prop · GA03161 · 1986-12-31 00:00:00 — företog sålunda 18 400 personer 31 200resor. Det motsvarar 1,6 resor och person. har riksfärdtjänstens kunder klagat på alltmer ingående prövning av resebehovet samt på att beställningstiden utökats. Kritiken gäller även hur samordning sker av taxiresor. Handikapprörelsen lämnade transportrådets delegation i handikappfrågor, därför att organisationerna inte ansåg sig ha fått avsett inflytande påutformningen av riksfärdtjänst och anpassning av färdväsendet. länstrafikenhar förbättrats för resenärer i allmänhet genom ekonomiskt fördelaktiga månadskort och tätare turer. Reseströmmen inom länen har ökat. En liknande uppgång i resor inom länen redovisas inom riksfärdtjänsten. anger, att 22 av riksfärdtjänstens resor sker inom länet. En förklaring är, att merparten av all länstrafik sker med bussar, som ännu inte anpassats. Föreskrifterna om anpassning av bussar gäller för nyanskaffningar . Få av landets 11 000 bussar i linjetrafik har lyftplatta eller ramp. Trafiksystemets tillgänglighetberor även på utformningen av terminaler, väntplatseroch gångvägar, om det finns skydd mot väderoch vind, samt på attityder från trafikpersonal och medresenärer. Någonanpassning av trafikmiljön i vid bemärkelse har ännuinte gjorts. Positiva exempel påutvecklingsarbete är dock den s k servicelinjen i med rullstolstillgängliga bussar samt SJ:s senaste vagnmodell A 4. Den medger färd för två personer, som sitter kvar i rullstol. Dock kvarstår problemet med att stiga på, stiga av och komma fram inne i tåget. Vagnen har satts in i intercitytågen. SJ:s informationsskrift Handikappad på tåg fick ett positivt mottagande. Personer som pågrund av funktionshinder inte kan nyttja de kollektiva trafikmedlen är beroende av färdtjänst inom sitt närtrafikområde. Färdtjänsten ärbåde en ersättning föroförmågan att förflytta sig själv och ett komplement till annan kollektiv trafik.För att människor med funktionshinder skall få ett eget boende, arbete och meningsfull fritid är färdtjänsten nödvändig. I statens handikappråds kartläggningav det ekonomiska stödet till handikappade redovisas,att villkoren och avgifterna för färdtjänst avvikerväsentligt från villkoren förannan kollektivtrafik. I samband med den ökadeutflyttningen från institutionerna har behovet avinsatser från uppmärksammatsalltmer. Bra färdtjänst har framhållits som en förutsättning för att människormed handikapp ska kunna leva ett aktivt liv. har antaletfärdtjänstlegitimerade ökat, men detta har inte motsvaratsav en kvalitativ utveckling av verksamheten. De svåra brister i färdtjänsten som påtalasi handlingsprogrammet - ojämn utbyggnad över landet, olikheter i fråga om taxor och resans längd samt begränsningarför anlitandet - kvarstår fortfarande. analyserar f nskillnaderna mellan kommunerna samt effekterna av statsbidraget. Handlingsprogrammet tar även upp bilstödet och förutsätter, att detska bli ett verksamt stöd för att handikappade ska kunna delta aktivt i samhällslivet. överlämnade år1982, som handlingsprogrammet publicerades, ett betänkande till regeringen. Ärendet avskrevs dock efter kritisk granskning avremissinstanserna. Ett nytt förslag hartagits fram, och regeringen har ställtett bättre bilstöd i utsikt. Konsumentpolitiken avser frågor om konsumenternas köp och användning av varor och tjänster, som bjuds ut på den privata marknaden eller påmarknader som arbetar enligt likartade principer. Så avgränsadesdet konsumentpolitiska området av , och det bekräftades när tog ställningtill inriktningen av konsumentpolitiken. Konsumentfrågorna berörmänniskornas liv nära och behandlas i flera avsnitt av handlingsprogrammet. Konsumentpolitiken har stor betydelse för konsumenter med funktionshinder. Den relativtgoda ekonomiska utvecklingen är till fördel föralla, också för dem. Den ekonomiska klyftan mellan grupper med och utanfunktionshinder består 1986/87: 161 Ingenting tyder påatt funktionshindrade som grupp kommit ifatt andra grupper i ekonomiska möjligheter. I ställetfinns exempel på förändringar, som drabbar människor med funktionshinder särskilt hårtoch därmed ytterligare minskar derasutrymme för konsumtion. Det gäller bl a höjda avgifter förläkarvård, läkemedel och sjukhusvård, nya avgifter för vård av distriktssköterska och förhjälpmedel, liksom att hjälpmedel stryks frånhjälpmedelsförteckningen och måste köpas av den enskilde. Ett annatexempel är höjningen av avgiften förlokalsamtal på telefon. Den slår hårt mot demsom använder texttelefon och dem som behöver telefon föratt uträtta ärenden och umgås - ringa är ett sättatt vara tillsammans! Positivt äremellertid, att kvartalsavgiften om . förtexttelefon inte längre tas ut av abonnenten. Dock haruppgörelse inte kunnat träffas om att ska avstå frånmotsvarande intäkter, utan dessa belastarsocialhuvudtiteln som utgifter- Ett annat exempel påförändring till det sämre är den nya formen för kösystem, vilken tillämpas bl a i postkontoren. Förde flesta är det bra att trycka fram en kölapp och ta sin plats i anspråk, när numretskyltas. Systemet medför dock hinder främst för psykisktutvecklingsstörda och synskadade. Statenshandikappråd, postverket. Handikappinstitutetoch handikapporganisationerna har diskuterat att anpassa systemet, så att det inte ärtill förfång för funktionshindrade. Postverketvill dock inte medverka till att lösaproblemet. I motsatt och positiv riktning verkar, att de differentieradeavgifterna vid sjukhusvård avskaffats. Marknadsekonomins möjligheteratt tillgodose konsumenternas behov och önskemål har diskuterats. Önskemål från konsumenter med funktionshinder tillgodoses inte i en renodladmarknadsekonomi. Ännu har inte heller, som framhållits under Allmännautgångspunkter, några åtgärder vidtagits föratt praktiskt tillämpa principen att alla - utanskattefinansiering - ska anpassa sin miljö ochsin verksamhet så att de blir tillgängliga förpersoner med funktionshinder. Eftersom endast behov som representerar köpkraft tillgodoses på marknaden, behöver små grupper med speciella krav stöd för att hävda sina behov av varor och tjänster. Det ären väsentlig uppgift för konsumentpolitiken att ge sådant stöd.Mycket återstår att göra inom detta område. TV-reklamen har varit en aktuell debattfråga . Handikapporganisationernahar sagt nej till reklam i TV. Pör informationssvagagrupper är det särskilt svårtatt värja sig mot TV-reklam. Konsumentverksamhet finns i 250 av landets 284 kommuner.Den har särskild betydelse för att stärkautsatta grupper. stödkan riktas till organisationer, som arbetar lokalt för ökad tillgänglighet och förtillgång till varor och tjänster, som ärlämpliga för konsumenter med funktionshinder. Verket har inlettkontakter med handikapporganisationerna. Inom dagligvaruområdetavser arbete bl a specialkost för födoämnesallergiker. 1986/87: 161 för stomiopererade, allergiker och diabetikerhar beräknats som underlag för bedömning avhandikappersättning. Beräkningar har ocksågjorts för klädkostnader för personer som använder rullstol samt för personer med psoriasis. Budgetrådgivninghar fått ökad betydelse inom socialtjänstensarbete för bl a handikappade. arbete med tillgänglighet avser butikernas lokalisering ochutformning. Synskadades problem med bakgrundsfärger och behov av kontrast beaktas i samband med prismärkningen vid övergång till datakassor. I arbetet med att öka konsumentinflytandet är strävan atthandikapporganisationerna ska påverka utvecklingen.Projektet affär för alla, som syftar till att förbättra tillgänglighetentill och i landets dagligvarubutiker, fortsätteri många kommuner och centralt medutbildningsinsatser inom handeln. I riktlinjer för sällskapsresorställs krav på information om tillgänglighet. Den snabbt ökandedatoriseringen påverkar funktionshindrades situation.Konsumentverket behandlar frågor om desskonsekvenser för konsumenterna. Bl a gäller det bankomater, datakassor och utrustning, varsutformning påverkar olika handikappgruppers möjligheter att fungera i vardagsmiljön. Inom flera produktområdenhar konsiunentverket analyserat utbudets funktion och hanterbarhet för personer med funktionsnedsättningar. Exempel är belysning, stickproppar, eluttag, handtag och hushållsmaskiner. Annat arbete avser möbler och bostadsinredning för att underlättakvarboende. Verket arbetar för attkonsumentpolitiken kommer med i läroplanenför särskolan. Vidare genomförsfortbildning för lärare samt personal på dagcenteroch i gruppbostäder. De kommunala konsumentvägledarna har ökat fortbildningen för lärare och personal, som arbetar medhandikappade. 15 FORSKNING OCH UTVECKLING 1981fick stor betydelse för forskning och utvecklingsarbeteinom handikappområdet. har handikappforskningenerkänts som en mångdifferentierad tvärvetenskaplig insats med syfte -att minska klyftorna mellan människor med funktionshinder och andra. Många departement och statliga myndigheter samtlandstingskommuner och kommuner har engagerat sig i handikappforskningen. Denhar tillförts avsevärda resurser . finnsdet stora behov av forskning, som ännuinte är tillgodosedda. Eftersom syftet är att utveckla handikappåtgärder, somminskar eller avlägsnar hindren för människor med funktionsnedsättningar, ärdetta naturligt. Det antyder ocksåatt handikappforskningen ännu är i sin början. I slutet av år1982 bildades en arbetsgrupp förhandikappforskning vid forskningsrådsnämnden. I den ingårföreträdare för handikapporganisationer,forskare och finansiärer. Gruppen arbetar med frågor om initiering, finansiering, genomförande och återfö-ring av forskningsresultat. Därmed har problemmedvetenheten och kontakterna i forskarkretsarökat. Gruppen har som prioriterade områden sociala processer, kognition,kommunikation, neurohandi-kapp samt synskador. har ett forskningsprogram fördessa områden presenterats. Delegationen försocial forskning (DSP) finansierar projekt inom handikappforskningen. Som ett mått på det ökade intresset förden kan nämnas att DSF fick tre nya ansökningar 1982 och20 . Behovet av långsiktig forskning betonas i handlingsprogrammet. För att främjakontinuiteten har fyra fasta forskartjänsterinrättats med medel från DSP. År1984 tillsatte DSP en initiativgrupp förhandikappforskning med uppgift att stimulera långsiktig kunskapsuppbyggnad samt föreslå socialt inriktad forskning inom vissa områden. Dessa ärhandikappframkallande faktorer, effekter av socialpolitiska och ekonomiska åtgärder,arbetslivets och fritidens utformning, begreppsutveckling och språklig kommunikation samt effekter av behandling ochrehabilitering. Gruppen har år 1986utarbetat rapporten inom handikappforskningsområdet. har ökat sina insatser för handikappforskning. Det har bl a skett genom att forskartjänster inrättats.Rådet har vidare haft en arbetsgruppom tekniksamhället och de handikappade. Den hartagit upp frågor om psykologiska och sociala förutsättningar attkompensera handikapp, om teknikutvecklingens konsekvenser för handikapp samt om makt och inflytande över teknik. har forskning och utvecklingsarbeteinom handikappområdet i viss omfattning finansieratsav styrelsen för teknisk utveckling. Finansielltstöd har även beviljats av medicinska forskningsrådet, jubileumsfond, byggforskningsrådet och arbetarskyddsfonden. Det bör även nämnas, att officiösabidragsgivare som och Stiftelsen ökat sina anslag till handikappforskning.Antalet offentliga och privata finansiärerär stort, och det är en angelägenuppgift att samordna, inte bara handikappforskningen som sådan, utan ävendess bidragsgivare. Statligt stöd har underprogramperioden införts till flera nya ändamål inomhandikappforskningen. Det gäller bl a hörselteknisk forskning. Denna erhåller fr o m /86 medel, som fördelas-mellan olika institutioner efter hörandeav . En professur i ämnethörselteknik har inrättats vid tekniska högskolan i . har med stöd av statliga medel byggt upp en avdelning i Leksandför utveckling av teckenspråket. Nya medel finansierar också verksamhet vid palynologiskalaboratorium för service åt personer med allergi. Styrelsen för vårdartjänst, som har särskildkunskap om boendeservice för svårt handikappade, har anvisats medel för forskningsändamål. Dessa insatser har stor betydelse för personer med omfattande funktionshinder. anvisar fr o m /85 medel för utvecklingsarbete inom den. har ca 70 milj.kr. fördelats till projekt i kommunerna.En stor del av dem avser 1986/87: 161 handikappområdet.Det gäller bl a projekt om att främja svårthandikappades möjlighet att bestämma över sinsituation. Dessa frågor, i debatten ofta rubriceradesom brukarinflytande, tas upp i handlingsprogrammet som viktigaforskningsuppgifter. Det ska ocksånämnas, att allmänna arvsfonden haft en ökande betydelse som finansiär av målinriktatutvecklingsarbete inom handikappområdet. har kartlagt finansiärernas stödtill forskning och utveckling påhandikappområdet. Den tidigare dominansen för teknik och medicin har brutits och kompletterats med ökad satsning påsamhällsvetenskaplig och beteendevetenskapligforskning. Viktiga problemområdenär alltjämt obeaktade av forskningen. Det gäller främstarbetsmarknads- och arbetslivssituationen förhandikappade. Handlingsprogrammet framhåller,att forskningen måste ta större ansvar förhandikappfrågor. har redovisat ett regeringsuppdrag om bestämning av områdethandikappforskning och om samordning av forskning inom området. I den avlämnade forskningspolitiska propositionen föreslås medel åt forskningsrådsnämnden församordning av handikappforskning. harHandikappinstitutet börjat bygga upp en databas för att föraut resultat av handikappforskning till avnämarna. Arbetet inom Nordiska nämndenför handikappfrågor (NNH) har funnit sinaformer. NNH har tagit initiativ föratt främja utvecklingen inom hjälpmedelsområdeti . Insatserna gäller gemensam information,kravspecifikationer för hjälpmedel och utveckling av datatekniken. inrättadesett nordiskt utbildningscenter fördövblindpersonal i Dronninglund, . I handlingsprogrammet understryks, att samnordiska projektbör övervägas, när underlag Q,ch resurser är små i vart ochett av länderna. Ett av NNH:s projekt, sominletts , förtjänar att omnämnas. Det avser små och mindre kändahandikappgrupper. Projektet började 1984och ledde till en beskrivning av ett tjugotal handikappgrupper. En värdering av handikappforskningenunder programperioden visar, att en rad åtgärder vidtagits. Det är dock viktigt, att handikappades behov får erforderligt utrymme i den stora satsningen på forskning som regeringen nu föreslår riksdagenatt göra. Den datateknologiskaforskningen tilldrar sig därvid minst lika stort intresse somvid handlingsprogrammets tillkomst. 16 BISTÅNDSVERKSAMHETOCH INTERNATIONELLT SAMARBETE År1982 tillsatte SIDA en grupp för att biträda biståndskontorenmed handikappfrågor. Utresande personal tillkontoren och till fältarbete har informerats omhandikapp i u-land och i . Handikappsynpunkterna har beaktats isamarbetet med SIDAs programländer. SIDAhar till dem framfört det svenska intresset attmedverka till åtgärder för handikappade. Avsikten är att stimule- Skr.1986/87: 161 ra länderna att integrera handikappfrågorna i biståndsprogrammen.Vidare har SIDA beviljat bidrag till organisationer och enskilda för att dokumentera handikappsituationen. Statenshandikappråd har medverkat i konferenseranordnade av SIDA och UD. WHO har skrivit en ledare, vårdpersonaloch familjemedlemmar om hur de och handikappade ska engagera sig och ordnahandikappomsorgen på bynivå. Med stödfrån SIDA har handi-kapprogram förts in i drygt 30 länder. utvecklingoch mänskliga frågor i har skrivit en handbok åt regeringar förarbetet med nationella handikapprogram. SIDA har ställt en svensk handikappsakkunnig till centrets förfogande föratt utarbeta modellprogram och information om handboken. har på grund av budgetläget minskat verksamheten.Information om svensk handikappolitik har dock sänts till svenska ambassader. har tillsammans vid Uppsalauniversitet följt upp de särskilda möten,som hållits i fem av samarbetsländer. ICTA har organiserat ett seminarium i Indienom produktion av hjälpmedel i . Arbetet vid ICTA har inriktats påtredje världen. Svenska handikapporganisationernas internationella biståndsstiftelse (SHIA) har upprättat ramavtal med SIDA, etablerat samarbete med WHOoch medverkat i ett VHO-program om att förebyggahörselskador. SHIA har underprogramperioden hjälpt svenska handikapporganisationeratt bygga upp systerorganisationer i u-land. Som exempel på organisationer, som varit aktiva inom sina världsförbund, kannämnas SRF, SDR och RHL. SRP och SDRhar utarbetat handlingsprogram i biståndsfrågor. Organisationer för döva och blinda har underprogramperioden tillkommit i . Funktionärsutbildningför synskadade har anordnats iIndien. i Östafrikahar upprättats. Samarbetet mellan de nordiska länderna har stor betydelse för utvecklingen inom handikappområdet. Detta gällersåväl inom för handikappfrågorsom mellan handikapporganisationerna. Deras samarbete har utvecklats. Härigenom har idéertill förnyelse förts fram. F n har organisationerna ca 20 nordiskasamarbetsorgan. De har svårt att finansiera internationelltsamarbete. Inom harunder perioden väckts förslag om finansiellt stöd till deras nordiska samarbete. Ett syfte är att minska resekostnader och de merkostnader, somfunktionshindren medför. Handikappinternationalen Disabled Peoples' International (DPI) har utvecklats och har 67 medlemsländer.Under programperioden har DPI fått FN-statusoch erkänts som non governmental organiza-tionav EG och . har världs- och europasekretariaten. får statsbidrag om 1 milj. kr. DPI:seuroparegion är under utbyggnad med f n åtta samverkansorgan som medlemmar. Den svenska konstituerades år1986 under namnet DPI . Ett expertmöteom uppföljningen av världsaktionsprogrammet äger rum i . I samband därmed anordnar DPI ett seminarium.