prop · GA0399 · 1986-12-31 00:00:00 — för att de anställdas löne- och anställningsvillkor skall kunna följaoch i stora drag överensstämma med villkoren för de privatanställda. Detta kanske genom ett bättre resursutnyttjande till följd av ändrade arbetsformer,organisationsutveckling etc. Enökad ramstyrning av myndigheterna innebär siörre krav pä underlagtill regeringen och för beslut om resursdimensionering ochinriktning. För atl möjliggöra en långsiktig styrning utan detaljregleringfrän statsmakternas sida är del nödvändigt atl detta underlag är välgenomarbetat. Det förutsätter bl.a. atl cheferna svarar för att myndigheternavidareutvecklar systemen för planering och uppföljning. Undersenare år har man också betonat kraven pä en mer öppen och serviceinriktad inställning där myndigheterna mer direkt fångar upp med- 155 borgarnasanspråk på verksamheten. Tyngdpunkten i detta arbete ligger Prop.1986/87:99 hos myndigheterna själva. Alla dessa faktorer har en stor betydelse för chefsrollen.För atl goda resultat skall kunna uppnås förutsätts dock medverkan ochengagemang från samtliga anställda. En av chefernas viktigaste uppgifter ärdärför att vara personalledare. Regeringen angav i propositionen 1984/85:219 två vikligautgångspunkter för den statliga personalpolitiken. Den ena är attpersonalpolitiken tydligare än tidigare bör vara elt instrument i förnyelsen avden offentliga sektorn. Den andra är decentralisering och strävan alt bättreanpassa personalpolitiken i olika statliga verksamheter till de skilda miljöeri vilka de verkar. I den nämnda propositionen redovisade regeringen denlönepolitik staten som arbetsgivare bör föra. Den innebär bl.a. attarbetsgivarens positioner i löneförhandlingarna tydligare skall bestämmas avverksamhetsintresset. Det slås också fast att statens lönepolitik måsteanpassas så alt den ger goda möjligheter atl rekrytera och behålla dugligachefer. Vidare lämnades en redogörelse för de nya principer för meritvärderingsom slagits fasl i regeringens föreskrifter. De innebär alttjänstetillsällningar främst skall ske på grundval av skicklighet vad gällerarbetsuppgifterna i tjänsten. Förtjänsten har därigenom fått en mindrebelydelse vid meritvärdering. Dessa principer har senare kommit till uttryckgenom ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning (omtryckt 1986:430,ändrad : 1131). Arbetstagarparlen på myndigheterna är oftast välorganiserad och väl företrädd av personalorganisationerna. I chefens ansvarligger bl. a. atl företräda arbetsgivarparten. Den modell för förhandlingar somutvecklats på svensk arbetsmarknad förutsätter en sådan rollfördelning. De allra flesta tjänster tillsätts av myndigheternasjälva. Myndigheterna har också ett betydande utrymme för lokala förhandlingaroch skall i övrigt tillämpa gällande avtal. De utgångspunkter som statsmakternaangivit får därför en direkt betydelse för chefernas roll som företrädare förarbetsgivaren. Det är cheferna på myndigheterna som har det slutliga ansvaretför en effektiv personalpolitik med verksamhetsintresset i centrum. om löner 1986-87 för statstjänstemän m.fl.(RÄLS 1986-87) medger en ökad anpassning lill de särskilda förutsättningar somgäller för olika sektorer inom statsförvaltningen. Det innebär också en ökaddelegering till myndigheterna genom fördelning av s. k. selekliva sombl. a. avser att underlätta för myndigheterna att rekrytera och behållakvalificerad personal. I RÄLS 1986-87 anges också att lokala avtal bör träffas omförsöksverksamhet med särskilda ätgärder för atl öka produktivitet, kvalitetoch service. Därvid skall, utifrån den myndighetsspecifika situationen, prövashur en mot bakgrund av uppmätta resultat konstaterad total förbättring ävenskall komma de anställda till del. Avtalet som i väsentliga avseenden ligger i linje med denpersonalpoli tiska propositionen innebär att kraven på cheferna i deras roll som lokala arbetsgivare och personalledare ökat betydligt. 6 Lönesättningen för chefer 6.1 Lönesystem för chefer Förcheferna i statsförvaltningen tillämpas olika lönesystem. Byråchefer ellermotsvarande är normall placerade på löneplan enligt samma principer som gällerför anställda som inte har chefsbefattningar. I enskilda fall kan lönenbestämmas individuellt genom konlraklsanställning eller personlig chefslön. Förhögre chefer tillämpas sedan är 1977 ett särskilt chefslöneavtal. Syfiet medavtalel var att skapa en mer flexibel och marknadsanpassad lönesättning förchefer. träffades ett nytt chefslöneavial där det tidigare systemet medbaslön och tjänsletillägg ersattes med en för varie individ gällande lön.Avsikten med denna förändring var atl öka flexibiliteten ytteriigare. Enligtchefslöneavialet bestäms lönerna av en partsammansatt nämnd statenschefslönenämnd - utom när det gäller verkschefer och andra som tillhör den s.k. undanlagskretsen. I dessa fall bestämmer regeringen lönerna. 6.2 Utgångspunkter för lönesättningen för chefer Min bedömning: Lönesättningenför chefer bör styras av verksam-hetsintressel. Lönerna bör anpassas till såvälmarknadsförhållanden och slatsmaklernas krav som den enskildes kompelens ochprestationsförmåga. Skälenför min bedömning: Somjag redovisat i det föregående har cheferna en särskildbetydelse när det gäller atl leda verksamheten och företräda myndigheten somarbetsgivare. Det är naturligt att de arbetsgivarpolitiska utgångspunkternaspelar en stor roll vid lönesättningen äv chefer. Villkorenför lönesättningen för chefer bestäms emellertid av parterna på del statligtreglerade området. De överväganden jag nu kommer att redovisa gäller denarbetsgivarpolitiska inriktningen i frågor om lön och andra förmåner förchefer. Marknadsförhållandena förolika chefer kan variera betydligt. Vissa chefer på det statliga området kan haen alternativ arbetsmarknad inom den privata sektorn. För att trygga denstatliga chefsförsörjningen är det nödvändigt atl undvika alltför storaskillnader i anställningsvillkor mellan chefer i olika arbetsmarknadssektorer.Detta innebär naturligtvis inle att staten i varje enskilt fall kan anpassa sigfullt ut till de förhållanden som kan råda på arbetsmarknaden i övrigt. Somutgångspunkt bör emellertid gälla atl den allmänna nivån på chefslönerna istaten skall utvecklas på ett sådant sätt att en långsiktig försörining avkvalificerade chefer i statliga befattningar kan tryggas. Det är vidarenödvändigt att det statliga chefslönesystemet tillämpas på elt selektivt ochflexibelt sätt så alt marknadsförhållanden i enskilda situationer kan beaktas. Lönesättningen för chefer behöver också kunna anpassastill de förändringar som sker inom den statliga sektorn. Del kan t.ex, gällaall trygga chefsförsöriningen inom expanderande områden. När del gäller den individuella löneutvecklingen spelargivetvis kompetensen en stor roll. Del kan gälla såväl specialkunskaper somekonomi-eller personaladminislraliv kompetens. Inte minst bör chefernas förmågaatt leda och entusiasmera personalen komma lill ullryck i lönesättningen. För alt statsmakternas intentioner när del gällermyndigheternas verksamhet skall få bästa möjliga genomslag är del nödvändiglatt cheferna fullföljer dessa intentioner. Del kan l.ex. gälla krav pårationaliseringar, serviceåtgärder eller ändrad verksamhetsinriktning.Lönesättningen bör därför återspegla hur enskilda chefers kompetens motsvarardessa krav. Skilda utvecklingsskeden hos en myndighel kräver oftaolika kompelens hos cheferna. Del kan gälla uppbyggnadsskeden,konsolideringsfaser och perioder av omprövning. Lönesättningen bör därförstödja den röriighel som är önskvärd för att dessa krav skall kunnatillgodoses. Även i övrigt bör lönesättningen främja ökad rörlighet. Alltförlång tid i samma befallning kan utgöra hinder för både den enskildes ochverksamhetens utveckling. Slutligen är det av stor vikt atl de enskilda chefernasprestationer påverkar den individuella lönesättningen. Del kan gälla såvälarbetsvolym som med vilken skicklighet olika uppgifter fullgörs. Dessa utgångspunkter bör enligt min mening vara styrande ichefslönefrågor såväl på myndighetsnivå som på central nivå. Statsrådet har föreslagit attmöjligheter lill entledigande av affärsverkschefer och förflyttningsskyldighetför andra verkschefer införs. Detta utgör en inle obetydlig förändring iverkschefernas anställningsvillkor. Enligt min mening bör detta beaktas vidkommande lönerevisioner. 6.3 Formerna för chefslönesättningen Minbedömning: Samordningen vid beslut om chefslöner bör behållas. Myndigheternasinflytande på fördelningen av löneutrymmet mellan olika chefer bör öka.Flexibilitet och snabbhet bör karaktärisera handläggningen av enskildalönesältningsärenden. Skälen förmin bedömning: För löneplansplacerade byråchefer,eller motsvarandefastställdes lönerna tidigare centralt. fördelar dockmyndigheterna, utom de allra minsta, själva ett lokalt utrymme för dessagrupper enligt reglerna i L-ATF på samma sätt som för övriga anställda. Enligtdet statliga löneavtalet för 1986-87 skall på myndighetsnivå dessutom fördelasselektiva , som i betydande utsträckning avser chefer. 1 och med dendelegering av besluten om tillsättning av byråchefer frän regeringen tillmydigheterna som statsrådet föreslagiltidigare ökar myndigheternas inflytande när del gäller denna Prop.1986/87:99 personalkategori ytterligare. Myndigheternas löneutgifter ramstyrs endast till en del. Affärsverkoch uppdragsmyndigheter finansieras genom inkomster och de bestämmer till stordel själva verksamhetens och därmed utgifternas omfattning. För andramyndigheter förekommer det ofta en kombination av intäkts- ochanslagsfinansiering. För de flesta myndigheterna gäller dock inte ett direktekonomiskt resultatansvar. Slatsmaklernas ekonomiska styrning av dessamyndigheter gäller endast utgifternas omfattning. Det saknas därför tillräckligaekonomiska incitament för atl myndigheterna skall kunna hantera lönesättningenhelt på egen hand. Även i den affärsverksamhet som inle bedrivs i bolagsformförekommer monopolsituationer med svaga konkurrensförhållanden. Det är därförnödvändigt med en övergripande samordning av lönesättningen. Frän arbetsgivarpolitiska utgångspunkter är det nödvändigtmed en övergripande samordning även i fråga om lönesättningen för de kategoriertjänstemän som får lön eller andra förmåner enligt chefslöneavtalet. Denövergripande samordningen är nödvändig för att undvika orimliga lönerelationermellan olika chefsgrupper samt mellan chefer och underställd personal. Inom ramen för en samlad beslutsordning bör dockmyndigheternas inflytande på lönesättningen för de chefer som avlönas enligtchefslöneavialet kunna öka. 1 detta syfte har chefslönenämnden inlett enförsöksverksamhet i samband med lönerevision. Försöket innebär myndigheter fastställt ramar för löneökningarna.Inom dessa ramar har resp. myndighel lämnat förslag till fördelning som legatlill grund för chefslönenämndens beslut. Jag vill också något kommentera formerna förlönesättningen i samband med rekrytering av chefer. Enligl vad jag erfarit harmyndighetsföretrådare understrukit vikten av atl på ett tidigt stadium kunnalämna sökande besked om i vilket intervall löneinplacering kan bli aktuell,l.ex. genom förhandsbesked från chefslönenämnden. Myndigheterna har ocksä framhållitbetydelsen av att chefslönenämnden slutligt fastställer lönen så snabbi sommöjligt. Jag delar uppfattningen att det är önskvärt alt sävälförhandsbesked som beslut i samband med rekryteringar kan lämnas pä ett tidigtstadium. Del ankommer främst på chefslönenämnden atl finna sådana former förverksamheten atl dessa krav kan tillgodoses. En förutsättning för alt få tillstånd bättre arbetsformer är dock att myndigheterna vid planerade tjänstetillsättningarlar kontakt med chefslönenämnden pä ett tidigare stadium än vad som oftast skeri dag. 7 Vissa pensionsförhållanden för chefer 7.1 Bakgrund Statsrådet har redovisat ett samlat program kringfrågorna om de statliga myndigheternas ledning m. m. Vissa av frågornahar anknytning 159 lill verkschefernas pensionsförhållanden, vilkaverksledningskommiltén också behandlade. borde, enligt direktiven, bl.a.överväga om den nuvarande ordningen för förordnande och entledigande av verkschefer,inräknat behandlingen av pensionsfrågorna, var den mest ändamålsenliga ellerom regler och praxis borde ändras i någol hänseende. Förordnandeperiodens längdborde granskas, likaså längden av de sammanlagda perioderna i samma tjänsl. Verksledningskommiltén förordar i siu belänkande attförordnandepensionerna skall samordnas inte bara som för närvarandemed inkomst av statlig anställning ulan även med inkomst av enskild ochkommunal anställning. Detta stämmer överens med ett uttalande som gjorts avriksdagen (AU 1983/84:1). Iövrigt har kommittén förordat vissa mindre jämkningar i fråga omförordnandepensioneringen. Flertalet remissinstanser har avstått från synpunkter påpensionsfrågorna. Det fåtal remissinstanser som yttrat sig i frågan hartillstyrkt kommitténs förslag. Ingen har avstyrkt. Gällande bestämmelser om förordnandepension finns iförordningen (1984:1041) om förordnandepension m.m.(förordnandepensionsförord-ningen). Förordningen innehåller vissa tillägg tilloch undantag från det allmänna pensionsavtalet för statliga och vissa andratjänstemän (pensionsavtalet). Den gäller för generaldirektörer, landshövdingaroch vissa andra tjänstemän som tillsätts med förordnande för bestämd tid. Dentillämpas dock inte på militära tjänstemän och vissa tjänstemän inomundervisningsväsendet. 1 det följande tar jag upp fem frågor som gällerförordnandepension. 7.2 Rätt till förordnandepension även om kravet på tolvårs förordnandetid inte är uppfyllt Mittförslag: Regeringen bör ges utvidgade möjligheter att under särskildaomständigheter besluta om rätt till förordnandepension, även om tjänstemanneninte har haft en eller flera förordnandetjänster i oavbruten följd . förslag: Verksledningskommitténrekommenderar i sitt betänkande att chefsförordnandena, som iregel omfattar perioder om sex är, även i fortsättningen ges , närdet gäller det första förordnandet. Om däremot del första förordnandet ocksåskall följas av ett andra, finns det enligt kommitténs mening anledning att tafasta på uttalandena från många verkschefer all i en och sammabefattning är en alltför . Kommittén uttalar vidare: "En förkortning redan vid lidpunkten föromförordnandel av andra perioden till fyra eller kanske är då enligtkommittén en möjlig lösning. En annan lösning är att låta också den andra förordnandeperioden formelltomfatta men med möjlighet lill senare förkortning av tiden. Bådalösningarna ger stora möjligheter till anpassning efter individuellaförhållanden. Väljs den första lösningen måste vid omförordnandel även träffasöverenskommelse om vilka pensionsvillkor som skall gälla när förordnandet gårul. Uppskjuts enligt den andra lösningen avgörandet om den andraförordnandeperiodens längd lill en senare tidpunkt bör gälla atl såvälregeringen, styrelsen som verkschefen själv kan ta initiativ till sådanavkortning av den andra förordnandeperioden. Om detta sker efter t.ex. tre årskall verkschefen kunna fullgöra återstoden av förordnandetiden i annan roll.eventuellt avgå med pension." Omförordnandeliden inle uppgår till saknas möjlighet attfå förordnandepension som inte svarar mot ålders-, förtids-eller sjukpensionannat än i vissa fall. Det kan enligl verksledningskommittén uppståsituationer också i andra fall då det bör vara möjligt att få förordnandepension. Skälenför mitt förslag: Del är möjligt för en tjänsteman att få förordnandepensionäven om han varken hafl förordnandetjänst i oavbruten följd i minst tolv åreller förutsättningar för ålders- eller sjukpension är för handen. För alt såskall kunna ske fordras - att förordnandet löpt ut och avannan anledning än tjänstemannens egen begäran inte förnyats, - att tjänstemannen på egenbegäran inte fått förordnandet förnyat när det löpte ut och av regeringenförklarats berättigad till förtidspension i stället för egenlivränta, eller - att tjänstemannen på egenbegäran beviljats avsked före anställningstidens utgång och av regeringenförklarats berättigad till förtidspension i stället för egenlivränta. Enligtmin uppfattning finns det inte anledning att frångå ettprincipiellt krav på att en tjänsteman för rätt till förordnandepension skallha haft en eller flera förordnandetjänster i oavbruten följd minst tolv år.Samma krav gäller för övrigt för rätt till visstidspension enligt kommunalapensionsbestämmelser. Jaganser dock att de nuvarande bestämmelserna i förordnandepensions-förordningenbör kompletteras så alt regeringen - om det finns särskilda skäl - också iandra än de tidigare nämnda fallen kan besluta om förordnandepension till densom haft förordnandetjänst i mindre än tolv men minst sex är. Regeringen börockså få besluta om förordnandepension åt en tjänsteman som haflförordnandetjänster men inte i oavbruten följd. Tid för uppdragsom statsråd och tjänst som statssekreterare jämställs med tid i enförordnandeljänsl. 7.3Samordning av förordnandepension med annan inkomst Mitt förslag: Samordningenav förordnandepension med lön bör ändras sä att den - beträffande tid före 65är - kommer att omfatta även inkomst av anställning och annat förvärvsarbeteutanför det statligt lönereglerade området. Den nya ordningen bör dock integälla för den som har en förordnandetjänst när förslaget genomförs. Verksledningskommitténsförslag: förordar i Prop. 1986/87:99 sittbetänkande en utvidgad samordning så alt även inkomst från kommunala ochprivata arbetsgivare dras av från pensionsbeloppen. Skälenför mitt förslag: Regeringen prövar enligl 6 § förordnandepen-sionsförordningenfrågor om samordning av förordnandepensionsrätl och annan tjänstepensionsrätloavsett vad som sägs om samordning i pensionsavtalet. Omden som uppbär förordnandepension får en statlig anställning, skall löneavdraggöras enligt 21 § 3 mom. Allmänt avlöningsavlal för statliga och vissa andratjänstemän (AST). Däremot görs inte något avdrag från förordnandepensionen förlön från eller privat tjänst. Imotionerna 1983/84:821 och 1049 begärdes en översyn av reglerna omförordnandepension för atl åstadkomma en vidgad samordning. Arbetsmarknadsutskottetansåg atl det var rimligt alt göra översynen (AU 1983/84; 1). Utskotteterinrade om att en sådan deluppgift också vilade på utredningen om statligamyndigheters ledning (verksledningskommittén). Med hänsyn till detutredningsarbete som redan startats m.m. ansågs' motionerna inte behövaföranleda någon ytterligare åtgärd. Utskottet förutsatte dock attverksledningskommitténs överväganden skulle utgå från de principer somriksdagen på förslag av ett enhälligt utskott anslutit sig till i samband medbehandlingen av frågan om statsrådens och statssekreterarnas pensioner (AU1981/82:27). I delta sammanhang framhöll utskottet att det varotillfredsställande atl pension skulle kunna utgå oavkortad vid sidan av andrainkomster. Den principen borde råda alt dubbla förmåner inte fick utgåsamtidigt. Elt uttalande av denna innebörd gjordes också. Enpension bör i normalfallet inte betalas ut oavkortad vidsidan av andra inkomster. Jag föreslår därför alt samordningsfrågan löses på ihuvudsak samma sätt som skett beträffande förordnandepension åt statsråd.Förordnandepension till ett förutvarande statsråd minskas avsådan inkomst av anställning, av annat förvärvsarbete och av kapital sompensionstagaren har . Med inkomst av anställning och av annatförvärvsarbete avses - inkomst som ärpensionsgrundande enligt 11 kap. 2 och 3 §§ lagen (1962:381) om allmänförsäkring, - sädan inkomst av anställningutomlands som inte beskattas i , - kompletterande delpension, - sådan pension eller livräntasom annars inte samordnas med tjänstepen-sionsrält enligl statligapensionsbestämmelser, - andra kontanta förmåner pågrund av anställning eller uppdrag. Frånminskningen undantas ett belopp som för kalenderår räknat svarar mot delbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller för januarimånad det år utbetalningen av förordnandepensionen avser. Enligtmin uppfattning bör i fråga om den nu föreslagna samordningen gälla att förordnandepensionen minskas av sådan inkomst av förvärvsarbete som pensionstagaren har och som inte härrör från statlig anställning. Från minskningen bör dock undantas in komster upp till två basbelopp. Vidare anser jag att inkomst av kapital inte skall inverka på förordnandepensionens storlek. Deföreslagna samordningsreglerna bör inle gälla för den som har enförordnandeljänsl når förslaget genomförs. De bör dock tillämpas om regeringenbeslutar om rätt lill en högre förordnandepension enligt förslagel under 7.2. Genomförsden föreslagna samordningen bör vissa ändringar göras i förordningen (SAVFS1980:10) om tjänstepensionsrätl för statsråd så att samordningsreglerna förstatsråd och verkschefer kommer att överensstämma. 7.4 Beräkning av förordnandepension när tjänsten innehaftsmindre än tolv år Mittförslag: Regeringen skall kunna besluta om rätt till en högre pension än somför närvarande betalas ul enligl förordningen om förordnandepension ellertillämpad praxis. förslag: Verksledningskommilténfram.håller i sitt betänkande atl del inle framstår som attraktivtför en verkschef som inle vill fullfölja en hel andra förordnandeperiod om sexår alt avgå innan den löpt ut, eftersom verkschefen inte automatiskt får rättlill förordnandepension. Om avgången är önskvärd från allmän synpunkt, kanregeringen i etl sådant fall bevilja förtidspension. Den bestäms enligtreglerna i förordnandepensionsförordningen. För atl högre pension skall kunnabeviljas krävs bemyndigande av . Kommittén anser vidare atl del finns anledning attförslärka verkschefernas rättigheter på denna punkl och uttalar: "Eftersomutformningen av pensionsbestämmelserna har ett nära samband med de övrigaanställningsfrågor som regeringen har ansvar för, bör regeringen fåvidsträcktare bemyndigande än det som gäller all lösa pensionsfrågornautan medverkan i varie särskilt fall. Kommittén anser del rimligtatt regeringen skall kunna förhandla om de ekonomiska villkoren med enverkschef som vill avgå under den andra förordnandeperioden och atlvederbörande verkschef sålunda skall kunna ges skälig pension. Med tanke på denutsatta position flertalet verkschefer har och också med tanke på att kommitténvill att en pensionsavgång redan under den andra förordnandeperioden skallkunna vara ett bra alternativ till annan tjänstgöring, anser kommittén attverkschefernas pensionsförmåner bör bibehållas och också förbättras i så måttoatl pension alllid skall kunna utgå efter tvä förordnandeperioder och attpensionens storlek skall vara oberoende av verkschefens ålder vidpensionstillfället." Skälen för mitt förslag: Enligl 9 §förordnandepensionsförordningen minskas pensionen om tjänsten innehafts imindre än . Minskningen utgör 1/160 som tjänstetidenunderstiger , dock högst 24/. Regeringen kanemellertid besluta att förordnandepensionen inte skall minskas. Bestämmelsernaom detta är knutna till förutsättningarna enligt 4 § förordningen. Jag delarverksledningskommitténs uppfattning atl det i särskilda fall kan vara av värdeför regeringen all kunna erbjuda en verkschef andra pensionsvillkor än som förnärvarande är möjligt. Förutsättning härför bör vara att avgången sker från enförordnandeljänsl som följt efter etl sexårsförordnande eller frånen tjänst som av regeringen bedömts svara mot en förordnandetjänst. Regeringenbör därför i enlighet med mitt förslag ges vidgade befogenheter atl besluta omhögre pension. 7.5 Andra förordnandetjänster än verkschefstjänster Mittförslag: De föreslagna ändringarna i förordnandepensionsför-ordningen bör iprincip gälla också för de förordnandeljänstemän som inte är verkschefer. Verksledningskommitténsförslag: Kommittén anser, att anställningsvillkoren för de överdirektörer ochavdelningschefer som redan har ordinarie tjänster med förordnande pä bestämdtid, bör anpassas till de ändringar som föresläs för verkschefer medmotsvarande typ av förordnande.