prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Avsikten är emellertid baraatt klargöra att vissa spörsmål, vilka materiellt sett regleras iföräldrabalken, får bli föremål för interimistiska beslut inom ramen för etlmål om äktenskapsskillnad. Det bör väljas en sådan formulering av stycket, attden sålunda avsedda innebörden klart framgår. Med hänvisning till lagrådets nu anförda synpunkterföreslås all förevarande paragraf får följande avfaltning: "I mål om äktenskapsskillnad får domstolen,för tiden till dess att frågan har avgjorts genom dom som har vunnit lagakraft, på yrkande av någon av makarna 1. bestämma vem av makarna somskall ha rätt att bo kvar i makarnas gemensamma bostad, dock längst för tidentill dess att bodelning har skett, 2. förordna om skyldighet för denena maken att utge bidrag till den andra makens underhåll. I sådant mål får domstolen ocksä, för tiden tilldess att skillnadsfrågan har avförts genom dom som har vunnit laga kraft, påyrkande av någon av makarna förbjuda makarna att besöka varandra vid vite, sombestäms i pengar eller till fängelse i högst en månad. Elt beslut enligt första stycket får verkställasoch ett beslut enligt andra stycket blir gällande på samma sätt som en dom somhar vunnit laga kraft. Beslutet får dock när som helst ändras av domstolen. I mål om äktenskapsskillnad får domstolen dessutom,med tillämpning av bestämmelserna i . förordna om vad som skallgälla i fråga om vårdnad, umgänge och bidrag till barns underhåll för tidentill dess att sådan fråga har avgjorts genom dom som har vunnit lagakraft." Av motiveringen kan utläsas att regleringen i paragrafenavser endast Lagra et 14 kan ÄktR sådana fall da en make genom beslut av domstol enligt 7 § första stycket 1 ' ''" har berättigats att bo kvar i makai"nas gemensammabostad. Det sägs nämligen i anslutning till paragrafens första stycke attbestämmelserna motsvarar 15 kap. 11 § andra stycket tredje och Qärde meningarnaGB. Den åsyftade regleringen i GB ger klart vid handen att beslut av rätlenförutsätts. Vidare berörs i motiveringen till andra stycket i förevarandeparagraf endast beslut om rätt för make att bo kvar i bostaden; sådant beslutär enligt motiven tillräckligt som underlag för verkställighet. Den föreslagnaregleringen omfattar således inte fall då makarna, utan att domstolsbeslutföreligger, har avtalat om rätten att bo kvar. Ett förtydligande av första ochandra styckenas lagtext i här berört hänseende synes vara på sin plats. Även i vissa andra avseenden torderedaktionella jämkningar böra göras i lagtexten. Lagrådet får i enlighet med detanföfda föreslå alt paragrafen ges följande lydelse: "Den make som genom beslut avdomstol har berättigats att bo kvar i makarnas gemensamma bostad har rätt atlanvända även den andra makens bohag som finns i bostaden. Domstolen får dockbeträffande viss egendom bestämma annat. Avtal som sistnämnda make därefteringår med tredje man inskränker inte nylQanderätten lill bostaden ellerbohaget. Har den ena maken sålunda berättigatsatt bo kvar i bostaden, är den andra maken skyldig att genast flyttadärifrån." 10 och 11 §§ Av förevarande paragrafer behandlar 10 § formen förframställande av särskilt yrkande om dom på äktenskapsskillnad efter betänketidoch ger dessutom föreskrift av innebörd att ett av ena maken framställtsärskilt yrkande skall delges andra maken för yttrande; fall av denna typbenämns nedan under de här ifrågavarande paragraferna"belänketidsfall". Bestämmelsen i 11 § första stycketgäller makes rätt till dom för den händelse den andra maken - medsökande ellerensam kärande - återkallar sin talan eller uteblir frän förhandling. Atl märkaär alt denna bestämmelse har den vidaste räckvidden såvitt nu är i fråga: denär tillämplig i belänketidsfall och i alla övriga fall och gäller även detprocessuella förberedelsestadiet. I 11 § andra stycket har iremissförslaget upptagits en bestämmelse om utformningen av kallelser i detfall att särskilt yrkande om äktenskapsskillnad framställts; den därvidyrkande maken (som i och för sig kan vara svarande) skall då kallas tillförhandling vid påföljd all det särskilda yrkandet vid utevaro förfaller, ochmotparten skall kallas vid vite. Förslaget om rätt till dom iutevarofall är för skillnadsmålens del en nyhet som har goda skäl för sig. Sådan rätt föreligger redan enligt RB för disposiliva tvistemål, se 13 kap. 5 § och 44 kap. 2 och 4 §§, jfrför brotlmä- 339 len 20 kap. 9 S. Ytteriigare är att framhålla följande.Genom lagstiftning har redan för skillnadsmålen i 15 kap. 7 § andrastycket GB införts en svarandens rätt till dom för det fallet att kärandenåterkallar sin talan sedan betänketid börjat löpa; enligt remissförslaget skallen sådan svarandens rätt till dom efter kärandens återkallelse föreligga även ifall då betänketid inte erfordras. Remissförslaget innebär ytterligare denbetydelsefulla nyheten att kärandens utevaro från förhandling skall medförasamma rättsföljd svaranden får rätt att yrka dom. Denna utvidgning står igod samklang med en allmän grundsats som finns i RB, nämligen atträttsföljderna vid återkallelse och vid utevaro bör vara i princip desamma (seGärde m.fl.. Nya s. 139 och 629 f). Av betydelse är att i eltresonemang om de ifrågasatta lagändringarna redan inledningsvis fastslå att närdet gäller utevarofall från kärandens sida det i den gällande allmännaprocessrältsliga regleringen ansetts självklart att vid en svarandes yrkande omdom i anledning av kärandens utevaro inte skall gälla något krav på att sådantyrkande skall delges käranden innan dom kan beslutas. Med ett naturligt synsätthar lagstiftaren utgått från atl en kärandepart som har uteblivit frånförhandling får finna sig i att svarandeparten utnyttjar demotanfallsmöjligheler som lagen erbjuder. Och detta utan alt den uteblivnemåste underrättas om ett framställt motyrkande innan dom faller. Det haransetts atl en kärandepart genom sin självvalda utevaro har avsagt sig deträttsskydd som kommunikationsprincipen (rätten för en part att få kännedom ommotpartens processhandlingar) syftar till. Den sist angivna ordningenupprätthåller remissförslaget i 11 § första stycket andra meningen. Däruppställs inget krav på att en från förhandling utebliven kärande skallunderrättas om att svaranden krävt dom. Detta moment i remissförslaget liggersom nämnts i linje med gällande processrältsliga system: den som uteblirfår stå sitt kast för det fall att motparten med utnytQande av vad lagentillstädjer - gör motåtgärd i den uleblivnes frånvaro och delta ulan att denneblir underrättad om motåtgärden. Remissförslaget i nu angivetavseende föranleder inte någon saklig erinran, lät vara att lagrådet i detföljande förordar något annorlunda formell utformning av lagtexten. En helt annan bedömning måstelagrådet emellertid göra när del gäller remissförslagets processuella regleringav vad som förut benämnts betänketidsfallen. Såvitt gäller perioden varunderbetänketid löper föranleder dessa fall visserligen inga problem då följerdessa fall reglerna i förslagels 11 § första stycket och svaranden kan vidkärandens återkallelse eller utevaro från muntlig förberedelse yrka dom i måletoch därigenom hålla detta vid liv; en sak för sig är att svarandens yrkande idet skedet inte utgör särskilt yrkande i den mening som avses i förslagets 5kap. Såvitt gäller processkedet efterbetänketidens slut erbjuder detta skede - bedömt utifrån remissförslagetsreglering - ett stort antal problem. Här skall till behandling upptas endast desom är särskilt ägnade alt belysa att Prop.1986/87:1 Lagrådet 14 kap. ÄktB remissförslagetsåvitt nu är i fråga leder till högst otillfredsställande resultat. Antag att make i elt betänketidsfall ensam väckttalan och framställt särskilt yrkande men uteblir från utsatt förhandling. MakeB som inställt sig men dittills inte framställt särskilt yrkande begär då dompå äktenskapsskillnad. Domstolen är emellertid med förslagets utformningförhindrad att genast avdöma den i och för sig helt mogna skillnadsfrågan.Dels måste den ju enligt 10 § ge den uteblivna maken tillfälle att yttra sigöver det nya särskilda yrkandet; till bilden hör att vad sistnämnda make änsäger i sitt yttrande det blir utan rättslig verkan: motpartens särskildayrkande leder med automatik till dom på äktenskapsskillnad. Dels är isammanhanget atl märka att 11 § andra stycket innehåller en någol märkligkallelsekonstruktion av innebörd att i nyssnämnt fall - vari make framställtsärskilt yrkande men uteblir från förhandling make skall kallas vid äventyrendast att det särskilda yrkandet förfaller vid utevaro. Enligt betänkandet (s.408) är tanken att effekten av utevaron från make A:s sida är atl man är"tillbaka i ett läge där endera maken på nytt äger framställa ett särskiltyrkande". Inget som helst skäl har anförts för att make , för det fallatl han är kärande, inte primärt skulle vara utsatt för den enligt RBgällande rättsföljden att i indispositiva tvistemål kärandens utevaroovillkorligen leder lill att talan är förfallen (m.fl. a.a. s. 629). Eltgenom förslaget nytillkommande problem är att regleringen, på ett eller annat.sätt, behöver ges sådan innebörd att man säkerställer att det i rättegångenför A klargörs atl han genom att utebliva tillskapar en risk för sig själv attbli föremål för dom pä motpartens yrkande därom. Antag i stället att, sedan make väckt talan, detendast är make som framställt det särskilda yrkandet och att därefter Buteblir från förhandling. Läget blir en motsvarighet till det förra exempletmen med ombytta roller - A kan inle fä omedelbar dom på äktenskapsskillnad,eftersom B först måste få "yttra sig" över det särskilda yrkandetfrän A:s sida - ett yttrande vilket, som nämnts, inte kan få någon som helstsaklig betydelse. Sådan rätt till dom för part i svarandeställning,vilken rätt som nämnts redan nu finns för flera typer av mål, har realiter deninnebörden att svaranden ges befogenhet alt mot motpartens vilja hälla dennestalan vid liv och framtvinga en dom som bringar processföremålet ur världen.Denna rättsföljd har käranden alt räkna med när han utför sin talan. Rätt tilläktenskapsskillnadsdom efter återkallelse förekommer redan nu enligt 15 kap. 7§ andra stycket GB. På motsvarande sätt är det lämpligt alt - i motsats tillvad remissförslaget innebär - den som före förhandlingen inte själv framställtsärskilt yrkande skall kunna hålla sådant yrkande av motpart vid liv vidmotpartens utevaro och redan i anslutning till förhandlingen kunna fä dom isaken. Vad som ger förslaget särskilt opraktiska effekterär de fallen när en make som framställt särskilt yrkande om dom efterbetänketid uteblir och den andra maken för sin del då framställer särskiltyrkande. Domstolen är i det läget - såsom förslaget är utformat - nödsakad attinställa förhandlingen för atl bereda den uteblivna maken tillfälle att yttrasig över det nya särskilda yrkandet. Det förefaller svårförståeligt alt manvelat ha denna 1986/87:1 Lagrådet14 kap. ÄktB krånglighet just för betänketidsfallen. 1 fall som gårtill huvudförhandling ulan föregående betänketid kan ju som förut nämnts enligtförslaget (14 kap. 11 S första stycket andra meningen; jfr 15 kap. 7 § andrastycket GB och 44 kap. 2 § första stycket och 4 § RB) tillslädeskommen svarandeyrka dom i själva saken mol en utebliven kärande. Och beträffande sådantyrkande uppställs inte krav på att det skall kommuniceras utan det kanomedelbart leda till dom. Det är minst sagt anmärkningsvärt att remissförslagetuppställer ovillkorligt krav på att elt vid förhandling i utevarofallframställt särskilt yrkande måste kommuniceras; beträffande tillslädeskommensvarandeparts rätt att i kärandepartens utevaro kunna utverka dom gäller eljesti lagstiftningen inte något förbehåll om att kommunikation måste föregå domen.Denna särskilda omsorg om utebliven parts rätt att före dom avge "yttrande"över motpartens vid förhandling framställda särskilda yrkande framstår som heltopåkallad i belysning av det förat anmärkta förhållandet att intet av vad denuteblivne anför i sitt "yttrande" lagligen kan utgöra skäl förogillande av del särskilda yrkandet. Enklaste sättet att uppnå en bättrelösning i berört avseende (andra lösningar, bättre än förslagets, kan ocksåtänkas) synes vara att med ändring av 10 § i förslaget låta ett av en makeframställt särskilt yrkande om dom på äktenskapsskillnad efter betänketid gällaför båda makarnas räkning och få återkallas endast om båda makarna är ensedärom. Med en sådan ordning uppnår man den sakliga fördelen att domstolen intei förut beskrivna utevarofall behöver inställa förhandlingen, när den tillstädes-komnamaken för sin del framställer särskilt yrkande. Vidare åstadkoms med lagrådelsangivna lösning en formell förenkling i 11 § genom atl förslagels andra stycke med dess säregna reglering att svaranden i vissa lägen skulle kallas som omhan vore kärande och vice versa - kan helt avvaras. Kallelserna kan utformas påsamma sätt som enligt gällande rätt, blott med sådant tillägg som anges iförslagets 11 § första stycket sista meningen (jfr samma paragraf tredjestycket i lagrådels text nedan). Delta medför att i det första av de förutangivna exemplen den ensam lillslädes-komna svaranden B alltid kan omedelbartfå sin äktenskapsskillnadsdom eller, om B så önskar, få målet avskrivet medanledning av A:s utevaro. Och i det andra exemplet kan den ensam tillslädeskomnakäranden A direkt utverka dom i skillnadsfrågan (jfr 44 kap. 6 § RB). En regelav den modell lagrådet nu skisserat motverkar vidare den tydligen vanligaföreteelsen atl part i familjerättsliga mål söker sabotera processen genom attutebli (se , Rättegång V, femte upplagan s. 190 med hänvisningar i not 32a). I enlighet med det anförda förordarlagrådet alt förevarande paragrafer ges följande lydelse: "10 § Särskilt yrkande om dompå äktenskapsskillnad efter betänketid skall framställas muntligen infördomstolen eller skriftiigen. Har yrkandet framställts av endast en av makarna,gäller det för bådas räkning och kan återkallas endast om makarna är ensedärom. Har en make framställt särskilt yrkande skriftligen, skall andra makenunderrättas därom. II § Återkallar den ena makentalan om äktenskapsskillnad sedan gemensam ansökan gjorts eller sedan den makens yrkande om äklenskaps- Prop.1986/87:1 Lagrådet 14 kap. ÄktB skillnadhar delgetts den andra maken, skall målet trots detta prövas om denne yrkardel. Måletskall också prövas om en make, som är sökande eller kärande, uteblirfråri/örhandling och andra maken vid förhandlingen yrkar det. Delgivning avsådant yrkande med den uteblivna maken behöver ej ske. När en makes återkallelse delges den andra maken,skall domstolen underrätta denne om vad som gäller enligt första stycket förstameningen. Nären make som är sökande eller kärande kallas till förhandling, skall kallelsenbeträffande påföljd för utevaro innehålla, utöver vad som följer avrättegångsbalken, upplysning om vad som gäller enligt första stycket andrameningen." Elt spörsmål, frislående från förat behandladeproblem, är följande. I rättstillämpningen synes föreligga viss oklarhet ifrågan om särskilt yrkande får framställas medan betänketiden löper och i såfall om del får ske hur tidigt som helst (seBeckman-Höglund, Svensk familjerättspraxis, avsnitt A IV:5 enligt supplement 1,). Motiven till gällande regler innehåller klara uttalanden i frågan.Sålunda har i prop. 1973:32 (s. 143) föredragande statsrådet förklarat alt delsärskilda yrkandet får framställas först efter sexmånaderstidens utgång. (s. 142) syntes det lämpligt att parterna underrättades om när yrkandeom äktenskapsskillnad efter betänkelid tidigast kunde framställas. (s. 316) synes också ha utgått från att det särskilda yrkandet fickframställas först efter betänketidens utgång. En sådan ordning slåruppenbarligen bäst i överensstämmelse med betänketidens syfte. För att denenligt angivna motivutlalanden avsedda innebörden av regleringen skall kommalill klart uttryck i lagtexten skulle första meningen i den av lagrådet i dettaärende föreslagna lydelsen av 10 § kunna ges denna utformning:"Särskilt yrkande om dom pä äktenskapsskillnad efter betänketid skall,har förflutit, framställas muntligen inför domstolen ellerskriftligen." Enligt vad som följer av allmänna regler skall etlför tidigt framställt särskilt yrkande om äktenskapsskillnad avvisas. 1986/87:1 Lagrådet14 kap. ÄktB Lagrådetansluter sig till de tankegångar som enligt vad motiven utvisar ligger bakomdenna paragraf. Emellertid synes utformningen av bestämmelsen inle varatillräckligt vid. Lagtexten lar sålunda sikte endast på del - förvissovanligaste - fallet att domstolen dömer i frågan omäktenskapsskillnad och i föreliggande frågor om rätten att bo kvar, besöksförbudoch underhållsbidrag. Situationen kan likväl vara den alt dom kan ges iskillnadsfrågan, medan underhällsfrågan ännu inte är klar för slutligtavgörande utan måste anstå t.ex. i avvaktan på närmare utredning om makarnasekonomiska förhållanden. I ett sådant läge kommer underhälls-frågan att slåöppen ännu efter del att rätten har dömt till äktenskapsskillnad.Meningen torde vara att rätlen i delta fall först när underhållsfråganslutligt avgörs skall ompröva elt tidigare meddelat interimistiskt beslut omunderhållsbidrag. För att även sist berörda fall skall fångas införeslår lagrådet att lagtexten utformas på följande sätt (varvid förutsättsatt 7 § har den lydelse som lagrådet föreslagit i det föregående): "Dömer domstolen till äktenskapsskillnad,skall den ompröva beslut som har meddelats enligt 7 § första stycketI eller andra stycket. När domstolen dömer i fråga om skyldighet för den enamaken att utge bidrag till den andra makens underhåll, skall den ompröva beslutsom har meddelats enligt 7 § första stycket 2." Den sålunda föreslagna regleringen innebär att, omalla sådana följdfrågor som avses i 7 § första och andra styckena (enligllagrådets förslag) avgörs i samband med skillnadsfrågan, rätten skallta slutlig ställning i de följdfrågor beträffande vilka interimistiska besluttidigare har meddelats. Därvid kan rätten på yrkande av part besluta att detslutliga avgörandet i följdfrågorna skall gälla till dess att dom som harvunnit laga kraft föreligger. För den förut berörda händelsen attunderhållsfrågan inte kan avgöras med skillnadsfrågan har rätten atlavvakta med slutligt ställningstagande i underhållsdelen till dess att dennaär färdig för avgörande. När rätlen i sinom tid dömer i underhållsfrågan, skallden ta slutlig ställning till tidigare meddelade interimistiskabeslut i samma fråga. Också här gäller atl rätlen på parts yrkande kan förordnaatt rättens slutliga avgörande i underhållsdelen skall gälla till dess altavgörandet har vunnit laga kraft. Vad angår sistnämnda tidsperiod vill lagrådet förordningens skull tillägga att domstolen i och för sig är oförhindrad altbesluta, atl därvid skall utgå underhållsbidrag av annan storlek än enligtdomen efter det att den har vunnit laga kraft. Ett sådant arrangemang tordedock sällan vara sakligt motiverat. Den remitterade lagtexten till förevarande paragrafinnefattar formellt, genom hänvisningen till 7 § i sin helhet, äveninterimistiska beslut om vårdnad, umgänge och underhållsbidrag lill barn enliglföräldrabalken (se 7 § sista stycket i remissförslaget). Sådana beslut fallerutanför den av lagrådet här föreslagna lydelsen av lagtexten. Regleringen avfrågor av angivna slag synes nämligen inte höra hemma i ÄktB ulan iföräldrabalken. Detta torde få uppmärksammas under arbetet påföljdlagsliflningen. 1986/87:1 Lagrådet14 kap. ÄktB Om vad lagrådetföreslår nedan rörande 16 § godtas, blir vissa följdändringar i förevarandeparagraf påkallade. Lagrådet får i den delen hänvisa till vad som sägs ianslutning till 16 §. Dennaparagraf innehåller bestämmelser om nylQanderätt till bohag i det fallet atlmakarna inte varaktigt bor tillsammans. Regleringen i första och andra styckenaär av materiell natur och har inte något samband med övriga bestämmelser ikapitlet. Den utgör därför ett främmande inslag i förevarande avdelning ibalken som. såsom framgår av rubriken, avser att Prop. 1986/87:1 upptaendast bestämmelser om rättegången. I GB återfinns - vilket alltså Lagrådetär riktigare - motsvarande regler i ett materiellrättsligt avsnitt, nämligen5 14 kap. ÄktB kap. (se 11 §) som innehåller allmänna bestämmelser ommakars rättsförhållanden. Det kan synas ligga nära till hands att flytta debei'örda bestämmelserna i första och andra styckena till 7 kap. ÄktB, somhandlar om makars egendom. Såsom det remitterade lagförslaget är uppbyggt kandet likväl vara praktiskt - ehuru något oegentligt - att liksom enligt remissen(jfr underrubriken till 14 kap. 15 och 16 §§) se den aktuella regleringen somen fråga om underhåll. Detta leder till att de materiella reglerna i första ochandra styckena i förevarande 16 § bör upptas i 6 kap. ÄktB. Första styckets bestämmelser synes lämpligen kunnatas in som ett andra stycke av 6 § i nämnda 6 kap. Vissa redaktionellajämkningar och förlydliganden av lydelsen enligt lagrådsremissen torde dockböra göras. I enlighet härmed föreslås att första stycket i förevarandeparagraf flyttas till 6 kap. 6 § och att det där får bilda ett andra stycke avdenna lydelse: "Bor inte makarna varaktigt tillsammans, fårdomstolen förplikta en av makarna att lämna bohag till den andra maken attanvändas av denne. Skyldigheten omfattar dock bara det bohag som tillhördemakarna eller någon av dem när samlevnaden upphörde. Avtal som efter domstolensbeslut ingås med tredje man om egendomen inskränker inte nyttjanderätten tillbohaget." Det bör för fullständighetens skull tilläggas attutformningen av remissförslaget pä vilket lagrådets förslag härovan bygger -skiljer sig något i sak från motsvarigheten i 5 kap. 11 § GB. Detta föranlederlikväl inle någon erinran av lagrådet. I 6 kap. 11 § i remissförslaget ges föreskrifter omjämkning av dom (första stycket) eller avtal (första och andra styckena) omunderhäll. Som framgått är en fråga om nyttjanderätt till bohag, när makarnainte varaktigt bor tillsammans, enligt uppläggningen i det remitteradebalkförslaget att betrakta som en fråga om underhåll. Den berörda regleringen i6 kap. 11 § blir sålunda i princip tillämplig också på här avseddanytQanderättsfrågor. Härav följer alt den särskilda jämkningsregel som upptas iandra stycket av förevarande 16 § inte behövs. Den får anses vara läckt av vadsom i 6 kap. 11 § första stycket första meningen och andra stycket förstameningen sägs om jämkning av avtal om underhåll. På en punkt sträcker sig första meningen i förstastycket av 6 kap. 11 § längre än andra stycket i nu förevarande 16 §. Enligtdet förstnämnda lagrummet kan nämligen en dom om underhåll jämkas av domstolen,medan detta inte är möjligt enligt sistnämnda stycke. Det är emellertid svårtatt se något bärande sakligt skäl till att inte också en dom avseendenytQanderättsfallen skall kunna jämkas. Med åberopande av det anförda föreslår lagrådet attandra stycket i förevarande 16 § helt enkelt får utgå. Kvar av 16 § blir dä bara tredje stycket, som är avprocessuell art och följaktligen har sin rätta plats i kapitlet (jfr 15 kap. 25-27 §§ GB). Paragra fen kan lämpligen inledas så här: "1 fall som avses i 6 kap. 6 § andra stycket får domstolen på yrkande ." Den av lagrådet här föreslagna ändringen i redigeringen avbalken föranleder vissa jämkningar i den närmast föregående paragrafen, 15 §.Sålunda bör punkt 1 i nämnda paragraf avslutas med "underhållsbidragenligt 6 kap. 5 § eller 6 § första stycket,". Vidare bör i punkt 3 ordet"underhållsbidragunderhåll", varigenom ävensådant slag av underhåll som avses i 6 kap. 6 § andra stycket enligt lagrådetsförslag kommer att inbegripas. Prop.1986/87:1 Lagrådet 16 kap. ÄktB Enligt 9 kap. I § andra stycket i remissförslaget (3 §andra stycket enligt lagrådets förslag i det föregående) får makar, om de ärense, efter skriftlig anmälan till tingsrätt förrätta bodelning underäktenskapet utan atl något mål om äktenskapsskillnad pågår. Anmälan skallenligt samma lagrum registreras av tingsrätten.