prop · GA0384 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87:84 om överprövning i personalärenden 1986/87: 84 Regeringen föreslår att anta de förslagsom har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet den 5 februari1987. Idenna proposition föreslås betydelsefulla förenklingar av de regler som styrvägvalet i fråga om proceduren för överprövning av beslut i personalärendeninom det statligt lönereglerade området. En smärre förenkling rör det rentkommunala området. Enligt propositionen skall i fortsättningenmyndigheternas beslut i personalärenden i regel överprövas pä samma sätt somarbetstvister i allmänhet, dvs. efter talan hos en tingsrätt resp. hosarbetsdomstolen. Undantag skall gälla för sådana fall som enligt särskildaföreskrifter i stället skall överprövas efter överklagande hos regeringen, hosen förvaltningsdomstol eller hos en förvaltningsmyndighet. Förenklingarna skall enligt propositionengenomföras genom ändringar som berör fyra lagar: - lagen (1974: 371) omrättegången i arbetstvister, - lagen (1965:276) ominskränkning i rätten att föra talan mot offentlig arbetsgivares beslut, - lagen (1971:309) om behörighetför altmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål, - kommunallagen(1977:179). Propositionsförslagen avses leda till alt reglernablir klarare och enklare och därmed rättssäkrare. Den nuvarande regleringen av vägvalet, när detgäller i vilken ordning som beslut i pensonalärenden av olika slag skallöverprövas, har kritiserats med utgångspunkt främst i att reglerna är alltförmånga och svåröverskådliga. Det föreligger ibland betydande problem attavgöra, om beslutet i ett personalärende får överklagas förvallningsvägen ellerom talan mot beslu- I 1986/87. tet skall föras enligtarbetstvistlagen. Detta medför giyetvis olägenheter för . ,1986/87:84 dearbetstagare cirka 600000 personer, såvitt gäller del statligt regleradeområdet - som kan beröras av sådana beslut. Men olägenheterna drabbar ocksäbåde de fackliga organisationerna, myndigheterna och domstolarna. Inte alltförsällan måste en orimligt, stor arbetsinsats göras bara för atlta reda på vilken överprövningsväg som är den riktiga. Eftersom antaletpersönalbeslut per är är stort, torde man med förslaget nä en påtagligbesparing i antalet handläggningstimmar, t. ex. när myndigheterna skall meddelafullföljdshänvisningar i ärendena eller kontrollera att en talan är fullföljd irätt ordning. Lagändringarna avses träda i kraft . Lag omändring i lagen (1974: 371) om rättegången i Härigenom föreskrivs i fråga omlagen (1974:371) om rättegängen i arbetstvister' dels all 1 kap. 2 § skall ha följande lydelse, dels att övergångsbestämmelsernalill lagen (1976:581) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2§ Denna lag tillämpas ej pä 1. mål som enligt lag får upptagasendast av viss tingsrätt eller som skall handläggas av tingsrätt i annan sammansättning än som anges i rättegångs balken eller i lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden, 2. mål som skallhandläggas av tingsrätt med tillämpning av konkurslagen (1921:225) ellerackordslagen (1970:847), 3. mål omskadestånd i anledning av brott, om talan föres i samband med åtal för brottet, 4. mål omersättning för yrkesskada, när tvisten ej rör kollektivavtals rätta innebörd. Lagen skall ej heller tillämpas på Lagen skall inte tillämpas på mål mål som rör arbetstagare med stal- som rör arbetstagare med statligt ligt reglerad anställning eller an- reglerad anställning eller anställ- ställning hos eller allmän ning hos , när tvisten gäl- försäkringskassa,när tvisten gäWer ler 1. fråga som rörtillsättning av tjänst utan att enbart avse tvist om kollektivavtal, 2. tjänstgöringsskyldighetenligt 5 kap. lagen (1976:600) om offentlig anställning. Innehåller lag eller med stöd av Lagen skall inte heller tillämpas lag meddelad författning särskild på andra mål som rörarbetstagare föreskrift om att talan mot offentlig hos arbetsgivare med offentlig arbetsgivares beslut skall föras ge- ställning, när tvisten gäller en frå- nom besvär, gäller den föreskrif- ga som är reglerad i lag eller annan ten. författning och det i sammaförfatt- ning föreskrivs att beslut i frågan får överklagas hosregeringen, en förvaltningsdomstol eller en förvaltningsmyndighet. ' Lagen omtryckt 1977:530. ti /87. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop.1986/87: 84 Dennalag- träder i kraft . / kap. 2 § andra stycket i dess äldre lydelse skalltills vidare till-lämpas på mål som där sägs, när tvisten rör fråga som fårregleras i avtal men är reglerad i annan författning än lag. Avser tvist omständighet som inträffat före lagensikraftträdande, tillämpas 4 kap. 7 § första stycket i dess äldre lydelse. Haröveriäggning som där sägs icke ägt rum före ikraftträdandet, skall i ställettillämpas vad som i den nya lagen är föreskrivet om förhandling. Dennalag träder i kraft . 1 fråga om talan mot beslut som har meddelats föreikraftträdandet tillämpas äldre föreskrifter. Lag ominskränkning i rätten att överklaga 1 § När en tvist som rör beslutav en arbetsgivare med offentlig ställning skall handläggas enligt lagen(1974:371) om rättegängen i arbetstvister, fär arbetstagaren inte överklagabeslutet hos regeringen, en förvaltningsdomstol eller enförvaltningsmyndighet. 2 § Vad som sägs i 1 § begränsardock inte arbetstagarens rätt att överklaga 1. beslut i frågor som enligtavtal skall avgöras av arbetsgivaren, 2. beslut hos en kommunalbesvärsnämnd enligt 7 kap. 3 § kommunallagen (1977:179). Denna lag träder i kraft , då lagen(1965:276) om inskränkning i rätten att föra talan mot offentlig arbetsgivaresbeslut skall upphöra att gälla. Lag om ändring i lagen (1971: 309) om behörighet förallmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål Härigenom föreskrivs att I § 2, 3 och 10 lagen(1971: 309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol all pröva vissa mål'skall upphöra alt gälla vid utgången av . Deupphävda föreskrifterna tillämpas dock fortfarande i fråga om överprövning avsädana beslut som har meddelats . Senastelydelse av 1 §21971: 1157 1 § 101975:681. Lag om ändring i kommunallagen (1977:179) Härigenomföreskrivs att 7 kap. 3 § kommunallagen (1977:179) skall ha följande lydelse. Fullmäktigefär utse en särskild nämnd med uppgift att pröva överklagande av styrelsens,annan nämnds, partssammansatt organs eller revisorernas beslut om tillsättningav eller förordnande på eller landstingskommunal tjänst, entledigandefrån sådan tjänst eller disciplinär åtgärd mot tjänsteman, om beslutet annarsskulle ha överklagats enligt 2§. Bestämmelserna i 1317, 20, 26 och 29 §§förvaltningslagen (1986:223) tillämpas i ärenden hos besvärsnämnden. antages av fullmäktige. Fullmäktigefkr utse en särskild nämnd, besvärsnämnden, med uppgift alt pröva överklagandeav styrelsens, någon annan nämnds, ett partssammansatt organs ellerrevisorernas beslut om lillsättning av eller förordnande på en ellerlandstingskommunal tjänst, om beslutet annars skulle ha överklagats enligt 2§.Bestämmelserna i 13-17, 20, 26 och 29 §§ förvaltningslagen (1986:223)tillämpas i ärenden hos besvärsnämnden. Reglemente för besvärsnämnden antas av fullmäktige. 'Senaste lydelse 1986:1134, Ominte annat föreskrivs i reglementet, tillämpas bestämmelserna i 3 Prop.1986/87: 84 kap. 13 § andra stycket, med undanlag av hänvisningen till 3 kap. 9§ andra stycket, även på besvärsnämnden. 1 fråga om jäv gäller föreskrifterna i11 och 12 §§ förvaltningslagen. Om besvärsnämnd finns, får den som är missnöjd medett beslut som avses i första stycket överklaga beslutet hos nämnden inom dentid, som föreskrivs i 1 § andra stycket och 2§ andra stycket. Skrivelsen medöverklagandet ges in till nämnden. Beträffande besvär över besvärsnämnds besluttillämpas bestämmelserna i 1 § på motsvarande sätt. Till stöd för sådanabesvär får dessutom åberopas att det hos besvärsnämnden överklagade beslutet äroriktigt på någon sådan grund som sägs i I §. Dennalag träder i kraft den . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , S. , , ,, , R. , , , , ,, , G. , Lönnqvist Proposition om överprövning i personalärenden 1 Inledning Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade jag en särskildutredare ) med uppdrag att utreda och föreslåförenklingar av reglerna om överprövning av beslut i personalfrågor inom detstatligt lönereglerade området, dvs. främst statsförvaltningen, lärarområdetoch försäkringskassorna (dir. 1984:33). Utredaren skulle enligt direktivenockså överväga lämpligheten av ett principiellt besvärsförbud i personalfrågornamed undantag för t. ex. vissa tjänstetillsättningar m.m. I fråga om bakgrund, nuvarande ordning ocholägenheter med nuvarande ordning kan jag generellt sett hänvisa till vad somsägs i direktiven i dessa delar. Ett utdrag ur direktiven bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga I. Utredaren, som har arbetat under namnetpersonalbesvärsutredningen (C 1984:05), lämnade över sittbetänkande (Ds C 1985:20) Överprövning av beslut i personalfrågor. Betänkandetssammanfattning bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Belänkandet har remissbehandlats. Ensammanställning av remissyttrandena har upprättats inom (DsC 1986:8). En förteckning över remissinstanserna och en sammanfattning av remissutfalletbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Utredningens förslag vad gäller förbud attöverklaga personalfrågor ligger inom ramen för de av godtagnariktlinjerna för regeringens befattning med besvärsärenden (prop. 1983/84:120,KU 23, rskr. Dessa förslag kan sålunda beaktas i det löpande förenklings-och delege-ringsarbetet i och behöver inle behandlas iförevarande sammanhang. De delar av utredningsförslaget som däremotpåkallar ställningstagande tas upp i detta lagstiftningsärende. a ändringar i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister(arbetstvistlagen, omtryckt 1977:530, ändrad senast 1984:818). Jagkommer därvid i regel att i enlighet med terminologin i förvaltnings- Prop.1986/87: 84 lagen (1986:223) använda ordet "överklagande" i ställetför "besvär". Med överklagande avses både överklagande iadministrativ ordning - dvs. överprövning förvaltningsvägen hos regeringen elleren förvaltningsmyndighet och överklagande hos de allmännaförvaltningsdomstolarna. Med "övcrprövning" avser jag sådan prövningsom äger rum antingen efter överklagande eller efter talan enligtarbetstvistlagen. Regeringen har beslutat inhämtalagrådels yttrande över förslag till 1. en lag om ändring i lagen(1974:371) om rättegången i arbetstvister, 2. en lag om inskränkning i rättenatt överklaga offentliga arbetsgivares beslut, 3. en lag om ändring i lagen(1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål, 4. en lag om ändring ikommunallagen (1977:179). Dessa lagförslag - som upprättals på grundval avpersonalbesvärsutred-ningens betänkande - är likalydande med dem som jag nuskall lägga fram (avsnitt 4) utom vad gäller elt par smärre redaktionellaförtydliganden (jfr avsnitt 2.1, 2.4,2.5). Lagrådet har lämnat deremitterade lagförslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 4. 2 Gränsdragningen mellan talan enligt arbetstvistlagen ochöverklagande Mittförslag: Sådana frågor som regleras i en förordning i avvaktan påkollektivavtalsreglering bör i fortsättningen - precis som avtalsfrågorna -överprövas enligt arbetstvistlagen, om inte något annat föreskrivs särskilt. Den nya ordningen bör framgå av 1 kap. 1 och 2 §§arbetstvistlagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med mittförslag (betänkandet s. 112-124,128-131,136,139,140)! Remissinstanserna: Så gott som samtligaremissinstanser tillstyrker i det väsentliga principerna för utredningensförslag eller lämnar dem utan erinran. Av särskilt intresse i sammanhanget är följandeställningstaganden från fackligt håll. förklarar sålunda attutredningens val av lagteknisk metod ter sig helt naturligt och förbundetställer sig bakom den rent principiella uppläggningen. Förbundet framhålleremellertid också att enligt dess uppfattning utredningen inte tillräckligt harbelyst konsekvenser- naav en systemförändring och sålunda inle heller inventerat behovet av Prop.1986/87:84 lämpliga övergångsregler eller behövliga justeringar avförfattningsregler rörande personalfrågor. Förbundet betonar att det bl. a.måste beaktas att personalförfatlningar, som faller under den generellabesvärsrätlen, har tillkommit med besvärsinstilutet som en förutsättning förhur reglerna har avfattats. Reglerna saknar därför i vissa fall den merastrikta formulering som krävs för att tillämpningen på ett meningsfullt sättskall kunna prövas arbelsrättsligt i domstol. Förbundet avser här inle baraförfalt-ningsreglerade skälighetsavgöranden utan också andra bestämmelser avmer rekommenderande karaktär. Förbundet anser också att tvister omföreträdesrätt till äteranslällning enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd(ändrad senast 1984:1008) bör prövas enligt arbetstvistlagen. TCO-S tillstyrker också utredningens förslag i desshuvuddrag och menar att förslaget är väl ägnat att skapa den ordning ochöverskådlighel som rimligtvis kan krävas av det så svårförståeligaöverprövningssyste-met. TCO-S ställer sig också bakom inriktningen av utredningensförslag, såvitt gäller överflyttning av tvister från administrativtöverklagande till handläggning enligt arbetstvistlagen. Även Centralorganisationen /SR tillstyrkerutredningsförslagen och godtar den lagtekniska utformningen. /SR menar attförslagen innebär en avsevärd förenkling av det nu gällande, mycketkomplicerade regelsystemet. Sammanfattning: Mitt förslag syftar bl. a. till i fortsättningen pä ett enkelt sätt skall kunna avgöra, om en arbetstvist somrör ett beslut grundat på en författning skall handläggas enligtarbetstvistlagen eller inte. Det sker genom atl man kontrollerar, omförfattningen i fråga innehåller någon föreskrift om överklagande. Saknas ensådan föreskrift, tillämpas arbetstvistlagen. Finns det däremot en föreskriftom överklagande, gäller den och arbetstvistlagen tillämpas inte på tvisten. Kritik av den nuvarande ordningen: Enligt I kap. 1§ första stycket arbetstvistlagen skall lagen tillämpas på rättegängen itvister som rör förhållandel mellan arbetsgivare och arbetstagare(arbetstvister). 1 samma kap. 2 § föreskrivs en del undantag från dennahuvudprincip (jfr även övergångsbestämmelserna till lagen 1976:581 om ändring iarbetstvistlagen). Proceduren för överprövning av beslut ipersonalfrågor på det statligt lönereglerade området bygger pä attöverprövningen skall ske antingen enligt arbetstvistlagen eller också efteröverklagande, men inte pä båda sätten. För atl kunna ta ställning till om enviss tvistefråga skall överpröyas i den ena eller den andra ordningen måste manemellertid ofta beakta regler i flera olika författningar. De enskilda reglernakan därvid inte läsas självständigt utan griper in i och är beroende avvarandra. Regelsystemet har därför gett upphov lill en hel del svårigheter iden praktiska tillämpningen. Svårigheternaberor sålunda delvis pä all systemet är svåröverskådligt med överprövningsregler i många olika författningar. Somexempel vill jag nämna följande. 1986/87: 84 Om det i en lag eller i någon med stöd av en lagmeddelad författning finns särskilda föreskrifter om atl talan mol en offentligarbetsgivares beslut skall föras genom besvär, gäller de föreskrifterna (1 kap.2§ tredje stycket arbetstvistlagen). De arbetstvister som sådana särskildaföreskrifter tar sikte på faller alltså utanför tillämpningsområdet förarbetstvistlagen. Övergångsbestämmelserna till lagen (1976:581) omändring i arbetstvistlagen innebär också elt undanlag från arbetstvistlagenstillämpningsområde. Här har emellertid en annan lagteknisk lösning använts.Arbetstvistlagen skall sålunda enligt dessa bestämmelser inte tillämpas, omdetta inle har föreskrivits särskilt, när tvisten rör en fråga som fär reglerasi avtal men som är reglerad i någon annan författning än lag. Övergångsbestämmelserna reglerar således sammafråga som 1 kap. 2 § tredje stycket arbetstvistlagen, nämligen lagenstillämpningsområde. är emellertid i princip alla frågor pä detoffentliga området avtalsbara, givetvis i den mån nägot annat inte följer avtvingande lag. Övergångsbestämmelserna innebär därför att alla tvister omtillämpning av någon annan författning än lag faller utanför arbetstvistlagen,om inte annat har särskilt föreskrivits. I praktiken torde detta betyda att 1kap. 2 § tredje stycket inte har någon reell funktion, när tvisten rörtillämpningen av någon annan författning än lag. Jag kan också peka på att det finns bestämmelser -både i lag och i regeringsförfattningar - som ger intryck av alt beslut kanöverklagas, fastän de i själva verket numera faller under arbetstvistlagen ochdärmed undantas fi-ån överklagande till följd av bestämmelserna i lagen(1965:276) om inskränkning i rätten atl föra talan mol offentlig arbetsgivaresbeslut (inskränkningslagen, omtryckt 1974:1011). Jag återkommer senare till dennafråga (avsnitt 2.2). Men problemen med aU tillämpa de nuvarande reglernahänger inte bara samman med att reglerna i angivna hänseenden är svära atlöverblicka. Många föreskrifter är ocksä svårtolkade i sig. Jag kan som exempel åter hänvisa till I kap. 2 §tredje stycket arbetstvistlagen. Dess innebörd är som framgått att lagen inleskall tillämpas, i den män rätt till överklagande föreligger enligt särskildaföreskrifter. Bestämmelsen har motiverats med atl den skall lösa konkurrensenmellan författningsföreskrifter om överklagande och de allmänna reglerna i arbetstvistlagen.Den konkurtensfrägan förefaller emellertid redan löst i inskränkningslagen,fast med motsatt metod. Överklagande får enligt den lagen inte förekomma, omsaken skall handläggas enligt arbetstvistlagen. Man kan sompersonalbesvärsutredningen påpekar lätt uppfatta förhållandet mellan 1 kap. 2§ tredje stycket arbetstvistlagen och inskränkningslagen som "oklart ochmotsägelsefullt" eller som "en cirkel". Av det anförda framgår att regleringen avöverprövningssystemet är tungrodd och svårforcerad och långt ifrån präglad avenkelhet. Dennya regeln: Enligt mitt förslag ersätts de nuvarande undantagsreg lerna i 1 kap. 2 § tredje stycket arbetstvistlagen och nämnda övergångsbestämmelser av en enda, klargörande föreskrift i I kap. 2 § 10 Denna föreskrift går ut på all arbetstvistlagen inle skall Prop.1986/87: 84 tillämpas, när den författning som reglerar den omtvistade fråganinnehåller en särskild bestämmelse om att överklagande får ske. Den föreslagna föreskriften tvivel enväsentlig förenkling. Frågan om överprövning skall ske efter överklagande ellerenligt arbetstvistlagen kan sålunda besvaras direkt efter en kontroll avhuruvida den berörda författningen har någon bestämmelse som medger elt överklagande.Saknas en sädan bestämmelse, skall prövningen ske enligt arbetstvistlagen ienlighet med den förut anförda huvudprincipen i 1 kap. 1 §. Jag vill anmärka att mitt förslag lika litet sompersonalbesvärsulredning-ens förslag innehåller något undantag frånarbetstvistlagens tillämpningsområde för de fall där en författning innehållerett uttryckligt förbud mot överklagande. Som exempel på författningar med förbud motöverklagande anför ut redningen förordningen (1981:606) om förslags- och.trivselverksamheten vid statliga myndigheter, förordningen (1982:208) om avgiftsbeläggning av statliga biluppställningsplatser m:m. (omtryckt 1983:713) och omplace ringsförordningen (1984:110, ändrad senast 1985:956). Utredningen fram håller alt de tvister som kan uppkomma angående dessa författningar inle alltid är arbetstvister. Men i.den män det skulle vara fråga om sädana tvister, är arbetstvistlagen inle tillämplig pä grund av övergångs bestämmelser, heter det. Utredningen drar den slutsatsen att i den män det över huvud taget blir aktuellt med domstolsprövning av dessa författning ar, det emellertid synes röra sig om författningar med sådana beslämmel- , ser som kan sägas ge arbetsgivaren en fri beslutanderätt. Eftersom någon materiell överprövning i domstol då inte kan ske, torde elt undantag frän arbetstvistlagen för författningar med förbud mot överklagande inte fylla någon funktion och någon reell ändring synes utredningsförslaget därför inle medföra i förhållande till den gällande ordningen, menar utredningen. Jag kan instämma i vad personalbesvärsutredningenhar sagt på denna punkt. Jag vill också ta upp frågan om en smärreredaktionell ändring i den lagtext som lagrådet har granskat. Den nuvarande regeln i I kap. 2 § tredje stycketarbetstvistlagen lar sikte bara på beslut som har fattats av "offentlig arbetsgivare".Uttrycket omfattar alla de arbetsgivare sorn avses i 1 kap. 1 § lagen (1976:600) om offentlig anställning (LGA.omtryckt 1986:430, ändrad senast 1986:1131). Del är inte bara statsmyndigheterna, kommunerna, landstingen, kommu nalförbunden, församlingarna, de kyrkliga samfälligheterna och de allmän na försäkringskassorna. Det är också andra arbetsgivare som har arbetsta gare med statligt reglerade anställningar i L0A:s mening. Bland de sist nämnda arbetsgivarna finns bl. a. en del enskilda rättssubjekt, t. ex. huvud männen för skolor som omfattas av privatskolförordningen (1967:270, omtryckt 1971:259, ändrad senast 1986:991). Uttrycket "offentlig arbets givare" i arbetstvistlagen är sålunda i själva verket synonymt med"ar betsgivare med offentlig ställning" i I § lagen (1965:576) om ställföreträ dare för kommun vid vissa avtalsförhandlingar m. m. (ändrad senast 1982:101). n 1986/87. Föratt nå en enhetlig terminologi förordar jag att ställförelrädarlagens Prop.1986/87:84 anförda uttryck - som tillkom genom lagändring- användsockså i den nya föreskriften i arbetstvistlagen. Som framgått, avser jag meddet förslaget ingen ändring i sak i förhållande till del nuvarandeuttryckssättet. Överprövning av beslut ifråga om företrädesrätttill återanställning: För min del anser jag alt det inte finns tillräckligaskäl att - såsom förordats av en remissinstans - föreslå ändringar i denöverprövnings-ordning som gäller beträffande företrädesrätt enligianställningsskyddslagen. Mitt ställningstagande grundar jag på att det iolika lagstiftningssammanhang har slagits fast att det är en uppgift för detallmänna att bestämma hur olika sakliga tillsättningsgrunder skall avvägasinbördes vid tillsättning av tjänster. Detta gäller också vid tillämpningen avanställningsskyddslagens föreskrifter om företrädesrätt (prop. 1975/76:105 bil.1 s. 541, InU 45, rskr. Företrädesrätten utgör pä det statligt regleradeområdet endast en av de sakliga grunder som myndigheterna enligt II kap.9§ andra stycket regeringsformen och 4 kap. 3 § skall beakta vidtjänstetillsättningar. En arbetstagare kan nå ändring av anställningsbeslutelgenom atl överklaga lill en överordnad förvaltningsmyndighet och i sista handtill regeringen. Och en talan om skadestånd till arbetstagaren enligtanställningsskyddslagen på grund av att en statlig myndighet felaktigttillämpat reglerna om förlrädesräli eller en fasiställelsetalan rörandeföreträdesrätten kan enligt rättspraxis (AD 1977 nr 124) inte föras enligtarbetstvistlagen. Från fackligt håll har man under beredningen avdetta lagstiftningsärende pekat på fall där överklaganden övertillsättningsbeslut enligt de fackliga organisationernas uppfattning här tagiten orimligt att handlägga. Jag vill därför betona det angelägna i atlärendena avgörs så snabbi som möjligt. Följdändringar: Den nuvarandeöverprövningsordningen bygger som framgått av det tidigare anförda på enpresumtion för överklagande när det gäller tvister i avtalsbara menförfatlningsreglerade frågor (över-gängsbestämmelser till ändringar iarbetstvistlagen). Del är med stöd av övergångsbestämmelserna (punkt 6 och 7)lill som offentliga arbetsgivare - i avvaktan på kollektivavtalsregleringav en fråga - får reglera den i en författning.