prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Om etl ej gemensamtbarn lill den först avlidna maken har fält ut sitt arv, blir ju - som harframhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.6) situationen likartadden som föreligger då en testamentstagare har fält ul sin teslamentslott efterden först avlidna maken. Även en gemensam bröstarvinge kan ha fält ul sittarv efter den först avlidna maken genast vid dennes död genom atl påkallajämkning i testamente enligl 7 kap. 3 § i dess nya lydelse. Undantagsregeln i tredje stycket bör emellertidutformas mera generellt ulan alt den därmed får etl mer vidsträckttillämpningsområde än som är påkallat. Det bör räcka med alt ange atlhälftendelning inte skall ske, om det som den efterlevande maken med stöd avbestämmelserna i 3 kap. 1 § erhöll av kvarlåtenskapen efter den först avlidnamaken utgjorde annan andel än hälften av makamas bo. Liksom skall eflerarvingama vid denefterlevande makens död erhålla så stor del av dennes bo som svarar mot denandel som den efterlevandes arv efter den först avlidne utgjorde av denefterlevandes behållna förmögenhet efter arvsskiftet. Följande exempel kanbelysa delta. Om den först avlidna maken hade enskild egendom pä ochgiftorättsgods och den efterievande hade i giftorältsgods, erhåller den efterlevande maken i arv efter den avlidne (200000-t-10Q000 + 20Q000=) . förmögenhetefter arvskiftet uppgår till . Om den efterievande makenskvarlåtenskap vid dennes död uppgår till , tillfaller då 350000x600000 , .n nnn i A e- = ' i j , r Prop. 1986/87-1 ----------------- =) den först avlidna makens efterarvingar. iu/o/.i 500 000 3 kap. 7 § ÄB Om den efterlevande maken vid sindöd efterlämnar en sambo och bodelning skall förrättas mellan samborna, skalldessförinnan delning äga rum enligt detta kapitel av den efterlevande makensbehållna egendom. Skall i den efterlevande makenslivstid bodelning ske mellan den efterlevande maken och dennes sambo ellersambons arvingar, skall av den efterlevandes egendom före bodelningen tas undanegendom till ett värde som motsvarar vad som enligt 1 -4 §§ skall tillkomma denförst avlidna makens arvingar. Om den efterlevande maken genombodelning med en sambo har erhållit egendom utöver vad maken förut hade,gäller det som föreskrivs 14 § för det fall att maken har fått egendom i arv,gåva eller testamente. Med sambor avses i denna balk enogift kvinna och en ogift man som bor tillsammans under äktenskapsliknandeförhållanden. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag)Om den efterlevande maken sammanbor med någon under äktenskapsliknandeförhållanden uppslår samma slags problem som de som regleras i 6 § för del fallatt den efterlevande maken gifter om sig. Bestämmelserna motsvarar debestämmelser som finns för omgifte i 6 § första stycket. Sambor kan emellertidha avtalat att bodelningsreglerna inle skall gälla i deras samboförhållande.Bodelning mellan sambor skall dessutom endast ske, om någon av dem begär del. Iförevarande stycke har därför salts upp som en föratsättning atl bodelningskall ske. Bestämmelserna motsvarar debestämmelser som finns för omgifte i 6 § andra stycket. Bestämmelserna motsvarar debestämmelser som finns för omgifte i 6 § tredje stycket. I detta stycke definieras begreppetsambor (jfr 1 § andra stycket lagen om sambors gemensamma hem). Finns det vid den efterlevandemakens död arvsberättigade släktingar efter endast en av makarna, skall dessaarvingar ärva allt. (Jfr 3 kap. 11 § i de sakkunnigas förslag) ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. " Genom ändringen av denna paragraf inskränks allmänna arvsfondens Prop. 1986/87: I arvsrätt. I stället förstärks arvsrätten för dearvsberättigade släktingarna. 3 kap. 9 § ÄB Skälen för denna ändring harredovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.7). När en efterlevande make dör, ärsåledes allmänna arvsfonden enligt den nya lydelsen av förevarande paragrafutesluten från arvsrätt så länge det finns någon arvsberälligad släkting kvartill någon av de avlidna makarna. Om det bara finns arvsberättigade släktingarefter den ena maken ärver dessa all den egendom som finns kvar i denefterlevande makens bo. Eftersom sådana släktingar endast kan varaarvsberättigade efter sin egen släkting och inle efter dennes make skall arvetanses härröra endast från den ena maken (och således för vae arvinge läggas utsom endast en lott). Det bör observeras att det såvitt gäller den först avlidnamakens släktingar endast är de av dem som har efterarvsrält som ärarvsberättigade när den efterlevande maken dör. Övriga släktingar till denförsta avlidna maken har således ingen arvsrätt i det läget. Genom denna ändring kommer svenskrätt på denna punkt att överensstämma med vad som gäller i , Finlandoch . Om någon som är bröstarvinge tillden först avlidna maken men inte till den efterlevande maken avstår från sittarv efter den först avlidna maken vid dennes död, har han eller hon i ställeträtt att ta del i den efterlevande makens bo enligt bestämmelserna 12 §. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag)Elt barn som den först avlidna maken har med någon annan än den efterievandemaken har enligt 1 § i detta kapitel jämfört med 2 kap. 1 § rätt att få ul sittarv genast vid den först avlidna makens död. I de fall då elt sådant barn bortillsammans med den efterlevande maken kan det emellertid ofta framstå sommera naturligt att barnet väntar med att få ul sitt arv lill dess att även denefterlevande maken är död. Detta gäller särskilt när etl sådant barn lever i enfamiljebildning tillsammans med inte bara den efterlevande maken utan också etteller flera för makarna gemensamma barn. I sådana situationer bör del nämligennormalt inte finnas intresse av alt särbehandla det ej gemensamma barnet. Denya arvsreglerna i 3 kap. innebär därför alt ett barn tillarvlåtaren som inte är barn även till arvlåtarens efterievande make kan skjutaupp uttaget av sitt arv efter arvlåtaren lill dess all även arvlåtarens make ärdöd. Bestämmelsen i 9 § innebär atl elt sådant barn har kvar sin efterarvsrältäven om det vid arvlåtarens död har avstått från sitt arv efter denne. Vad som sagts om barn gäller ävenandra bröstarvingar. Om den bröstarvinge som har avstått från arvet vid denförst avlidnes död avlider före den efterlevande maken, träder bröstarvingensavkomlingar i hans eller hennes ställe (2 kap. 1 § jämfört med 1 kap. I § och 3kap. 2 § första stycket). ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Vad som anförts nu gäller även omett barn som arvlåtaren har med Prop. 1986/87: 1 någon annan än denefterlevande maken är underårigt. Även då bör det om 3 kap. 10 § ÄB barnetlever i en gemensam familjebildning med den efterievande maken i regel varalämpligt att barnets arvsuttag skjuls upp tills även den efterlevande makendör. Något generellt hinder för förmyndare eller god man samt överförmyndarealt för den omyndiges räkning medge atl arvsuttaget skjuts upp föreliggerdärför inle. Vad som har anförts nu medför ocksåett behov av ändringar i . Dessa kommer att tas upp ilagstiftningsärendet beträffande följdändringar lill de nu föreslagna lagarna. De nya reglema om verkan av etlarvsavstående medför självfallet inte något hinder mol alt man i stället väljeravtal om sammanlevnad i oskifiat bo. Om den efterlevande maken och den avlidnamakens barn är överens om att den efterlevande maken skall få "sitta kvari orabbat bo", kan de sålunda åstadkomma detta antingen genom ett avtal omsammanlevnad i oskiftal bo eller genom att arvlåtarens ej gemensamma bam avstårfrån all ta ut arvet vid arvlåtarens död. Del bör dock observeras att derättsliga konsekvenserna blir olika beroende på om det ena eller andraalternativet väljs. Detta kapitel gäller ej. om mål omäktenskapsskillnad pågick vid arvlåtarens död. (Jfr 3 kap. 12 § i de sakkunnigas förslag) Paragrafen motsvarar nu gällande 3kap. Bestämmelsen har fått en annan redaktionell utformning. Någon sakligändring har inte avsetts. När det gäller all tolka uttrycket "mål omäktenskapsskillnad pågick" torde ledning kunna hämtas från bestämmelsernai 9 kap. 9 § ÄktB. Dessa bestämmelser är visseriigen inte formellt tillämpligai detta fall men bör ändå kunna anses vägledande vid tilllämpningen avförevarande paragraf. Vad arvlåtaren i livstiden har getten bröstarvinge skall avräknas som förskott på dennes arv efter arvlåtaren. ominte annat har föreskrivits eller med hänsyn till omständigheterna måste antasha varit avsett. Är mottagaren en annan arvinge, skall avräkning ske endast omdetta har föreskrivits eller på grund av omständigheterna måste antas ha varitavsett då egendomen gavs. Har en make av sitt giftorättsgodsgett förskott på arv /)'// en bröstarvinge som är makarnas gemensamma, skallavräkning/or detta göras på arvet efter den först avlidna maken. Om detta interäcker till, skall återstoden avräknas på arvet efter den andra maken. Vad somsagts nu gäller ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. ocksådå en efterlevande make av sådan egendom som omfattas av bröst- Prop.1986/87: I arvingars arvsrätt enligt 3 kap. 2 § har gett förskott på arv bröstar- j 7 8 ÄB vinge till den först avlidna maken. (Jfr 6 kap. I § i de sakkunnigas förslag) Paragrafen behandlar frågan om hurförskott på arv skall avräknas på förskoltslagarens arvslott. Enligt gällande rätt (6 kap. 1 §första stycket) skall vad en bröstarvinge har mottagit av arvlåtaren underdennes livstid avräknas på bröstarvingens arvslott, om inle annat harföreskrivits eller med hänsyn till omständigheterna måste antas ha varitavsett. Är mollagaren annan arvinge än bröstarvinge, skall avräkning skeendast om det har föreskrivits eller på grand av omständigheterna måste ansesha varil avsett när egendomen gavs. När det gäller förskott tillbröstarvinge finns det således en presumtion för atl arvlåtaren avsett attgåvan skall inräknas i arvslotten. Presumtionen kan brytas t.ex. genom enföreskrift i testamente men även genom en viljeförklaring från arvlåtarens sidasom inte behöver ha karaktären av en uttrycklig föreskrift. Ofta måste delligga i sakens natur att någon avräkning inte har varit avsedd, l.ex. närgåvan har karaktären av sedvanlig skänk. Omständigheter som gör alt avräkninginte skall ske kan föreligga redan vid gåvans överlämnande men kan ocksåuppkomma . Om förskott på arv har givits lillmakars gemensamma bröstarvinge av enderas giftorältsgods, skall - om det kanske avräkning för förskottet ske pä arvet efter den make som först avlider.Om det inte räcker till, skall resten avräknas på arvet efter den andra maken(6 kap. I § andra stycket). När det nu införs nya regler omefterarv för bröstarvingar behöver regeln om avräkning av förskottkompletteras. Om den efterlevande maken av sådan egendom som omfattas avbröstarvingars eflerarvsrätt ger arvsförskott till en bröstarvinge lill denförst avlidna maken, bör avräkning ske på samma sätt som enligt paragrafensgällande andra stycke. Om däremot mottagaren är den efterlevande makensbröstarvinge men inte den först avlidna makens bröstarvinge, bör arvsförskottetbara avräknas på arvet efter den efterlevande maken. Vad en make av sitt giflorättsgodshar gett ett styvbarn eller en avkomling /(// styvbarn skall avräknas påmottagarens arv efter den andra maken, om inte annat har föreskrivits eller medhänsyn till omständigheterna måste antas ha varit avsett. Med samma förbehållskall, om inte annat följer av I §, vad den efterlevande maken har gett ensådan arvinge eller testamentstagare som enligt 3 kap. 2 § eller 12 kap. I §har rätt att ta del i den efterlevande makens bo avräknas på mottagarens lott idetta. Bestämmelserna i 2- 6 §§ skall tillämpas även i dessa fall. (Jfr 6 kap. 7 § i de sakkunnigas förslag) Ändringen är en följd av ändringarna i 6 kap. I §.I andra meningen har Prop. 1986/87: 1 inskjutits orden "om inte annatföljer av 1 §" för att markera att frågan om 7 kap. 3 § ÄB avräkningav förskott till den först avlidna makens bröstarvingar alltjämt uteslutanderegleras i 6 kap. I § trots att sådana bröstarvingar nu kan vara efterarvingarenligt 3 kap. 2 §. För utfående av laglott äger bröstarvinge påkallajämkning i testamente. Äro flera förordnanden, skall, om ej annat följer avtestamentet, legal ulgå före förordnande till universell testamentstagare ochlegat, som avser viss egendom, utgå före annat samt i övrigt nedsättning ske iförhållande till storleken av vaqe förordnande eller, vad angår förordnandetill bröstarvinge, till den del därav som han ej är pliktig avräkna å sinlaglott. Vad en bröstarvinge erhåller genom att påkallajämkning i testamente skall inte omfattas av den efterlevande makens rätt tillkvarlåtenskapen enligt 3 kap. i andra fall än då jämkningen avsertestamentsvillkor som gäller till förmån för den efterlevande maken. Bröstarvinge, som ej efter det hanerhöll del av testamentet på sätt i 14 kap. sägs påkallat jämkning genom attgiva testa-mentstagaren sitt anspråk tillkänna eller genom att väcka talan mothonom, har förlorat sin rätt. (Paragrafensaknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) I ett nytt andra stycke i paragrafen har lagts lillatt vad en bröstarvinge erhåller genom atl påkalla jämkning i testamente inteskall omfattas av den efterlevande makens arvsrätt. Skälen för denna ordninghar redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.2). Om en bröstarvingepåkallar jämkning i etl testamente för att få ut sin laglott, skall den egendomsom han därigenom förvärvar tillfalla honom genast. Detta gäller även om det ären bröstarvinge som är testamentstagare. Som exempel kan nämnas det fallet alt en make döroch efterlämnar den andra maken, två bam som inle är barn lill den andra makenoch två gemensamma bam. Kvarlåtenskapen uppgår till . I etl testamentehar den avlidne bestämt att hela kvarlåtenskapen skall tillfalla etl av bamen.De andra barnen gör sina lagloltsanspråk gällande mot testaments-tagaren.Resultatet blir följande: Del barn som är både arvinge och testamentstagarefår medan de tre andra barnen får ut sina laglotter, dvs. Den efterlevande maken får ingenting Ofr vad som har sagts i den allmännamotiveringen, avsnitt 2.5.2, om tolkningen av testamentet i etl sådant fall).Det spelar därvid ingen roll om det är etl ej gemensamt barn eller ettgemensamt bam som är testamentstagare. Resultatet blir detsamma i båda fallen. 16 1986/87. Vad en bröstarvinge erhåller genom alt påkallajämkning i ett testamente Prop. 1986/87: 1 skall således inle omfattas av denefterlevande makens arvsrätt. Som har 11 kap. 8 § ÄB framhållits i den allmännamotiveringen bör detta dock inte gälla om det är den efterlevande maken som ärtestamentstagare. Att teslator har önskat ge sin make en starkare rätt tillhela eller viss del av kvarlåtenskapen än enligt arvsreglerna bör inte kunnamedföra att makens ställning försämras jämfört med om testamentet inte hadefunnits. Det skulle nämligen bli fallet när bröstarvingarna påkallade jämkningav testamentet för att få ut sina laglotler, om det inte i förevarande paragrafgörs ett undantag för del fallet alt det är den efterlevande maken som ärtestamentstagare. Förevarande stycke har därför utformats så att vaden bröstarvinge erhåller genom alt påkalla jämkning i testamentsvillkor somgäller lill förmån för den efterlevande maken skall omfattas av denefterlevande makens arvsrätt. Om testalor har testamenterat hela eller en delav kvarlåtenskapen till sin make med full äganderätt och testamentet jämkas iden delen för att tillgodose bröstarvingars lagloltsanspråk, skall såledesifrågavarande egendom ändå omfattas av den efterlevande makens arvsrätt.Bröstarvingarna får vänta med atl få ut sina laglotter tills även den efterlevandemaken är död. Vid den först avlidna makens död får jämkningen således ingenannan verkan än att den efterlevande maken får den ifrågavarande egendomen medfri förfoganderätt i stället för med full äganderätt. Följandeexempel kan belysa vad som har anförts. En make, vars kvariålenskap uppgår till ,efterlämnar den andra maken, ett barn som inle är barn lill den andra maken ochett gemensamt barn. I ett testamente har den avlidne testamenterat hela sinkvarlåtenskap lill den andra maken med full äganderätt. Båda barnen gör nu sinalagloltsanspråk gällande gentemot testamentstagaren. Resultatet blir följande. Den efterievande maken får med äganderättoch med fri förfoganderätt (del gemensamma bamets laglott uppgår julill ). Det ej gemensamma barnet får ul sin laglott på . När den efterlevande maken i sin tur dör har denförst avlidna makens båda barn rätt lill efterarv. Det ej gemensamma bamet hardock redan fält ut hela sin laglott och är inle berättigat atl erhålla mer. Detgemensamma bamet skall därför erhålla hela efterarvel. Har en make gjort testamente lill den andra makenär förordnandet utan verkan, om äktenskapet är upplöst vid testators död ellermål om äktenskapsskillnad då pågår. Detsamma gäller, om någon har gjorttestamente till sin sambo men samboförhållandet har upphört före testators död. (Jfr11 kap. 8 § i de sakkunnigas förslag) Iparagrafen har gjorts ändringar som föranleds av att begreppet trolovad Prop.1986/87: 1 har tagits bort ur lagen. Några bestämmelser om trolovning finnsinte 14 kap. 4 § ÄB längre i GB och har inte heller föreslagits ingå i ÄktB. Istället har tillagts en bestämmelse om testamentsförordnande lill förmån förden som teslator bor tillsammans med under äktenskapsliknande förhållande. Omett sådant samboförhållande har upphört vid testators död, ärtestamentsför-ordnandet utan verkan. Beträffande förordnande till lestators make innebärparagrafens nya lydelse ingen saklig förändring. Testamente skall sedan bevakning ägt ram delgivasarvinge genom överlämnande av, föratom bevis om bevakningen,testamentshandlingen i bestyrkt avskrift eller, i fråga om muntligttestamente, protokoll över förhör med testamentsvittnena eller annan skriftliguppgift om testamentets innehåll. Efterlämnar testator, jämte make, arvingar somavses i 3 kap. 2 §, må testamentet, såvitt dessa angår, delgivas dem som vidliden för delgivningen äro närmast till arv efter testalor. Äro flera testamentstagare, gäller delgivning, somverkställts av en bland dem, jämväl för de övriga. (Jfr14 kap. 4 § i de sakkunnigas förslag) Ändringen är en konsekvens av en ändrad indelningav bestämmelserna i 3 kap. Vistas, då bouppteckning förrättas, till namnetkänd arvinge efter den döde å okänd ort, skall del hos rätten anmälas av densom har boet i sin vård. När sådan anmälan sker eller förhållandel eljestvarder kunnigt, skall rätten låta i Post- och ofördröjligeninlaga kungörelse, att arv efter den döde tillfallit den bortovarande, medanmaning till honom att göra sin rätt till arvet gällande från dendag, kungörelsen var införd i tidningen. I kungörelsen skall den bortovarandesnamn upptagas. I fall som avses i 3 kap. 2 § skall, vidtillämpning av vad nu sagts, den rätt, som tillkommer den först avlidne makensarvingar i den efterlevandes bo, behandlas som arv efter den efterlevandemaken. (Jfr16 kap. I § i de sakkunnigas förslag) Ändringen är en konsekvens av en ändrad indelningav bestämmelserna i 3 kap. 8 § Prop. 1986/87: 1 Arv, som arvinge enligl 7 § gåttföriustig, skall tillfalla dem som skulle i6kap. 8 § ÄB varil berättigadedärtill, om arvingen avlidit före arvlåtaren eller, i fall som avses i 3 kap. 2§, före den sist avlidne maken. (Jfr 16 kap. 8 § i de sakkunnigas förslag) Ändringen har gjorts av samma skäl som beträffande 16 kap.1 §. Har inte särskild dödsboförvaltninganordnats enligt 19 kap. skall efterlevande make eller sambo, arvingar ochuniversella testamentstagare (dödsbodelägare) gemensamt förvalta den dödesegendom under boets utredning. De företräder därvid dödsboet mot tredje mansamt har rätt att tala och svara i mål som rör boet. Åtgärder som inte tål attuppskjutas får företas även om någon delägares samtycke inte kan inhämtas. Har bodelning skett efterarvlåtarens död eller skall bodelning inte ske. är en efterlevande make ellersambo inte dödsbodelägare, om han eller hon ej är arvinge eller universelltestamentstagare. Den som har rätt att ta arv ellertestamente först sedan en annan arvinge eller universell testamentstagare haravlidit är delägare i dennes bo men inte i arvlåtarens. Innan testamente bhvit ståndande,anses såsom delägare såväl arvinge, vilken uteslutits från arv, som ock den,vilken insatts till universell testamentstagare. (Jfr 18 kap. 1 § i de sakkunnigas förslag) Ändringen är föranledd av att ensambo enligt 5 § lagen om sambors gemensamma hem kan begära atl det gemensammahemmet (dvs. bostad och bohag som förvärvats för gemensamt brak) skall fördelasmellan den efterlevande sambon och den avlidnes arvingar och universella testamentstagare.Intill dess alt det blir klarlagt om en sambo begär delning av del gemensammahemmet är sambon således delägare. En sådan begäran måste enligt 5 § nämnda lagframställas senast när bouppteckning förrättas. Fram till den tidpunkten skallsåledes den som vid arvlåtarens död bor tillsammans med arvlåtaren underäktenskapsliknande förhållanden vara dödsbodelägare, om han eller hon intedessförinnan har avstått från sin rätt till bodelning. Om ingen begäran görsinom den angivna tiden, upphör sambon atl vara dödsbodelägare sedanbouppteckningen har förrättals. Om en begäran har framställts, ärsambon dödsbodelägare även efter bouppteckningen. I detta fall varardelägarskapet lill dess bodelningen har skett. Självfallet kan en sambo även varauniversell leslamentstagare och i denna egenskap dödsbodelägare under helaboulredningen. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Familjelagssakkunniga harföreslagit även en annan ändring i paragra- Prop. 1986/87: 1 fen. Enligtgällande lydelse av andra stycket upphör efterlevande make att 19 kap. 15 § ÄBi denna egenskap vara dödsbodelägare när bodelningen har skett. Delägarskapföreligger inte heller om bodelning inte skall ske, t. ex. därför att makarnaendast har enskild egendom. De sakkunniga har ansett att dessa bestämmelser kanutgå eftersom enligt de sakkunnigas förslag maken antingen skulle ha rätt attöverta hela boet oskiftat eller ha arvsrätt och därför alltid borde varadödsbodelägare. Enligt min mening bör efterievan-deskyddet emellertid ges enannan utformning. Make har tillerkänts arvsrätt framför alla andra arvingarutom bröstarvingar till arvlåtaren vilka inle är bröstarvingar även tillarvlåtarens make. Om en arvlåtare efterlämnar make och sådana bröstarvingar meninga gemensamma bröstarvingar, utesluter således de ej gemensammabröstarvingarna maken från arvsrätt. Har bodelning skett eller skall bodelninginte ske, har den efterlevande maken i delta fall således ingen rätt sommotiverar alt maken är dödsbodelägare. De ifrågavarande bestämmelserna behövsdärför även i fortsätlning- Sä snart dödsboet beretts förbodelning eller arvskifte samt delning kan äga ram utan men för någon, varsrätt är beroende av utredningen, skall boutredningsmannen göra anmälan häromtill delägarna och avgiva redovisning för sin förvaltning. Sedan bodelning eller arvskifte harförrättats av delägarna, skall boutredningsmannen lämna ut egendomen. Detsammagäller när en delning som har verkställts av bodelningsförrättare ellerskiftesman har vunnit laga kraft. Har boutredningsman frånträttuppdraget utan att det blivit slutfört efter vad nu är sagt, är han ockredovisningsskyldig. När boutredningsman slutfört sittuppdrag, må han på begäran entledigas av rätten. (Jfr 19 kap. 15 § i de sakkunnigas förslag) Ändringen ären följd av ändringarna i 23 kap. Dödsbodelägare som har egendomen isin vård, boutredningsman eller testamentsexekutör skall bestämma tid och ortför bouppteckning samt utse två kunniga och trovärdiga gode män att förrättaden. Samtliga delägare skall kallas till förrättningen. Den avlidnesefterlevande make eller sambo skall alltid kallas. Även efterarvinge ochuniversell testamentstagare med rätt efter någon annan skall kallas. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. 2'*5 Omhändertages ej egendomen av delägare, boutredningsmaneller testa- Prop.