prop · GA03166 · 1986-12-31 00:00:00 — Vidare innebar det nya förfarandet atl det tidigareofficialtaxeringssystemet ersattes med taxering på grundval av deklarationer,.som lämnas av de som är tullskyldiga. Som jag nämnt har beredningsgruppen gjort en teknisköversyn av Prop. 1986/87:166 tullagstiftningen i syfte all få en förenklad ochmer enhetlig ordning samt en ordning som uppfyller regeringsformens krav ifråga om bl.a. normgivningskompetens och delegering. En utgångspunkt föröversynen har också varit att föreslå sådana ändringar som mot bakgrund averfarenheter av den nuvarande tullagstiftningen visat sig vara påkallade. Jag skall i del följande först uppehålla mig vid förslagettill ny tullag. Beredningsgruppen har vid sin översyn ansett altgrunddragen i den nuvarande tullproceduren bör behållas i stort settoförändrade. Jag syftar på deklarationsförfarandet, hemlagningssyslemet ochsystemet med privat godsvård. Tillämpningen har enligt beredningsgruppen integett anledning till några mera grundläggande ändringar i dessa avseenden. Deändringar som gruppen föreslår kan alltså sägas ligga inom ramen för dennuvarande tullproceduren. Åtskilliga remissinstanser framhåller atl del är angelägelatt den nuvarande tullagstiftningen förenklas och görs mer enhetlig. Fråndessa utgångspunkter är också flertalet positiva till beredningsgruppensförslag eller lämnar det ulan erinran. Några remissinstanser, däribland hovrätten över ochBlekinge, kammarrätten i , () samt och , anser all förslaget till lullaginte leder lill förenklingar eller, i vart fall, all förenklingarna inte ärtillräckligt långtgående. Hovrätten över och liksom kammarrätten iStockholm ifrågasätter om inte lagstiftningen skulle vinna i överskådlighet ochklarhet på att tullagen och den lag som enligt förslaget i propositionenbenämns lagen om tullfrihet m. m. slogs ihop lill en enda lag. Samma reflekliongör justitiekanslern. Kammarrällen avslyrker lagsliflning på grundval av detremitterade förslaget mot bakgrund av bl.a. att det är alltförsvåröverskådligt' och att förfarandereglerna i fråga om tullar ochinförselskatter inle anpassats mera fill bestämmelserna i lagen (1983:151) ompunktskatter och prisregleringsavgifter. För egen del vill jag framhålla följande. Regelsystemet påtullområdet är omfattande och delvis svårgenomträngligt. Bestämmelsernasmångfald är en konsekvens av de mångskiftande förhållanden som skall regleras.Del är mot denna bakgrund angelägel all regleringen är så överskådlig sommöjligt och att de möjligheter till förenklingar som finns tas till vara. Beredningsgruppens förslag innebär enligt min mening mångaoch klara förbättringar i förhållande till den nuvarande ordningen. Jag delaruppfattningen att det inte nu finns anledning aft ändra grunddragen itullproceduren. Däremot vill jag inte utesluta alt sådana ändringar kan bliaktuella . Jag syftar här på sådana förändringar som kan blinödvändiga till följd av att informationsöverföringen mellan de lullskyldigaoch liksom tullproceduren i stort datoriseras. Regeringen beslutade all fillkalla ensärskild utredare med uppdrag atl ta fram förslag för ADB-baserade rutiner idataulväxlingen mellan och näringslivel i samband med import ochexport av gods samt atl ta fram förslag till etl internt ADB-system förtullverket med hänsyn tagen till kraven på klarering och kontroll. Utredningenskall lämna en första rapport . Enligt vad jag har erfarit finns del anledning räkna medatt en datoriserad tullprocedur skall kunna tas i bruk . I och för sig kan det finnas anledning att ifrägasäftalämpligheten i att nu införa en ny tullag, som kanske måsteändras. Jag anser emellertid att övervägande skäl talar för alt inte uppskjutalagstiftningen. Många av de ändringsförslag beredningsgruppen lägger fram lederlill uppenbara förbättringar. De gör lagstiftningen klarare och enhetligare,och det är enligt min mening väsentligt att dessa ändringar kan träda i kraftutan dröjsmål. Del är vidare så all de ändringar som föreslås av beredningsgruppeninte omfattar själva proceduren. En lagstiftning på grundval avberedningsgruppens förslag leder därmed inle lill någon nyordning som kanskeinom kort måsle ändras lill följd av daloriseringsprocessen. I sak bör allisåde ändringar jag nu avser atl föreslå kunna genomföras oberoende av aU eltdaloriseral system senare kan komma atl införas. Jag avser att i det följande lämna allmänna synpunkter påvissa förhållanden som regleras i tullagen. När det gäller de närmarekommentarerna till författningsförslagen får jag hänvisa tillspecialmoliveringen, som följer under ett senare avsnitt. Innan jag går in på dessa frågor skall jag någotkommentera den kritik som några remissinstanser riktat mot beredningsgruppensförslag att behålla de centrala bestämmelserna på tullområdet i två skildalagar i slället för atl sammanföra reglerna i en enda lag. Jag medger att del kan ge inlryck av en bättreöverskådlighei om de centrala lagreglerna finns samlade i en och samma lag.Någon verklig eller total överskådlighet skulle dock inte åstadkommas, eftersomtillämpningen av tullbestämmelserna kräver atl man sätter sig in i åtskilligaandra författningsbestämmelser än de nu nämnda, bl.a. reglerna i de olikapunktskattelagarna. Jag anser därför att man på tullområdet lämpligen kan följasamma princip som gäller på punklskalteområdel, dvs. ha en centralförfarandelag, tuliagen, och därutöver i särskilda lagar ha bestämmelser omdels i vilka fall tullar, andra skatter och avgifier skall utgå och om pålagornasstorlek, dels om olika slag av tullfrihet m.m. Jag förordar alltså i detta avseende ingen ändring i dennuvarande ordningen. 2.1.2 Hemtagningsförfarandet och systemet med privatgodsvård Mittförslag: Hemtagningsförfarandet och systemet med privat godsvård behålls iprincip oförändrat. Beredningsgruppensförslag: Överensstämmer med milt när det gäller lagregleringen. I fråga omtillämpningen av bestämmelsen om tullupplagsin-nehavares ochfrihamnsinnehavares rätt alt utföra tullmyndighets kontroll vid utlämning avhemtaget gods förordar gruppen en begränsning av befogenheterna närupplagsinnehavaren är ombud för hemlagaren. Remissinstanserna:Vissa remissinstanser, däribland generaltullslyrelsen och Prop.1986/87:166 några näringslivsorganisationer, är kritiska till den avberedningsgruppen förordade lösningen, när del gäller tullupplags- ochfrihamnsinnehavares befogenheter att utföra tullmyndigheternas kontroll. I övrigt tillstyrks beredningsgruppens överväganden eller lämnas de utanerinran. Bakgrunden till och skälen för min förslag: Enligt 3 §andra stycket tullagen kan den som bedriver importverksamhet få medgivande aven tullmyndighet att ta hand om och i övrigt förfoga över varor som inte ärförtullade. Ett sådani medgivande kallas hemlagningslillslånd och en importörsom har fått ett sådant tillstånd kallas hemlagare. En hemtagare skall inomviss lid, efter införseln, lämna tulldeklaration med de uppgiftersom behövs för förtullningen av de införda varorna. Beträffande varor som är underkastade särskildainförselvillkor gäller särskilda begränsningar i förfoganderätten lill dessvillkoren är uppfyllda, se lagen (1973:980) om transport, förvaring ochförstöring av införselreglerade varor, m.m. Särskilda bestämmelser finns även i fråga om hemlagning avlicensbelagda textilvaror. 1 dessa fall är hemtagningsrätten beroende av allhemlagaren lämnar tullmyndigheten uppgift om importlicensnummer och varlicensen förvaras. Också när del gäller samlastningsgods, dvs. gods somfraktas med ett och samma transportmedel men är avsett för olika mottagare ilandet, finns särskilda bestämmelser. Sådant gods skall i princip redovisas påtullupplag, innan det får lämnas ut. tre fjärdedelar av importen sker inom ramen förhemtagningssystemet. Erfarenheterna av hemlagningssyslemet visar att det ärrationellt och arbetsbesparande från tullverkels synpunkt som det påetl smidigt sätt ger importörerna möjlighet att förfoga över varorna. Som jag redan nämnt har beredningsgruppen föreslagit atthemtagningssystemet behålls i stort sett oförändrat. Samtliga remissinstanserinstämmer i eller lämnar detta ställningstagande utan erinran. Del är också min uppfattning atl det f.n. inte finnsanledning att göra några sakliga ändringar i hemtagningsförfarandet. Däremotkan del, som jag nämnt inledningsvis, bli aktuellt med sådana ändringar isamband med att tullproceduren datoriseras. Detta kan komma att ske redan omnågra år. Även av den anledningen anser jag det vara av värde att del nuvarandesystemet inte ändras i det här skedet, dvs. innan del står klart hur de reglersom styr proceduren skall vara utformade. En fråga som beredningsgruppen berört och som jag vill taupp i det här sammanhanget rör lullupplagsinnehavares rätt enligt 3 § tredje stycket tullagen alt ulföra tullmyndigheternas kontroll, när en hemtagare skall ta hand om gods som ligger på upplaget. Beredningsgruppen framhåller att det framstår som anmärkningsvärt alt tullupplagsinnehavaren skall kunna besluta om atl på lullmyndighetens vägnar lämna ul gods enligt en hemtagningsanmälan som upplagsföretaget lämnal som ombud för hemla garen. Beredningsgruppen föreslår all tullmyndigheterna skallbegränsa tullupp- lagsinnehavarnas befogenheter, så att det inte förekommeratt en innehavare beslutar om utlämning av gods som han själv anmält tillhemlagning som ombud för hemtagare. Några remissinstanser, Svenska Handelskammarförbundel,, och Spediiörförbundär kritiska till beredningsgruppens förslag. De anför, atl en sådan ordningsom föreslagils skulle leda till stora kostnadsökningar för såväl speditörernaoch importörerna som , atl det inte påvisats eller ens påståttsförekomma några oegentligheter i sammanhanget samt att eventuellaöverträdelser bör kunna stävjas av att tullmyndigheterna har möjlighet atl drain upplagstillslåndel. inslämmer i de betänkligheter somberedningsgruppen anför mot den nuvarande ordningen men ifrågasätter omriskerna för orikliga ullämningsbeslul minskar med den av beredningsgruppenförordade lösningen. Problemen bottnar enligt generaltullslyrelsen i förstahand i atl godslislor och andra lasiförteckningar är bristfälliga. Jag delar uppfattningen alt del finns anledning tillbetänkligheter mol en ordning som innebär att en tullupplagsinnehavare utförmyndighetskontroll av de uppgifter han själv har lämnat. Upplagshavarenbefinner sig i dessa fall i något av en jävssituation. inser jag atthuvuddelen av upplags-verksamheten bedrivs på del här sättet och alt en ändringi rutinerna i enlighet med beredningsgruppens förslag skulle få vittgåendekonsekvenser. Såsom näringslivsrepresentanterna framhåller har det intepåvisats något missbruk av befogenheterna, något som för övrigt bör kunnakonstateras utan större problem. Tullmyndigheterna torde också ha ettsakiionsmedel i möjligheten att dra in upplagstillståndet. Mot den här bakgrunden vill jag inte föreslå någon ändringi lagstiftningen. Däremot anser jag det angelägel att tullmyndigheterna ochnäringslivet gemensamt försöker finna sådana rutiner för verksamheten allmyndighetskontrollen ges en adekvat innebörd. Mitt förslag: Deklarationsförfarandel behålls.Deklarationsskyldigheten utformas enligt samma principer som gäller förskalle- och avgiftsområdet i övrigt. Beredningsgruppens förslag: Del avviker från milt så tillvida att de tullskyldiga enligt gruppen bör åläggas skyldighet atl i efterhandundersöka riktigheten i lämnade deklarationer genom atl jämföradeklarationsuppgifterna med de mottagna varorna samt att utan dröjsmål anmälaoriktigheter till tullmyndigheterna, det senare vid äventyr av straff. Remissinstanserna: De flesta lämnar beredningsgruppensförslag utan erinran. liolal remissinstanser är kritiska. Av dessaförordar riksåklagaren, , i , SverigesAdvokatsamfund och SAS en ordning som mera överensstämmer med mitt förslag,medan statens jord- bruksnämndoch ett antal näringslivsorganisationer avstyrker att det införs Prop.1986/87:166 särskilda bestämmelser om granskningsskyldighet. Bakgrunden lill mitt förstag: En utgångspunkt för dentullprocedur som infördes1974 var att de uppgifier, som behövs för att skall kunna fastställade tullar, andra skatter och avgifter som skall belalas på grund av införsel,skulle lämnas i form av en deklaration. När en vara anges lill förtullning skall alltså lämnas entulldeklaration till lednig för förtullningen (7 § första styckel den nuvarandetullagen). Deklarationen skall lämnas av den som är tullskyldig för varan.Tullskyldig är den som harall betala tull, annan skalt eller införselavgift för varan. deklaration får också lämnas genom ombud, som har godkäntsav generaltullstyrelsen (7 § andra styckel den nuvarande lullagen). som harlämnats genom ombud innehåller oriktig uppgift, som kan föranleda att lull,annan skatt eller införselavgifi undandras slalsverkel eller alt en vara införs i strid mol förbud, åligger det den lullskyldigeall rätta uppgiften inom () från den dag, då deklarationenlämnades. Beredningsgruppen anför atl erfarenheterna avdeklarationsförfarandel i stort sett är goda. Ett problem är dock enligtgruppen, att många deklarationer innehåller slarvfel och har andra onödigabrister, som måsle rättas till av den granskande tullpersonalen. Detla tarenligt gruppens mening onödiga resurser i anspråk, resurser som annars i störreutsträckning kunde användas till den fysiska godskontrollen och till fördjupadeefterkontroller i form av revisionsbesök hos importörer och spedilörer. I syfte att reducera antalet oriktiga eller ofullständigadeklarationer föreslår beredningsgruppen atl de lullskyldiga åläggs att inomviss tid undersöka riktigheten i deklarationer som har lämnats tilltullmyndigheterna genom att jämföra deklarationsuppgifterna med de mottagnavarorna och handlingar avseende varorna. Vidare föreslår gruppen en ändring irättelse-skyldigheten såtillvida, atl rättelse skall göras utan dröjsmål. De flesta remissinstanserna lämnar beredningsgruppensförslag om gransknings- och rättelseskyldighet ulan erinran. tiotalremissinstanser är kritiska till förslaget. Av dessa förordar ungefär hälftenen ordning i enlighet med vad som föreslås i etl särskilt yttrande tillbetänkandet (Ds UD 1985:4 s. 236 ff.). Enligt denna ordning skulle inteföreligga någon lagsladgad skyldighet för den tullskyldige alt i efterhandgranska riktigheten i lämnade deklarationer och inte heller någotstraffsanklionerat åläggande atl anmäla orikligheter till tullmyndigheterna.Förslaget grundar sig på alt deklarationerna är lämnade av den lullskyldigeeller dennes ombud med en försäkran alt deklarationsuppgifterna är rikliga ochfullständiga och alt oriktigheter och ofullständigheter bedöms enligt reglernaom straff och andra sanktioner. Efter mönster från skattebrottslagen (1971:69)föreslås i detta avseende att det i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling(varusmugglingslagen) införs en bestämmelse om frivillig rälielse av innebörd,att ansvar för brotl rörande undandragen tull, annan skatl eller införselavgiftinte inträder för den som frivilligt vidtar åtgärd som leder till all pålagornapåförs eller tillgodoräknas med rätt belopp. I yttrandet pekas vidare på de problem som kan föreliggavid direklförtull- 44 ning, dvs. förtullning som inte föregåtts av hemtagning,när del gäller alt Prop. lämna riktiga uppgifier. Svårighelerna bottnar i all deldeklarationsunderlag som finns i dessa fall i form av fakturor m.m. inte sällanär bristfälligt. borde enligt vad som anförs i yttrandet beaktas ilagstiftningen på så sätt, atl deklarationer som lämnas vid direktförlullning ärpreliminära. deklarationer skulle sedan bli bindande för dentullskyldige med de tillägg och ändringar som den tullskyldige anmält under en vissfrist, , från det deklarationen lämnades. De remissinstanser som förordar en ordning i enlighet medvad som anförs i det särskilda yttrandet är riksåklagaren, , iJämtlands län, och . Övriga remissinstanser som motsätter sigberedningsgruppens förslag om granskningsskyldighel är statens jordbruksnämnd.Svenska Handelskammarförbundel, , , och FörelagensUppgijislämnardelegaiion. Kritiken grundar sig på atl en granskningsskyldigheti enlighet med förslaget inle är möjlig alt fullgöra inom ramen för dedistributionssystem som tillämpas inom näringslivet. Dessa syslem bygger istor utsträckning på atl gods anmäls till hemtagning vid den gränsövergångeller på del lullupplag som är lämpligast i varje särskilt fall, vareftergodset direkt distribueras till mottagaren, alltså utan all del dessförinnanlagts upp i den lullskyldiges lager. En skyldighet att granska deklarationernasriklighet genom att jämföra deklarationsuppgifterna med de mottagna varornaoch handlingar rörande varorna skulle innebära att direktleveranserfortsättningsvis inte kan förekomma, vilket i sin lur skulle leda lilloacceptabla kostnadsökningar för såväl transportsektorn som näringslivet iövrigt. Vidare anförs att en sådan lagreglerad särskildgranskningsskyldighel beträffande deklarationsuppgifterna skapar eltsvåröverskådligt regelsystem utan att ge vinster i form av förbättringar ideklarationskvalileten. Vrån generaltullslyrelsens sida uttalas kritik mot denordning som förordas i det särskilda yttrandet. Kritiken baseras på atl enutvidgad användning av preliminära deklarationer inte är önskvärd. Det skullege ökade handlägg-ningskoslnader och kan befaras leda till att mindrenoggrannhet ägnades åt deklarationsarbetet. Skälen för milt förslag: Deklarationsförfarandet är en avgrundstenarna i vår tullprocedur. Det är elt ändamålsenligt sätt att få fram deuppgifter som behövs vid förtullning under förulsättning att deklarationernainte är behäftade med sådana felaktigheter och andra brister att underiagel förtaxeringsbesluten blir undermåligt. Orikligheter och ofullständigheler ideklarationerna innebär också atl resurser måste avsättas av för attkorrigera dessa brister. Del är alltså viktigt alt deklarationerna är såriktiga och fullständiga som möjligt. Jag delar beredningsgruppens uppfattning atlerfarenheterna av deklara tionsförfarandel i stort sett är goda. Förbättringar bör dock ske vad gäller kvaliteten på deklarationerna. Undersökningar som har gjorts, bl.a. i Brottsförebyggande Rådet (BRÅ:s) regi, visar att en stor andel av tulldekla rationerna innehåller fel och brister. Oriktigheterna gäller uppgifter som är viktiga för att rätt kunna fastställa tullar, andra skatter och avgifter. ocksåuppgifier som är väsentliga av andra skäl, för bedömning av om en vara Prop. 1986/87:166 får föras in i landet eller inte, för statislikändamål m.m.Felen är ofta av sådan art atl det framgår att deklarationsarbelel inte ägnatstillbörlig omsorg och noggrannhet. De sanklionsmöjligheter som finns mot oriktiga ellerofullständiga tulldeklarationer utgörs av bestraffning enligtvarusmugglingslagen eller enligt slraffbestämmelerna i tullagen ellerlullsladgan. För att påföljd skall dömas ut krävs uppsåt eller oaktsamhet avden som ansvarar för uppgifterna. kan också den somlämnar orikliga eller ofullsländiga uppgifter, som har avseende på tull-,skalle- eller avgiflsbeslutet, påföras en administrativ sanklionsavgift,tulltillägg. Syftet med tulltillägget är att komma till rätta med sådanaorikligheter i deklarationerna, som kan medföra undandragande av pålagor ochsom inle beivras i straffrätlslig ordning. Det är min förhoppning attinförandet av sanktionsavgiften skall ge en förbättrad deklarationsslandardöverlag. När det gäller den lagtekniska utformningen avdeklarationsskyldigheten anser jag alt den bör följa samma principer som gällerför skatteområdet i övrigt. Den som lämnar en deklaration intygar attuppgifterna i deklarationen är fullständiga och riktiga. En deklarationinnebär en förklaring under straffansvar om atl något förhåller sig på ettvisst sätl. För att kunna fullgöra deklarationsskyldigheten krävs naturligtvisatl deklaranten har ett tillfredsställande underlag. En oriktighet ideklarationen kan som jag har nämnt förutom straff föranleda alttulltillägg påförs. Det gäller alltså för deklaranten att i den utsträckningdet är möjligt förvissa sig om att de uppgifter han lämnar är fullständiga ochriktiga. Att såsom beredningsgruppen föreslår ålägga den som harlämnat en deklaration, och därigenom har förklarat sig ha lämnat fullständigaoch riktiga uppgifter, skyldighet att i efterhand granska deklarationen ochanmäla felaktigheter i denna, eventuellt vid äventyr av straff även i dettaavseende, anser jag vara principiellt tveksamt. Syftet med en sådan ordning skulle vara att säkerställaatl de riktiga uppgifterna verkligen kommer tullmyndigheterna tillhanda. Jaganser emellertid all en deklarationsskyldighet enligt sedvanligt mönster börge en fullgod garanti för att riktiga och fullständiga uppgifter lämnas. Iöverensstämmelse med vad som anförs i del särskilda yttrandet bör dock enligtmin meningen bestämmelse tas in i lagen (1960:418) om straff för varusmugglingav innebörd all ansvar för brolt rörande undandragen tull, annan skalt ellerinförselavgift inte inträder för den som frivilligt vidtar åtgärder som ledertill alt pålagorna kan påföras eller tillgodoräknas med rätt belopp. En sådanbestämmelse finns redan vad gäller lulllillägget. Eftersom deklaranten intygar att uppgifterna i endeklaration är riktiga och fullständiga och felaktigheter kan beivrasadministrativt eller judicielll ligger det med en sådan ordning som jag nu harbeskrivit i deklarantens och den tullskyldiges eget intresse att så snart sommöjligt anmäla felaktigheter till tullmyndigheten. Detta innebär att den lullskyldige för all undgå risken avatt drabbas av sanktioner måste förvissa sig om att tullmyndigheterna får ettriktigt underlag för taxeringarna. Om det efter det alt en deklaration lämnatsskulle visa sig att del som deklarerats inle överensstämmer med det sominförts till landet måste den tullskyldige för att undgå risken för sanktionerpå eget initiativ och anmäla det rätta förhållandel förtullmyndigheten. I praktiken innebär detta alt den lullskyldige i samlliga falldär del finns någon risk, p.g.a. brådska, slarv eller andra omsländigheter viddeklarationens upprättande, för atl fel eller ofullständigheter skulleföreligga möjligt bör kontrollera uppgifterna i deklarationen och rättaeventuella orikligheter. Den som exempelvis lämnar en deklaration utan atl hakontrollerat del gods som deklarafionen avser kan inte anses ha hafttillräckligt tillföriilligl underiag för alt kunna intyga uppgifternasriklighet och därigenom fullgöra deklarafionsskyldigheien på ett riktigt säll. De här principerna bör enligt min mening gälla även viddirektförtullning. Jag är medveten om alt det i vissa fall viddirektförtullning inte finns sådant underiag alt säkra uppgifter kan lämnas. Idessa fall bör ges möjlighet all lämna preliminära deklarationer. Det är intemin avsikt aft delta skall leda till en väsentlig ökning av antalet preliminäradeklarationer utan möjligheten skall ges efter en prövning i varje särskiltfall, huruvida förutsättningar finns atl fullgöra deklarafionsskyldigheien pårikligt sätt. Det förhållandet att en tulldeklaration lämnas genom ettombud bör enligt min mening inte föranleda någon särreglering. Den tullskyldigeär i fiskalt hänseende bunden av de uppgifter som lämnas genom ell av honomanlilal ombud. Han är också skyldig alt betala tulltillägg för fel i en sådandeklaration. Det slraffrälisliga ansvarel bedöms på vanligt säll mol bakgrundav den oaktsamhet eller det uppsåt som är all hänföra fill den lullskyldigeresp. Det ligger därför i den tullskyldiges eget intresse, dels attlämna ombudet sådana direktiv och upplysningar atl denne på rikligt sätl kanfylla i deklarationen, dels att kontrollera atl uppdragetblivit rätt ulfört. Några föreskrifier som rör förhållandel mellan huvudmannen,den lullskyldige, och hans ombud anser jag inte att tullagen bör innehålla. Jagsyftar exempelvis på bestämmelser om skyldighet för ombudet att sända endeklarationskopia lill huvudmannen, eller om åläggande för den tullskyldige attgranska en deklaration som upprättats av ett ombud.