstånd skulle kunna beläggas med enavgift t. ex. fyra gånger kostnaden för prövning. Sädana fasta avgifterutesluter dock ej, andra påföljder i form av andra avgifter och/eller åtalenligt miljöskyddslagen. Vidmer allvarliga förseelser bör avgiften som föreslår sättas irelation till de ekonomiska fördelar som uppkommit. vill dockpeka på problemet med atl vissa överträdelser inte ger någon ekonomisk fördelmen ger stor skada på miljön. Visserligen kan de allvarligaste fallen beivrasmed stöd av men det föreligger behov av alt även inommiljöskyddslagstiftningens ram kunna beivra sådana brott. Det lorde varautomordentligt svårt att konstruera någon kompletterande avgiftsregel för dessafall. Här måste sannolikt finnas kvar en möjlighel alt väcka älal i vart fall ide situationer där uppsåt kan påvisas. Avgiftssystemet är tänktatt fungera så att den ekonomiska fördelen skall tas ut som avgift även vid haverier över vilka ingen kunnat råda. Länsslyrelsen vill ifrågasätta om inte mer generösa regler bör gälla för dessa fall när omedelbara ätgärder vidtas för rätlelse. Del finns annars betydande risker alt tillsynsmyndigheten inte undertätlas utan att man hoppas undgå upptäckt. vill därför poängtera fördelen med alt avgiften stimulerar till snabb konlakt med tillsynsmyndigheten genom 147 alt utgå med högre belopp om överträdelsen konstateras av tillsynsmyn- Prop. digheten eller företagel nonchalerat eller sökt dölja överträdelsen.Läns- 1986/87: 135 styrelsen tillstyrker all upptäcklssannolikheten för ettvisst utsläpp skall kunna påverka avgiftens storlek. Ledamoten och tjänstgörande suppleantenSören Nortby reserverade sig mol beslut och ansåg atl ett nyttstycke av följande lydelse borde införas efter näst sista styckel i länsstyrelsensyttrande; vill även förorda att möjligheten all uttaavgifter för tillåtna utsläpp införs. En sådan komplettering avavgiftssystemet ligger i linje med strävan atl effektivisera de ekonomiskaincitamenten för atl minska störningar orsakade av miljöfarlig verksamhet. i län: är positiv tillgrunddragen i förslaget, nämligen all vissa överträdelser avkriminaliseras ochersätts med avgifter liksom att rekvisiten betydande störning och ekonomiskfördel avskaffas. En brist i utredningen är dock att länsstyrelsernas roll isammanhanget inte omnämnts. Länsstyrelserna har huvudansvaret för det praktiskatillsynsarbetet enligt miljöskyddslagen. Härav följer alt del sannolikt blirlänsstyrelserna som får svara för de utredningar som krävs för atl bedömaaktuella avgifter. Naturligt vore då atl länsstyrelserna bemyndigas att självaföra talan om miljöskyddsavgifl hos koncessionsnämnden. rolli detta sammanhang bör vara densamma som vid tillsynsverksamheten i övrigt,såsom alt komma med vägledande allmänna råd om praxis etc. Länsstyrelsenföreslår sålunda atl 56 § i lagförslaget ändras så atl frågor ommiljöskyddsavgift prövas av koncessionsnämnden på talan av länsslyrelsen. Denna extra uppgift bör då inle få inkräkta på resursernaför det reella tillsynsarbetet, varför utgår ifrån atterforderliga resursförstärkningar tillskapas. Vissa gränsdragningsproblem kommer säkert atl uppstå ifråga om att avgöra om en överträdelse skall avgifisbeläggas eller anses varaså ringa fall alt det ska undantas från beivrande. kommersannolikt atl få avgöra detta i en mängd fall som dyker upp i del dagligatillsynsarbetet. Bedömningsgrunder och praxis även för detta börefterhand utarbetas av . Avslutningsvis vill konstatera att det förnärvarande pågår ett flertal utredningar i syfte att på olika sätt revidera ocheffektivisera miljöskyddslagstiftningen. Enligt är det önskvärt atldessa utredningar samordnas lill ett enhetligt översynsarbete. i : delarnaturvårdsverkets uppfattning alt nuvarande sanktionssystem i miljöskyddslagenhar en alltför krånglig och restriktiv utformning. Delta gäller särskilt delenom miljöskyddsavgift där de båda rekvisiten "betydande störningar föromgivningen eller risk för sådana störningar" saml "ekonomiskafördelar" visat sig myckel svåra att fastlägga. Rekvisiten bör därför tasbort. förslag till enklare sanklionssysleminnebär dels en ekonomisk sanktion - miljöskyddsavgift för varie överträdelse som inte 148 betraktassom ringa oavsett avsikt, ekonomisk och påvisbar skada, Prop. dels en avkriminaliseringav sådana överträdelser, som föranleder miljö- 1986/87: 135 skyddsavgift ochvilka träffas av straffbestämmelserna i miljöskyddslagen. Införandel avden till sin konstruktion "automatiskt verkande" sanktionsavgiftentorde komma att leda till att i slort alla överträdelser blir avgiflsbdagda ochdärmed huvudparten av miljöbrollen - ulom - avkriminaliseras. 1proposifionen nr 28 1969 lill miljöskyddslag betonas med hänvisning tilltidigare erfarenheter de goda resultat som kan vinnas i miljöskyddet genom ettförtroendefullt samarbete mellan tillsynsorgan och företagare (dit även kommuner,staten och enskilda personer samt ideella föreningar räknas). Men ipropositionen konstateras också brister i reningsanordningar och atl rimligakrav åsidosätts samt alt t.o.m. direkt nonchalans mot givna föreskrifterföreligger. Skall rimliga miljövårdskrav kunna hävdas, måste därför effektivamaktmedel stå till tillsynsorganens förfogande heter det vidare ipropositionen. Råd, anvisningar, förelägganden (med och utan vite) och förbudvar de medel som i första hand diskuterades i propositionen. Detär myckel viktigt atl ha denna bakgrund helt klart för sig närsanktionssystemet ånyo diskuteras. Flertalet av besluten i tillstånd (ochtidigare dispenser) enligt miljöskyddslagen har ofta villkor som inte beaktatalt de ska utgöra grund för vare sig prövning av miljöbrott eller miljöskyddsavgift.En strikt tillämpning av villkorens ulsläppsvärden säger att de avsergränsvärden trots att de sannolikt vid skrivningen närmast betraktades somriktvärden eller målsältningsvärden ofta direkt hämtade från redan etableradevillkor för statsbidrag. Det kan ifrågasättas om miljöskyddsavgiftssystemetkan tillämpas med godtagbar rättssäkerhet i äldre beslut (före Ijuli 1981)iförhållande till nyare beslut, däri. ex. skillnad görs mellan gränsvärden ochriktvärden. Olika mäl- och analysmetoder i kontrollsystemet kan ocksä komma atlinnebära osäkerhet i bedömningen av överträdelsen. Detta leder lill etl stortbehov av omprövning av tillstånd (och dispenser) och inte sällan engenomgripande översyn av gällande kontrollprogram. Även relativt nya beslut hardessa brister bl. a. med hänsyn till de olika möjligheter som föreligger alttekniskt kontrollera villkor av olika slag. Det är inle alls givet atl ettsådant mycket omfattande arbetet generellt setl skulle minska utsläpp och ledatill bättre miljöförhållanden. Skulledet dessutom visa sig all en del företag skulle komma atl räkna medmiljöskyddsavgiften som en driftskostnad i aktuella förutsedda elleroförutsedda situationer kan tillämpningen av systemet bli myckel administrativtbetungande. Del bör under alla förhållanden läggas fast fördelningen avarbetsbördan i utredningsarbetet mellan tillsynsmyndigheten på fältet ochnaturvårdsverket som central "åklagare". Länsstyrelsenställer sig ocksä frågande lill hur samarbetet mellan till synsmyndigheten och företaget kommer att påverkas av ändringsförslaget beträffande miljöskyddsavgift. Att debitera företagaren en miljöavgift för alt kontrollera om överträdelser sker, vilket leder till miljöskyddsavgift, torde inte komma att underiätta tillsynsarbetet. Till frågetecknen i detta sammanhang hör även överväganden att ersätta nuva- 149 randeprövnings- och lillsynsavgifl - miljöavgift - med en avgift vars Prop. storlek bestäms av lovgivel utsläpps storlek och effekter. 1986/87;135 Miljövårdenhar onekligen flyttat fram sina positioner under genomatt ny teknik successivt tillämpats i processer och reningsteknik, vilketmedfört alt utsläppen avsevärt kunnat minskas vid normal drift och med myckethög tillgänglighet i miljöskyddsutrustningar. Det vore olyckligt om ett nyttmiljöskyddsavgiftssystem skulle medföra att positionerna inte skulle kunnaflyttas fram lika snabbi med tanke på företagens rädsla för alt ny teknikskulle anses osäker och medföra risk för utdömande av miljöskyddsavgifier.Förhandlingssituationen i tillstånds-ärenden kan befaras bli betydligt svårareän . Sammanfattningsvisanser länsslyrelsen att det år viktigt alt nuvarande sanklionssyslem enligtmiljöskyddslagen förenklas. ifrågasätter dock om enstakaändringar bör genomföras innan resultat föreligger av övrig pågående översyn avmiljöskyddet. Ett dåligt system får inte ersättas av etl nytt som administrativtlåser lillsynsresurser och som därigenom hindrar effektivi, praktiskt arbete ifäll. Enligt mening är de maktmedel som pekades ul ipropositionen 1969 myckel effektiva, enkla och verkningsfulla instmment omde används. De kräver ett minimum av byråkrati och går snabbi att hantera. Länsstyrelseni : Nuvarande sanktionssystem med miljöskyddsavgifter harinte fått avsedd effekt. Erfarenheterna visar att del är svårt att visa att debåda rekvisiten "betydande störning" och "ekonomisk fördel"föreligger . Speciellt svårt är det atl styrka sambandet mellan ettvisst utsläpp och faktiskt observerade effekter i miljön. Elt redpientområdepåverkas oftast även av andra utsläpp och de naturliga årsvarialionerna kandessutom vara betydande. Ett utsläpp kan också ge effekter först på längre siktoch kan vara svårt atl upptäcka utan speciella mätinstrument. Viktigastför miljöskyddsarbetet är enligt mening atl hela tillstånds- ochtillsynskedjan fungerar på ett bra sätt. Detta inkluderar rådgivning,information och utbildning liksom villkorsskrivning, kontroll, uppföljning ochsanktioner. Risken för övemtsläpp och negativ påverkan på miljön kan minskabetydligt genom bl. a förebyggande åtgärder och adekvat kontroll. Det finns ettklart samband mellan villkor, kontrollprogram och sanktioner vilket också börkomma till uttryck i sanktionssyslemets uppbyggnad. Sanktionerna skaunderstödja regleringarna inom miljöskyddsområdet. Det är emellertid uppenbartatt det med de nu gällande reglerna inte fungerar på det viset. Inte barareglerna om miljöskyddsavgift har visat sig svåra att tillämpa utan ocksåbrottsbalkens bestämmelser om miljöbrott i 13 kap 8a § och miljöskyddslagensansvarsbestämmelse i 45 §. Ettsätt atl angripa de berörda problemen är att, som föreslår, ändra miljöskyddsavgiften till en effektivare och mera automa tiskt verkande ekonomisk sanktion. En del utländska regelsystem visar att en sädan ordning kan ha vissa fördelar. tillstyrker mot bakgmnd härav att reglema om miljöskyddsavgift ändras så att de i ökad utsträckning kan tillämpas vid överträdelser. Emellertid har naturvårds verket inte närmare belyst de straffrättsliga konsekvenserna av en sådan 150 Naturvårdsverkethar föreslagit en långtgående avkriminalisering Prop. Ikommentaren fill den föreslagna lydelsen av 45 § (sid 1986/87; 135 34) sägs dock; "Omdet skulle anses olämpligt atl minska möjligheterna lill straffsanktion sä myckelsom skulle följa av förslag bör i ställel övervägas altgöra endast en mindre reducering av det straffbara området enligtmiljöskyddslagen". Länsslyrelsen anser alt det straffbara områdetenligt miljöskyddslagen i princip bör vara oförändrat. Beträffandeden utvidgning av området för miljöskyddsavgift som verket föreslår i 52 §punkterna 5 och 6 har ingen invändning. Länsstyrelsentillstyrker således i princip förslag. anserdock att de straffrättsliga konsekvenserna av förslagel närmare bör belysas.Även beräkningsgrunderna för avgiften bör närmare utredas. Länsstyrelseni : Vid tillståndsprövningen läggs omfattande arbete ned på attutforma villkor med gränser för hur stora utsläpp av miljöfarliga ämnen som kanaccepteras. Betydande insatser görs också för alt kontrollera hur villkorenefterlevs. anser att det är angelägel att detta följs upp medenklare och effektivare tillsynsformer och sanklionssyslem än de som hittillsfunnits. Länsstyrelseninstämmer därför i alla delar i förslag om ändring imiljöskyddslagens sanktionssystem. Ett genomförande av förslaget måstebetecknas som etl viktigt steg mot en effektivare miljöpoli-fik. Länsstyrelseni : anser det angeläget atl inledningsvis kortredovisa den erfarenhet som erhållits från åtalsärendena i länet. Av de 17 fallsom aktualiserats i sedan miljöskyddslagen skärptes 1981 har 12fall avgjorts. Inte i nägot fall har väckt fråga omuttag av miljöskyddsavgift. I ett fall överväger dock verket etl sådantförfarande. Det kan då konstateras att fällande domar oftast meddelats förfall av typen påböriad utbyggnad innan tillstånd lämnats enligtmiljöskyddslagen, olovlig spridning av gödsel eller olovlig deponering. Däremotförefaller det svårare att få lill stånd en fällande dom i mäl angåendeöverskridande av ulsläppsvillkor. Med hänsyn bl.a. till den tid som normallförflyter mellan åtalsanmälan och ställningstagande från åklagare ellerdomstol kan länsslyrelsen dela uppfattning att det ärangeläget att få till stånd en effektiv och mera automatiskt verkande sanktion.Enligt mening bör man dock vid en eventuell ändring särskiltbeakta atl det nya systemet blir lättare att hantera vad gäller ärendenavseende villkorsöverskridanden. Eftersomenbart fem fall prövats enligt bestämmelserna om miljöskyddsavgift kan inteenbart erfarenheterna från denna begränsade prövning ligga till gmnd för enändring av dessa bestämmelser. Enligt mening finns det dock ettstarkt behov atl totalt setl tillskapa ett syslem där kombinationen av straffoch miljöskyddsavgift tillsammans utgör elt rationellt instrument for attminska överträdelser enligt miljöskyddslagen eller av villkor och bestämmelsersom utfärdats enligt denna lag. Somovan antytts anser del nuvarande systemet för alla inblandade parter, polismyndighet, åklagare, domstolar, naturvårdsverk 151 och länsstyrelse vara både resurskrävande och onödigttidsödande. nom alt i ställt i första hand via en miljöskyddsavgiflangripa överträdelser 1986/87: 135 verkar därför tilltalande. En förutsättningför all uppnå den eftersträvade effekliviseringen är dock att systemet ärenkelt utan att därmed rimliga rättssäkerhetskrav åsidosätts. Länsstyrelsendelar uppfattning atl det inte borde vara nödvändigt att i sambandmed en störning ånyo diskutera eventuella skador på miljön. Villkoren har sattsjust med hånsyn till alt störningar skall minimeras. vill också idetta sammanhang betona vikten av atl den provtagningsfrekvens som fastställtsi ett kontrollprogram måste anses vara tillräcklig. Det har nämligen förekommitatt det i samband med utredning av villkorsöverskridanden har konstaterats all proviagningslidenenbart utgör en mindre del av kontrollperioden (exempelvis vid beräkning avmånadsmedelvärden). Därmed skulle utsläppen under den icke kontrollerade lidenoch även för månaden som genomsnitt myckel väl kunna ligga inom tillåtnagränser. Rent statistiskt är givelvis ett sådant resonemang helt invändningsfritt.Del skulle å andra sidan innebära att man för alla utsläpp tvingades till konfinuerligmätning. Av praktiska och ekonomiska skäl är detta sällan möjligt. Dettainnebär atl förorenaren måste ta risken av den mindre frekventa provtagningsom han förespråkar. Beträffande lönsamhetskriteriet kan det synas ologisktall, såsom föreslagil, å ena sidan slopa detta men ändåbehälla del som grund för beräkning av avgifter. För att uppnå mälet med ettenkelt system borde i stället, enligt mening, någon form avprislista upprättas. Det västtyska systemet borde här kunna tjäna som enförebild. Länsslyrelsen anser del nämligen av flera skäl svårt eller nästanomöjligt att beräkna lönsamheten av en överträdelse i varje enskilt fall. Fördel första torde det i många fall vara svårt att bevisa någon lönsamhet och iandra hand ofta svårt för myndigheterna att genomföra de kalkyler som erfordrasför att få en något så när rättvisande bild av lönsamheten av Underlätelse attfölja uppsatta villkor. En dylik prislista bör i första hand tillämpas påverksamheter som prövats enligl de regler som gäller efter miljöskyddslagensändring den Ijuli 1981. För verksamheter som prövats tidigare eller som ejprövats bör givetvis också avgift kunna utgå, men då kan det bli nödvändigl meden individuell prövning av avgiftens storlek. Vidare anser attregler måste införas som medför att miljöskyddsavgiften flerdubblas vidupprepade villkorsbrott. Alternativt bör vid upprepade brott i huvudsak destraffregler som gäller enligl 45 § punkt 1-3 i miljöskyddslagens nuvarandeutformning bibehållas. Det borde nämligen vid upprepade överträdelser varaenklare att styrka uppsåt eller oaklsamhet. Med del förslag till förenklingar länsslyrelsenföreslagit, innebårande utnyttjande av en prislista, bör uttaget kunnaadministreras av . Den individuella bedömning som förespråkatsovan samt tveksamma fall i övrigl bör kunna hänskjutas till koncessionsnämndenför miljöskydd för avgörande. Nämnden bör annars utgöra besvärsinstans. Rent principiellt är det givetvis tveksamt atl enförorenande verksamhet skall kunna "friköpas". Mot bakgrund av vad som förut sagts om det 152 synnerligenangelägna i atl sanktionssystemel ändras radikalt är Prop.emellertid länsslyrelsen positiv till huvuddragen i naturvärdsverkets för- 1986/87: 135 slag. Länsstyrelseni : Framställningen innehåller såväl förslag lill ändrade regler ommiljöskyddsavgift som förslag lill en närmasl total avkriminalisering avöverträdelser enligt miljöskyddslagen. Förslagen innebär sammantaget sett etlväsentligt ändrat sanklionssyslem. Nuvarande kombinerade system av avgifter ochstraff, där avgifter endast förekommer för de grövre överträdelserna, föreslåsersättas av ett avgiftssystem. Nugällande avgiftsregler infördes med atlstraffbestämmelserna skärptes. Det är således en förhållandevis kort lid somnuvarande regler om avgift och straff gällt. Erfarenheterna av dessa regler ärockså begränsade. Mol denna bakgrund vill ifräga-sållalämpligheten av alt det redan nu föreslås sä genomgripande ändringar somnaturvårdsverket presenterat. Dessutom menar länsslyrelsen alt miljöskyddslagenspåföljdssystem bör analyseras utifrån etl vidare perspektiv än vadnaturvårdsverket gjort. Påföljdsreglerna ingår som en del i miljöskyddslagens"genomföranderegler" och mera genomgripande förändringar bör därförlämpligen övervägas i samband med en samlad utvärdering av dessa regler ochderas tillämpning. Därvid bör bl.a. publiceraderapport kunna tjäna som en god utgångspunkt. Vad gäller själva påföljdsreglerna bör manvidare eftersträva en samordning med motsvarande regler i närliggandelagstiftning, exempelvis vattenlagen, lagen om kemiska produkter ochnaturvårdslagen. Del nu sagda hindrar emellertid inle att vissa justeringar avpåföljdssystemet i miljöskyddslagen görs . Enligtnuvarande avgiftsregler medför en överträdelse endasi att den ekonomiska fördelsom vunnits vid överträdelsen neutraliseras. Eftersom "vinslen" avöverträdelsen kan vara svår atl närmare fastställa torde avgiften i praktikenofta bestämmas till ett belopp som ligger under denna "vinst". I vartfall synes avgiftsreglerna aldrig kunna leda till en ekonomisk föriusl.Avgiftsreglernas avhållande verkan får vid angivna förhållanden anses alltförbegränsad. Härtill kommer den förhållandevis ringa upp-läcksrisk som får ansesföreligga vid överträdelser av miljöskyddslagen. Sistnämnda förhållande lordefrämst av resursskäl vara en realitet även framöver. En höjning av nuvarandeavgifter ligger därför närmast lill hands om efterievnaden skall öka. Även omde praktiska svårigheterna med all närmare bestämma den "rätta"avgiften kvarstår torde dock avgiften enligl den föreslagna modellen iflertalet fall komma alt uppgå till belopp som ligger klart över"vinsten". Därmed kan den avhållande effekten antas bli myckel störreän vad som är fallet. tillstyrker därför förslagettill höjda avgifter. 1 övrigl är länsslyrelsen emellertid mycket tveksam tillde föreslagna ändringarna av avgiftsreglerna. Depresenterade avgiftsreglerna avviker, frånsett beloppsgrånserna, från de nuvarande främst genom alt de saknar störningsrekvisit. gandet av det ekonomiska rekvisitel är närmast av redaktionell natur 153 eftersom utgångspunkten för beräkning av miljöskyddsavgifienalltjämt Prop. skall vara den ekonomiska fördelen av överträdelsen. Kopplingentill den /87: 135 ekonomiska fördelen och det utredningsarbete som entillämpning av reglerna därför förutsätter medföra alt man knappast får denautomatiska sanktion som synes ha eftersträvat. Jämfört mednuvarande dagsbolsystem torde de föreslagna avgiftsreglerna rent av innebäraen lägre grad av "automatik". Nämnda koppling innebär också att enöverträdelse som inte medfört ekonomisk fördel inte heller träffas av avgifter.Om den föreslagna avkriminaliseringen kommer till stånd skulle i sådana fallöverträdelsen inte träffas av någon sanktion enligt miljöskyddslagen. Man kanexempelvis tänka sig fall då en överträdelse orsakats av rent slarv och inlemedfört någon ekonomisk fördel. En annan tänkbar situalion är om ett företag avlikviditetsskäl underiåler atl anordna en föreskriven reningsutrustning ochsamtidigt går miste om möjligheten till en i och för sig lönsam återvinning. En omfaUande avkriminalisering föreslogs redan avmiljöskyddsutredningen i utredningen .