prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Fördelen med en sådan bestämmelsesom de sakkunniga föreslår är att betalningen kan ske utan dröjsmål och attförsäkringsgivaren inte behöver riskera dubbelutbelalning. Nackdelen är riskenatt nära anhöriga går miste om de försäkringsbelopp som de eljest skulle haerhålht. Erfarenheten visar nämligen att den som ansöker om försäkringsbeloppinte alltid har skaffat sig den rikliga överblicken över försäkringstagarensefterievande-krets. Vidare kan det ibland finnas samboende som väl sökandekänner till men inte bedömer vara sammanboende under äktenskapsliknande förhållanden. De olika konsekvenser desakkunnigas förslag kan medföra har inte Prop. 1986/87: 1 närmare belystsav dem. Om den föreslagna bestämmelsen skall införas, är det enligt vår meningnödvändigt att först närmare överväga de konsekvenser förslaget erhåller.Detta kan lämpligen ske av försäkringsrättskommittén. Förslagel till ändrad lydelse av122 § försäkringsavtalslagen är en konsekvens av de sakkunnigas slutsats attjämkning i försäkringsbelopp inte skall kunna ske. Om detta förslag lagfästs,har inle något all invända mot en sådan utformning av 122 §. Vi haremellertid föreslagit att möjligheten lill jämkning skall behällas såvitt delgäller all tillgodose efterlevande makes rätt enligl basbeloppsregeln. Med ensådan ordning kan 122 § behållas oförändrad. (Ju 1974:09): De nya bestämmelserna i avsesgälla i alla fall då försäkringslaga-ren avlidit efter ikraftträdandet. Dettakan vålla vissa svårigheter, som dock torde få begränsad betydelse i praktiken. En svårighet gäller tolkningen avförmånstagareförordnanden. Motsvarande problem uppkommer med större praktiskbetydelse - vid tolkningen av testamenten. förhållandena såtillvida särpräglade, som det sällan finns någotgott underiag för en subjektiv tolkning av försäkringstagarens avsikter. Vidindividuell försäkring görs de flesta förordnanden genom att försäkringstagarenvid tecknandet sätter kryss i en eller flera rutor på en blankett somförsäkringsbolaget tillhandahäller honom. Och om försäkringstagaren vidgruppförsäkring passivt accepterar det i försäkringsvillkoren intagnaslandardför-ordnandel, och således inte avger någon egen viljeförklaring, tordeen individuell tolkning vara helt omöjlig; del kan kanske inte ens utredas attförsäkringstagaren kände lill förordnandets existens. Av FAL:s tolkningsbeslämmelserföreslär de sakkunniga ett tillägg till 105 § femte stycket om tolkningen av förordnandet "arvingar" närförsäk ringstagaren efterlämnar make och barn. Enligt den föreslagna regeln skall i sådant fall en tredjedel av beloppet tillfalla maken och resten barnen. Men om en gift försäkringstagare vid en individuell försäkring före ikraftträdan det av den nya lagen har gjort förordnandet "arvingar", torde detfinnas 304 starkaskäl att tro att han inte har avsett att någon del av beloppet skall Prop.1986/87: 1 tilhalla maken. I så fall bör naturligtvis tolkningsregeln intetillämpas. Och detta bör kanske gälla även om del förflyter läng tid efterikraftträdandet utan att försäkringstagaren ändrar förordnandet, om man utgårfrån att det är hans avsikter vid förordnandets tillkomst som skall beaktas. -Särskilda svårigheter uppstår, som ovan nämnts, om det är fråga om eltstandard-förordnande i grappförsäkring. Här torde försäkringstagaren ofta inteha haft några avsikter alls. En annan fråga, som dock är av mindre betydelse,rör de föreslagna bestämmelserna i 103 a § och förhållandet lill borgenärerna.Del förekommer enligt uppgift från praktiskt försäkringshåll då och då, attnågon tecknar en försäkring med avsikt att försäkringsbeloppet skall flyta in idödsboet efter honom och där användas för all betala hans skulder. För alluppnå detta behöver försäkringstagaren inte göra någonting; omingen förmånstagare har utsetts, går försäkringsbeloppet in i dödsboet och kantas i anspråk av borgenärerna. Med den föreslagna ordningen kommer emellertid ettsådant belopp att fördelas enligt reglerna i 103 a § och vanligen blioåtkomligt för borgenärerna. Den som vill att hans skulder skall bli betaldamed försäkringsbeloppet måste alltså göra ett direkt förordnande till förmänför dödsboet (alternativt till förmån för viss eller vissa borgenärer). Mankan vänta sig atl det i enstaka sådana fall kan uppstå oklarheter, i varie fallvid dödsfall kort efter ikraftträdandet. Det framstår under alla omständighetersom viktigt att försäkringstagarna före ikraftträdandet färinformation om de nya reglerna. Del kan ifrågasättas om en särskild övergångsregelbehövs när det gäUer tolkning av förmånstagarförordnande till förmån förarvingar. En gift försäkringstagare som enligt nuvarande bestämmelser insätterarvingar som som förmånstagare i första hand gör detta med förbigående av make.Om försäkringstagaren avlider efter de nya bestämmelsernas ikraftträdandekommer trots delta make att erhålla en tredjedel av förmänstagarförvärvet ominte en särskUd övergångsregel införs. Sädana förordnanden är dock relativtovanliga. Del torde inte heller komma att uppfattas som stötande att make äveni dessa fall kommer att ingå i kretsen av arvingar. Mol denna bakgrand och avpraktiska skäl anser riksförbundet att en särskild övergångsregel ej börinföras. 11.7Lag om ändring i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden Beträffande den föreslagna ändringen (s. 472) i 5 §lagen om allmänna arvsfonden, som avser försäkringsbelopp ingående i kvarlåtenskap som tillfaller fonden enligt 103 a § försäkringsavtalslagen, viU 305 20 1986/87. framhållaatt ett sådant avstående bör prövas enligt samma grander som i Prop.1986/87: gäller för övrig kvariålenskap. Om en försäkring utanförmånstagarförordnande tillfaller arvsfonden som del i ett dödsbo utanarvingar, bör kvarlåtenskapen ses som en helhet och en ansökan om avstående avarvet alltså bedömas gälla även försäkringsbeloppet. Endast om länsstyrelsensutredning klart ulvisar att arvlåtaren velat skilja ut viss del avkvarlåtenskapen, exempelvis försäkringen, eller om ansökan avser enbartförsäkringsbeloppet, skall detta alltså behandlas för sig. utgårfrån att någon generell särbehandling av de olika delaraa av kvarlåtenskapeninte avses genom det föreslagna tillägget i 5 § arvsfondslagen. 11.8 Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) RSV: De sakkunniga har i 11 kap 4 §andra stycket föreslagit atl värdet av inbetalda fören pensionsförsäkring i vissa fall skall beaktas vid en bodelning. På sid. 275har de sakkunniga nämnt all det bör sakna betydelse om andra maken känt tilleller samtyckt till premieinbetalningen. Delta bör enligt RSVs mening framgåav lagtexten. Vidare bör det framgå atl hänsyn skaU las till deskattekonsekvenser som har föQl av premieinbetalningen. Detta skulle kunnalösas genom att det i 11 kap. 4 § andra stycket och 13 kap. 5 §äktenskapsbalken sägs alt den andra makens hälft skall beräknas som om någonförsäkringspremie inte hade erlagts. I förslaget till tillägg tiUsextonde stycket av första punkten av anvisning arna till 31 § KL har de sakkunniga angett "Återköp får också ". Denna formulering kan lätt ge intryck av atl återköp fårske om försäkringstagaren sä önskar. Enligt 13 kap. 5 § skallförsäkringsgivaren dock vara skyldig atl i del angivna fallet göra enutbetalning. RSV anser att det av formuleringen i KL bör framgå att det inte ärförsäkringstagaren som bestämmer om någon utbetalning skall ske. Vidare bör detenligt RSVs mening inte i lagtexten talas om återbetalning av , eftersomdet inle är de inbetalda premierna som betalas ul vid ett återköp av enförsäkring (s. 264 f). Slutiigen bör man enligt RSVs mening inte i dettasammanhang använda termen återköp, eftersom det torde innebära atl betalningensker till försäkringstagaren. Av 13 kap. 5 § framgåremellertid att utbetalning också skall fä ske direkt liU försäkringstagarensmake. Med hänvisning till det sagdaföreslär RSV alt tillägget till sextonde stycket av första punkten avanvisningarna tUl 31 § KL får följande lydelse. Är försäkringsgivare enligt 13 kap.5 § skyldig atl verkställa utbetalning av försäkringstagares tillgodohavande skall utbetal ningen anses som ett sådant återköp som fär ske utan hinder av bestäm melserna i denna lag. När det gällerikraftträdandebeslämmelserna för detta tillägg till KL vill Prop. 1986/87: 1RSV framhålla atl de bör innehålla all lagen gäller även en försäkring som hartecknats före utgången av 1975. I annat faU skulle inte för en sådanförsäkring kunna beaktas vid tillämpningen av bestämmelserna i 11 kap. 4 §andra stycket och 13 kap. 5 § (jfr. 2 § lagen (1975:1348) omikraftträdande av lagen (1975:1347) om ändring i kommunalskattelagen). Sluthgen vill RSV nämna attbestämmelsen i 37 § 1 mom 3 TL bör anses kunna innefatta även de fall därutbetalningen sker till försäkringstagarens make. Uppgiften skall dock givetvisavse försäkringstagaren. 11.9 Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt ochgåvoskatt Avstäenden av allmänna arvsfondensrätt till förmänslagarbelopp enligl föreslagna 103 a § försäkringsavtalslagenbör inte lämnas obeskattade. Eftersom avstående i dessa fall inte innebär atten förmånstagare träder ur bilden och en subsidiär förmånstagare träder lillkan förvärvet ej beskattas enligt 12 § arvsskatlelagen. Skäl saknas attbeskatta förvärvet på annat sätt än som gäller fondens arvsavståenden, vilketföratsätter tillägg i paragrafens andra stycke där efter "arv" börinsättas: eller egendom som tillfallit fonden enligl 103 a §försäkringsavlalslagen. Fordrar med kollegiets grundförslagingen ändring. Godtas utredningens förslag om äkta makes arvsrätt men med dekrav pä faktisk bodelning som kollegiet uppställer gäller delsamma. 12 § Kammarkollegiet: Första stycket tredje meningen haralltid erbjudit tillämpningssvårigheter. Inte sällan har bestämmelsen blandatsihop med 104 § andra stycket försäkringsavtalslagen. Även om den föreslagnaändringen innebär viss skalteskärpning genom att andra förmånstagares förvärvinte får räknas in då denna den efterlevandes skattefria andel beräknas såanser kollegiet att förslaget kan godtas. Bibehålles 104 § andra stycketförsäkringsavlalslagen i begränsad omfattning bör den bestämmelse i första stycketsom anknyter liU sistnämnda regel finnas kvar. 15 § Prop. 1986/87: 1 Det skall införas efterarv dä basbeloppsregeln(ÄktB 12:3 andra stycket) tillämpats. Detta gäller inte bara det fall då detfinns efterarvingar utan även då det finns bröstarvingar. Det måste dä finnasnågon fördelningsregel för dessa fall. finns det sådan regel dä denefterlevande erhållit egendom genom arv men inte genom denna bodelningsregel. Detenklaste är att lägga ett nytt stycke till 2 mom med följande lydelse. "Har efterlevande make erhållit egendom enligt12 kap. 3 § andra stycket äger vad ovan sägs motsvarandetillämpning". Bestämmelsenkommer dock inte atl i praktiken bli lätt att tillämpa. Kammarkollegiet: Föranleder ingen erinran. Väljs systemet att tillgodose efterlevande makegenom ett högre belopp bodelningsvägen bör avdraget för efterlevande make liggakvar på nuvarande nivå. Kollegiet har ingen erinran mot det föreslagnaavdraget i det av utredningen förordade systemet. Det kan dockkonstateras atl del i båda fallen blir åtskilliga bouppteckningar som intekommer att föranleda skatt då den förste av två makar dör. Skattetillfälletkommer att flyttas fram till den efterlevandes död eller dä efterbeskatlningskall ske. Den utvidgade kretsen av sådana som skalllikställas med äkta make accepteras. Samfundet föreslär att 28 § i denna lag får denlydelsen att till klass I hänföres efterlevande make, sambo, barn, avkomlingtiU barn, make och sambo lill bam samt efterlevande make och sambo till avlidetbarn. Likaså anser samfundet att paragrafens andra stycke bör innehålla att somskattefritt avdrages från den lott som tillkommer "den avlidnesefterievande make och sambo ...". Tredje stycket kommer däendast att uppta bestämmelsen om styvbarns- och foslerbarnsförhällanden. Samfundet anser det inte motiverat att i 28 §använda hela definitionen på sambo, när man i övrigt i förslaget genomgåendeanvänder beteckningen sambo. Det kan lätt leda till misstolkningen att man idenna paragraf uppställer andra kriterier. 32 § Prop. Kollegiet har avstyrkt att alltför mångaeflerbeskattningssituationer införes. De nuvarande bör dock kompletteras.Egendom kan när eflerarvsrätt föreligger skiftas , antingen genom att sedan den efterlevande tillträtt egendomen dennautskiftas till arvinge eller genom att den efterlevande underlåter att begagnasin rätt vid bodelning. Kollegiet föreslår att paragrafen kompletteras meden bestämmelse av följande lydelse h) arv tillfallit någon genom att kvariålenskap,som i skatteärendet beräknats skola övertas av den avlidnes efterlevande make,istället utskiftas; Försäkringsgivares uppgiftsplikt bör omfatta ävende i 103 a § försäkringsavtalslagen upptagna fallen. Kammarkollegiet: När förmänstagarebelopp avstås börunderrättelse ske. Någon ytterligare regel om återvinning erfordras ejom systemet utformas efter kollegiets linjer. Alt som förslaget görtidsbegränsa rätlen tiU återvinning i de nya fallen är enligt kollegiets meningnödvändigt. Det är även erforderligt atl ange en tidsgräns inom vilkenåtervinning senast skall sökas. Annars blir del alltför lockande atl antedateraden handling som föranleder återvinning. Tiden kan sältas tiU elt år från delföratsättningar för återvinning inträdde (jfr slämpelskaltelagen 43 §). Samfundet viU slutligen påpeka att det inte ärrimligt alt rätten tUl återvinning av arvsskall i lagens 59 § begränsas tillett år från skattebeslutet, då man i lämnar den efterlevandemöjlighet alt när som helst under sin livstid skifta boet med den avlidnesarvingar. Arvingama har dä skyldighet att deklarera sill förvärv och debiterasskatt, men den efterlevande skuHe inte kunna återvinna vad hon eUer han betalatför mycket. Samfundets förslag all en omyndig skall kunnabegära skifte efter sin myndighetsdag innebär ocksä att samfundet anser att enefterlevande make som dittills suttit i oskiftal bo skaU ha rätt tillåtervinning av skatt. 1986/87: 1 Lagrådsremissenslagförslag 1 Förslag till Äktenskapsbalk Härigenom föreskrivs att i rikes lag skallförst bland balkarna föras in en ny balk, benämnd äktenskapsbalk, av föQandelydelse. Första avdelningen Allmänna bestämmelser 1 kap. Äktenskap 1 § Äktenskap ingås mellan enkvinna och en man. De som har ingått äktenskap med varandra är makar. 2 § Makar skall visa varandratrohet och hänsyn. De skaU gemensamt värda hem och bam och i samråd verka förfamiljens bästa. 3 § Varie make råder över sinegendom och svarar för sina skulder. 4 § Makar skall fördela utgifteroch sysslor mellan sig. De skall lämna varandra de upplysningar som behövs föratl familjens ekonomiska förhållanden skaU kunna bedömas. 5 § Äktenskap upplöses genom denena makens död eller genom dom pä äktenskapsskiUnad. 6 § När ett äktenskap upplöses,skaU makaraas egendom fördelas mellan dem genom bodelning. Bodelning behövsdock ej, om makaraa har endast enskild egendom och ingen av dem begär att fåöverta bostad eller bohag frän den andra maken. Andra avdelningen Äktenskaps ingående och upplösning 1§ Den som är fär inle ingå äktenskap utan tiUstånd av länsstyrelseni det län där han eller hon har sitt hemvist. 2 § Den som harförklarats omyndig eller enligt domstolens beslut skall Prop. 1986/87: 1 förbli omyndig även efter uppnådd myndighetsålder får inte ingå äktenskap Om förmyndaren inte lämnar sitt samtycke, fär domstolenpå ansökan av den omyndige tillåta äktenskapet. 3 § Äktenskap får inte ingås mellan dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon. Halvsyskon får inte ingå äktenskap med varandraulan tiUstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 4 § Den som är gift får inte så länge äktenskapet består ingå nytt äkten skap. 1 §Äktenskap får inle ingås innan del har prövats om något hinder finns mot äktenskapet. Denna prövning skall göras i den församling inom svens ka kyrkan där kvinnan eller mannen är kyrkobokförd eller, om de inte är kyrkobokförda här i landet, i den församling där någon av dem vistas. Hindersprövningen skall begäras av kvinnan ochmannen gemensamt hos pastorsämbetet i församlingen. 2 §Den som varken är eller skall vara kyrkobokförd här i landet skall vid hindersprövningen visa upp ett intyg av utländsk myndighet om sin behö righet att ingå äktenskapet, om ett sådant intyg kan anskaffas. Om det fordras lillstånd eUer samtycke tUläktenskapet, skaU bevis om tillståndet eller samtycket visas upp vidhindersprövningen. 3 §Kvinnan och mannen skall vid hindersprövningen skriftiigen försäk ra på heder och samvete alt de inte är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller helsyskon. Har de inte tillstånd tUl äktenskapet, skall deras försäkran ocksä avse att de inle är halvsyskon. De som begär hindersprövning skall pä heder ochsamvete skriftiigen uppge om de har ingått äktenskap. Den som tidigarehar ingått äktenskap skaU styrka atl äktenskapet har bhvit upplöst, om dettainte framgår av folkbokföringen eller av intyg frän utländsk myndighet. 4 §Finner pastorsämbetet att det inte finns något hinder mot äktenska pet, skall ämbetet pä begäran av kvinnan och mannen utförda intyg om detta. 1 § Äktenskap ingås genom vigseli närvaro av släktingar eller andra vittnen. 2 § Vid vigseln skall kvinnan ochmannen vara närvarande. De skall var för sig på fråga avvigselförrättaren ge till känna att de samtycker lill äktenskapet.Vigselförrättaren skall därefter förklara att de är makar. Hardet inte gått till så som anges i första stycket eller var vigselförrät- Prop. 1986/87: 1 tåren inte behörig att förrätta vigseln, är förrättningenogiltig som vigsel. En förrättning som enligt andra stycket är ogiltigsom vigsel fär godkännas av regeringen, om del finns synnerliga skäl. Ärendetfår las upp endast på ansökan av kvinnan eller mannen eller, när någon av demhar avlidit, av arvingar till den avlidne. 3 § Behörig atl vara vigselförrättare är 1. präst i , 2. präst eller annanbefattningshavare i ett annat trossamfund, om regeringen har medgett samfundetvigselrätt och har utfärdat ett intyg om prästens ellerbefattningshavarens behörighet, 3. lagfaren domare i tingsrätt,eller 4. den som harförordnat lill vigsetförrättare. 4 § Till vigsel inom får kvinnan och mannen välja den präst inom kyrkan som de själva önskaroch som är villig atl viga. De har rätt lill vigsel i en församling som någonav dem liUhör. 5 § Innan vigsel förrättas skallvigselförrättaren förvissa sig om att hindersprövning har skett inom fyramånader före den planerade vigseln och att inget hinder har framkommit. Ulanintyg om hindersprövningen får vigseln förrättas endast av en präst som Qänstgöri den församling där hindersprövningen har gjorts. 6 § Vid vigsel gäller i övrigt 1. föreskriftema i kyrkohandboken eller andraföreskrifter för , om vigseln förrättas av en präst i den kyrkan, 2. ordning som gäller inom annattrossamfund, om vigseln förrättas av en präst eller någon annan i etl sådantsamfund, 3. föreskrifter som meddelas avregeringen för andra fall. 7 §Vigselförrättaren skall genast lämna makarna etl bevis om vigseln. Regeringen får meddela föreskrifter om i vilka fall särskilt protokoll skall föras över vigslar. 1 § Är makaraa ense om attäktenskapet skaU upplösas, har de rätt till äktenskapsskiUnad. Denna skaUföregås av betänketid, om båda makama begär det eller om någon av dem varaktigtbor tillsammans med etl eget barn som står under hans eller hennesvårdnad. 2 § VUl endast en av makarna attäktenskapet skall upplösas, har han eller hon rätt till äktenskapsskillnadefter betänkelid. 3 § Betänketiden inleds närmakama gemensamt ansöker om äktenskapsskiUnad eUer när den ena makens ansökanom äktenskapsskUlnad delges den andra maken. Har betänketiden löpt , skaU dom på äktenskapsskiUnad meddelas om någon av makaraa begärdel. Har någon sådan dom inte begärts inom ett är från betänketidens börian, är frågan omäktenskapsskillnad förfallen. Avvisas talan om äk- Prop. 1986/87: 1tenskapsskillnad eller avskrivs målet, upphör betänketiden. 4 § Om makama lever åtskildasedan minst tvä år, har var och en av dem rätt till äktenskapsskillnad utanföregående betänketid. 5 § Om äktenskapet har ingåttstrots atl makama är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller ärhelsyskon, har var och en av makaraa rätt till äktenskapsskillnad ulanföregående betänketid. Detsamma gäller om äktenskapet har ingåtts trots altnågon av makarna redan var gift och del tidigare äktenskapet inte har bUvitupplöst. Föreligger tvegifte, har var och en av makama i deltidigare äktenskapet rätt atl få detta upplöst genom äktenskapsskillnad ulanföregående betänketid. I fall som avses i första stycket kan talan omäktenskapsskiUnad även föras av aUmän åklagare. 1 §Makama skaU, var och en efter sin förmåga, bidra till del underhåll som behövs för alt deras gemensamma och personliga behov skaU tUlgo- doses. OmunderhäU tUl bam finns bestämmelser i . 2 § Om det som den ena maken skaUbidra med inte räcker tiU för hans eller hennes personliga behov eller för debetalningar som han eller hon annars ombesörier för famUjens underhäU, skallden andra maken skjuta till de pengar som behövs. 3 § Del som den ena maken medtillämpning av 1 och 2 §§ har lämnat tiU den andra maken för dennes personligabehov är dennes egendom. 4 § Kan den ena maken på grand avsjukdom eller frånvaro inte själv sköta sina angelägenheter och fattas detmedel för familjens underhåll, får den andra maken i behövlig omfattning lyftaden sjuka eUer bortavarande makens inkomst och avkastningen av dennes egendomsamt kvittera ut banktiUgodohavanden och andra penningmedel. Detta gäller dockej, om samlevnaden meUan makama har upphört eUer om det finns fullmäktig, förmyndareeUer god man för den sjuka eller bortavarande maken. Rättshandling som avses i första stycket ärbindande för den sjuka eUer bortavarande maken även om medlen inte behövdes förfamiljens underhåll, såvida tredje man varken insåg eller borde ha insett attbehovet inte förelåg. 5 §Om den ena maken försummar sin underhåUsskyldighet, får domsto len ålägga honom eller henne att betala underhållsbidrag tUl den andra maken. 6 § Om makarna intevaraktigt bor tillsammans, skaU den ena maken . 1986/87: 1 fullgöra sin underhållsskyldighet genom att betala underhållsbidrag till den 7 § Efter äktenskapsskillnad svarar varie make för sin försörining. Om den ena maken behöver bidrag till sitt underhållunder en övergångslid, har han eller hon rätt atl fä underhållsbidrag av denandra maken efter vad som är skäligt med hänsyn till dennes förmåga och övrigaomständigheter. Har den ena maken svårigheter att försöria sigsjälv sedan etl långvarigt äktenskap har upplösts eller finns det andrasynnerliga skäl, har han eller hon rätt tUl underhållsbidrag av den andra makenför längre lid än som anges i andra stycket. 8 § Underhällsbidrag efteräktenskapsskUlnad skall lämnas fortlöpande. Finns det särskUda skäl, färdomstolen dock bestämma att bidraget skall betalas med etl engångsbelopp. 9 § Talan om alt underhållsbidragskall fastställas får inte bifallas för längre lid tillbaka än före dendag då talan väcktes, om inte den bidragsskyldige medger det. 10 §Rätten att kräva ut ett fastställt underhällsbidrag upphör efter den förfallodag som urspmngligen gällde. Har utmätning för underhållsbidraget skett före dentidpunkt som anges i första stycket eller har den bidragsskyldige försatts ikonkurs på grand av en ansökan som har gjorts , fårbetalning för fordringen även därefter las ul ur den utmätta egendomen ellererhåUas i konkursen. Har ansökan om förordnande av god man enligtackordslagen (1970:847) gjorts före den tidpunkt som anges i första stycket,fär underhällsbidraget krävas ut från del att verkan avförordnandet om god man förföll eUer, när förhandhng om offentiigt ackord harföljt, ackordsfrågan avgjordes. Om ackord kommer tiU stånd, får fordringenkrävas ut från det att ackordet skulle ha fullgjorts.