prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — Återlånen bör, i motsats lill vad som gäller, inrymmas i den nuangivna kvoten. Bestämmelserna omkrediters löptid innehåller ocksä den s. k. gyllene bankregeln, somfinns i nu gällande bestämmelser. Regeln tar sikte på nödvändigheten av enviss balans vad gäller tiden för in- och uflåning och den ska gälla vidall slags kreditgivning. Bestämmelsen anger att en bank för att hålla enbetryggande likviditet och soliditet måste iaktta stor restriktivitet med bunden kreditgivning. En banks möjlighetatt beviQa bundna lån hänger samman med likviditetsfrågan. Eftersom krediter iväsentlig utsträckning är en placering av inlåningsmedel har krediterna inteansetts böra vara bundna i större utsträckning än vad som gäller för inlåningsmedlen.Utvecklingen har medfört atl de medel som sätts in på traditionellabankräkningar är bundnapå annat sätl än att uttagsprovisioner kan utkrävas i en del fall. har vid sidan av denna inlåningäven andra inlåningsformertillkommit. Bl.a. harspecialinlåningen ökal markant och nya instrument, t. ex.bankcertifikat, har tillkommit. Bankerna har ettnaturligt inlresse av att värna om sin likviditet. Bankinspektionens tillsynöver bankerna spelar också en viklig roll som en garanti för en rikligtillämpning av paragrafen. Mol bakgrund härav och i syfte att inte tyngalagstiftningen med detaQbestämmelser anser jag det inte nödvändigl alt behållade särskilda regler i nuvarande paragrafer som rör ålerbelalningslid,amortering och förbehåll om förtida uppsägning vid bunden långivning. Det ärinle heller nödvändigt med hänsyn flll den särskilda balansregel somflnns i paragrafen. När banken ger etl bundet lån bör, , amortering och förbehåll om förtida uppsägning, hänsyntas till den totala bilden av bankens bundna långivning och inte lillvarje individuellt lån. Även om reglerna om bundna lån bör gälla som huvudregel bör bankerna ges möjlighetatt göra vissa avvikelser. Således bör en faslställd återbetalningstidsom med ett eller överstiger dennu lillåtna maximitiden lillålas. Med undantag förbalansregeln bör bestämmelserna inte vara tillämpliga på lån som helt eller delvis garanteras av stat eller kommun. Avsikten med de nya bestämmelserna är inte att skapaökade möjligheter för bankerna till bunden kreditgivning. Syftet är i slället attreglerna skall ge en ökadflexibilitet vid bestämmande av de villkor som skall gälla vid den bundna kredilgivningen. Hur långtbankerna kan sträcka sig skall bedömasmol bakgrund av den grundläggande regeln atl balans alltid skall rådamellan bankens lotala in- och utlåning. Prop.1986/87: 12 3.13 Etablering av filialer Mitt förslag: Svenska bankaktiebolag ges möjlighet atl,efler sårskilt tillstånd, öppna filialer i utlandet. Filialerna behandlas som valutautlänningar. Bankföreningensförslag: Överensstämmer i princip med mitt förslag (bil. 6 avsnitt 6.1). Remissinstanserna:Samtliga inslanser utom i (LO),flilstyrker förslaget (bil. 6 avsnitt 6.2-6.19). Bakgrunden till mitt förslag Den nuvarande banklagstiftningen förutsätier att svenskbank kan driva verksamhel vid avdelningskontor endast inom landel. Trots att det inte finns någotuttryckligt förbud mot det, har filialbildning ulomlands anseits utesluten. Enfilial är inte någon självständig juridisk person utan kan formelll likställasmed ett avdelningskontor. Vanligen får filialen en mer självständigförvaltning. I tilläggsdirektiv (Dir 1980:58) lill banklagsutredningen uttalades att del, med hänsyn tilleffektiviteten i bankverksamheten ochtill möjligheterna för bankinspektionen att få insyn i verksamhelen, kunde flnnas skäl att öppna möjlighet till etablering utomlands av fliialer. Utredningens översyn skulle begränsas tillSveriges intema reglering av frågan.Banklagsutredningen flck sedan genom nya tilläggsdirektiv (Dir 1981:46)i uppdrag att allmänt pröva förutsättningarna för utländska banker atl etablera sig i . Prövningenskulle avse om etablering skulle fåförekomma i form av dotterbanker, filialer och avdelningskontor. (Dir 1983:38) övertogvissa av banklagsutredningens uppgifter. Kommittén borde enligt sina direklivinte överväga en sådan ändring avbanklagarna som möjliggjorde etablering av filialer här i landet eller utomlands. Frågan omfilialetablering i , s. k. ingående etablering, behandlades också i prop. 1984/85; 191 med förslag omutländska banketableringar iSverige. Därvid uttalades att det inte framkommit något som gav anledning all ändra den i sistnämnda direktiv redovisade inställningen till fliial sometableringsform. framhåller alt de invändningar som förtsfram mot tanken på filialbildning utomlands, s. k. ulgående elablering, inte är av denarten att de molsvaras av verkliga problem. Enligt föreningensbedömning bör Prop. 1986/87: 12 eventuella problem med filialetablering gå att lösarelativt enkelt. Föreningen understryker att många länder acceplerarfilialetablering även om de egna bankerna inte har motsvarande möjlighel iSverige. Enligt föreningens uppfattning kan utgående filialer etableras ochsom valuiainlänningar fungera på ett tillfredsställande sätt inom ramen förvalularegleringen. nämner flera fördelar med utgående fllialetablering, bl.a. skapasflexibilitet vid bankernas ullandsetableringar, överföring av kapital krävs iregel inte och kapitalförsörjningen på verksamhetsorlen blir billigare. Vidareblir den svenska banklagens regler tillämpliga på fliialer och dessakommer att stå under bankinspektionens tillsyn. Skälen för mittförslag: I de lidigare nämnda direkliven för kreditmarknadskommitténkonstaterades att filialerna måste få status som valutautlänningar för attde avsedda fördelarna skulle kunna uppnås. Del ansågs då inle möjligt attåstadkomma en lillfredsställande valulapolitisk kontroll av filialernas verksamhet. I silt yttrandeöver framställning tillstyrkte fullmäktige i riksbank(bil. 6 avsnill 6.5) förslaget atl svenska banker skall beredas möjlighet attöppna fliialer utomlands. En förutsättning för detla angavs vara attfilialerna kan rymmas inom valutaregleringen på ett sätt som tillfredsställerriksbankens krav pä kontroll. förklarade sig beredd alt utreda dessa frågornärmare. Riksbankensutredning om bankfllialer utomlands har fortskridit så långt attfullmäktige kunnat ta ställning i frågan om bankfilialer bör behandlas somvaluiainlänningar eller valutautlänningar (se bil. Enligt nu gällande deflnitioni valutaförordningen (1959:264) skulle en svensk banks fliial i utlandet, såsom en del av enjuridisk person vars slyrelse har sitt sätei , vara valutainlänning. Samtliga dess transaktioner med valutautlänningarskulle därmed i princip bli beroende av tillstånd från , medan dess transaktioner med andravaluiainlänningar skulle falla ulanförvalularegleringen. En sådan ordning bedöms av innebära avsevärda nackdelar. Den lösning somriksbanken förordar innebär atlbankers fliialer i utlandet görs till valuiainlänningar. Därmed skulle de vara fria attutan särskilt tillstånd från bedriva samma verksamhel som bankernas utländska dotterbolag kanbedriva . Verksamhet riktad mot valuiainlänningar i skulle påmotsvarande sätl begränsas lillsådana transaktioner som dessa får göra med andra valutautlänningar. Utredningen gerenligt vid handen att bankfilialerna kan inpassas i det svenskaregelsystemet utan några större problem. Riksbanksfullmäktige föreslår i enframställning atl förslaget till bankrörelselag ulformas så att bankaktiebolag fårmöjlighet att öppna fliialer i utlandet. Om så sker föreslås att valutaförordningen ändras så attfilialerna definieras somvalutautlänningar. För egen del vill jag till en börjankonstatera att det torde råda bred enighet om att möjlighet tillfllialetablering utomlands skulle medföra flera fördelar. Filialbildning kan i många avseenden komma att underiälla för svenska banker att etablera sigutomlands och gynna verksamheten där. vissaländer är lagreglerna sådana, t. ex. när det gäller krav på kapitalbas /87: 12 vid betalningsförmedling saml in- och utlåning, atl det är enavsevärd fördel atl bedriva verksamhelen i filial i slället för i dotterbank. Iandra länder kan å andra sidan dotterbanker vara att föredra. Det är därför av stor betydelse att ha olika etableringsformer atttillgå. Vid filialetablering främjas dessutom insynen från de svenskamyndigheternas sida i bankernasutlandsverksamhet bl. a. eftersom en filial är en del av samma juridiska personsom den svenska banken. har avgörande valutapolitiska skäl ansellstala mot atl tillåta etablering av filialer. Genom utredning har det konstaterats att filialerna kanrymmas inom valutaregleringen och att de därvid bör behandlas somvalutautlänningar. Det flnns därmed inte längre något hinder motutgående fllialetablering. Mot denna bakgrundförordar jag att det i bankrörelselagen införs en bestämmelse som gör det möjligt försvenska bankaktiebolag att inrätta filialerutomlands. För en sådan elablering bör krävas särskilt tillstånd på samma sättsom gäller för bankaktiebolags förvärv av aktie eller andel i utländskt bankföretag. Som förutsättning förlillstånd bör gälla att ändamålelanses vara till nytta för bankväsendeteller det allmänna. Det ligger i sakens nalur att en bank som tillåts inrättafliial i utlandet skall ha fått tillstånd atl för egen ellerriksbankens räkning driva handel medutländska betalningsmedel och utländska fordringar, dvs. 1 mitt förslag till1 kap. bankrörelselagen finns gmndläggande regler om i vilka former bankverksamhet får bedrivas.I I kap. 4 § första stycket behandlas möjligheten för ell utländskt bankföretagall öppna represenlaiionskonlor här. Jagföreslår att bestämmelsen om fliialer får ingå som ett nytt andra styckei paragrafen. Förslaget innebäralt endasl bankaktiebolag ges möjlighet till filialetablering. Möjligheten försparbanker och föreningsbanker att förvärva aktier i utländska bankföretagövervägs av kreditmarknadskommittén. Jag flnnerdet nalurligl att filialetablering utomlands för dessa banker prövas i sambandmed frågan om aktieförvärv i sådana företag. Utöver en bestämmelse i bankrörelselagenav angivet innehåll krävs också en ändringi valutaförordningen för att en bankfilial skali anses vara valutautlänning ienlighet med vad förordar. Mot denna bakgrund har i enlighet med fullmäktiges hemställanupprättats ett förslag till ändringav 1 § andra stycket valutaförordningen. bör ges tillfälleatt la del av detta förslag. Förslaget bör därför fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 8. Det ankommer påregeringen att besluta om ändringen. 1 detta sammanhangvill jag också beröra den närliggande frågan om möjligheten för utländskabanker att etablera fliialer här i landet. Flera av remissinstanserna, bl.a.bankinspektionen, , kreditmarknadskommitténoch riksbanksfullmäktige (bil. 6) gör, i likhet med , denbedömningen att frågorna om ingående och ulgåendefllialelablering inte behöver lösas . Foreign Bankers Associationär av motsatt uppfattning. För egen del vill jag erinra om att vi helt nyligentillåtit utländska banker 202 atl etablera sig i i form av dotterbolag. Dessabanker beflnner sig i Prop. 1986/87: 12 inledningsskedet av sin verksamhet. Det saknas därförännu tillräckliga erfarenheter för att ompröva den avvisande inställning till ingående filialetableringsom redovisades i proposition 1984/85: 191 om ufländska banketableringar i . Jag vill ocksäerinra om alt andra länder, l.ex. och , lillåtil ulgående men inteingående fllialelablering. Ett skäl till allingående fllialelableringar inte tillåtits är alt viss myndighetsutövningöverlåtits till valutabankerna i samband med valutaregleringens tillämpning. Det har inte ansetts lämpligtmed en sådan delegation till utländskabankers filialer eflersom de utgör del av utländska juridiska personer. Även andra problem är förknippade medutländsk fllialetablering i Sverige.Det krävs därför ytteriigare underlag för en bedömning av denna fräga.Sålunda måste frågor av valuta- och kreditpolitisk arl samt frågan om hur tillsynen skall utformas belysas. Vidarekan underiag för ställningstagandekomma fram i del arbele som kreditmarknadskommittén bedriver rörandeutländskl delägande i svenska banker. 3.14 Ikraftträdande och övergångsbestämmelserm.m. Jag förordar all den nya lagstiftningen träder i kraft den1 . 3.14.2 Övergångsbestämmelser m. m. Regler om ikraftlrädande av de nya banklagarna samtövergångsbestämmelser till dem har samlats i en gemensam promulgationslag. Denna ordning har valtseftersom vissa bestämmelser i de nuvarande lagarna ersätts av bankrörelselagenmedan andra beslämmelser ersälts av den nya lagen för resp. bankkategori. Med en gemensampromulgationslag undviks oklarhet om vilkaäldre beslämmelser som skulle upphävas i resp. promulgationslag. Vidare ärflertalet övergångsbestämmelser gemensamma för de olika bankkategorierna. En samordning gör ocksåreglerna mer överskådliga. Promulgationslagenhar disponerats så all de bestämmelser som är gemensamma för två eller föralla tre bankkategorierna inleder lagen under . Därefter föQer debestämmelser som endast gäller enbankkategori under särskilda rubriker. Förslag lill promulgationslagar ochändringar i annan lagstiftning har lagls fram i promemorian Ds Fi 1985:15 Ny banklagstiftning - ikraftträdande m.m. Den benämns i del föQandepromemorian. Liksom ibankrörelselagen används ordet stadgar som en gemensam beteckning förbolagsordning, reglemente och stadgar. I promemorianföreslås föQdändringar i en rad andra lagar. De ändringar somavser skatteregler vid fusion behandlas inte i detta sammanhang ulan kommeralt tas upp . Övriga lagförslag behandlas här. I huvudsakär det fräga om redaktionella ändringar, dvs. hänvisningar änd ras tillatt avse nya lagrum och vissa ord byts ut. I sakligt hänseende görs 203 ändringar i fondkommissionslagen (1979:748), som innebäratt fondkom- Prop. 1986/87: 12 missionsbolagunder vissa fömtsättningar får förvärva och som pant ta emot egna akiier. I försäkringsrörelselagen (1982:713) införs regler somgör det möjligt för enlöntagarfondsstyrelse i allmänna pensionsfonden att utöva rösträtt för de aktier i ell visstförsäkringsaktiebolag som styrelsen förvaltar. Vidare ersätts lagen (1970:596)om förenklad aktiehantering av en ny lag med samma namn. Därvid ingårinte de bestämmelser som arbetats in ibankaktiebolagslagen och som tidigare förts in i aktiebolagslagen ochförsäkringsrörelselagen. Den nya lagen innehåller regler om saml om auktorisation avförvaltare och förvaltarregistrering. 1 enlighet med det anförda har inom finansdepartementetupprättats förslag till 1. bankrörelselag, 2. bankaktiebolagslag, 3. sparbankslag, 4. föreningsbankslag, 5. lag om införande avny banklagstiftning, 6. lag om förenkladaktiehantering, 7. lag om ändring ilagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar, 8. lag om ändring ilagen (1934:300) om sparbankernas säkerhetskassa, 9. lag om ändring ilagen (1947; 577) om statlig förmögenhetsskatt, 10. lag om ändring iföräldrabalken, 11. lag om ändring ilagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag alt driva försäkringsrörelse iSverige, 12. lag om ändring ilagen (1956:217) om vissa kreditinrättningars konkurs, 13. lag om ändring ilaxeringslagen (1956: 623), 14. lag om ändring i lagen(1967; 531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m., 15. lag om ändring ilagen (1968:576) om stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar, 16. lag om ändring ilagen (1970:599) om avdrag vid inkomsttaxeringen för avgifter till , 17. lag om ändring ikupongskattelagen (1970:624), 18. lag om ändring iackordslagen (1970:847), 19. lag om ändring ilagen (1972:262) om understödsföreningar, 20. lag om ändring ilagen (1973; 370) om arbetslöshetsförsäkring, 21. lag om ändring ilagen (1974:922) om kreditpolitiska medel, 22. lag om ändring iaktiefondslagen (1974:931), 23. lag om ändring iaktiebolagslagen (1975: 1385), 24. lag om ändring ilagen (1976:351) om styrelserepresentation för de anställda i akflebolag och ekonomiska föreningar, 204 25. lagom ändring i lagen (1976: 355) om styrelserepresentation för de Prop.1986/87: 12 anställda ibankinstitut och försäkringsbolag, 26. lagom ändring i konsumentkreditlagen (1977:981), 27. lagom ändring i fondkommissionslagen (1979: 748), 28. lagom ändring i lagen (1980: 2) om flnansbolag, 29. lagom ändring i försäkringsrörelselagen (1982: 713), 30. lagom ändring i lagen (1983: 1092) med reglemente för allmänna pensionsfonden, 31. lagom ändring i bulvanlagen (1985:277), 32. lagom ändring i lagen (1986; 436) om näringsförbud. Förslagen under 7,10, 12, 14, 18, 23, 26 och 31 har upprättats i samråd med chefen förjustitiedepartementet samt förslagen under 20 och 24 i samråd med chefen förarbetsmarknadsdepartementet. I den allmänna moliveringen (avsnitt 3.2) harjag lämnalen redogörelse för hur dennya banklagstiftningen har disponerats. 5.1 Förslaget tiil bankrörelseiag 1 kap. Allmänna bestämmelser Detta kapitel innehåller vissa allmänna bestämmelser somrör bankverksamhet. Sålunda finns här bestämmelser om bl.a. bankrörelse (2 §),om bankinspektionenstillsyn över bank (3 §) om användningen av ordet bank (5 §) samt ombanksekretess (6 §). Kapitlet motsvarar i huvudsak utredningens förslag flll bankrörelselag. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om den rörelse somen bank får driva samt vissa andra för banker gemensamma bestämmelser. Bestämmelser om hur enbank bildas och om dess organisation m. m. finns i bankaktiebolagslagen(1986:000), sparbankslagen (1986:000) och föreningsbankslagen (1986:000). Med bank förslås idenna lag bankaktiebolag, sparbank och föreningsbank (central föreningsbank och lokalföreningsbank). Med en banks sladgarförstås i denna lag bolagsordning för bankaktiebolag, reglemente försparbank och sladgar för föreningsbank. (Jfr1 § tredje stycket UBRL). Av paragrafensförsta stycke framgår all bankrörelselagen innehåller bestämmelser om denrörelse en bank fär driva saml vissa andra för banker gemensammabestämmelser. Med gemensamma bestämmelser avses sådana som rör rörelsen,redovisning, revision, skadestånd, bankens firma, tillsyn,registrering, straff och vite saml de allmänna beslämmelser som finns i dettakapilel. Av slycket föQer också alt beslämmelser om hur en bank bildas och omdess organisation m. m. finns för resp. bankkategori i de särskilda banklagarna. Bestämmelsernai denna lag är lill slora delar gemensamma för de tre 205 bankkategorierna.Det har därför funnits ett behov av att använda en Prop. 1986/87; 12 samlande beteckning dels på de olika bankerna delspå de regler (bolagsordning,reglemente eller stadgar) som skall upprättas för en bank i samband medbildandet (jft 2 kap. 3 § , 2 kap. 3 § SBL och 2 kap. 1 § FBL). Av andra slyckel föQer att med ordet bank idenna lag skall förstås bankaktiebolag, sparbank och föreningsbank. Omsärskilda regler gäller för någon avbankkaiegorierna eller för central eller lokal föreningsbank används dengängse beteckningen. Av tredje stycket föQer slutligen att med en banks stadgar skall förstås bolagsordningför bankaktiebolag, reglemente för sparbank och stadgar förföreningsbank. 2 § Med bankrörelse avses i denna lag verksamhet ivilken ingår inlåning frånallmänheten på sådan räkning som bank allmänt använder. ' Bankrörelse får,förutom av riksbank, drivas endast av bankaktiebolag,sparbanker och cenirala föreningsbanker, som har fåll regeringens lillstånd (oklroj) därtill. (Jfr1 § försia och andra styckena UBRL). Paragrafen överensstämmer i stort med 1 §första och andra styckena BL. Första stycketinnehåller den gällande definitionen av bankrörelse. Syftet med dennadefinition är bl. a. atl kunna förhindra andra än banker att driva den för banker mest kännetecknandeverksamheten, dvs. inlåning från allmänheten på räkning. Av 9 kap. 1 § framgåratt andra än banker som driver bankrörelse kan straffas. Genom att byggadefinitionen av bankrörelse bl.a. på uttrycket "sådan räkning som bank allmäntanvänder" är definitionen inle helt klargörande. Banklagsutredningenhar emellertid, med hänsyn främst till kreditmarknadskommilténs arbete, avstått från att föreslå enändring i definitionen. som kammarrätten i har påpekat,någon skarp gräns gentemoi annan kreditverksamhel inle skapas genom dennuvarande definitionen anser jag det vara mest ändamålsenligt att ta in denna i lageni avvaktan på resultatet av kommitténs övervägande i denna fråga. Avsikten ärinte att nuvarande gränsdragning mellan inlåning på bankräkningar och närliggande föreleelser skall ändras. I andra stycketanges vilka som får driva bankrörelse. Av de tre särskilda banklagarna framgår att ifortsättningen inte bara bankaktiebolagen utan även sparbankerna och decentrala föreningsbankerna skall ha regeringens tillstånd (oktroj) att drivabankrörelse. Enligt BL får även Jemkontoret, som ärett offentligrättsligt bolag i vilket järnbruken är delägare, drivabankrörelse. Dess huvuduppgift har varit atlgenom lån till delägarna och genom anslag eller på annat sätt i vetenskapligt,tekniskt eller kommersiellt hänseende understödja och främja den svenska järnhanteringen. Jemkontoret har även bedrivit egenlånerörelse med inlåning från allmänheten. Inlåningsverksamheten avslutades emellertid redan på 1960-talel och bolagethar därför inte tagits upp i bankrörelselagen bland dem som ges rätt attdriva bankrörelse. Deninlåning från egna medlemmar som förekommer hos HSB och 206 är, med hänsyn lill atl medlemmarnas föreningsflll- Prop.1986/87: 12 hörighei ulgör elt faktiskt villkor för deras deltagande iinlåningsverksam-helen, inte alt jämställa med bankrörelse. 3 § En bank skall stå under tillsyn av bankinspeklionen och vara regis trerad där. Om bankinspeklionenstillsyn över vissa stiftelser flnns bestämmelser i 7 kap. 17 §. (Jft I kap. 2 § UBAL, 1 kap. 2 § USBL samt Ikap. 3 § UFBL). Paragrafen motsvarar 3 §första stycket BL, 3 § första stycket SpL samt 5 § första stycket samt andrastycket första meningen JkL. I försia stycketföreskrivs att en bank skall stå under lillsyn av bankinspeklionen och vararegistrerad där. I gällande banklagstiftning används som benämning påbankinspektionen både tillsynsmyndigheten och registreringsmyndighelen. Dessabenämningar har genomgående ersatts med bankinspeklionen, som är den för helarikel centrala myndigheten med uppgifl alt ulöva lillsyn över bl. a. banker. Närmare bestämmelser ombankinspektionens tillsyn och befogenheter flnns i 7 kap. I 8 kap. flnnsbestämmelser om bankregister. 1 andra stycket erinrasom att del i 7 kap. 17 § finns bestämmelser om bankinspektionens tillsyn övervissa stiftelser. 4 § Etl utländskt bankförelag får endasl eftertillstånd av regeringen, driva verksamhet från konlor eller annal fast driftställe här i riket. Sådan verksamhet får inte omfalta inlånings- eller utlåningsrörelse. Ett bankaktiebolag fårefter tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,bankinspektionen inrätta filial i utlandet. Sådant tillstånd skall lämnas omändamålet kan anses vara lill nyttaför bankväsendet eller det allmänna. Bestämmelser om bankaktiebolags förvärv avaklie eller andel i utländskt bankföretag flnns i 2 kap. 6 § 1. (Jft 2 § UBRL). Paragrafen, vars förstastycke överensstämmer med 1 § Qärde stycket BL, reglerar den infördamöjligheten för utländska bankföretag atl här i landet öppnarepresentationskontor (se prop. 1973: 139). I andra stycket finns bestämmelserom bankaktiebolags möjlighet att inrätta filial ulomlands. Bankverksamhet ärexklusivt förbehållen svenska rättssubjekt. Ett ut ländskl bankföretag får alltså inte här i landet driva verksamhet som är att karaktärisera som bankrörelse enligt den definition som ges i 2 §, dvs. verksamhet i vilken ingår inlåning från allmänheten på bankräkning. Efter en lagändring som trädde i kraft (prop. 1984/85: 191, NU 35, rskr. 402) kan numera ett utländskt bankföretag, med regeringens tillstånd, öppna bankrörelse genom att bilda ett bankaktiebolag (jfr 3 kap. 3 § ). Andra former av utländska bankföretags elableringar i via fast driftställe prövas enligt denna paragraf (se prop.