prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Ett så stort och betydelsefullt lagkomplex bör göraslill föremål för en mer genomarbetad lagstiftningsteknik i syfte att skapaenkelhet i regelsystemet och öka möjligheterna för enskilda människor attförstå och överblicka innebörden i reglerna. förordar därföratt ytterligare lagteknisk genomgång sker innan lagstiftningen på det avutredningen behandlade området genomförs. Familjelagssakkunnigas förslagbygger såvitt vi funnit på de sakkunnigas uppfattning om generella förhållanden i äktenskap och samboförhållanden i vårt land. Mot den bakgrunden har de sakkunniga utarbetat sitt regelsy stem, ett system som i stor utsträckning bygger på schabloniseringar. Varie samlevnadsförhällande är emellertid specifikt, varför ett på schab loner byggt regelsystem för många inte passar. För att anpassa sitt regel system till en mångfacetterad verklighet har familjelagssakkunniga därför måst tillgripa ett syslem som i förhållande till vad som gäller innehål ler flera undantag och oprecisa bestämmelser. Detta har i hög grad kompli cerat lagförslaget. De skälighetsbedömningar som finns i den nuvarande 57 hänförsig till förhållandevis lätt konstaterbara förhållan- Prop. 1986/87: 1 den.Tillämpningen av den av familjelagssakkunniga föreslagna lagstiftningen synesavsevärt mycket svårare att förutse. De sakkunniga har haft i uppdrag att lämnareformförslag inom ett av de viktigaste rättsområdena för gemene man, där enklaoch praktiska lösningar är erforderliga såväl för den enskilde och dennesrådgivare som för de rättstillämpande myndigheterna. Det finns således ettstarkt behov av ett klart och entydigt regelsystem, vilket tillgodoserlångtgående krav på föratsebarhet. Det är mot den angivna bakgrundenanmärkningsvärt atl de sakkunniga presenterar mycket oprecisa och i långastycken för det praktiska livet föga lämpade lösningar. Atl familjelagssakkunniga låtit sig så markantstyras av hänsynstagande till en svagare part i etl äktenskap ellersamlevnadsförhållande har lett till elt föreslaget regelsystem med enoacceptabel komplikationsnivå och ett bristande hänsynslagande till kravet påen i det praktiska livet väl fungerande och förutsebar rättsordning. Vissa av familjelagssakkunnigas förslag i fråga omde ekonomiska förhållandena inom äktenskapet är en följd av de sakkunnigasförslag vad avser sambor. Vi kan inte dela uppfattningen attäktenskapslagstiftningen på detta sätt skall utformas efter hänsynstagande lillvad som anses böra gälla i andra samlevnadsförhållanden än äktenskap. Viåterkommer längre fram med synpunkter på förslaget angående lagstiftning omsambor. I belänkandet finns en genomgående ambition atlskydda en svagare part i en familjesituation. Familjelagssakkunniga haremellertid inte närmare redogjort för på vilken grund viss part skall ansesvara den svagaste. Efterlevande make synes genomgående ha ansetts böra få etlförstärkt skydd i förhållande till barnen utan att de sakkunniga närmareanalyserat behovet av detta. Vi anser inte att del av rådande testamentspraxisgår att dra slutsatser om behovet av förstärkt ekonomiskt skydd förefterlevande make. Här finns anledning att jämföra med pensionskommitténs (S1970:40) bedömningar i sina betänkanden (SOU 1981:61 och 62) Familjepensionen.Kommittén har, till skillnad från familjelagssakkunniga, kommit till altefterlevande make inte har behov av förstärkt skydd framför barnen. Familjelagssakkunnigas förslag bygger således iflera avseenden på andra uppfattningar om de familjeekonomiska förhållandenaän vad som i andra sammanhang bedömts gälla. Såsom redan framgått är vi i stora delar kritiskatill familjelagssakkunnigas förslag. Vi anser dessutom att de föreslagnaändringarna inle kan motiveras med brister i nuvarande ordning.Giftermålsbalken har i väsentliga delar haft samma innehåll under läng tid.Den är därför väl förankrad i det allmänna rättsmedvetandet. Det har intepåvisats atl den skulle ha socialt oacceptabla följder. Inte heller laglekniskthar den sådana brister att några genomgripande förändringar är påkallade. 1986/87: 1 Familjelagssakkunniga föreslår alt beteckningengiftermålsbalk ersätts med äktenskapsbalk. Vi kan inte finna att de sakkunnigaanfört tillräckliga skäl för detta. Även om det finns en etymologisk skillnadmellan orden giftermål och äktenskap, anser vi att skillnaden inte är sådan altspråkkänslan störs av ett bibehållande av beteckningen giftermålsbalk. Vi trorinte heller att det spelar någon roll att denna beteckning efter enspråkhis-torisk granskning - såsom de sakkunniga gjort - skulle visa siginnefatta någon föråldrad uppfattning. Vi ser däremot praktiska olägenheter iett på det stora hela opåkallat byte av terminologi. När dessutom termen äktenskapsbalkknappast heller kan anses idealisk - den i sig lämpliga förkortningen ÄB är tex redan upptagen av - anser vi att den invanda beteckningengiftermålsbalk bör behållas, varigenom kontinuiteten i terminologinupprätthålls. Familjelagssakkunniga torde ha strävat efter altskapa precisa och entydiga bestämmelser. Vi måste emellertid konstatera attlagförslagen till stor del är sådana att de skulle komma att skapa en höggradigovisshet om vad som skulle gälla i enskilda fall. Förslagen innehåller ettstort antal jämkningsregler och skälighetsbedömningar vars tillämpning intekan föratses. 1 fråga om makarnas ekonomiska mellanhavanden torde möjligheternaatt föratse vad som faktiskt skulle gälla i ett enskilt fall bli avsevärtmindre än f.n. Vi kan som illustration till detta peka på jämkningsbestämmelseni 12 kap. 2 §. Härtill kommer enligl förslaget att i flera fall olika jämkningsregleroch skälighetsbedömningar kan tillämpas parallellt, vilket ytterligareförsvårar bedömningen av konsekvenserna i det enskilda fallet. Följande exempelkan visa vilka svårigheter som kan uppstå. För bedömning av hur visst bohag skall fördelas vidbodelning konstateras först att makarna enligl huvudregeln i förslaget skulleha samäganderätt till lika delar i bohaget. En bedömning enligt 7 kap. 6 §andra eller tredje stycket kan dock ge vid handen alt andelsförhållandet blirett annat. Har äktenskapet inte varat kan dock avtrappningsregeln i 12kap. 1 § ytterligare påverka värdet av andelarna vid lottläggningen. Även om makarna enligt andra stycket i sammaparagraf avtalat bort trappstegseffekten, kan äktenskapsförordet vari avtaletträffats jämkas enligt 12 kap. 4 § andra stycket. Slutligen kan andelarna iboet oberoende av alla de nu nämnda reglerna fördelas pä något helt annat sättmed stöd av 12 kap. 2 §. 1 specialmotiveringen lill 12 kap. 2 § beskrivs på s.388 vissa av de nu angivna jämkningsmöjligheterna. Redan av beskrivningen ibetänkandet framgår hur komplicerade förhållandena blir. Vårt exempel förstärkerdelta intryck. Som exemplet visat torde det ofta komma att bliomöjligt att förutse till vem av två makar visst bohag eller viss bostad kan komma atl höra efter en bodelning. Reglerna omöjliggör därför en angelägen långsiktig planering av makarnas ekonomiska situation. Det får vidare anses i det närmaste ogör- 59 ligt attför de berörda enskilda personerna förklara innebörden av regelsy- Prop.1986/87: 1 stemet. Även i andra avseenden än de som nunämnts ger lagtexten i betänkandet enligt vår mening alltför många möjlighetertill skönsmässiga bedömningar. Vi återkommer längre fram till en del sådanabestämmelser. Familjelagssakkunniga har - somredan antytts - synbarligen velat skapa ett så gott skydd som möjligt för ehsvagare part i ett äktenskap. Lagförslagen skjuter emellertid över målet i denmeningen att vad som eventuellt vinns i ökat skydd för en svagare part förlorasi överskådlighet och förutsebarhet såväl för makarna själva som för tredje man.Detta får i det långa loppet otvivelaktigt negativa konsekvenser för makarnasjälva. När en kreditgivare exempelvis inte kan förutse vad som kommer attgälla i fråga om makarnas ekonomiska förhållanden torde dessa ha svårare att fåkredit eller tvingas i högre grad än f. n. att ställa godtagbar säkerhet,exempelvis i form av borgen. Sådana svårigheter kan mycket väl slå tillbaka påden make som enligt de sakkunnigas intentioner är avsedd att få ett särskiltskydd genom lagstiftningen. Den "avtrappningsregel"för kortvariga äktenskap som föreslås i 12 kap. I § innebär en mycket grovschablon; stundom skulle den kunna ge rättvisa resultat men lika ofta troligenresultat som skulle uppfattas som högst orättvisa. Vi tror inte att en komplexverklighet med framgång kan inordnas i sådana schablonregler. Med de jämkningsmöjligheter ochvaga bedömningar i övrigt som skulle bli en föQd av familjelagssakkunnigasförslag, skulle de makar som ej var ense över huvud taget sakna möjlighet atlplanera sin ekonomiska framtid med en rimlig grad av föratsebarhet. För demakar som vore ense skulle däremot öppnas nästan obegränsade möjligheter attgenomföra olika slag av förmögenhetsöverföringar och man kan inte bortse frånatt därmed också skulle öppnas möjligheter för dem att genomföra transaktionersom skulle kunna medföra betydande nackdelar för tredje man, exempelvis förbankerna som kreditgivare och staten som skatteborgenär. De av familjelagssakkunniga i 13kap. föreslagna reglerna till skydd för borgenärer torde i och för sig stävjamånga fall av uppenbart illojala beteenden från gäldenärer i samband med bodelningar.Med hänsyn till den vaghet som präglar det föreslagna regelsystemet vad gällermakars ekonomiska förhållanden med många skälighetsbedömningar och jämkningsregler,finns det dock enligt vår mening beaktansvärd risk för att skyddsreglerna i 13kap. inte får avsedd effekt. Såväl borgenär som gäldenär kan i det enskildafallet bedömas få svårigheter att förutse vad som lill slut kommer attuppfattas som ett illojalt handlande, varför även tilllämpningen av 13 kap.många gånger kan bedömas komma att vila på mer eller mindre skönsmässigagrunder. På anförda skäl anser vi atl deolika skälighetsöverväganden och jämk ningsmöjligheter som ryms inom familjelagssakkunnigas förslag med därav följande brist på förutsebarhet och möjlighet till planering skulle leda till att alltför stora resurser måste avsättas i olika sammanhang för bevakning 60 och gardering av olika alternativ som kan länkas uppkommavid skilda Prop. 1986/87: 1 former av ekonomiska transaktioner mellan makar,att även i övrigt för det praktiska arbetet förslaget otvivelaktigt skullemedföra stora komplikationer, exempelvis vid boutredningar och bodelningarsamt att det torde vara en ofrånkomlig effekt av den lagstiftning som nuföreslås att antalet tvister kommer att öka i inte obetydlig omfattning. Ibodelningssituationer, som ofta i sig är konfliktladdade, skulle enlagstiftning som den föreslagna lätt kunna leda till oönskade tvister. Enlagstiftning som får nu angivna följder bör inle godtas. Vi anser således att man måstesträva efter att åstadkomma en betydligt mer entydig lagtext än den föreslagna.Enligt vår uppfattning bör ett grundläggande krav på en modernäklenskapslagstiftning vara atl den består av så precisa regler som möjligt meden vidsträckt avtalsfrihet för parterna. Den klarhet och förutsebarhet för ettvisst handlande som såväl borgenärer som gäldenärer har rätt alt kräva av enlagstiftning saknas enligt vår uppfattning i förslaget. I den fortsattagenomgången kommer vi att peka på en del svårigheter i angivet avseende somskulle bli en följd av de sakkunnigas förslag. De sakkunniga föreslår attgiftermålsbalken ersätts med en äktenskaps balk. Däralöver föreslås ändringar i (ÄB), lagen om försäk ringsavtal (FAL), lagen om försäkringsrörelse samt vissa andra författ ningar. Det har inte varit möjligt för föreningen att lämna synpunkter på alla de delfrågor där föreningen har en från förslaget avvikande uppfatt ning. Föreningen vill därför inledningsvis framföra följande principiella synpunkter. Det är självfallet, som de sakkunniga konstaterat, alt familje mönster och samhällsförhållanden förändrats sedan tillkomsten av nuva rande familjerättsliga förmögenhetsregler. Föreningen instämmer helt i att nödvändiga moderniseringar och anpassningar av lagstiftningen måste ske. Reglerna måste därvid utformas sä atl de passar i det stora flertalet fall. De måste emellertid även vara så utformade alt även mer specifika situationer kan regleras och förutses av parterna själva. Det är vikligt inte minst ur näringslivssynpunkl all exempelvis familjeföretagare och jordbrukare kan planera för och förutse verkningarna av ett generationsskifte. Detta försvå ras bl.a. om regelsystemet är myckel invecklat eller om utrymmet för jämkningar pä grund av skälighetsbedömningar är för stort. Förståelsen för och anpassningen till gällande förmögenhetsregler på familjerättens områ de underlättas vidare om grundläggande och allmänt accepterade regler i största möjliga mån förblir oförändrade. Enligt föreningens uppfattning har de sakkunniga i sin strävan att revidera gällande lagstiftning i mänga fall skapat nya problem som inte är mindre svårbemästrade. Därtill kommer att det för allmänheten, inom ett för gemene man så betydelsefullt område, är lättare att acceptera vissa avigsidor i elt invant och i stort accepterat system än att försöka finna sig till rätta i ett nytt system som ingalunda saknar brister. Föreningen anser därför att en ny lagstiftning på området i 61 möjligaste mån bör anknyta till nu gällande regler ochbegrepp. LO: Prop. 1986/87: 1 LO var i remissyttrandet över "Familj ochäktenskap 1" 1972 kritisk mot de sakkunnigas principiella utgångspunkt altäktenskapet även skulle tillförsäkras en central roll. LO ansåg dåall man inle fick bortse från den faktiska situationen att många män ochkvinnor väljer samlevnadsformer utanför äktenskapets ram. ingicks intefler äktenskap än i börian av 1920-lalet. Det, menade LO, var av alltför storbetydelse för att förbises i en ny familjerättslig lagstiftning. I utskottet, propositionen och i riksdagensställningstagande 1973 framhölls att det ur flera synpunkter var önskvärt attäktenskapet bevarades som den normala och naturliga formen av familjebildningför det helt övervägande antalet människor. framhölls dock altsamhället måste räkna med atl även i fortsättningen kommer att finnas män ochkvinnor som inte vill ge sin samlevnad äktenskapets form och att lagstiftarenmåste ta hänsyn till detta. I nu föreliggande betänkande anser de sakkunnigaatt det inte finns någon anledning atl ta upp principståndpunkten tillomprövning. Motiveringen är att det föreligger väsenfligt bättre förutsättningaralt bedöma dessa frågor. Av undersökningar utredningen låtit genomföra framgåralt det är allmänt brukligt att sambo längre eller innan man giftersig. dominerar därför samboendet mellan ogifta. Bland denågra år äldre är flertalet gifta. Det ras i äktenskapsfrekvensen somkonstaterades i slutet av 1960-lalet har också avstannat och siffrorna har istort sett stabiliserats på en lägre nivå. Enligt de senaste tillgängligasiffrorna beräknas av alla samboende par vara gifta ochåterstående vara ogifta. Trots nedgången i frekvens har äktenskapetsåledes en dominerande ställning. Därför anser utredningen att en moderniseringav reglerna för makars ekonomiska förhållanden är den viktigaste uppgiften. LOkan instämma i den uppfattningen men vill understryka vikten av att lagenockså på ett tillfredsställande sätt löser de problem som sambor kan råka utför. Utredningen har lagt förslag i den riktningen som LO ser positivt pä. Enligt LO har principfrågorna fått en omfattandeoch värdefull belysning i betänkandet och de flesta förslagen ligger i linjemed Lös uppfattning. LO avser ej atl i sill remissyttrande ge synpunkter på deltekniska regelsystemet utan mer värderingsfrågor av principiell natur. Sammanfattningsvis vill Folkpartiels kvinnoförbundtillstyrka utred ningens förslag men dä med hänsyn taget till de reservationer som lagts av beträffande 7 kap. 6 §, 19 kap. 2 § och 10 kap. 6 § liksom 3 kap. 4 § och 7 kap. i . FPK vill också framställa en förhopp ning alt lagen blir så klar och enkel att gemene man har möjlighet atl tillgodogöra sig innehållet och får klart för sig möjligheten lill förtida bodelning, testamente och vilka rättigheter och skyldigheter som kan föreligga. Det är viktigt alt en lag som sä nära berör oss alla också kan förstås av oss alla. Utredningens förslag kan ibland vara svårtillgängligt. 1986/87: 1 Samhället bör vara neutralt tillolika former av familjebindningar och boende. MKF anser dock att äktenskapet ärden naturligaste samlevnadsformen för man och kvinna. Genom äktenskapet skapasstörre trygghet för familjen. Liksom de sakkunniga anserförbundet att nuvarande giftermålsbalk skall ersättas med en äktenskapsbalk. 1förslaget till balk har även inordnats tidigare betänkanden och vad som däravredan beslutats av beträffande äktenskaps ingående och upplösning ochom underhäll till barn och frånskilda. De nya förslagen berör makars egendom,främst reglerna för bodelning vid äktenskapets upplösning genom skilsmässaeller makes död. Utgångspunkten för behandling avmakars egendom, regler för bodelning vid äktenskapets upplösning genomskilsmässa eller makes död måste vara att ge den enskilde maken/makan gottekonomiskt skydd. Det är också viktigt att ta hänsyntill den förändring som skett i samlevnadsformer och ge dem som levertillsammans utan att ingå äktenskap ett rättsligt skydd. Äktenskapets roll har förändratsoch är inte längre lika stabilt och varaktigt som . Barnens rättighetertill arv efter föräldrar oavsett om barnet är ulomäktenskapligt eller fött iett tidigare äktenskap måste behållas. Reglerna i måstegöras enkla och skrivas på ett sådant språk atl de blir begripliga för såmånga som möjligt. Det är också viktigt alt en lättfattlig och allsidiginformation sprids till allmänheten när lagstiftningen antagits.Äktenskapsbalken hör till den lagstiftning som i högsta grad berör oss alla ochenvar. Vi menar därför att samhället bör sätta in extra resurser som hjälp förframför allt kvinnor att få juridisk rådgivning i samband med att den nyalagstiftningen träder i kraft. Dessa resurser bör komma allmänna rättshjälpentill del, det är ju dit, de som i första hand behöver denna hjälp vänder sig. Enligt vår mening bygger principenom återgångsdelning på varie individs ekonomiska självständighet.Egendomsgemenskap gör del ej i samma omfattning. Lagen måste dock utgå frändagens situation - ekonomisk jämställdhet är ännu ej en realitet - varför vitillsvidare stöder en lag som bygger pä egendomsgemenskap. Förbundet har i olika sammanhangunder årens lopp starkt understrakit jämställdhetskraven men även påpekat del väsentliga i alt de företrädes- - viskvinnor - som av olika anledningar valt att stanna hemma och där Prop.1986/87: 1 utföra sitt arbete med skötsel av barn m.m., får sin ekonomi tryggadvid skilsmässa eller dödsfall. Förbundet har inför dettaremissyttrande valt att gå ul med en enkät angående de frågor som rör just deekonomiska konsekvenserna av en ändrad äktenskapslagstiftning. Det finns hosförbundets lokalföreningar, spridda över hela landet, en klart markeraduppfattning att de nu bestående äktenskapen ej skall omfattas av den föreslagnalagstiftningen. Man pekar särskilt på de kvinnors situation vilka är bosatta påorter där det ej finns möjlighet att få förvärvsarbete och också på de mycketstora svårigheter som finns för kvinnor som söker sig ut påarbetsmarknaden. De har hafl vården av barn och familj ochkanske ej hunnit få någon längre arbetslivserfarenhet eller yrkesutbildningtidigare. Dessa kvinnor har i mycket stor utsträckning planerat sitt liv efternu gällande lagar och skulle komma i en svår situation om ny lagstiftningskulle förändra deras ekonomiska ställning. Förbundet föreslår därför atl nubestående äktenskap följer den gamla lagstiftningen och att äktenskap, vilkaingås efter l.ex. 1985 (eller då den nya lagstiftningen antas)lyder under den nya lagstiftningen. De äktenskap som efter denna tidpunktingås kan då planera sitt liv efter den nya lagstiftningen. Hemarbetandes (), som beretts tillfälle att avge yttrande över Familjelagssakkunnigasförslag till ny äktenskapsbalk, får härtill anföra följande: , som önskar fungera såsompolitiskt och religiöst obundet, fackligt organ för hemarbelandeföräldrar kvinnor såväl som män anser självklart att omsorg om barn i detegna hemmet är något ytterst väsentligt. vill härvid fästauppmärksamheten pä elt ofta förbisett faktum, att flertalet av svenskaföräldrar har föll sina barn för att själva vårda och uppfostra dem. Dettaförhållande avspeglas tyvärr inle alltid i resp. partiideologier samlmassmedias bild av opinionsläget, vilket framgår av rapportenfrån KommunaldemokratiskaForskningsgruppen spec. ss 102 ff och ss 115 f och påpekas i professor arlikel i Tiden nr 7/1981 "demokrati -partiernabetyder mindre för medborgarna". Ehuru : s fackliga plattform är"Fritt val för familjerna av barnomsorg - med barnet i centrum" samtfrämst kräver, att samhället samlade barnomsorgsresurser skall fördelas likamellan alla barn, sä vill med skärpa understryka att familjen är enhörnsten för samhällsbyggnaden och alt barnen är en förutsättning för dessframtid. Därför ser det som högstangeläget, att familjelagstiftning och barnomsorgspolilik inle isoleras frän varandra utan behandlas i ett sam manhang och ur ett helgjutet samhällsbevarande perspektiv. Utan att vilja gå in på juridisk-tekniska enskildheter ifamiljelagssakkun- Prop. 1986/87: 1 nigas förslag, vilket skulle vara attöverskrida : s självavgränsade kompetensområde, vill uttrycka viklenav alt statsmakterna överger den hittillsvarande s.k. neutraliteten iförhällande till olika samlevnadsformer och olika moraluppfattningar liksom sinuppgivenhet vad gäller tilltron till sin egen förmåga att styra människorssamlevnadsbeteenden för att i stället lagstiftningsvis och annorledes uppställasädana mönster för samlevnad, som främjar bl.a. barnens lyckliga uppväxt ochutveckling dvs. utpeka det barnalslrande äktenskapet som den av samhälletprioriterade samlevnadsformen. Delegationen för kyrkornas familjerådgivning: Delegationen för kyrkornasfamiljerådgivning har redan i sitt remissyttrande över familjelagssakkunnigasbetänkande "Familj och äktenskap" (SOU 1972:41), deklarerat sinuppfattning att äktenskapet som samlevnadsform erbjuder de bästaföratsättningarna för makars gemensamma bästa och för barnens fostran ochtrygghet. Äktenskapet är en unik samlevnadsform vars starka ställning är ettgrundförutsättning för stabilitet i samhälle och gemenskapsrelationer. Delegationen hälsar därför medtillfredsställelse de sakkunnigas fastställande av att äktenskapet som ettmonogami förhällande mellan en man och en kvinna bör sättas i främsta rammet,trots att av alla sammanlevande par är ogifta. De flesta väljer dockfortfarande atl gifta sig och det är för den samlevnadsformen samhället gerkompletta juridiska regler. Delegationen för kyrkornasfamiljerådgivning anser att äktenskapet ger den bästa rättsliga ramen förfamiljelivet. Därför bör lagstiftningen utformasså atl den befrämjar ingående av äktenskap. Eftersom de flesta fortfarandeväljer att gifta sig bör äktenskapet också inta en central plats ilagstiftningen och anses som den normala formen för familjebildning. måste utrymme finnas förindividens valfrihet att välja samlevnadsform, vilket medför behov av reglersom skyddar den svagare parten i etl samboendeförhållande. Delegationen anser det vara myckelviktigt att människor som väljer att bo ihop utan äktenskap blir medvetna om dejuridiska och ekonomiska konsekvenserna härav. Information om den nya lagensinnehåll och konsekvenser för gifta respektive ogifta sammanboende bör därförföras ut lill allmänheten på ett enkelt och lättfattligt sätt. Föratominformation i massmedia föreslår vi en broschyr som kan bifogas deninformation som går till varie person i samband med den allmännasjälvdeklarationen. Vi föreslår dessutom att mödravårdscentralernatillhandahåller denna information. 5 1986/87. frikyrkoråd: Prop. 1986/87: 1