prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Angående frågan hur avlalssystemet rörandeäktenskapsförord bör vara utformat delar inte tingsrätten till fullofamiljelagssakkunnigas farhågor beträffande svårigheterna att"genomskåda" konstruktionen med giftorältsgods och enskild egendom.Om familjelagssakkunnigas förslag genomförs slopas visserligenvederlagsreglerna och reglerna om vårdnadsplikt beträffande giftorättsgods.Oavsett vilken terminologi som används kommer emellertid fortfarande delförhållandel atl viss egendom ska ingå i en framtida bodelning att i en delfall ha betydelse redan under äktenskapets bestånd, exempelvis då del gällerminskning genom gåva av giftorättsgods före äktenskapsskillnad.Tingsrätten menar att den nuvarande terminologin har praktiska fördelar justgenom sin "etikettkaraktär", men utesluter inte attfamiljelagssakkunnigas förslag i denna del skulle kunna vara pedagogisktriktigt genom all den föreslagna lagtexten direkt leder tanken fram motbodelningen. Det är möjligt att nuvarande system är svårförståeligt och att etttydligare uttryckssätt därför skulle vara motiverat. I likhet med familjelagssakkunniga ansertingsrätten alt övertaganderätl och rådighetsinskränkningar avseende bostad ochbohag bör gälla oavsett vad makarna kan ha avtalat om egendomen och hur den skabehandlas vid en framtida bodelning. Enligl tingsrättens mening bör dock dessaegendomskategorier begränsas och preciseras. Vad gäller frågan om givares och lestatorsföreskrifter om att egendom ska vara mottagares enskilda kan tingsrätten intedela familjelagssakkunnigas uppfattning. Enligt tingsrätten bör parternavarken under äktenskapets bestånd eller vid bodelning kunna genom avtalåsidosätta sådana föreskrifter. Tingsrätten finner visserligen de skäl somfamiljelagssakkunniga anfört för en jämkningsmöjlighet bestickande, men menarändå att den föreslagna bestämmelsen på etl slötande sätt skulle strida molbevekelsegranderna för en givare eller testator. Med hänsyn till bestämmelsen i 36 § avtalslagenfinner tingsrätten vad som anförts beträffande jämkning av äktenskapsförord som tämligen okon- Iroversielll. Det kan synas onödigt med ett nytt lagrum om en tillämplig bestämmelse redan finns. Tingsrätten stannar emellertid för att det till undvikande av tveksamhet kan vara lämpligt atl såsom familjelagssakkun niga föreslagit införa en jämkningsregel i 12 kap. . Tings- rätlen tillstyrker förslaget om avskaffande av vederlagsreglerna och vård- nadsphklen. I följd av en sådan ändring måste även motsvarande boskill- nadsgrander tas bort. Även förslaget om rätt till jämkning i konkursfallel tillstyrkes av tingsrätten. Ej heller denna boskillnadsgrand behöver bibe hållas. Liksom familjelagssakkunniga är tingsrätten av den uppfattningen atl det ursprangliga syftet med boskillnadsinstilutet spelar en under ordnad roll. Tingsrätten befarar atl institutet istället numera huvudsakligen används för atl undandra skatt och för alt omintetgöra borgenärers möjlig- 198 hetatt erhålla en rättmätig betalning. Atergångsregler och bestämmelser Prop.1986/87: 1 om eftergiftsansvar utgör inle tillräckligt skydd mol otillbörligtbegagnande av boskillnadsinstitutet. De skäl som må finnas för en förtidabodelning får enligt tingsrättens åsikt vika för nyssnämnda nackdelar.Tingsrätten anser således att avtal om förtida bodelning över huvud taget intebör tillåtas under äktenskapets bestånd såvida inte detta står inför sinupplösning. Tingsrätten tillstyrker därför endast såtillvida förslaget attbodelning genom avtal ska få ske när mål om äktenskapsskillnad anhängiggjorts.För det fall möjligheterna till förtida bodelning bibehålls och utökas menartingsrätten, i likhet med familjelagssakkunniga, att den bodelade egendomen avpraktiska hänsyn bör ingå i eventuell senare bodelning såvida inte denekonomiska gemenskapen upplösts genom äktenskapsförord. Såvitt avser gåva och andra överföringartillstyrker tingsrätten familjelagssakkunnigas förslag. Tingsrätten menarockså i likhet med familjelagssakkunniga alt äktenskapsförordet ifortsättningen kan reserveras för avtal om egendomsordningen. Beträffande avtal om bodelning delar tingsrättenuppfattningen atl borgenärer vars fordringsanspråk uppkommit efter denavgörande tidpunkten för bodelningen även fortsättningsvis bör få slå tillbakaför andra makens bodelningsanspräk. Rörande makes eftergiftsansvar sägerfamiljelagssakkunniga inte så myckel om vilken praktisk betydelse dessabestämmelser har. Det hade varit intressant att vela i vilken utsträckningeffekten härav främst måste anses vara av förebyggande karaktär eller om makesgälds-ansvar ofta utkrävs. Det förefaller enligt tingsrättens mening i vartfall onödigt att en borgenär skulle behöva gå omvägen över konkurs ellerackord, varför bestämmelsen i 13 kap. 14 § , såsom familjelagssakkunnigaföreslår, bör bibehållas. Tingsrätten har ingen erinran motfamiljelagssakkunnigas synpunkter beträffande tidsbegränsning. Vad gäller frågan vilken egendom som ska ingå ibodelningen respektive hållas utanför densamma anser tingsrätten det varatämligen självklart alt bestämmelsen om undantagande av egendom uteslutande förpersonligt bruk bör kvarstå. Atl försöka tillskapa en familjerättshgbestämmelse beträffande s.k. personliga rättigheter vore i det närmasteogörligt eller i vart fall olämpligt. För denna typ av rättigheter bör somfamiljelagssakkunniga föreslagit gällande bestämmelser för varie slag varautslagsgivande. Tingsrätten har redan tidigare uttalat alt den inle anser altmakar ens i en bodelningssituation bör tillerkännas befogenhet atl genom avtalåsidosätta givares eller testators föreskrift alt viss egendom ska varaenskild. Däremot tillstyrker tingsrätten förslaget alt makar genom avtal vidbodelning ska kunna jämka elt äktenskapsförord, därvid del får ankomma pä makarnasjälva alt ha eftergiftsreglerna i åtanke. Vad familjelagssakkunniga i dettasammanhang anfört om domstolens bedömning av jämkningens betydelse för makesborgenärer vid tvångsmässig jämkning inger emellertid tingsrätten farhågor. Avförklarliga skäl blir denna uppgift besvärlig, ibland rent av omöjlig. Angåendeföravtal om bodelning delar tingsrätten familjelagssakkunni- 199 gassynpunkter utom såtillvida som tingsrätten ifrågasätter det föreslagna Prop. 1986/87: 1 skriftlighetskravet. Även en muntlig överenskommelse är ju eltavlat och i dessa fall berörs dessutom inte tredje man. : Ingen erinran. 6.3.3Jämkning av äktenskapsförord m. m. Kollegiet anser del ej vara motiverat att införaden föreslagna jämkningsregeln i , eftersom en sådanlagstadgad jämkningsrätt med säkerhet skulle uppmuntra till onödiga processer.För det fåtal ytterlighetsfall där regeln är nödvändig är det tillräckligt mednuvarande reglering i avtalslagen. Kollegiet avstyrker därför förslaget i dennadel. 6.3.5Gåvor och andra överföringar Utredningens förslag att gåvor mellan äkta makar ejlängre för sin giltighet skall kräva äktenskapsförord som registreras hostingsrätten och kungörs innebär en kraftig beskärning av det allmännas insyn igåvotransaklioner mellan makar. Kollegiet är enligt arvsskattelagengranskningsmyndighet vad gäller arvs- och gåvoskatt och för det allmännastalan i överrätt i sädana mål. Ett genomförande av utredningens förslag allslopa den obligatoriska registreringen skulle avsevärt försvåra delta arbeteoch med säkerhet leda lill elt kraftigt ökat skattesvinn. Kollegiet avstyrkerdärför förslagel och förordar alt gällande rätt bibehålls i detta hänseende. Förslaget att gåva mellan makar skall kräva registreringför att kunna åberopas mot givarens borgenärer tillstyrks.Kronofogdemyndigheterna har regelmässigt elt stort behov av information om engäldenär. I utsökningsbalken har nämligen kronofogdemyndigheterna ålagts enundersökningsplikt som innebär att myndigheten t. ex. från register skallförsöka få information om gäldenären och förmögenhetstransaklioner som rördenne. RSV anser det vara nödvändigt altkronofogdemyndigheterna får information om gåvor från äktenskapsregistret.Verket menar därvidlag atl äklenskapsregislret utan särskild förfråganomedelbart skall meddela kronofogdemyndighet där givaren har sitt hemvist omregistrerad gåva. Den föratsätta övergången frän en hantering avregislret till ett datoriserat redovisningssystem torde underlättakommunikationen mellan registret och kronofogdemyndigheterna. av fast egendom eller tomträtt omfattas inteav regisireringskravet i andra stycket. Med anledning av utredningens uttalande(sid 338 y) alt sådan information ändå kan tas in i äktenskapsregistret ellerdet register man för ändamålet vill tillskapa, måste framhållas nödvändighetenför borgenärerna all sådan registrering verkligen komer atl ske. Delta börkomma till uttryck i som inle bör undanta sådan egendom pädet sätt som gjorts i utredningsförslaget. ,juridiska fakidtetsnämnden: Prop. 1986/87: 1 Vid sin diskussion av olika problem angående avtalmellan makar (bel. 6 kap.) berör de sakkunniga inledningsvis utformningen avett äktenskapsförord om egendomsordningen (s. 221). Härvid kommer desakkunniga in på den inledningsvis ovan berörda frågan om användningen avtermen giftorätt. Nuvarande möjligheter alt ingå äktenskapsförord om att egendomskall vara enskild eller giflorättsgods innebär som de sakkunniga påpekar atlman påverkar utgången av bodelningen. Enligl de sakkunniga är emeUertidtillvägagångssättet "en abstrakt konslraktion", som kan vara svår attgenomskåda. Del vore bättre om avtalet enligt lagens ordalydelse gick ul på detväsentliga för den enskilde, nämligen hur egendomen skall behandlas vid denekonomiska uppgörelsen. kan hålla med om just denna synpunktmen vill ändå framhålla den pedagogiska nyttan av ett bibehållande av termengiftorätt och giftorättsgods. Båda synpunkterna borde kunna tillgodoses genomen tydlig avfaltning av lagreglerna. tillstyrker förslag attrådighetsinskränkningar i makes rätt atl förfoga över sin egendom inte längreskall anknytas till skiljelinjen mellan giftorättsgods och enskild egendom utanbero på om den aklueUa egendomen är gemensam bostad eller bohag (se s. 222).Den närmare utformningen av förslagen framgår av 7 kap. 2-4 §§ (jfr s. 321 ff). Nämnden sätter här ett par mindre frågetecken. Enligt 2 §skall makes samtycke inle behövas för överlåtelse av sådant bohag som Qänaruteslutande till makens personliga brak. Frågan är om denna punkt erfordras,eftersom bohag enligt definitionen i första paragrafen enbart omfattar möblerm. m. som är avsedda för familjens brak. (Om en bestämmelse medtages kan detsamtidigt ifrågasättas varför termen familjens brak i första paragrafen ersattsav tal om personligt bruk i andra paragrafen). -instämmer iatt samtycke bör lämnas av den andra maken personligen, även om han är omyndig;emellertid kan det ifrågasättas om samtycket inte bör lämnas såväl av makenpersonligen som av förmyndaren. - I fråga om 4 § kan det kanske sältas ettfrågetecken för nödvändigheten av atl som grand för ogilligförklaring avuthyrning av bostad uppställa elt krav på att uthyrningen skall vara tillförfång för den andre maken. Eftersom bostad definitionsmässigl används sommakarnas gemensamma hem kan det förefalla som om förfång för andra maken alltidbör föreligga vid en uthyrning av bostaden ulan hans eller hennes samtycke. De sakkunniga föreslår vidare en regel (12 kap. 4 §äktenskapsbalken) om all villkor i äktenskapsförord skall kunna jämkas vidoskälighel på grander vilka alldeles hämtas från 36 § avtalslagen. är något tveksam till om det ärlämpligt att just beträffande äktenskapsförord, som skall gälla ,införa en regel, kopierad på 36 § avtalslagen. (Nämnden återkommer nedan tiUfrågan om ogiltighel av familjerältsliga avtal). Om en regel införs om jämkningav äktenskapsförord aktualiseras samspelet mellan en sådan Prop. 1986/87: 1jämkningsregel och den allmänna möjligheten att tillämpa en skevdelnings-regelvid bodelningen (se förslaget till 12 kap. 2 § ). De sakkunnigager här uttryck för uppfattningen (s. 224 och s. 394), att det i första handbör bli aktueUl med jämkning enligt den allmänna möjligheten all jämka vidbodelning. Först om ulfaUet därmed inte blir tillfredsställande skullejämkning av äktenskapsförordet enligt den särskilda regeln därom bli aktuell.Fakultetsnämnden vill i sammanhanget påpeka, alt frågan om ordningen för tillämpningenav de tvä jämkningsmöjligheterna i rättegång kommer alt bero på hur talan försav den make som anser sig missgynnad. Om han eller hon accepterar giltighetenav äktenskapsförordet och ändå kräver jämkning av bodelningen, blirnaturligtvis tillämpningen av den aUmänna skevningensregeln aktuell. Om sammamake emellertid i rättegång skulle framställa enbart ett yrkande om jämkning aväktenskapsförordet, blir domstolen enligt 17 kap. 3 § bundenav detta yrkande, och någon möjlighet att direkt jämka bodelningsresullatetkommer inte all finnas i samma rättegång ulan särskilt yrkande därom. Skullemaken, vilket säkert kan vara ett realistiskt faU, åberopa båda de aktuellagranderna , är det enligt fakultetsnämndens mening naturligt all iförsta hand (och alltså i motsats till vad de sakkunniga antagit) pröva fråganom äktenskapsförordets giltighet eller jämkning, eftersom det oskäligaslutresultatet orsaksmässigt kan tänkas bero helt pä äktenskapsförordet. kan liUslyrka atl reglerna omboskillnad avskaffas och ersätts med den föreslagna möjligheten enligt 9 kap. 2§ 2 st utgår för makarna, om de är ense, alt förrättabodelning även under äktenskapels bestånd ulan att mål om äktenskapsskillnadpågår, men efter skriftlig anmälan till rätten. (Se s. 225 ff.). Det kanvisserligen förefalla någol tveksamt om rättsverkan av en sådan bodelning underäktenskapet bör vara, atl egendom, som tilläggs vardera maken, även ifortsättningen kommer alt omfattas av giftorältsanspråk, dvs. automatiskt ingåi en framtida ytterligare bodelning. Som framgår av de sakkunnigas motiveringkommer denna utformning av regeln att medföra, atl möjligheten till bodelningunder äktenskapets bestånd kommer atl fungera som elt sätt att regleraäganderättsförhållandena mellan makarna. vill inte bestridaatl elt sådant behov kan föreligga, liksom att det därför ocksä kan varalämpligt alt låta giftorältsgemenskapen fortsätta efter bodelning, om inle makarnagenom äktenskapsförord bestämmer att egendom skall bli enskild. Vid sin behandling av gåvor och andra överföringarmellan makar (avd 6.3.5) föreslår de sakkunniga lill en börian avskaffande av tre nuvarande bestämmelser i 8 kap. , nämligen 3 § om besparingsöver föring, 6 § om ersättning för biträde i andre makens förvärvsverksamhet och 7 § om godtagande av redovisning för förvaltning av avkastning av andre makens egendom. - Som skäl för avskaffande av regeln om bespa ringsöverföring anförs att makarna genom de föreslagna reglerna om bo- 202 delningunder äktenskapet får möjlighet alt göra en motsvarande uQämning Prop. 1986/87:1 meUan sig som den, vilken en besparingsöverföring kan åstadkomma. Emellertidär en bodelning, som skall avse all makarnas egendom, en betydligt meraomfattande och besvärlig operation än upprättande av en handling ombesparingsöverföring av löpande inkomster. Det angivna skälet är därförknappast tillräckligt för förslaget om bestämmelsens avskaffande. - Som skälför upphävande av 6 § har de sakkunniga anfört risken för motsatsslut tillandra fall, dvs. all skälig ersättning aldrig skulle kunna utgå om make utförtarbete för andre makens räkning utan samband med dennes förvärvsverksamhet.Fakultetsnämnden kan acceptera detta som etl tillräckligt skäl för regelnsavskaffande, även om frågan om omfattningen av makes rätt lill ersättning förarbete ät den andra är invecklad och nämnden knappast kan förbehållslöst skrivaunder på de sakkunnigas mening (s. 230), att make bör kunna få ersättning t.ex.för vård av andre maken under dennes sjukdom sä snart han på grund häravavstått från självständig förvärvsverksamhet. - 7 § om redovisning avavkastning torde sä ytterligt sällan komma till praktisk användning, att regelnbör kunna upphävas; motsvarande grandsats bör kunna tillämpas även utanlagstöd. I speciaimotiveringen (s. 335 O föreslår desakkunniga upphävande av ytteriigare en regel i 8 kap. ,nämligen bevisbörderegeln i 4 § om atl makarna måste visa alt vissrättshandling inte haft gåvokaraklär och därför krävt äktenskapsförord för atträttshandlingen skall få verka gentemot makes borgenärer. Som skäl anförs attdet vid tvist med borgenärer bör kunna prövas fritt vilken karaktär elt avtalhar. Emellertid måste man här skilja mellan tvä frågor, dels utredning om vilkafaktiska förhållanden som föreligger, dels frågan om den rättsligaklassificeringen av samma förhållanden. Bevisbörderegeln kan ha stor praktiskbetydelse vid tvekan om de faktiska förhållandena, vilka kan ligga ganska långttillbaka i tiden; däremot bör den rättsliga klassificeringen naturiigtvis skeefter en fri bedömning. Med denna innebörd fyUer bevisbörderegeln enligtfakultetsnämndens mening ett praktiskt behov. Den föratan kan del varatveksamt hur bevisbördan bör läggas. Regeln bör därför finnas kvar. Vad så angår gåvor mellan makar föreslår desakkunniga en ny reglering enligt vilken gåvas giltighet mellan makarna i princip beror på de allmänna reglerna gåvolag som gåvas verkan gentemot givarma kens borgenärer blir beroende av registrering av gåvan. som de sakkunniga framhåller (s. 231), att gällande reglering har den fördelen alt systemet är enkelt och klart och ger givarens borgenärer etl tillfredsställan de skydd, pekar de sakkunniga på den svagheten i nuvarande syslem, atl makarna felaktigt kan förbise att en transaktion mellan dem har gåvokarak tär och därför underiåler alt upprätta äktenskapsförord. Detta kan leda till obillighet , om det då fastslälles att rättshandlingen är ogiltig även mellan makarna. kan instämma i dessa omdömen. Emellertid förefaller det nu föreslagna systemet atl bli mera invecklat än del nuvarande, något som i och för sig får betraktas som en nackdel. det nya systemet kanmedföra risk för felbedömningar, l.ex. 1986/87: 1 felaktigt tror att en gåvaär i gåvolagens mening åtminstone gällande i deras inbördes förhållande,eftersom man antar att tradition har skett av de lösa sakervarav gåvan bestätt. Med tanke härpå har de sakkunniga (se 8 kap. 1§ 1 st förslaget till äktenskapsbalk) föreslagit, att makar även för gåvans obligationsrättsligagiltighet skall kunna få till stånd en friviUig registrering, menen sådan registrering kan komma att underiålas i fall då den bort företagas.Vad makarnas inbördes förhållanden angår kan det dessutom diskuterasom del inte är lämpligt att ha ett skärpt formkrav i förhållande tillgåvolagens allmänna regel för att utfästelse om gåva skall vara giltig; detkan vara en större risk för oöverlagda gåvor mellan makar än vad som gällerparter i allmänhet. Sammanfattningsvis betvivlar fakultetsnämndendärför atl de sakkunnigas förslag till ändrade regler om gåva mellan makarverkligen innebär någon förbättring i förhåUande till nuläget. Någrasynpunkter kan tilläggas ang. de speciella fall då gåva mellan makar avser sådan egendom för vilken det finns regler om registrering pä annat håU i lagstiftningen, nämligen beträffande/örvärv av skepp, skepps bygge och andel däri eller av inmutningsrätt och rätt till utmål (se sjölagen resp. gruvlagen och bel. s. 233). De sakkunniga tycks ha uppfattningen, att reglering av gåvor mellan makar får anses vara uttömmande i dessa fall, dvs. gåva av dessa speciella typer av egendom skulle kunna få verkan mot givarens borgenärer genom äkten skapsförord även ulan registrering enligt den särskilda lagstiftningen. Emellertid måste enligt de sakkunniga ett val för framliden träffas mellan de båda systemen. (Se även s. 340 f). De sakkunniga förordar atl special reglerna får en exklusiv tillämpning, dvs. registering enligt reglerna i äk tenskapsbalken om gåva mellan makar skall inle behöva äga ram. gör det tillägget till de sakkunnigas resonemang, att det knappast är självklart, atl registrering uteslutande bör ske i endera av de två möjliga systemen. Otvivelaktigt har detta en förenklande funktion för makarna och skapar också klarhet om förhållandena för den händelse registrering någonstädes skett innan konkurs eller utmätning aktualiseras. De borgenärer som innan exekution är aktuell vill följa makarnas ekono miska förhållanden eller skaffa sig en särskild uppfattning därom kan emellertid tänkas tillhöra något olika kategorier. kanske en bor genär är intresserad av om makar allmänt sett har genomfört transaktioner sig emellan ulan alt borgenären känner tiU alt en make äger ett skepp. I andra fall kan en borgenär vara medveten om den speciella tillgängen och intressera sig just för denna utan tanke på makarnas mellanhavanden i övrigt. Ur denna synpunkt framstår det inte som omotiverat om gåvan får verkan mot givarmakens borgenärer först genom registrering både enligt äktenskapsrättsliga reglerna och enligt lagstiftningen om speciell egendom. Ifråga om gåva av fast egendom föreslår de sakkunniga en speciallös ning genom en regel om att lagfartsansökan skall medföra skydd för make mot givarmakens borgenärer; de ahmänna reglerna om registrering av gåva 204 mellan makar skall alltsåinte tillämpas. Detta är naturligtvis ett mera Prop. 1986/87: 1 praktisktfall än de diskuterade om skepp och utmål m. m. Fakuhetsnämndenkonstaterar blott, att den föreslagna regleringen för fast egendom är ettullryck för vad som redan sagts om att det föreslagna systemet för gåvor mellanmakar totalt setl är mera komplicerat än gällande regler. Som redan framgått har de sakkunniga föreslagit(under 6.3.6), att gåvor mellan makar inte längre skall ske i form aväktenskapsförord utan alt detta senare begrepp skall förbehållas avtal omegendomsordningen. I etl färskt rättsfall (NJA 1981 s. 528, som torde hapublicerats för sent för att bli omnämnt i betänkandet) har högsta domstolenfunnit, atl ett äktenskapsförord om gåva kan få giltighet, även om det genomfelaktig hantering av tingsrätten aldrig blivit publicerat; den formellaskillnaden beträffande äktenskapsförord med och ulan gåva har därigenom blivitmindre betydelsefull. Inle desto mindre kan det i enlighet med de sakkunnigastankegång vara skäl att klart skilja mellan de två typema av rättshandling,särskilt därför alt borgenärerna annars kan förbise att gåva mellan makarskett, om den inte särskilt angivits i ett föreliggande äktenskapsförord.Fakulletsnämnden tror därför atl det kan vara en förbättring attterminologiskt klarare skilja mellan äktenskapsförord om egendomsordningen ochgåva mellan makar. Detta gäller oavsett om man i övrigt godtar de sakkunnigasförslag om gåvor mellan makar eller ej. Iett avsnitt (6.3.7) angående avtal om bodelningen diskuterar de sak kunniga energiskt och förQänslfullt regler om eftergift vid bodelning med tanke på särskilt borgenärernas skydd. Härunder föreslås (s. 241 och 10 kap. 7 § ) att makarna vid bodelningen skaU kunna enas om att enskild egendom skall ingå i denna; delsamma skaU gälla rätt till egen pension p. g. a. försäkring. har inga invändningar mot förslaget i den mån det ger makarna själva möjlighet all vid bodelning en överenskomma att sådan egendom som blivit enskild genom ett tidigare äktenskapsförord skall kunna dras in i bodelningen. (Av lagtexten bör dock framgå atl motsvarande möjlighet bör gälla vid bodelning efter ena makens död.) Mera diskutabelt är emellertid att regeln gjorts tillämplig även på fall då egendomen är enskild p.g.a. föreskrift av tredje man vid gåva eller testamente till förmån för ena maken. De sakkunnigas uppfatt ning hänger samman med atl 12 kap. 4 § om jämkning av äktenskapsförord enligt en oskälighetsbedömning gjorts tillämplig även på sädana föreskrifter ("annan rättshandling" enligt lagrummet) avtredje man genom vilka egendom gjorts till makes enskilda. (Se bet.