prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Oavsett vilken make som tillskjuter de medel som behövs förförvärv av olika slags egendom som skall ingå i det gemensamma hemmet, äruppbyggnaden av detta i regel ett resultat av båda makarnas gemensammainsatser. Dengemensamma bostaden kan ha innehafts av den ena maken redan före äktenskapeteller ha förvärvats av den ena maken eller båda i omedelbar anslutning tillvigseln eller under äktenskapet. Ofta kan det vara så alt en make ensam stårsom bostadens formella ägare eller innehavare trots alt båda makarna harbidragit ekonomiskt till förvärvet. I andra fall, då endast den ena maken stårsom ägare eller innehavare, kan detta bero på atl han eller hon ensam harsvarat för de medel som behövdes för alt förvärva bostaden.I en del fall kan bostaden vara förvärvad av den ena maken ensam genom arv,testamente eller gåva. De normala bodelningsreglerna skall enligt gällanderätt tillämpas även på bostad som har använts som makarnas gemensamma hem. Detinnebär att bostaden, om den är giftorättsgods och inle behövs förskuldtäckning, skall delas mellan makarna på samma sätt som annatgiftorältsgods. Vad som delas är dock inte själva egendomen utan dess värde.Vem bostaden sedan skall tillfalla är en fråga som avgörs vid utläggningen avvars och ens lott. Normall får alltså makar lika andel av bostadensvärde på sin lott. Om bostaden däremot utgör enskild egendom, är den undandragenlikadelningen. Den make som inte är ägare till bostaden får alltså inte del ibostadens värde i det fallet. 1 gällande rätt finns emellertid vissa särskildaregler om makars gemensamma bostad. Dessa ger inle en make rätt atl få del ibostadens värde ulan endast rätt att under vissa föratsättningar få övertabostad som tillhör den andra maken. Till dessa bestämmelser, som finns i lagen(1959:157) med särskilda bestämmelser om makars gemensamma bostad, återkommerjag i det följande. För bohag finns inga särskilda delningsregler igällande rätt. De vanliga bodelningsreglerna gäller alltså. Dessa innebärsåledes i princip att makarna vid bodelningen får lika andelar i bohaget, omdetta utgör giftorättsgods. Är bohaget enskild egendom, är del däremot undandragetbodelningen. Makar som gemensamt har förvärvat en faslighetinnehar fastigheten med samäganderätt. Samäganderätten innebär att de redanunder äktenskapet gemensamt bestämmer över fasligheten. Såväl underäktenskapet som vid äktenskapets upplösning äger varje make sin andel avfastigheten. Detta är den avgörande skillnaden mellan samäganderälten ochgiftorätten. Giftorätten är endast en rätt att vid äktenskapets upplösning fådel i den andra makens netlogiftorättsgods. Giftorätten är således en rätt somaktualiseras först när äktenskapet upplöses (eller då bodelning av andra skälskall ske). Vad som har sagts om fastighet gäller även andra former avbostad och bohag och f.ö. även annan egendom. Den form av samäganderätt somjag nu har berört kanbetecknas som en reell samäganderätt. En sådan samäganderält är normalt fulltöppen, dvs. den är allmänt iakttagbar och redovisas öppet. Man brakaremellertid också tala om s.k. dold samäganderätt. 1 sådana fall framstår utåtsett endast den ena maken som ägare till egendomen, men i verkligheten är bådamakarna ägare. Sådan dold samäganderätt till del gemensamma hemmet kan uppstådärför alt inte bara den make som är den formella ägaren utan även den andramaken har bidragit lill förvärvet av egendomen. Detta bidrag kan ha skett påolika sätt t. ex. genom att maken av egna medel har skjutit lill pengar tillbetalning av egendomen eller genom atl maken har Prop.1986/87: 1 Makars bostad och bohag tagit upp lån för atlfinansiera förvärvet. Beträffande andra former av Prop. 1986/87: I bidragär det mera tveksamt huravida samäganderätt skall anses ha upp- Makarsbosud kommit (se NJA 1981 s. 693 och 1982 s. 589; jfr även NJA 1980 s. 705,som "' " gällde sambor, och högsta domstolens dom den 19november 1984 (DT 35) i mål T 436/82 saml hovrättsfallen SvJT 1974 rf s. 71 och1977 rf s. 2 och RH 1981 s. 366). Familjelagssakkunniga har lagt fram förslag omytterligare en form av samäganderätt, som kan kallas presumerad samäganderätt.Rättigheten skall - till skillnad från vanlig samäganderält - endast gälla vidbodelning. Under äktenskapet skall varje make ensam bestämma över sin egendom(med i huvudsak samma rådighetsinskränkningar som i gällande rätt). Som skäl för alt införa den presumeradesamäganderätten vid sidan av reell samäganderält och giftorätt åberopar desakkunniga den ekonomiska sammanflätning som sker mellan makar. Särskilt i falldå den ena maken har använt sina inkomster till atl förvärva bostad och bohagmedan den andra maken har förbrukat sina inkomster på familjens uppehälle ellerhar gjort en direkt arbetsinsats i hemmet finns det enligt de sakkunniga skälatt ha en presumerad samäganderätt till det gemensamma hemmet, oavsett vilkenmake som står som egendomens formella ägare. Målet bör enligt de sakkunnigavara att åstadkomma en ekonomisk utjämning mellan makarna inom ramen för detillgångar med anknytning till det gemensamma hemmet som de under samboendetgemensamt har byggt upp. Jag delar de sakkunnigas uppfattning att denekonomiska sammanflät-ningen mellan makar motiverar att dessa vid en bodelningnormalt skall dela det gemensamt uppbyggda hemmet lika. Det sker också enligtgällande rätt när den egendom som ingår i hemmet är giftorältsgods. Tillskillnad från den presumerade samäganderätten innebär giftorätten att det ärnettoförmögenheten som delas. Innan den egendom som finns i boet delas mellanmakarna skall sålunda från värdet av denna egendom avräknas så mycket som gåråt för att täcka skulderna. Den presumerade samäganderätten innebär däremotatt endast sådana skulder som är förenade med särskild förmånsrätt i denegendom som omfattas av den presumerade samäganderälten får läckas ur egendomeninnan den delas mellan ma-karaa. Om en make lill följd av den presumeradesamäganderätten får lämna ifrån sig halva värdet av viss egendom och på granddärav kommer på obestånd och inte kan betala sina skulder, blir det inle baramaken själv utan också dennes borgenärer som gör förluster. Vad den andra makenfår genom den presumerade samäganderätten kan sägas motsvaras av en förlust förden skuldsatta makens borgenärer. Det blir med andra ord även den skuldsattamakens borgenärer som i jämförelse med del nuvarande giflorättssystemetförlorar på införandet av den presumerade samäganderätten i fall då denskuldsatta maken inle har annan egendom som täcker skulden. Att vissa delar avdet gemensamma hemmet är ulmätningsfri egendompåverkar inte detta förhållande i någon nämnvärd grad (jfr 5 kap. Prop.1986/87: 1 § utsökningsbalken). Om även den andra maken har skulder som skalltäckas ur hans eller "h bohag hennes giftorättsgods, innebär denpresumerade samäganderätten främst att den makens borgenärer gynnas påbekostnad av borgenärerna till den make som får avstå egendom. Vilka borgenärer som drabbas i situationer av dettaslag beror på vilken förmånsrätt varje borgenär har. Det är inte säkert att detär de senast tillkomna borgenärerna som drabbas. Många borgenärer kan naturligtvis säkerställa siggenom att kräva pant, borgen eller annan säkerhet eller genom att kräva attbåda makarna skall slå som låntagare på låneförbindelsen. Banker och andrakreditinstitut skulle säkert göra det. Det finns emellertid ett stort antalandra borgenärer som inle har den möjligheten. Det kan inte uteslutas alt ettgenomförande av de sakkunnigas förslag skulle kunna få negativa konsekvenserför del allmännas möjligheter att driva in skatter och andra avgifter. Omförslaget genomförs, skulle det också kunna skapa osäkerhet inomkreditväsendet. De sakkunnigas förslag har också andra negativakonsekvenser. Olika typer av samäganderätt och giftorätten skulle kunna kommaatt tillämpas vid en och samma bodelning. Härigenom kan bodelningarna komma attbli komplicerade. Det gäller särskilt som de sakkunnigas förslag om presumeradsamäganderätt är försett med undantag som förutsätter ingående utredningar ommakarnas förhållanden. De sakkunnigas system kan också ge slumpartadeeffekter när viss egendom som en make har byts mot annan. I och med att denpresumerade samäganderälten avser endast bostad och bohag som har förvärvatsför gemensamt begagnande kan sådana byten leda till avsevärda förskjutningar iden ena makens anspråk på all med stöd av den presumerade samäganderätten fådel i den andra makens egendom. Enannan nackdel med de sakkunnigas förslag är att det skulle föra svensk rättbort från övriga nordiska länders rättssystem. I hela finns ettsystem med giftorätt och samäganderätt. I de övriga nordiska länderna finnsdet inget intresse för att vid sidan därav införa ett system med presumeradsamäganderält av det slag som de sakkunniga har föreslagit-För egen del anserjag att målet att åstadkomma en ekonomisk utjämning för gifta inte börbegränsas på det sätt som de sakkunniga har gjort ulan bör omfatta även annanegendom än bostad och bohag. Detta sker enligt min mening bäst genom alt manbygger vidare på giftorättssystemel. Nuvarande giftorältssystem tillgodoser i de flestafall kravet på utjämning av makars ekonomiska förhållanden vid upplösning aväktenskapet. Detta gäller utan undantag när det endast finns giftorältsgods iäktenskapet. Om det däremot finns ett äktenskapsförord som gör viss egendomtill enskild, undandras denna egendom delningen. Äktenskapsförord ingås genom att båda makarna kommeröverens om det. Om viss egendom undandras en makes utjämningsanspråk därför altden är enskild enligt äktenskapsförord, beror det alltså på en överenskommelsesom maken medverkat i. Om omständigheterna emellertid är sådana att en tillämpningav äktenskapsförordet skulle vara oskälig gentemot den andra maken, börvillkoren i äktenskapsförordet kunna jämkas så att den enskilda egendomen -helt eller delvis kommer att ingå i bodelningen som om den voregiflorättsgods. Den frågan återkommer jag lill i avsnitt 2.4.6. Genom möjligheten att jämka ett äktenskapsförord bör mansåledes kunna åstadkomma den erforderliga utjämningen även när det finns enskildegendom i äktenskapet. Detta gäller dock inte när egendomen är enskild tillföljd av villkor vid gåva eller i testamente. För de sannolikt mycket sällsyntafall då all eller nästan all egendom som den ekonomiskt starkare maken har ärenskild till följd av villkor vid gåva eller i testamente bör man i stället vidbehov kunna använda möjligheten alt tillerkänna den ekonomiskt svagare makenett engångsunderhåll. Till denna fråga återkommer jag i specialmotiveringen. Även om målet att utjämna makarnasekonomiska förhållanden alltså kan nås inom ramen för nuvarandegiftorättssyslem, i vissa fall med hjälp av jämkningsregler ochengångsunderhåll, finns det ett behov av att i vissa avseenden stärka en makesrätt vid bodelningen lill bostad och bohag som ägs av den andra maken eller avmakarna gemensamt. Enligt lag om makarsgemensamma bostad skall sådan bostad vid bodelning efter äktenskapsskillnad påbegäran tilldelas den make som bäst behöver bostaden, om det även med hänsyntill omständigheterna i övrigt är skäligt. Delta gäller utan inskränkning förbostad som är giftorältsgods och oavsett om en make eller båda makarna stårsom ägare eller innehavare av bostaden. Om bostaden är enskild egendom, gällerrätten bara för bostad som innehas med hyres- eller bostadsrätt men inte förfastighet som innehas med äganderätt. Enligt min mening finns det skäl alt låta denövertaganderält som gäller enligt lag omfatta all egendom som ärenskild till följd av äktenskapsförord. Det finns vidare ett starkt socialtskyddsinlresse som talar för att en make inte genom avtal om egendomsordningeni äktenskapet skall kunna avsäga sig rätlen alt överta bostaden. Till denfrågan återkommer jag i avsnitt 2.4.1. När det däremot gäller fastighet som är enskild på grandav villkor om det vid gåva eller i testamente gör sig andra intressen starktgällande. Som jag kommer att utveckla närmare i avsnitt 2.4.6 bör en givareseller testators villkor alltid respekteras. Det bör därför inte gå att jämkasådana villkor. Av detta skäl anser jag att det inte heller skall vara möjligtatt överta fastigheter som är enskild egendom till följd av sådana villkor. Jagförordar atl en sådan begränsning införs även beträffande andra bostäder. 1986/87: 1 Makars bostad och bohag I gällande rätt finns vissa regler som begränsar en makesrätt att utan Prop. 1986/87: 1 andra makens samtycke fritt råda överfastigheter och andra bostäder Makars bostad (6 kap. 4 och 6 §§giftermålsbalken och 5 och 6 §§ lagen med särskilda o«=*' '»ohagbestämmelser om makars gemensamma bostad). Reglerna i giftermålsbalkenförbjuder en make att utan den andra makens samtycke avhända sig eller intecknafast egendom som den andra maken har giftorätt i. En sådan åtgärd är ogiltig,om den andra maken väcker talan om det . Enligt reglerna i 1959års lag skall en uthyrning av en makes fastighet eller lägenhet återgå på talanav den andra maken, om uthyrningen har skett utan dennes samtycke och ledertill förfång för denne. Detsamma gäller vid överlåtelse eller pantsäUning avhyres- eller bostadsrätt. Även i dessa fall skall talan väckas . De nu beskrivnarådighelsinskränkningarna har i viss utsträckning -men inte helt och hållet -varit avpassade lill rätten all överta den gemensamma bostaden. När nu dennarätt utvidgas, bör även rådighelsinskränkningarna utvidgas i motsvarande mån.Jag förordar därför att en make inte utan den andra makens samtycke skall fåavhända sig makars gemensamma bostad och inle heller få hyra ut den. Endaundantaget bör - i konsekvens med vad jag har föreslagit omövertaganderätlen - vara egendom som är enskild lill följd av villkor om detvid gåva eller i testamente. Nuvarande rådighetsinskränkningargäller också vid pantsättning av bostaden. Av skäl somjag kommer att utvecklanärmare i specialmotiveringen bör pantsättning även i fortsättningen krävasamtycke av make. Nuvarande rådighetsinskränkningar omfattar vidare all fastegendom, som är en makes giftorältsgods, oavsett om egendomen utgör makarnasgemensamma bostad eller ej. Även i detta avseende bör gällande rådighetsinskränkningarbehållas med hänsyn till att det här rör sig om egendom som i allmänhetuppfattas som särskilt viktig i ett äktenskap. För bohag finns ingaövertaganderegler i gällande rätt. Vid bodelning med anledning av makes död fården efterievande maken dock, om den egendom som tillkommer denne är ringa, taut nödigt bohag ur makarnas giftorältsgods, även om det skulle inkräkta påarvingarnas lott (13 kap. 12 § första stycket ). Del finns däremot regler områdighetsinskränkningar beträffande bohag. Enligt 6 kap. 5 § giftermålsbalkenfår en make inte utan den andra makens samtycke avhända sig eller pantsättalösören som den senare maken har giftorätt i, om lösörena ingår i det förmakarnas gemensamma begagnande avsedda bohaget eller utgör den senare makensnödvändiga arbetsredskap eller är avsedda för barnens personliga bruk. Vad som skall skyddas från ensidigadispositioner av den make som äger viss egendom är, som jag redan harframhållit, makarnas gemensamma hem. Däri ingår utöver permanentbostaden delgemensamma bohaget. Det är därför naturiigt atl de övertagande- ochrådighelsregler som skall gälla för den gemensamma bostaden också blir gällandeför det gemensamma bohaget. Jagförordar således att en make får rätt att vid bodelningen överta gemensamtbohag i samma utsträckning som jag har föreslagit för gemensam bostad samtatt de rådighetsinskränkningar som avser avhändelser av gemensam bostad ävenskall gälla för gemensamt bohag. Vad jag nu har anfört har gällt makar. Motsvarandefrågor beträffande sambor återkommer jag lill i avsnitt 2.6.2. Prop.1986/87: 1 Sammanfattning av skälenför mitt förslag: Genom giftorättssystemet åstadkoms en ekonomisk utjämningmellan makar vid bodelning utom i de fall då det finns enskild egendom. Genomatt jämka äktenskapsförord och genom engångsunderhåll till den ekonomisktsvagare maken kan en sådan utjämning åstadkommas även när det finns enskildegendom. Några nya särskilda regler för utjämning behövs därför inte. Medhänsyn till de förordade reglerna om jämkning av äktenskapsförord bör det inlefinnas något skäl mot att utvidga den rätt som en make f. n. har atl ta överbostad som tillhör den andra maken till att omfatta även det fallet attbostaden är den andra makens enskilda egendom på grund av ett sådant förord.Eftersom makamas gemensamma hem inle beslår bara av bostaden utan även av detgemensamma bohaget, bör övertaganderätten utvidgas till att avse även bohaget.De inskränkningar som gäller f.n. i en makes rätt atl råda över sin egendom börutvidgas så att de kommer att gälla den egendom som omfattas avövertaganderätten. Härigenom uppnås syftet att egendomen skall finnas kvar närövertagandet blir aktuellt. Mittförslag: Makar skall liksom fritt kunna ingå avtal med varandraangående egendomsförhållandena i äktenskapet. En make skall dessutom som f.n.kunna sluta förmögenhetsrättsliga avtal med den andra maken eller med tredjeman. De tidigare förordade reglerna om övertaganderätt ochrådighetsinskränkningar avseende gemensamt bohag och bostad (se avsnitt 2.3)skall dock gälla oavsett vad makarna kan ha avtalat om egendomen och om hur denskall fördelas vid en framlida bodelning. FamiUelagssakkunnigasförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 218-223). Remissinstanserna:Endast tre remissinstanser har direkt tagit upp frågan. JK avstyrker förslagetbeträffande reglerna om övertaganderätt och rådighetsinskränkningar, eftersomdet enligt JK inkräktar på principen om avtalsfrihet. Tingsrätten anser dock atl de egendomska- Prop. 1986/87: 1 tegorier som skall omfattas av de tvingande reglerna börbegränsas och Avtal mellan preciseras mer än som sker genom uttrycken "gemensamtbohag" och makar "gemensam bostad". Skälen för mitt förslag: Enligt giftermålsbalkensregelsystem är makar två ekonomiskt självständiga personer på så sätt att varoch en av dem själv förvaltar sin egendom och svarar för sina skulder. De harockså möjlighet atl ingå avtal med varandra, på samma sätt som var och en avdem kan ingå avtal med utomstående personer, s. k. tredje män. Någon allmän regel omavtalsfriheten finns inle i . Den anses i stället följa avallmänna rällsgrandsatser. Allmänna avtalsrällsliga regler skall alltsåtillämpas, om inte avvikande regler för etl visst fall finns igiftermålsbalken. Balken innehåller nämligen vissa regler som begränsaravtalsfriheten. När det gäller avtal mellan makarna avser dessa begränsningarfrämst vederlagsfria överföringar av egendom mellan dem. Särskilda formkravhar ställts upp, och till borgenärernas skydd har dessutom särskildaförpliktelser lagts på mottagaren. Däralöver finns det vissa bestämmelser,närmast av utfyllande karaktär, för ett par andra typer av rättsförhållanden (8kap. Begränsningarna beträffande makarnas rätt alt ingå avtalmed tredje man avser regler om rätt för en make alt överta den andra makensegendom och inskränkningar i en makes rätt alt råda över viss egendom. Avtal som makar ingår med varandrakan vara sådana som angår egendomsordningen i äktenskapet men de kan ocksåvara av förmögenhets-rättsligt slag, t.ex. köp, byte eller gåva. Mellan de bådahuvudgrapperna av avtal går inle någon tydlig gräns. Särskilt vid avtal ombodelning kan man ofta ha anledning att ställa frågan var den familjerältsligadelen slutar och den förmögenheisrätlsliga börjar. kaninnebära att egendom lill etl betydande värde förs över från den ena maken tillden andra men ändå strikt vara att betrakta som familjerätlsligt. Det kan ocksåinnebära en blott obetydlig överföring, som emellertid genom att gå utanför deför bodelningen gällande ramarna i själva verket är alt anse somförmögenhelsrättslig. Till borgenärernas skydd finns dock bestämmelser omverkan av makes eftergift vid bodelning, vilka är så utformade att gränsdragningensaknar betydelse för dem (13 kap. 14 § och 32 § konkurslagen,1921:225). Jag har hka litet som de sakkunnigafunnit anledning lill någon ändring i den grundläggande principen att makarskall ha möjlighet att ingå avtal med varandra såväl beträfTandeegendomsordningen i äktenskapet som när det gäller förmögenheisrätlsliga avtal.Vad som bör diskuteras närmare nu är i stället om det finns skäl alt föreslånågra förä!idringar av de begränsningar i avtalsfriheten som finns . Det skydd som borgenärer harmot förmögenhetsöverföringar från den skuldsatta maken till den andra maken fåranses vara lämpligt utformat. Inte heller de sakkunniga har funnit anledningatt föreslå några förändringar i den delen. När det gäller avtal med tredje manhar jag i avsnitt 2.2.3 föreslagit att nuvarande vederlagsregler vid bodelningskall avskaffas och att i stället bara gåvor och liknande vederlagsfriaavhändelser som ena maken har gjort före ansökan omäktenskapsskillnad skall kunna ge andra maken kompensation. Däratöver har jag iavsnitt 2.3 förordat vissa ändringar i de begränsningar som gäller f. n. ifråga om övertaganderält beträffande makars gemensamma bostad och rådighetsinskränkningarbeträffande sådan bostad och makars gemensamma bohag. Jag har också föreslagitatt övertaganderätten utvidgas till alt omfatta bohaget. Starka sociala skäl talar för att det minimiskydd som enmake sålunda bör ges genom reglerna om övertaganderätt ochrådighetsinskränkningar avseende gemensamt bohag och bostad inte skall kunnasättas ur spel genom att maken i förväg avstår från detta skydd genom aft gåmed på att egendomen får bli enskild. Jag har därför - i likhet rned desakkunniga -kommit till den uppfattningen att reglerna om övertaganderätt ochrådighetsinskränkningar avseende gemensamt bohag och bostad bör gälla även omegendomen är andra makens enskilda. Somjag har anfört i avsnitt 2.3 bör dettadock inte gälla egendom som är enskild till följd av villkor om del vid gåvaeller i testamente. I sammanhanget har de sakkunnigaockså diskuterat frågan om den formella konstraktionen av det avtalssystem somreglerar egendomsordningen i ett äktenskap. Enligt de sakkunniga kan makarnaha svårt alt genomskåda att ett avtal om atl viss egendom skall vara ena makensenskilda kan få betydelse för en kommande bodelning. De sakkunniga förordardärför alt avtalet direkt skall reglera hur egendomen skall behandlas Vid eneventuell bodelning. Jag är emellertid för egen delövertygad om att makar som ingår avtal om att göra egendom till enskild i regelär myckel väl medvetna om all delta påverkar en eventuell framtida bodelning.Ett av huvudskälen för att göra egendom till enskild är ju att gardera en makemot att vid äktenskapets upplösning behöva dela med sig av egendomen. Jag kandärför inte se någol behov av en ändring av den formella regelkonstraktionen.Därtill kommer atl jag - som jag har berört i avsnitt 2.3 - inte kan godta desakkunnigas förslag att på alla punkter utplåna skillnaderna i rättsreglerunder bestående äktenskap mellan giftorältsgods och enskild egendom. 1986/87: 1 Sammanfattningav skälen för mitt förslag: De sociala skyddsintressena gör att en make integenom avtal om egendomsordningen bör kunna avsäga sig sin rätt att i vissa fallöverta bostad och bohag eller det skydd som rådighetsinskränkningar avseendebostad och bohag avser att ge, även om bostaden eller bohaget utgör den andramakens enskilda egendom. 5 1986/87. Mittförslag: Makar skall vid bodelning ha frihet att själva komma överens om ivilken utsträckning de tidigare förordade jämkningsreglerna (se avsnitt 2.2.2)skall medföra att likadelningen åsidosätts. Makar skall också ha möjlighet attvid bodelningen avtala om att enskild egendom skall ingå i bodelningen utan attgåva anses föreligga. Denna möjlighet skall dock inte gälla egendom som ärenskild på grand av villkor om del vid gåva eller i testamente.