prop · GA0313 · 1986-12-31 00:00:00 — Oavsett om prästgården uthyres till präst eller annanhyresgäst är det viktigt att hyresförhållandet inte medför besittningsskydd föratt prästgården skall kunna vara tillgänglig för ny innehavare avprästtjänsten. När en präst som har tjänstebostad avgår med pensionerhåller han flyttningsersättning vid avflyttning från tjänstebostaden genom s.k.skälig-hetsbeslut från med stöd av en arbetsgivarventili de allmänna bestämmelserna om flyttningsersättning. SKPF förutsätter attsådan flyttningsersättning i stället skall komma att utgå till dem som efterden väljer att flytta från tjänstebostaden. Detta innebär intenågon merkostnad, eftersom det endast är fråga om en tidigareläggning avflyttning, vilken annars skulle ske vid pensionsavgången. 2.2.2 Beslut om att tillhandahålla prästbostad Förslaget att pastoratet avgör om prästbostad skalltillhandahållas tillstyrks av , iLuleå, stiflsnämnderna i Slrängnäs, och , samt kyrkokamerala förening. Enligt den allmänt accepterade kommunala självbestämmanderättenbör resp. kyrkoråd få tillfälle att mot bakgrund av sina lokala förutsättningaroch erfarenheter göra avvägningen av fördelar och nackdelar med tjänstebostadssystemetsavskaffande och beredas möjlighet att genom lokal överenskommelse lösa detuppkomna problemet på ett sådant sätt att det gagnar församlingen ochförsamlingslivet. För detta talar också den omständigheten att kostnadsansvaretalltid ligger på pastoratet. Förslaget avstyrks av i ,i samt stiflsnämnderna i , ochHärnösand. Tjänstebostadssystemet bör behållas i stift med storaglesbygdsområden. Vidare bör rätten att befria pastoratet från skyldigheten atthålla tjänstebostad delegeras till . Samma uppfattning har i länoch sliflsnämnden i . i , som oreserverat har tillstyrktförslaget att avskaffa tjänstebostadssystemet, anser att bör kunnabesluta om att behålla tjänstebostadsskyldigheten för de pastorat som begärdet. i , som inte heller motsatt sig att tjänstebostadssyste met avskaffas, föreslår en annan skyldighet för vissa pastorat, nämligen att jqq landsortspastorat åläggs att på lämpligt sätt biträdaprästen med att skaffa Prop. 1986/87:13 hyresbostad av lämplig storlek. i har i fråga om villkoren föruthyrning av bostad yttrat: För att undvika omotiverade skillnader i hyressättningenmellan olika pastorat bör stiftsnämnden även, om tjänstebostadssystemetavskaffas, ges möjlighet att fastställa hyresvillkor och hyra för bostad åtpräst. 2.2.3 Åtgärder beträffande prästgårdar som ärtjänstebostäder I promemorian diskuteras olika tänkbara åtgärderbeträffande en prästgård på vilken tjänstebostad är anvisad och somföljaktligen blir löneboställe. I denna fråga har följande remissinstanseryttrat sig: , kammarkollegiet, länsstyrelserna iSkaraborgs, och , domkapitlen i , ochVästerås, stiftsnämnderna i , , , , ,, , och , landsarkivel i samt SKPF. I yttrandena diskuteras intressen som bostadsbehovet,kyrkoförvaltningen och kulturminnesvården, och om dessa intressen skulle kunnamotivera en avvikelse från lagens avkastningskrav samt slutligen hurkostnaderna för att tillgodose dessa intressen skulle kunna bäras. Behov att tillhandahålla bostäder förförsamlingsprästerliga tjänsteinnehavare kommer troligen att finnas i någonutsträckning även -oberoende av upplåtelsesystemets utformning. Av mångaskäl - bl.a. historiska, pastorala, praktiska och antikvariska - bedömerkollegiet det vara till fördel om man därvid i första hand undersökermöjligheterna att utnyttja den prästgård som redan är anordnad, även om skälskulle kunna anföras mot en sådan ordning. Står exempelvis valet mellan å enasidan en rationell och på ekonomiskt försvarlig investering i enbefintlig prästgård och å den andra sidan nybyggnad av en villa istandardutförande, är det enligt kollegiets mening inte självklart att ennybyggnad är att föredra, ens från ekonomisk synpunkt. Någon konflikt med 14 § LFKJbehöver avde skäl som anförts i promemorian inte heller uppstå, om bostadenhyrs ut till en präst. I sammanhanget bör emellertid följande uppmärksammas. Tillhandahållande av bostad åt församlingspräst torde bUvanligast i landsbygdspastoraten där det normalt inte finns någon hyresmarknad.Därtill kommer att vakansläget på de församlingsprästerliga tjänsterna främstdrabbar glesbygdspastoraten. Bostadsfrågan kommer därför att bli ett led irekryteringsprocessen med tänkbara negativa konsekvenser. Polarisering mellanlandsbygds- och tätortspastorat kan bli en sådan följd. Med hänsyn tillrekryteringssituationen kan exempelvis glesbygds/landsbygdspastorat tvingasmedge alltför förmånliga hyresvillkor, hålla en betydande överstandard ibostaden eller ge andra typer av förmåner för att locka en sökande ellerbehålla sin tjänsteinnehavare. Sådana förhållanden missgynnar dessa pastoratsom får en tyngre ekonomisk börda att bära såväl i förhållande tilltätortspastoraten som i absoluta tal. Förmåner som avses här kan dessutom kommai strid mot gällande kommunalrättsliga principer. Motbakgrund av bl. a. de olägenheter som följer med utrymmen för allmänheten i omedelbar anslutning till en familjebostad - ett förhållande iq. som varit en inte obetydlig del av kritiken mot tjänstebostadssystemet-torde Prop. 1986/87' 13 promemorieförslaget om utnyttjande av överskjutande utrymmen i en prästgårdsbyggnad i allmänhet vara mindre lämpligt, särskilt iden mån det går ut över kritiserade förhållanden. Skulle prästgården inte erbjudas som bostad åt enförsamlingspräst, är en försäljning regelmässigt att föredra från ekonomisksynpunkt framför en hyresupplåtelse till annan person. i anser däremot att sammaavkastningskrav som för övriga löneboställen måste ställas på f. d.prästgårdar, även när de behålls som bostad. I övrigt delar stiftsnämndenkollegiets bedömning av de hinder som kan finnas mot att behålla en prästgårdför andra ändamål än som bostad: De prästgårdar som inte skall anvisas som bostad åt prästtorde i första hand komma att säljas om inte särskilda kulturhistoriska ellermiljömässiga värden föranleder att de behålles i allmän ägo eller de behövs sompastorsexpedition eller församlingslokal. Att behålla dem och hyra ut dem tillannan person än präst är inte motiverat av ekonomiska skäl. När prästgårdarnablir löneboställen måste ställas samma krav på avkastning som förlöneboställena i övrigt. Detta gäller även prästgårdar som i fortsättningenbebos av präst såvida inte särskilda övergångsregler för hyressättningenmeddelas. Såväl praktiska som ekonomiska svårigheter uppstår för pastoraten atthyra ut prästgård eller disponera den på annat sätt när den inte bebos av prästom den skall kunna vara tillgänglig när präst på nytt vill utnyttja den.Alternativa användningssätt försvåras av byggnadernas planlösning och storleksamt medför som regel dryga ombyggnadskostnader. Inte desto mindre brukarprästgårdar vara attraktiva försäljningsobjekt. har erfarenheten att prästgårdar som blivitövertaliga på grund av pastoratsreglering eller att pastoratet befriats frånskyldigheten att hålla tjänstebostad dels inte har givit pastoraten inkomstersom motsvarat utgifterna dels blivit eftersatta i underhåll så att de vidsenare försäljning betingat lägre pris än normalt. I allmänhet bör avyttringske så snart prästgård inte längre skall upplåtas till präst. i gör en liknande bedömning; I förslaget sägs att försäljning kan bli aktuell först isista hand sedan alla möjligheter till upplåtelse med hyresrätt uttömts. erfarenhet är det dock ytterligt svårt att uppnå ensschablonavkastningen vid förvaltningen av fastigheter som är taxerade som annanfastighet. vill därför i första hand förorda en avyttring avdessa fastigheter förutsatt att de inte behövs för att över huvud taget klararekryteringen av präster eller tillgodose behovet av lokaler förpastorsexpedition och tjänsterum. i ansluter sig till uppfattningen attekonomiska överväganden kommer att leda till försäljning av de förutvarande tjänsteboställena: Flertalet prästgårdar är gamla och för stora somenfamiljsbostäder. Under hållskostnaderna jämte årliga driftskostnaderna överstiger regelmässigt vad som kan anses vara en rimlig hyra för en familjebostad. Därav följer att möjligheterna för pastoraten att behålla och hyra ut överblivna prästgårdar på ett ekonomiskt försvarbart sätt blir starkt begränsade. Försäljning av prästgårdarna torde därför ligga närmast till hands såvida pastoratet i fråga inte har behov av fastigheten för annat ändamål än som bostadsfastighet. 1 de fall då pastorsexpedition jämte arkiv firiiis inrymdai prästgårdarna Prop. 1986/87:13 måste givetvis värdet av att kunna behålladessa lokaler tas med i beslutsunderlaget. i uppmärksammar ytterligare ett hinderför en fortsatt användning som bostad, nämligen besittningsskyddet; Det undandrar sig bedömande om det verkligenär realistiskt att tro, att pastorat skall kunna tillhandahålla för förhyrningbostäder åt församlingspräster utan garanti för att få dem uthyrda till dessa.Om t. ex. en tjänsteinnehavare valt att själv anskaffa bostad och en avpastoratet tillhandahållen bostad i stället fått uthyras till annan hyresgäst,torde denne inte vilja avvara sitt besittningsskydd vilket kan få till effekt,att vid byte på tjänsten kanske pastoratets bostad inte är disponibel för nästatjänsteinnehavare, som kan vilja ianspråkta den. Att som , då prästgårdtemporärt inte uttnyttjas som tjänstebostad utan uthyrs som bostad till annanän tjänsteinnehavaren, få hyresnämndens godkännande av att det normala bisittnings-skyddetför hyresgäst inte skall gälla, torde när tjänstebostadssystemet blir avskaffatinte bli lika lätt. Särskilt kan det verka stötande att, om annan pastorats-eller församlingsanställd hyrt bostaden, dennes rätt ovillkorligt skall vikaför nytillträdande präst. i påpekar att bostadsbehovet imånga pastorat kan komma att förmå dessa att bortse från avkastningskravet: Pastorat i glesbygdsområden utan egentlig bostadsmarknadkommer sannolikt att vilja kunna erbjuda prästen bostad inte bara urrekryteringssynpunkt utan även för att möjliggöra för prästen att bo inom sitttjänstgöringsområde. Det ligger då nära till hands att locka med en "finprästgård till låg hyra". Pastorat kan frestas bortse frånavkastningskravet för att tillgodose ett i och för sig angeläget önskemål omatt få präst till församlingen. När en prästgård upphör att vara tjänstebostad övergår dentill att bli löneboställe. Det måste klarläggas huruvida samma avkastningskravefter ett avskaffande av tjänstebostadssystemet skall gälla för dessaprästgårdar som för övrig boställsegendom. kan annars såsom tillsynsmyndighet överpastoratens förvaltning av dessa bostäder hamna i ett olyckligtmotsatsförhållande till pastoraten. i berör i sitt yttrande prästgårdarnasanvändning också för pastoratsförvaltningen: I detta sammanhang framhåller , vilken dyrbarinvestering det kan bli för pastorat att - vid försäljning av prästgårdtjänstebostad, som också omfattar pastorsexpedition med arkiv - ordna expeditions- och arkivlokaler i nya utrymmen. Härtill kommer osäkerheten om dimensione ringen av nya lokaler, eftersom statsmakterna ännu inte tagit ställning till frågan om ändrat huvudmannaskap för folkbokföringen. anser också följande böra påpekas. Sedan prästgård övergivits som tjänstebostad men innen den hunnit försäljas och innan i vart fall nytt arkiv ordnats (själva pastorsexpeditionen kan ha centraliserats och förlagts till befinthg expedition utan tillräckliga arkivutrymmen) det enligt arkivmyndigheternas uttalande i konkret ärende inte är en god lösning att ha kvar arkivalier i ett obebott och oeldat hus. Olägenheten att särskilt i glesbygdspastorat ha kvar pastorsex pedition i en i övrigt "övergiven" prästgård med expeditionen endast bemannad någon eller talar emot tjänstebostadssyste- 103 mets avveckling enligt ovan i denna pastoratstyp. En kyrkobokföringsin- Prop. 1986/87:13 spektör har i sin årsredogörelse till ifrågasattlämpligheten av att hyra ut en bostad med pastorsexpedition till annan änpräst. Särskilt på landsbygden är ofta pastorsexpeditionerna medanknutna arkiv inrymda i prästgårdarna. För landsortsförsamlingar har för vissaområden antytts att inemot av expeditionerna finnes i prästgårdar. I defall präster skulle komma att flytta ut ur dessa prästgårdar ställs pastorateni fråga inför kravet att bygga nya expeditioner med författningsenligaarkivrum. Säkerhetskraven på dessa arkivrum måste ställas högt med enbrandsäkerhet motsvarande kraven för brandteknisk klass A 120 eller i vissafall A 240 beroende på fastighetens konstruktion etc. Detta kan komma attmedföra behov av kostsamma ny- eller ombyggnader av arkivrum på många orter.Arkiven måste förvaras på betryggande sätt, oåtkomligt för obehöriga, vilket ärsärskilt att pointera, då det här rör sig om högst integritetskänsligtmaterial. Pastor måste utan tidsutdräkt kunna ha tillgång till uppgifter urarkivmaterialet. Det är således ej acceptabelt att arkivhandlingarna förvaras ibyggnader som står tomma och obevakade eller uthyrda till privatpersoner utananknytning till pastorsämbetet. Många remissinstanser framhåller att kulturminnesvårdensintressen måste beaktas när man överväger hur man skall förfara med enförutvarande tjänstebostad. Det är angeläget att den nu förestående reformen inte tillåtsrasera de positiva värden som ligger hos prästgården som sådan och i dessfunktion för bygden och kyrkan. Mot den bakgrunden finns det starka skäl att verka för attprästgårdarna behålles i kyrklig ägo och att de även fortsättningsvis börbehålla sin gamla funktion, även om man avskaffar det nuvarande tjänstebostadstvånget.Som framhålles i promemorian äger många prästgårdar ett stort kulturhistorisktvärde. Det är i och för sig fullt möjligt att även fortsättningsvis geprästgårdarna erforderligt legalt skydd, t. ex. genom byggnadsminnesförklaringvid eventuell försäljning. vill RAÄ och SHMM emellertid understrykaatt förutsättningarna för bevarande och vård är avsevärt gynnsammare om de fårhålla sin gamla funktion. Härtill kommer det värde som ligger i att en oftamånghundraårig boställstradition alltjämt kan hållas levande. - Deallmänkulturella aspekterna på prästgården som levande funktion i bygden harberörts tidigare. Det traditionella systemet med prästen boende i socknen ellerinom pastoratet utgör vidare en viktig grund för den vardagliga kontakt medkyrkorna, som följer av prästens ansvar för kyrkobyggnaden och de kyrkligainventarierna. Det är således enligt RAÄ och SHMM:s mening angeläget att refomering-enav tjänstebostadssystemet förenas med lämpliga stimulansåtgärder -1, ex.subventionerad hyressättning - med syfte att bevara prästgårdarna som levandemiljöer. Det är också angeläget att prästgårdarna får bli kvar i kyrklig ägoäven i de fall de ej längre kan fungera som prästbostad. Liknande uppfattningar framförs av länsslyrelserna iSkaraborgs och . i redogör närmare för hurdet legala Prop. 1986/87:13 skyddet för kulturhistoriskt värdefullaprästgårdar kan anordnas: Vid ett avskaffande av tjänstebostadssystemet kansvårigheter uppstå att klara skyddet för dessa prästgårdar. Om de inte försäljsutan övergår till löneboställen, blir det inga svårigheter. Om de däremotförsäljs, kan särskilda skyddsbestämmelser med stöd av allmän lag meddelasendast för dem som uppfyller kraven för byggnadsminnen. I och för sig gäller juäven för övriga byggnader egenskapskraven enligt bl.a. 38 § byggnadsstadgan(1959:612), som gäller byggnaders yttre utformning m. m. och det föreliggerkrav på byggnadslov för de flesta åtgärder. För de kulturhistoriskt värdefullaprästgårdarna eller kulturhistoriskt intressanta löneboställena är det docklämpligast att de krav som sålunda kan ställas kommer till den byggandeskännedom i förväg genom att särskilda skyddsbestämmelser har meddelats. Enligtnuvarande byggnadslagstiftning kan detta ske genom att stadsplan eller byggnadsplanmed skyddsbestämmelserna fastställs för varje område. Enligt det till lagrådetremitterade förslaget till ny plan- och bygglag (PBL) måste skyddsbestämmelsermeddelas, för områden med detaljplan, i planbestämmelserna och, för andraområden, genom områdesbestämmelser enligt lagförslagets 4 kap. 13 §. Om tjänstebostadssystemet avskaffas, kan det således bliett omfattande arbete med att införa skyddsbestämmelser för byggnaderna. Detkan dock knappast vara realistiskt att genom detaljplaner ellerområdesbestämmelser söka skydda alla intressanta f. d. prästgårdar i ettsammanhang. Praktiskt borde därför frågan kunna lösas genom att stiftsnämndenblir skyldig att göra en anmälan till eller samråda med , innan enförsäljning sker. Myndigheterna på plan- och byggnadslagstiftningens område gesdå behövligt rådrum att ta fram de särskilda skyddsbestämmelser som erfordras.Genom sådan anmälan eller sådant samråd får stiftsnämnden också upplysning omvilka krav som kan komma att ställas vid ev. byggnadslovsprövning. Sådanaupplysningar torde stiftsnämnden vara skyldig enligt jordbalken att lämna enköpare. I flera yttranden konstateras att prästgårdarskulturhistoriska värde kan förorsaka pastoraten kostnader, antingen de säljseller behålls i kyrklig ägo. Förslag lämnas om kompensation till pastoraten fördessa kostnader t.ex. genom lägre krav på avkastning eller genom någon form avsolidarisk fördelning på alla pastorat. Om prästgård representerar ett kulturhistoriskt värde isig eller i sin miljö, uppstår problem av skilda slag. Bl.a. kan man intebortse från det ansvar som kyrkan ändå måste anses ha i sig för sådanabyggnader och särskilt för dem som del i en kyrkomiljö. Därtill kommer attköpeskillingen vid försäljning vid ev. restriktioner för byggnadens framtidautformning och nyttjande påverkas negativt och försäljningsmedlen kan då inteförslå till uppförande av annat bostadshus eller bekostande av pastorsexpedition. På grund av bestämmelserna i lagen och förordningen omförvaltning av kyrklig jord har prästgårdarna ett bättre kultur- och miljöskydd än byggna der i privat ägo. Detta förhållande kan dock inte få innebära att samtliga kulturellt eller miljömässigt intressanta prästgårdar behålls i kyrkans ägo. Pastoraten kan inte ensamma ta på sig det ekonomiska ansvaret för 105 bevarande av prästgårdar som inte behövs som prästbostadeller för annat Prop. 1986/87:13 kyrkligt ändamål. Vid försäljning kanstiftsnämnden, som har skett i några fall, inskriva skyddsbestämmelser iköpekontraktet men dylika villkor har inget egentligt värde, eftersom köpareninte är bunden härav. i har samma uppfattning. Stiflsnämnderna i Göleborg och föreslår att tidigareprästgårdar skall undantas från den särskilda kyrkoavgift som pastoraten skallbetala enligt 14 § lagen (1970:940) om kyrkliga kostnader. Om tjänstebostadstvånget slopas övergår prästgårdarna tillatt bli löneboställen. Flera av de gamla prästgårdarna är kulturelltvärdefulla. Det är ofta kostsamt att underhålla dem. Pastoraten bör därförmedges befrielse från kravet på att inbetala särskild kyrkoavgift för denförutvarande prästgården, som förvandlats till löneboställe. Om pastoratet av olika anledningar inte anser sig kunnabehålla prästgård såsom löneboställe och denna kanske inte är tillräckligtvärdefull för att förklaras som byggnadsminne men ändå är skyddsvärd, blir detsvårt att skapa garantier för fortsatt bevarande i ny ägares hand. Med hänsynhärtill är det önskvärt att den ekonomiska bördan av att behålla och vårdabostället underlättas så att pastoratet inte tillgriper försäljning förränandra alternativ undersökts. Därför bör man t.ex. överväga att inte beräknasärskild kyrkoavgift på löneboställe som varit prästgård. Stiflsnämnderna i och föreslår åtgärderför att underlätta för pastoraten att behålla sina f. d. tjänstebostäder fördet ursprungliga ändamålet. För att en rad ur kulturell synpunkt värdefullaprästgårdar skall kunna bevaras i glesbygd torde en form av specialregleringböra komma till stånd. Man kan t.ex. tänka sig att de antikvariskamyndigheterna i samråd med taxeringsmyndighet genom klassning åstadkommer ettsystem som knyts till rabatterad hyra för den enskilde för att han eller honmed sin familj bebor ett kulturhus. Rabatten bör pastorat och samfäUighet fägöra avdrag för vid beräkning av förräntning av pastoratets kapitalplaceringar.Ett dylikt system skulle innebära att glesbygdens kulturellt värdefullaprästgårdar delvis belastade kyrkofonden och sålunda utgjorde ett led i densolidaritet mellan ekonomiskt starka och svaga pastorat, som kyrkofonden äravsedd att befrämja. Med hänsyn till behovet av att dels bibehålla prästgårdarav kulturminnesskäl dels tillhandahålla bostad åt prästen särskilt iglesbygdsförsamlingar för att församlingsverksamheten skall fungeratillfredsställande, bör pastoraten ges hjälp till kostnaderna för attvidmakthålla prästgårdar som bostäder till präster. Eftersom dessa kostnaderinte enligt stiftsnämndens mening självklart är sådana som präster ochpastorat skall bära skulle de prästgårdar som efter ovannämnda inventeringbedöms böra finnas kvar kunna upplåtas som fri bostad förenad med viss tjänst och finafisieras genomatt kyrkofonden Prop. 1986/87:13 betalar ut ett bidrag motsvarande en skälighyra för prästgården/bostaden. Prästen kommer därvid att bli beskattad för fribostadsförmån, vilket torde motsvara en rimlig hyressättning enligt de reglersom f. n. finns. , som finner sistnämnda förslag mycketintressant, vill gärna framhålla vikten av att förutsättningarna för en sådanlösning närmare undersöks trots kyrkofondens ekonomi och svårigheter att höjaden allmänna kyrkoavgiften. SKPF framför förslag i samma riktning: Enligt promemorian skall pastoraten fortsättningsvis eftertjänstebostadssystemets upphävande kunna erbjuda pastoratets präster bostad omdet ligger i pastoratets intresse med hänsyn till möjligheten att rekryterapräster eller med hänsyn till önskemål om att prästen skall bo på en viss ort.De nämnda reglerna om att löneboställen skall förvaltas på ekonomisktbästa sätt kan enligt SKPF;s mening utgöra hinder för en hyressättningbeträffande sådana bostäder, som kan göra det attraktivt för prästerna att antaett erbjudande om sådan bostad. Enligt SKPF;s mening bör bestämmelserna omförvaltning av löneboställen som används för att bereda bostad åt präster somtjänstgör i pastoratet medge avsteg från kravet på maximal ekonomisk avkastningav egendomen. Detta kan ske genom uttryckligt undantag i lagen om förvaltningav kyrklig jord med avseende på detta slag av löneboställen eller genommotivuttalanden, som klargör att en upplåtelse som bostad åt en i pastoratettjänstgörande präst, vore i överensstämmelse med avkastningskravet enligtlagen, även om den ekonomiska avkastningen i form av hyresintäkter btir lägreän om egendomen utnyttjats på annat sätt. 1 promemorian diskuteras bl. a. behovet av att bibehållaprästgårdar av kulturminnesskäl. På vissa orter finns också behov av atttillhandahålla bostad åt prästen för att församlingsverksamheten skall fungeratillfredställande. Det har också konstaterats i promemorian attupplåtelsevillkoren bör vara sådana att prästerna kan tänkas acceptera dem.Behovet av sådana bostadsupplåtelser är mycket skiftande. Kostnaderna för attvidmakthålla prästgårdar som bostäder åt präster i pastoraten av dessa två skälbör enligt SKPF:s mening inte bäras av vare sig prästerna eller pastoraten. promemorian omtalade prästgårdsinventeringen skulle kunna leda fram till ettvisst antal prästgårdar som behöver bevaras av sådana skäl. Enligt SKPF;smening skulle dessa prästgårdar kunna upplåtas som fri bostad förenad med vissangiven tjänst och med för hela kyrkan gemensam finansiering genom attkyrkofonden betalar ut ett bidrag som motsvarar marknadshyran för bostaden. Detbör därvid kunna ankomma på kyrkans centralstyrelse att pröva om sådanersättning för fri hyresupplåtelse skall utgå, eftersom centralstyrelsen ifortsättningen skall svara för vissa beslut om bidrag från kyrkofonden. 2.2.4 Användning av ersättning från försäljning av en f. d.tjänstebostad