prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Tingsrätten har mot bakgrund avsin återhållsamma insläUning till förtida bodelning övervägt huravida endasten viUkorad bodelning skuUe kunna tiUåtas för såväl makar som sambor, vilka ståinför en upplösning av sitt förhållande. VUlkoret för etl fullbordat fång genombodelning skulle i så fall vara atl äktenskapsskiUnad respektive slutgUtigseparation kom till stånd. Med hänsyn till parternas berättigade behov av atldefinitivt kunna disponera sina tillgånger och aktivt planera en ny tillvarofinner emellertid tingsrätten lösningen med villkorad bodelning mindre lyckad.Rörande förtida bodelning mellan sambor menar familjelagssakkunniga att ensådan - till skillnad från förslagel angående makar - bör innebära endefinitiv uppgörelse. Tingsrätten anser inte atl det finns nägot avgörande skälför denna skUl-nad. Det är tingsrättens uppfattning all en slutiig bodelningmellan sambor skulle underlättas om även tidigare bodelal bohag och bostad ånyokunde fördelas. Vad sålunda anförts avser naturligtvis endast familjerättsligbodelning och inte sådan som föreslås ersätta offentlig auktion beträffandeegendom som samägs på förmögenhetsrättliga grander. Vad gäller gåvor och andra överföringar utesluterinle tingsrätten, till skillnad från famUjelagssakkunniga, alt det skulle kunnaförehgga etl praktiskt behov av regler härom. Däremot delar tingsrättenuppfattningen atl ändringar i förevarande avseende skulle komma alt medföraavsevärda praktiska och rättsliga problem. Med hänsyn tUl sistnämndaförhållande anser ej heUer tingsrätten atl några särskilda regler om gåvamellan sambor bör tiUskapas. Angående avtal om bodelning tUlstyrker tingsrättenfamiljelagssakkunnigas förslag. Med anledning av vad som anförts rörandeeflergiftsansvar, återvinning samt övertaganderält i fråga om bostadkonstaterar dock tingsrätten med viss oro, att tämUgen intrikata mål tordekunna komma att tillföras domstolama beträffande dessa"tredjemansrelalioner." : Ingen erinran. Uppsalauniversitet, juridiska fakultetsnämnden: De sakkunniga har (under 6.4) ingående diskuteratproblem vid avtal meUan sambor, och föreslår atl, enligt 19 kap. , regler om bodelning skall kunna tillämpas även för sambor. harredan tidigare ställt sig avvisande till lagstiftning om sambor i den Prop. 1986/87:1 utsträckning som de sakkunniga föreslår, särskilt införande av elt kapitel iäktenskapsbalken. 1 fråga om makar har nämnden ansett (ovan under 3) attförslaget om samäganderätt till bostad och bohag skapar oacceptabla svårigheteri förhållande till giflorättssystemet. Men nämnden är avvisande även till ensärskild lagstiftning om samäganderätt av speciellt slag för sambor. inställning minskar ocksä behovet av etl särskiltbodelningsförfarande, och nämnden anser inte atl del praktiska behovet ärtillräckligt stort för att motivera lagstiftningen om sambor, särskilt i belysningav atl lagstiftningen kan utgöra ett led i en utveckling mot ett ökat antalfall av mycket långvarigt samboende utan äktenskap. De sakkunnigas utläggningar om utrymmet för avtalmellan sambor har visserligen inte bindande verkan för vad som är gällanderätt, men nämnden finner synpunkterna vara väl avvägda och sannolikt riktigtuttrycka vad som får antas gälla (s. 250 ff). Samfundet vill framhålla att det synes vara enutbredd önskan hos samboende att ha samma möjlighet som makar att genomskriftligt avtal bestämma om annan delning än likadelning av bostad och bohag.Man får heller inte glömma atl mänga par vall alt vara sambor i stället förmakar just för atl de vill behålla en helt självständig ekonomi. Det är enligt samfundets uppfattning riktigt attbodelning skall kunna äga ram även mellan sambor. Samfundet anser dock atl manbör bestämma , exempelvis , inom vilken krav pä bodelningmåste framställas. Har krav inte framställts , bör varderaparten få behälla sin egendom. Även när del gäUer avtal mellan ogifta sammanboendetillstyrker förbundet de föreslagna principlösningama, vUka i stort anslutersig till de regler som föreslås för avtal mellan makar. I fråga om ogifta sammanboende byggerfamiljelagssakkunnigas förslag på principen alt aUmänna förmögenhelsrältsligaregler skall gälla i den mån inle särskilda bestämmelser har införts iäktenskapsbalken. På ohka stäUen i motiven (s. 252, 255, 258 och 423) sägs atten bodelning mellan sammanboende bör få omfatta föratom gemensam bostad ochgemensamt bohag - även annan egendom som partema äger tillsammans. Mot bakgrandav den angivna principen bör denna regel, som innebär att tUlämpningen avförmögenhetsrätten inskränks, komma tUl direkt uttryck i lagtexten och inlebara molsältningsvis kunna utläsas ur 19 kap. 5 § i balkförslaget. När det gäller gåvor mellan sammanboende torde detfinnas etl behov av alt kunna ersätta tradition med registrering eller någon annan åtgärd, vilken gör det möjligt att fullborda en gåva av lös egendom, som är i 215 Detta problem är emellertid inte speci- Prop.1986/87: 1 fikt för äktenskapsliknande samlevnad. Med beaktande härav finnerförbundet familjelagssakkunnigas argument mot särskilda regler om gåva mellansammanboende övertygande. Vad gäller bestämmelserna om sambortar riksförbundet inte ställning till förslaget som sådant. Dock anser vi attdet vore rimligt att man skall ha frihet att generellt avtala bortsamäganderättspresumtionen beträffande bostad och bohag. I de fall samboende vill behållafullständigt ekonomiskt oberoende sinsemellan bör de genom avtal kunna göradetta. MKF ansluter sig lill reservation 1 av Bjelle, och ang.7 kap. 6 § och 19 kap. 2 § . anservidare att sammanboende skall ha möjlighet alt genereUl avtala attsamäganderättspresumtionen inte skall gälla för deras egendom. Vi vill dock påpeka följande.Sambor bör liksom gifta ges möjlighet alt träffa avtal motsvarandeäktenskapsförord. Vidare anser vi att ett samboförhällande ej ska kunna ansesuppstå dä part är omyndig. Man bör ocksä ange en minsta tid för samlevnaden föratl ett samboförhällande ska anses etablerat. Delta för alt undvikarättstvisler, särskilt vid dödsfall, efter kortvariga förhållanden, som kanskeej varit avsedda att leda till långvarig ägogemenskap. (): Seovan avsnitt 2. Det kan hos några finnas ettuttalat önskemål om atl sambo under äktenskapsliknande former utan rättslig reglering av sina ekonomiska för håUanden. För dem är del elt medvetet val atl ställa sig utanför samhällelig sanktion eller reglering av sitt förhållande. Delta val utgör för dem en frigörelse från del ekonomiska förtryck som de anger att äktenskapet innebär. De har därför en uttrycklig önskan om atl deras förhåUande inle skall regleras på annat sätt än vad som gäller mänsklig samlevnad överhu vudtaget. Men om de vid en bodelning inle är överens om fördelningen av egendom sä stöder domstolarna den som sviker sina principer och utfäs telser när förhållandet ingicks. Ty förslaget medger inte att parterna avta lar bort lagens regler annat än när det gäller särskild värdefuU egendom. Genom förslagels tvingandebestämmelser kan människor som principiellt Prop. 1986/87:1 valt att inteingå äktenskap se sig nödsakade alt helt avslå från äktenskapsliknande samlevnad. Del kan med fog hävdas att all mänsklig samlevnadinnebär alt man ikläder sig både rättigheter och skyldigheter. Inte ens debästa principer kan försvara uppenbart oskäliga resultat när en ekonomiskgemenskap upplöses. Förslaget innebär ju inle heller särskilt storaförändringar jämfört med de principer som redan, om än osäkert, hunnitutvecklas i rättspraxis. Detta är bärande invändningar mot att sambos förframtiden tiUåts träffa avtal om ett generellt undantag frän de föreslagnareglerna. menar dock att lagen måste la hänsyn också till dem som avideologiska skäl önskar få sin samlevnad minimalt reglerad av samhället. 1förslaget bör därför införas en regel som ger domstolarna möjlighet att ocksåbeakta en träffad överenskommelse om atl parterna av ideologiska skäl anser atlvar lar sin egendom av vad slag det vara må. Självfallet skall domstolama inleslaviskt följa en sådan överenskommelse, men det bör kunna vara en omständighetvid domstolarnas totala övervägande under en tvist vid upplösningen av ettsamboförhåUande. tillstyrker vad som sägs i kap. 6.4.3atl del inte bör vara möjligt för sambor att avtala sig till tiUämpning aväktenskapsbalkens regler för makar. De med dessa regler förbundnarättsverkningarna bör vara knutna till det formkrav, som vigseln utgör. Däremot stöder frikyrkorådel förslaget ireservation nr 1 alt de sambor, som av olika skäl känner behov av att bibehåUafullständigt ekonomiskt oberoende sinsemellan t. ex. till skydd för barn itidigare äktenskap bör ha rätt atl avtala att samäganderättspresumtionen inteskall gälla för deras egendom på motsvarande sätt som makar har möjlighet atlgöra genom äktenskapsförord. 9 Försäkringsfrågor (avsnitt 7 i betänkandet) FLS föreslår att rätt till pension enligt sådanförsäkring som anses som pensionsförsäkring enligt kommunalskaltelagen skallundantas vid bodelning (10 kap. 4 § ÄskB). En korrigering skall dock kunna skeom premiebetalning skett före den bodelningsavgörande tidpunktenoch sådan betalning i inte obetydlig omfattning minskat den egendom som skulleha ingått i bodelningen. En reservant (nr 2) anser att pensionsförsäkringskall ingå i bodelningen i den mån premiebetalningen skett med egendom som ejär enskild. Hovrättenmenar ocksä atl del generellt ej finns anledning atl göra 217 skillnad mellan pensionsom grandas på tjänst och sådan som grundas på Prop. 1986/87:1 försäkring.Denna rätt bör således ej ingå i bodelning. Som på alla områden där detföreligger motsättningar kan man befara illojalt handlande. Den korrigeringsregelmajoriteten föreslår torde dock vara tillfyllest för atl motverka resultatet avdylik åtgärd. FLS föreslår efter samråd medförsäkringsrättskommittén - att försäkringsbelopp som utfaller vidförsäkringstagarens död alltid skall falla utanför kvarlåtenskapen. Beloppetskall således lämnas utan beaktande vid bodelning med efterlevande make.Förslaget kompletteras med en regel som innebär, att det i lag skaU föreskrivasvem som skaU ha ett försäkringsbelopp, tiU vilket förmånstagarförordnandesaknas, när den avlidne efterlämnar make och bröstarvingar. Finns efterlevandemake skall hon/han erhålla hela beloppet. För testamentstagare ger förslagettvå olika lösningar: En legatarie som ej kan få ut legatet ur kvarlåtenskapenfår finna sig i all ej heller fä ul det ur en försäkring utanförmånstagarförordnande. En universell testamentstagare däremot bör få sammadel i sådan försäkring som i kvarlåtenskapen, dock med det förbehåll somframgår av det sagda, all efterlevande make alllid skall gå i första hand. Förslaget innebär att de nu ganska krångligareglerna om kränkning av giftorätt respektive laglott kommer att bortfalla. Detbör därvid observeras att FLS ju föreslagit att laglott för bröstarvingaravskaffas; den komplikation laglotlen nu medför har alltså med FLS:sinställning bortfallit redan innan man tagit ställning tiU försäkringsfrågan. Det vore enligt hovrättens mening utan tvekaneftersträvansvärt om man kunde uppnå de förenklingar som FLS föreslagit. Med utredningsmajoritetensinställning, att bröstarvinges laglott bör avskaffas, synes förslaget inteheller ge anledning till erinringar. Hovrättens förslag att laglott för bröstarvingarskall bibehållas har emellertid i allt väsentligt grandals på uppfattningenatl dessa arvingar skall tillerkännas ett minimum av jämsläUdhel. Därvid harsärskUt hänsynen till uä-barnen beaktats. Om man nu låter en försäkring medförmånstagarförordnande falla utanför kvarlåtenskapen skulle detta kunnainnebära ett sätt att kringgå de begränsningar i lestationsfriheten somlaglotlen innebär. En sådan ordning skulle på ett betänkligt sätt kunnaförringa värdet av uä-bar-nens rätt tiU laglott efter fadern. Enligt hovrättensmening synes det därför oundvikligt att bröstarvingar emellan bibehålla enregel, enligt vilken kränkning av laglott genom försäkring medförmånstagarförordnande kan korrigeras. Enligt FLS:s förslag skall efterlevande makes rätttiU arv med en tredje del av kvarlåtenskapen ej ha karaktären av laglott. Något giflorätlsanspråk av nuvarande slag skall ej heUer förekomma. Om den avlidne insätter sina bröstarvingar som förmånstagare skulle, såvut man kan förstå, den efterle vande makens situation enligt FLS:s förslag därför kunna bli sämre än den nuvarande. Det torde därvid inle vara tillräckligt all FLS, som det fram- 218 hålls, "på en längrad andra punkter stärker den efterievandes ställning i Prop. 1986/87:1förhällande till vad som gäller ". Om man som hovrätten föreslår inför en laglott förefterlevande make skulle förslaget, att försäkring med förmånstagarförordnandefaller utanför kvarlåtenskapen, i och för sig ej ge sämre resultat för denne änsom sagts. Delta kan emeUertid vara illa nog. Eftersom hovrättens förslagatl ge efterievande make laglott ingår som en viktig komponent i förstärkningav efterlevandeskyddet, kan det ej godtagas alt sådana möjligheter atl kringgåskyddet öppnas. Det synes därför oundvikligt att trots allt även för efterlevandemake bibehålla vissa regler som hindrar laglottskränkning genom försäkring. Vad FLS anfört om testamenlstagares rätt iförsäkring lill vilken för-månsrättslagarförordnande ej finns bör emeUertidgenomföras, med beaktande givetvis av vad som redan sagts om olika slag avlaglottskränkning. Frågan om en försäkring som anses sompensionsförsäkring skall ingå i bodelning eller ej har uppenbarligen längevarit föremål för åtskiUig diskussion. Även om de synpunkter som framförs ireservation nr 2 är beaktansvärda, särskilt när det gäller privatapensionsförsäkringar som en make har tecknat och själv bekostat, anserhovrätten att övervägande skäl talar för majoritetens förslag i 10 kap. 4 §äktenskapsbalken. De sakkunnigas förslag till förenkling av densvårtillämpade 104 § försäkringsavtalslagen är välkommet, särskilt somförslaget inte synes vara behäftat med några olägenheter. - Hovrätten somtidigare har motiverat varför den avstyrker förslaget alt slopa reglerna omlaglott, anser således atl utfallande livförsäkringsbelopp inte kränkerlaglotlen med den utformning som 104 § nu har fått. De av de sakkunniga framlagda förslagen i deltasammanhang förenklar regelsystemet och tingsrätten har i princip ingen erinranhäremot. De sakkunniga föreslår, sid 280, attförsäkringsbelopp som ulfaUer vid försäkringstagares död alltid skall fallautanför kvarlåtenskapen. Detta kräver att lagen utpekar vem som är berättigadlill beloppet i de fall förmånstagare saknas. De sakkunniga har härvid, sid281, ansett att det blir naturligt atl välja den tekniskt sett enklastelösningen. Med tanke på de situationer som kan inträffa när den avlidne upprättattestamente framstår det enligt de sakkunniga som minst komplicerat alt makenfår hela beloppet. Tingsrätten anser emellertid, att detta inte kan anses varatillräckligt vägande skäl att utesluta bröstarvingar från del iförsäkringsbeloppet. Förslaget till ändring i 103 a § försäkringsavlalslagenbör därför utformas så att försäkringsbeloppet skall tillfalla make ochbröstarvingar med hälften vardera (jämför § 105 stycket 5försäkringsavlalslagen). Med hänsyn till de betydande värden somförsäkringar ofta representerar anser även tingsrätten att huvudregeln ocksäfortsättningsvis bör vara alt försäkringar ska ingå i bodelning. Tingsrättenhyser visserligen viss sympati för de synpunkter som framför isin reservation beträffande den föreslagna bestämmelsen i 10 kap 4 §äktenskapsbalken. Trots detta finner tingsrätten alt den nyhet som föreslås iparagrafens andra stycke bör tillstyrkas av de skäl som angivits avfamiljelagssakkunniga. Då livräntor såsom påpekas i betänkandet i många fallkan fylla samma funktion som en pension känner tingsrätten viss tveksamhetinför den slutsats som familjelagssakkunniga kommit till beträffande sädana.Det framstår för tingsrätten som önskvärt alt exempelvis egna företagare ävengenom en livränta skulle kunna söria för sitt pensionsbehov ulan att iförevarande avseende ställas sämre än exempelvis arbetstagare. De betänklighetersom framförts av redan i fråga om pensionsförsäkringar kanemellertid i minst lika hög grad göras gällande även vad avser livräntor. Motbakgrund härav och med hänsyn till de svårigheter som familjelagssakkunnigapekar på stannar också tingsrätten för ståndpunkten all det vore olämpligt attundanta livräntor från bodelning utifrån en skönsmässig bedömning. Vad gällerförslaget lill bestämmelse i 11 kap. 4 § andra stycket delartingsrätten de synpunkter som framförts i särskilt yttrande av "ätervinningsin-stitutet" vad avser vissa kännertingsrätten betänksamhet inför den återbetalningsskyldighel som föreslås åliggaförsäkringsgivaren. Rörande förmånslagarförvärv och giftorätt ansluter sigtingsrätten tiU den uppfattning som redovisar i sin reservationavseende 104 § andra stycket försäkringsavtalslagen. I fråga om de bestämmelsersom familjelagssakunniga föreslår tiU skydd för make mol illojala transaktionerhar tingsrätten ingen erinran. För det fall att förmånstagare tilllivförsäkring inle utsetts är inte tingsrätten helt övertygad om alt efterlevandemake bör tilldelas hela beloppet. Tingsrätten ifrågasätter också om inlelegatarie onödigt missgynnas genom famiQelagssakkunnigas förslag. : Ingen erinran. Inspektionen tillstyrker förslaget i denna del medundantag av bestämmelsen i 10 kap. 4 § på i det följande angivna skäl. Utredningen föreslär i 10 kap. 4 § atl rätt lillegenpension ej skall ingå i bodelning. Förslaget innebär all värdet av privatpensionsförsäkring som make tecknat och själv bekostat undantas vid bodelning ivad gäller den del av värdet som hänför sig till försäkringstagarensålderspension. Den föreslagna jämkningsregeln enligl 11 kap. 4 § möjliggörkorrigering när del gäller illojala transaktioner som skett föreäktenskapsskillnad. Pensionsförsäkringar har i allmänhet höga premiersom ofta betalas Prop. 1986/87: 1 . Dessa premiebetalningar måstei hög grad anses belasta båda makarnas ekonomi och kan i viss män jämföras medprivat sparande. Att vid en bodelning med anledning av äktenskapsskillnadundanta försäkringen, såväl det tekniska återköpsvärdet som återbäringen,framstår inte som rättvist. Försäkringsinspeklionen föreslår därför alt värdetav pensionsförsäkring som hänför sig till försäkringstagarens ålderspensionvid en äktenskapsskiUnad ingår i bobehållningen. Vid beräkningen av värdetskall hänsyn las till den nettokostnad efter skatt som försäkringen åsamkat detgemensamma boet. Inspektionen anser del vidare önskvärt all en översyn sker vadgäller livförsäkringar av annat slag, exempelvis livräntor ochefterlevandepensioner. Försäkringsinspeklionen vill härutöver vad gällerutredningens förslag till nytt stycke i 103 § försäkringsavtalslagen göra någrakommentarer. Utredningen föreslår att försäkringstagare skall vara skyldig attunderrätta make om han insätter eUer utesluter maken som förmånstagare. Dennabestämmelse är enligt inspektionens mening av sådan vikt att den är välmotiverad trots att denna upplysningsplikt innefattas i den allmänna upplysningspliktenmakar emellan enligt förslagels 1 kap. 4 §. Den i sammanhanget föreslagnaupplysningsplikten för försäkringsgivaren är hkaledes av sådan vikt att den börinföras trots den ökade arbetsbelastning för försäkringsgivaren sombestämmelsen kan medföra. Make bör ej enligt försäk-ringsinspeklionens meningbetas möjligheten till överbhck av befintliga försäkringar och därmed en viktigutgångspunkt för bedömning av det egna försäkringsbehovel. De föreslagna ändringama föranleder inle någonerinran utom vad avser förslaget att slopa bestämmelsen i 104 § andra stycketförsäkringsavtalslagen. Även om förmånstagarförordnanden utanför familjenskrets är sällsynta bör ett skydd för famUjen gentemot sådana finnas.KammarkoUegiet anser därför den av förordade lösningen (s. 488)lämplig. För att utomstående förmånstagares ställning inte skall bli merbeskuren än bör föreskrivas alt förmånstagarförordnanden tUl efterlevandemake och bröstarvingar med undantag av Qänstegrapplivförsäkring skaU medtagasvid denna beräkning. Uppsalauniversitet, juridiska fakultetsnämnden: I de invecklade frågorna om behandling avlivförsäkring ur familjerättshg synpunkt framlägger de sakkunniga en radförslag (bet. 7 kap.) som fakultetsnämnden i vissa fall tiUstyrker, i andrafall avstyrker. En svårlöst fråga vid tidigare försök tilllagstiftning har varit i vad mån makes egen pensionsförsäkring skall kunna undantas från giftorätt och bodelning. Enligl fakuhetsnämndens mening har de sakkunniga funnit en socialt rimlig och praktiskt hanterlig lösning genom förslaget (10 kap. 221 4 § 2 stäktenskapsbalken), att med rätt tUl en pension p.g.a. arbete skall Prop.1986/87: 1 jämställas sådan pensionsförsäkring där utfallande belopp skallbeskallas som inkomst, dvs. premierna är avdragsgilla enligt den särskildaregleringen i kommunalskattelagen. Nämnden finner det också rimligt all det föreslagnaundantagandet av egen pensionsförsäkring från giftorättsanspråk och bodelningkompletteras med en regel om möjlighet alt angripa sådana premiebetalningar,vilka skett inom begränsad tid före äktenskapsskillnad (se 11 kap. 4 § 2 stäktenskapsbalken och bet. s. 374 f). Som de sakkunniga framhållit bör dennareglering syfta lill en möjlighet att angripa premiebetalningar, som företagitsi illojalt syfte. Till ledning för bedömningen bör läggas om försäkringstagarenutan rimligt skäl satsat belopp i en pensionsförsäkring på ett sätt sompåtagligt minskat den andre makens anspråk vid en kommande bodelning. Omemellertid försäkringstagaren redan sedan lång lid tillbaka betalt in sammaårliga belopp för sin egen pensionering, som är aktuella inför denförestående skilsmässan, bör premiebetalningarna inte kunna angripas, även omdel i kronor räknat kan gälla betydande belopp. Med hänsyn härtill har avfattningenav det föreslagna stadgandet möjligen blivit någol för vagt. (Avfattningeninbjuder till tiUämpning av regeln i större utsträckning än som är rimligt ochsom varil de sakkunnigas avsikt.) Utformningen av regeln bör följaktligen sesöver. Detsamma gäUer förslaget till 13 kap. 5 § om enskyldighet för försäkringsgivaren atl av försäkringstagarens tillgodohavandeåterbetala vad som fallas för att tillgodose den andre makens anspråk vidbodelningen. Frågan vem som skall vara aktivt resp. passivt legitimerad, dvs.ha rätt atl utkräva resp. att uppbära försäkringsbelopp, bör klarläggastydligare. De sakkunniga har föreslagit den ändringen av 104 §försäkringsavtals- lagen, att makes giftorätt aldrig skall kunna göras gällande i försäkringsbe lopp, som omfattas av förmånstagarförordnande. Som skäl för förändring en åberopas (s. 277 f.) atl den nuvarande regleringen skulle vara närmast obegriplig, i vaqe fall för icke experter eller för allmänheten, liksom atl efterlevande make nästan undantagslöst är förmånstagare vid större för säkringsbelopp och atl den avlidne i majoriteten av övriga fall har haft fuUt rimliga motiv att insätta annan som förmånstagare. påpekar till en börian att problemet såtUIvida förenklats för de sakkunniga, att kommittén föreslagit ett avskaffande av laglotlsinslitutet, något som gjort att den nuvarande möjligheten att lill stöd för lagloltsanspråk angripa förmånstagareförordnande automatiskt faller bort. Om man emellertid bi behåller laglollsinslitutel, får frågan om förmånstagareförordnandens gil tighet större räckvidd. Det är möjligt alt förekommande förmånstagareför ordnanden normalt har sä goda grunder för sig, alt de bör vara fredade såväl mot makes giftorältsanspråk som mol bröstarvinges lagloltsanspråk. Regler till skydd mot Ulojala förfaranden kan emellertid ha en funktion även om de tillämpas sällan; i sä fall spelar det f.ö. mindre roll om regeln är tekniskt något komplicerad. Man kan vidare känna viss tvekan inför frå gan, om ett avskaffande av de spärrar som finns, kan 222 medföraatt förmånstagareförordnanden i enstaka fall kommer Prop.