prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — fårdärför hemställa att kapitaltäckningsreglerna i de tre bankinstituflagarnautvidgas förslagsvis enligt föQande: "... försäkrings- 195 företag med svensk koncession eller sådant av försäkringsföretag äglaktie- Prop. 1986/87: 12 bolagsom enligl regeringens medgivande fär jämslällas med försäkringsförelag medsvensk koncession vid lillämpningen av detta stycke". I 7 6 finns de grundläggande och mycket utförligabestämmelserna om kapitalläckningskraven. I tredje stycket ges en mycket viktig definiiionav egel kapital: "Med eget kapital avses bundel eget kapital samt friafonder och av bolagsslämman fastställd vinstbalans". Med bortseende frånen förändringav terminologin är definilionen identisk med den gällande lag (57 6 lagen ombankrörelse). Den äremellertid ofullständig. Enligt 11 kap. 7 8 förslaget kan idel egna kapitalet ingå ansamlad förlust, bestående av balanserad förlust och föriusl förräkenskapsåret, som negativpost. Varken iförslaget till eller iaktiebolagslagen flnns nägot uttryckligt stadgande om att föriusl måste täckas om fria fonder och - i andrarummet - reserfond finns genom att dessa fonder minskas. Bolaget kansålunda efter elt förlustår och därefterföQande bolagsstämma redovisa en oförminskat stor reservfond och ävenen sådan fri fond och en balanseradförlust. Uppenbarligen skall den balanserade föriuslen minska del egnakapitalet som kapitalläckning. Hur regeln skallkomplelteras med hänsyn härtUl beror på vid vUken lidpunkt under åretman skall beräkna det egna kapitalet för kapitaltäck-ningsändamål. Uttrycket'Tastställd vinstbalans" leder tanken till att tidpunkten avsettsförlagd tiU bolagsstämmodagen, eflersom del är då utdelning beslutas ochvinstbalansen alltså blir fastislälld. Å andra sidan synes det vara allmänpraxis i bankerna alt i kapitalläckningsanalysen i årsredovisningen ulgå frånbokslutsdagens läge, varvid man medräknar alll eget kapital men drar av den föreslagnautdelningen. Delta tyder på att man ansersig kunna inräkna det belopp varmed det gångna årets vinster överstiger den tilltänkta utdelningen , vilket uppenbariigen strider mot lagtexten, såvida ickeanalysen skall ses som ultryck för situationenpå den kommande bolagsstämmodagen. Om man utgår från att det är bolagsstämmodagens siluaflon som äravgörande kan definitionen av egel kapital i 7 6 tredje stycketformuleras pä föQande sätt: "Med eget kapitalavses vad som redovisas som eget kapital i senast fastställda balansräkning med avdrag för vad som därav åtgåttför vinstutdelning eller till ändamål som anges i 12 kap. 6 6". Vad som här sagtsgäller på motsvarande sätt den likalydande formuleringen i 5 kap. 7 6 FbL. I 8 6 föreslås en metod för beråkningen av kapitalkravför ufländska placeringar,som bygger på s. k. konsolidering. Denna innebär atl moder bankenoch alla större elableringar betraktas som en enhet när kapitaltäck ningenskaU beräknas. Ett sådant betraktelsesätt är internationellt 196 vedertagetöch är enligt inspektionens mening mera realistiskt än nuvaran- Prop. 1986/87:12 de regler om avräkning till frånbankbolagets egel kapital. Rörande beräkningen föreslås regeringen ellerbanksinspektionen utfärda närmare föreskrifter. Av vikt i sammanhangei är ävengraden av krav på säkerhet i kredilgivningen i värdlandet. Detta blir beaktatvid en efter svenska förhållanden differentierad kapitaltäckning. Enforflöpande klassindelning efler svensklmönster av den utländska bankens placeringar kan emellertid bli betungande.Inspektionen skulle viQa förorda en sammanvägning t. ex. på årsbasis (ev. oftare) av ifrågavarandeplaceringar, som ger till resultat elt genomsnittligt täckningskrav uttryckt iprocent av summa placeringar och även i övrigt i samarbete med de svenska bankerna eftersträvar lösningarsom är lätta att tillämpa. Paragrafen innehåller nytillkomna regler om konsolideradkapitalläckning. Bakgrunden till förslaget är att tillsynsmyndigheterna ochcentralbankscheferna i den s. k.10-gruppen och samfällt åtagit sig att verka för all genomföra banktillsyn på koncernbasis och attövervakningen av en bankgmppssolvens därvid skall åvila myndigheterna i moderbankens hemland. Därav föQer naturligtvis inteautomatiskt att krav behöver ställas pä tillämpning av konsolideradkapitaltäckning. Detta framgår också av att sådan konsolidering inte tillämpas i alla de länder som omfattas av denovanämnda överenskommelsen. För svenskl vidkommande torde överenskommelseninnebära att bankinspektionen fått bättre möjligheter att kontrollera att desvenska bankernas dotterbolag i utlandet föQer lagar och beslämmelser ide länder där verksamheten bedrivs. Att hämtöver kräva all de svenska kapitaltäckningsreglerna skall tillämpas synes obefogat,särskilt som bankinspektionen ochriksbanken regelbundet får redogörelserfrån och besöker svenska bankers dotterbanker och delägda bolag. Omnågol av de avtalsslutande parternas land tillämpar enligt svensk mening otillräckliga soliditelskrav bordeden närmast till hands liggande åtgärden vara alt försöka påverka detifrågavarande landets myndigheteratt ändra gällande regler i enlighet med någon godtagbar standard. Det synes medföra en enorm extra och onödigrapporteringsomgång att korsvisutväxla och konsolidera varandras kapitaltäckningsregler, särskilt i fråga omdelägda banker där två eller flera länders regler skulle komma att gällaför en och samma bank. Del bör i detta sammanhang påpekas att de hitlillstillämpade kapital täckningsreglerna fungerat bra så länge de varit i krafl. De är utformade för attfungera som ett minimiskydd för bankernas insättare och de är anpas sadeefter den verksamhet som svenska banker bedriver i och efter svenska institutionella förhållanden. Enligt bankföreningens mening gör utredningenen alltför stark förenkling av verkligheten när den utgår från altdessa regler utan vidare kan tillämpas på bankernas utländska elable ringar, verksamma i andra länder med andra institutionella förhållanden. Som ett exempel kan nämnasatt enligt kapitaltäckningsreglerna i 7 8 endast svenska statspapper är hänförligaflll riskgrupp A med kapilalkrav 197 o, medanobligationer utfärdade av , eller andra fulll Prop.1986/87: 12 kreditvärdiga nationer hänförs till riskgrupp D kapitalkrav.För internationellt verksamma banker skulle detta i hög grad försvåraobliga-lionshanddn. Bankföreningenanser att det borde vara möjligt att acceptera att banker, verksamma i ,eller , endasl har atl leva upp till av respektive land tillämpatregelsystem utan att belasta dem med dubblakapitalkrav och dubbla rapporteringssystem. Det borde vara tillräckligt atl geden svenska tillsynsmyndigheten befogenhel atl generellt ingripa i de fall denanser att en svensk utlandsetablering bedriver en verksamhet som inte uppfyller rimliga krav påsoliditet. finner därför i första hand att helaparagrafen bör utgå eller alternativt ersättasmed en föreskrift om att del ankommer på bankinspektionen att flllse att moderbankens olika elableringar föQergällande kapitaltäckningsregler irespektive land och att därvid, i den mån sådana regler saknas, föreskrivalämpliga åtgärder. förstahandsyrkande inte vinna bifall, anser föreningen i andrahand att konsolidering skall begränsas till att gälla koncernbolag i vedertagen mening, dvs. sådana bolag varimoderbanken har ett ägarinflylande om . Det skulle - som utredningensjälv påpekar - innebära påtagliga svårigheter att av bolag vari endastminorilelsägande föreligger kräva den extra rapportering som erfordras för attkunna tillämpa konsolideringsförfarandet. Någon påtaglig nackdel av en begränsning pä detta säll tordeknappast föreligga, eftersom under alla förhållanden avräkning enligthuvudregeln i 7 6 måste ske av det bokförda värdet av tillskjutet egetkapital eller i annan form gjorda tillskotl. Om den föreslagnadubbla kapitaltäckningen trots allt blir lagfäst, måste bankinspektionen gesmöjlighet att i samband med utfärdande av delaQföreskrifler enligt 8 6 Qärdestycket på lämpligt sätt omtolka de för gällande reglema till internationelltgiltiga förhållanden. Därjämte måste bankema, i de fall de svenska reglerna går utöver de ietableringstandel gällande,genom övergångsbestämmelser få lämpligt rådrum att anpassa sin verksamhet till de nya förhäUandena. Därvidbör beaktas i vilken mån konkurrensolikhetuppstår med tillämpning av svenska regler till föQd av att andra länders lagstiftning inte anpassats på det sätt somföreslagits för svenskt vidkommande. Utredningen framlade i delbetänkandet "Det formellasäkerhetskravet och banksrätt att medverka vid finansieringen av mindre och medelstora förelag genom förvärv av aktier m. (Ds E1982: 3) förslag till dels ny säkerhetsbestämmelsedels vissa ändringar i förvärvsbestämmelserna. Utredningen har valt att i det nuförevarande förslaget föra in den tidigare föreslagna nya säkerhetsbestämmelsen. De ändringar iförvärvsbestämmelserna, som syftade till att ge bankerna störremöjligheter att erbjuda de mindre och medelstora företagen riskvU- 198 ligtkapital, har däremot inte förts in i forsläget. Utredningen har inle Prop.1986/87: 12 närmare motiverat skälet härför. Förbundet, som i remissyttrande överovannämnda betänkande ställde sigprincipielll positivt till bådaförslagen, vill framhålla det angelägna i atl lagstiftningsåtgärder vidtas för att bereda bankerna större möjligheteratt medverka vid finansieringen av de mindre och medelstora företagen. har hänvisat till vad som i denna del framfördes i förbundets remissyttrande. Nuvarandebegränsningar för bankers rält att förvärva aktier har i huvudsak två syften,dels att tillse att bankernas funktion som kreditinstitution renodlas ochdels att bankens ägarinlresse i de lönesökande företagen inte otillbörligt påverkar kreditbedömningen. Som bakgrund tillnu gällande regler finns således starka skäl som bl. a. syftar till attgarantera oväld vid kreditbedömningen och förhindra en osund kredilgivning tillföretag där banken har ägarinlresse. När det gäller finansiering av mindre ochmedelstora företag uppstår dock problem medanledning av dessa regler. Del gäller framförallt flnansieringen av snabbt växande mindre företag med högtrisktagande, ofta verksamma på områden med avancerade teknologier.Erfarenheterna inom , men även iandra länder, visar att det har funnits betydande brister i utbudet avfinansieringskällor för dessa företag, framförallt då det gäller försöijningmed eget kapital. Bankerna har en naturlig och rimlig ambition att kunna erbjuda sina kunder ett komplettsortiment av finansieringsQänsler. För mindre företag med godaframtidsutsikter och låg soliditethar möjligheterna att gå ut på den öppna marknaden för att flnansiera behovetav eget kapital varit så gott som obeflntligt. Genom olika förändringar i deinstitutionella ramarna, införandet av OTC-listan och framväxten av VentureCapital-företag, har dock möjligheterna förbättrats kraftigt . Detta gäller särskiltde företag som drivit verksamheten och börjat nåframgångar på marknaden. Fortfarandeflnns dock betydande luckor på detla område. Det är i syfte atttäcka dessa luckor som utredningen utarbetat alternativa förslag föratt tillåta bankerna att bygga upp innehav av aktier i mindre och medelstora företag. Förbundet är principiellt positivtinställt till sådana förslag. Ändrade reglerför bankerna ger dessa möjligheter till ett mer komplett sortiment på finansieringsområdet och det kan verksamt bidratill utvecklingen av nya företag. Reglerna bör emellertid utformas påetl sådant sätt att denna del av bankernasverksamhet inte utvecklas till någon ny form av investmentbolag. Verksamheten bör därför begränsas ochomfattning. Utredningen framläggerockså sådana förslag i ett antal alternativa modeller. Det harunderstrukits att uppläggningen av verksamheten bör vara sådan att det undviks alt samma personer ibanken såväl beviQar krediter till, sombeslutar om förvärv av aktier i ett och samma företag. Förbundel instämmer i denna uppfattning och menar att denpraktiskt kan tillgodoses genom de förslag som innebär att verksamhet av dennatyp förläggs till ett sidobolag tillbanken. Då det är fråga om verksamhet med hög risknivå har Förbundelförståelse för all kapitaltäckningsreglerna för denna verksam- Prop.1986/87: 12 hel blir förhållandevis strikta. Det är önskvärt atlbankerna tillåts flexibilitet när det gäller ägarstrukturen i de bolag ivilka verksamheten bedrivs. Bolagen bör kunna bildas i samarbete med andrabanker eller i samarbele med utanför bankområdei stående intressenter. Förbundet viUsåledes avstyrka de förslag som innebär att bankerna skall ha ett "dominerandeinflytande" över de bolag som bedriververksamheten. Vi instämmer således i den kritik mot förslaget som framförts i det särskilda yttrandet avledamöterna . Avsikten med attvidga bankernas rätt att förvärva aktier i mindre och medelstora företag bör inte vara att gebankerna möjligheter till ökad kontroll av dessa företag, utan att på för bäggeparter rimliga vUlkor medverka lill attförbättra de mindre förelagens möjligheter att stärka sin soliditet. Förbundet kan därför acceptera förslagsom innebär begränsningar avbankernas möjligheter att förvärva andelar i förelag, exempelvis en begränsninginnebärande atl banken inte får förvärva mer än iföretaget. Förbundet kan äventillstyrka en begränsning av placeringstidens längd. Erfarenheter från framförallt visaratt placeringar av denna typ normalt börgöras med en tidshorisont . Det är önskvärt alt ha en viss marginal för att inte onödigtvis tvingabankerna till ofördelaktiga affärer i samband med avveckling av engagemanget. Den begränsning som diskuteras kan således ifrågasättas. De erfarenheler som vunnits iUSA när det gäller Venture Capital-verksamhet indikerar att lolv år kunde vara en lämpligare tidsgräns försåvitt enlidsgräns fastslälles. Alternaflvt kan en tidsgräns förses meddispensmöjlighet. De begränsningarsom här har diskuierats är av den karaklären alt de ej bör ingå i lagtexten, utan i deanvisningar för verksamheten som utfärdas av bankinspektionen. Några sakliga ändringar i dessa bestämmelser har inteåsyftats. De föreslagna ändringarna i 7 kap. 10 8 i förslaget till banklag liksom i 3kap. 9 6 i förslagel till sparbankslag är emellertid otydligare än nugällande regler i 59 6 banklagen och28 8 sparbankslagen. Det är angeläget att del liksom nu klart framgår av lagen att kommunerna kan fåkredit utan säkerhet. Det bör påpekasatt pantsättningsförbudet i kommunallagen hindrar kommunerna från attlämna säkerhet i fast och lös egendom. Med tanke pä att de svenska kommunerna har rätt att skattefinansieraoch delvis avgiftsfinan-siera sinverksamhet och inle kan gå i konkurs finns inte heller några risker ifråga om kommunernas kreditvärdighet. I tidigare nämnda delbetänkande anförs motiv för attupphäva det formella säkerhetskravet enligt nuvarande bankrörelselagens 59 6.Frågan behandlas även islutbetänkandet. noterar med storlillfredsslällelse atl 10 8 i 7:e kapitlet Prop. 1986/87: 12 Rörelsen i förslaget lill ny bankakflebolagslag ger bankema elt självsiändigl ansvar för bedömningen av vilken säkerhet somskall anses erforderlig i olika fallav kreditgivning. Som inledningsvis framhållits uppkommer de besvärligaste likviditelssituationerna ett styckein i förelagens utvecklings-cykel. 1många fall måste det stå klart för intressenterna, inklusive kreditgivarna, atl företaget kan ha en godutvecklingspotential trols alt reella säkerheterför ytterligare län saknas. En kreditgivning byggd på en hållbar idé, en kraftfull rationaliseringsinsals eller enmarknadsföringsaktivitet ler sig dåytterst eftersträvansvärd. hemställer därför atl banklagsutredningensförslag i detta avseende genomförs. 12 och 14 §§ Paragrafen,som förbjuder bankerna att vid kredilgivningen få andel i vinsl, överensstämmer med gällande lag.Utredningen påpekar, sid. 173, atl bestämmelsen i förslagets andrastycke inte innebär förbud för bankerna atlvid kredilgivning tillämpa s. k. mjuka räntevillkor, men att räntan dock inle får relateras litl kredittagarens vinst. Enligt bankföreningensuppfattning förhindrar uttalandena inte räntevillkor ulformade t. ex. pä del sättet, att kreditlagaren till en börjad betalar en mycket låg ränla för alt, när resultatet kommit upp i en viss nivå, övergålill atl betala en ränla som kanske lill och med är högre än den normala bankränlan då,men som gör alt banken sett överhela lånetiden får normal bankränta på engagemanget. Utredningen uttalarvidare, sid. 173, atl del av utformningen av 3 8 framgår alt bank inte heller får förvärva en fordran avvinstandelskaraktär. Det bör förtydlighets skull tilläggas att det här gäller vinstandelsfordran som inte ärmarknadspapper och därmed tilläten enligl 2 8. Den i paragrafen föreslagna krediljävsbeslämmdsen har enhell annan uppbyggnad än gällande beslämmelse. Utredningen har i sin beskrivning av nuvarande ordningansett att denna kan kriliseras från principiella synpunkter.Utredningen konstaierar emellertid all de gällande bestämmelserna inle utsatts för någon avgörandekritik vare sig från bankerna eller från bankinspektionen, varför behovet av enförändring inte kan tyckas vara särskiltstort. instämmer i denna uppfattning. De nuvarande i och för sig detaQerade ochstelbenta bestämmelserna har sålundai praxis fått en sådan uttolkning att bankerna lärt sig leva med regelsystemet. Trots deinvändningar som sålunda kan göras mot att nu ändra upplägg ningen avkreditjävsbestämmdserna anser bankföreningen att liden kan vara mogen för en nyordning på ifrågavarandeområde. Del är således från allmänna uigångspunkter värdefullt att kreditjävsbestämmelser får samma utformning, i vart fall , isamtliga kreditinstitut. Härtill kommer atl 201 denya bestämmelserna medger en flexiblare lillämpning, i det att de Prop.1986/87: 12 egentligen inte innebär nägotförbud för någon person i jävställning gentemot banken att ändå få kredii i banken. kan såledesställa sig bakom tanken alt kredilerlill personer i en jävskrels skall meddelas pä villkor som är normala förkrediter av ifrågavarande slag samt alt bankinspeklionen skall utöva särskild lillsyn över dessa krediter. Föreningenhar följande erinringar mot de föreslagna bestämmelserna. Bestämmelsernainnehåller moment av såväl bolagsrätl som bankspeciella synpunkier. I förhållande till vad som gäller har kretsen av krediQäviga personer utökats. Intebara den som är gift med styrelseledamotelc. utan också den som under äktenskapsliknande förhållanden sammanlever med sådan kreditjävig personfaller nu in under kretsen, p. Detta är naturligtvis en praktisktsvårhanterlig utvidgning. Ulredningen menar, sid. 190, alt någraingående efterforskningar för att utrönasådant förhållande inte behövs. Enligl bankföreningens mening bör någonefterforskning i en krediQävig persons samlevnadsförhällanden överhuvudtagel ej göras. Endasl för det fall attbankledningen, den för kredilgivningenansvarige, känner till ett samboendeförhållande bör sådant föranleda alt iförekommande fall krediten särskilt anmärks. Inte heller kan någraefterforskningar göras i fråga om makars respeklive sammanboendes intressen ifråga om juridisk person, p. De svårigheter som här gör sig gällande talar enligt bankföreningen mot att iförhällande till nuvarande bestämmelser vidga prövningenav kredit till juridisk person att också omfatta sammanboendes intresse däri. En annan nyhet ifråga om kretsen av krediQäviga personer är all dit hänförs aklieägaremed ett aktieinnehav som uppgår till lägst av , p. Enligt bankföreningens mening ärdenna utvidgning onödig och opraktisk. Förhållandena är i bankerna sådana attdet inte finns någon påtaglig risk atl en aktieägare i kraft av endasl sittaktieinnehav kan tillvinna sig särskilda kreditförmåner. Vid kreditprövningenägnas självfallel särskild uppmärksamhet åt ägarkrediter. Dessutom har bankinspeklionen vid sinaundersökningar möjlighel att särskilt efterfråga bankens engagemang med större ägare. Det vore i vissafall också svårt att ha vetskap om överskridanden av den angivna gränsen. Destora aktieägarna, typ företag, hardessutom omfattande bankgarantier och från tid till annan skiftande engagemang som allvarligtförsvårar ett särskilt uppgiftslämnande. Ifråga om instituflonella aktieplacerare, typ försäkringsbolag, vilka i sig kan ha ett aktieinnehav i bank överstigande3 %, synes kopplingen till krediteri nu förevarande sammanhang överhuvudtaget opraktisk. Nägra särbestämmelserför större akfleägare såsom föreslagits behövs sammanfattningsvis inte.Bankföreningen konstaterar också att, för det fall bestämmelser om krediter till aktieägare införs, staten som ägare i bankbör vara undantagen. Om inte, innebär det att all kreditgivning till staten bl.a. mot siatsskuldväxlar särskiltmåste antecknas, enligt förslaget i en särskild förteckning. Den särskilda lagstadgade förteckningenöver krediter som, oavsett villkoren för desamma, lämnats till uppräknade personer enligt förslaget bör enligt bankföreningens mening inteförekomma. Det synes naturligast 202 allbankinspektionen som elt utflöde av tillsynsfunktionen i stället ger Prop.1986/87: 12 anvisningar om delkontrollunderlag inspektionen efterfrågar i kredilsammanhang. Med en sådan lösning behöver frågorrörande t. ex. offentlighet, revisorsgranskning,arkivering, straffansvar elc. i fräga om en förteckning inte hellerlösas lagstiftningsvägen. 1148 föresläs en genomgripande förändring avbestämmelserna om kredil-jäv.Nuvarande relativt komplicerade och svårtillämpade regler, vilka dessutom äronödigl restriktiva - de utgör hinder för även den obetydligaste kreditom inte säkerhet ställs - ersätts med bestämmelser som jämställer kretsen av kreditjäviga med kredittagare i allmänhet.Kretsen utsträcks till aktieägare i banken med aktieinnehav som uppgårtill lägsl av akliekapiialel. Till personer i denna krets får banken lämnakredit endast på villkor som banken normalt uppställer. I praklikeninnebär denna konstruktion inte någonskillnad i behandlingen jämförl med funktionärskrediter över huvud laget.Genom föreskriften att alla krediter tillpersoner i jävskretsen skall noleras i ensärskild förleckning har emellertid bankinspektionenmöjlighel att följa kredilgivningen och ingripa mot krediler som innebär att nägon gynnas otillböriigteller alltför stora risker tas. Det bör emellerlidförulskickas alt även dessa nya krediQävsregler innefattarkomplikationer. I banken normalt tillämpade villkor är inte nägol entydigt begrepp.Vad som kan vara en normal kredit för viss person i jävskretsen är det inte för annan personi samma krets. Detta måste beaktas vidkreditprövningen. Att särskilt beakta kan exempelvis vara kreditbehov som kan föranledas av innehav avfasligheter - även jordbruksfastigheter - och behov av kredii för rörelse.Kreditvärdigheten och behovet avkvalificerad säkerhel kan också skifta. Man kan enligt inspektionensmening uttrycka saken så all personer i jävskrelsen inle skall kunna få krediler på andra villkor än sådana sombankbolagel normalt uppställer vid likarlade förutsättningar. 1 sammanhangei kannoteras atl bestämmelserna om krediQäv för revisor i respeklive lag flyttatstill kapitlet Revision. Låneskuld utgör diskvali-flkationsgrund för atl vara revisor iden långivande baken. Visst avsteg härifrån har skett i föreningsbankslagen för attmöjliggöra för föreningsmedlem med t. ex. en kredit för varuinköp att vararevisor. Efter förebild i lagen om ekonomiska föreningar föreslår utredningen atlockså den skall kunna vara revisor som inte har kredit utöver vad som är normalt förföreningsmedlem. Invändningar skulle kunna göras mot en sådan uppmjukning avlåneförbudel för revisor. Å andra sidan har inspekflonen förståelse för motivenoch påkaUar inle ändring av förslagel, särskilt inte med hänsyn till attutanför undantaget står sådan aukloriserad eller godkänd revisor som skallutses av stämman i central respektive lokal föreningsbank.