prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Gäldenärs straffansvar för överträdelseav det automatiska näringsförbudet under konkursen och borgenärs straffansvardå han av gäldenären befingat sig obehörig förmån för sin röst vid omröstningom ackordsförslag behandlas i 4 och 5 88. Vissa särregler om forum i vissabrottmål med anknytning fill konkurs finns 16 6. Kapifiel avslutas med enbestämmelse i 7 6 som ger allmän åklagare och polismyndighet lillgång till allahandlingar som rör boet. Delbör här mot bakgrund av de nya reglerna om handläggningen av konkursärendenframhållas atl mål som väcks med slöd av detta kapitel alllid skall handläggassom särskilda mål skilda från konkursärendel. Enförvaltare skall ersätta de skador som han vid fullgörande av sitt uppdraguppsåtligen eller av oaklsamhei tillfogar boel, en konkursbor- 414 Skadeståndet kan jämkas efter vad som är skäligt Prop.1986/87:90 med hänsyn fill handlingens beskaffenhet, skadans storlek ochomsländig- jj kap. helerna i övrigl. Skallflera förvaltare ersätta samma skada, svarar de solidariskt för skadeståndet iden mån inle skadeslåndsskyldigheten har jämkats för någon av dem enligt förstaslyckel. Vad nägon har betalt i skadestånd fär sökas äter av de andra efter vadsom är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Paragrafen,som överensstämmer med 17 kap. I 8 KLförslagel, saknar motsvarighet i KL. 1första styckel första meningen anges all förvaltaren skall ersätta de skadorsom han vid fullgörande av sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaklsamhei vållarboel, en konkursborgenär eller gäldenären. Bestämmelsen slår i sakligöverensstämmelse med vad som anses gälla . Den tar inte sikte påförvaltarens skadeståndsansvar gentemot en tredje man, t.ex. en massaborgenär.För den föreslagna regeln har likvidalors skadeståndsansvar i akfiebolagslagen(1975:1385) stått som förebild. Delbör framhållas att förvaltaren aldrig i denna sin egenskap - inte ens om han äranställd vid en allmän advokatbyrå - betraktas som offentlig funktionär.Förvaltarens agerande innefattar med andra ord inte myndighetsutövning i denmening begreppet har i skadeståndslagen. Vidarebör uppmärksammas skillnaden mellan förvaltarens skadeståndsansvar gentemotkonkursboet och konkursboets skadeståndsansvar. kan tvingas utgeskadestånd l.ex. därför atl boet inte har rätt uppfyllt sina åtaganden gentemoten avtalspart eller därför atl boel inte har iakttagit en skyldighet gentemoten arbetstagare enligt den arbelsrätlsliga lagstiftningen. Den omständighetenatt konkursboet har tvingats utge skadestånd medför inte aulomafiskl atl ocksåkonkursförvallaren är skyldig att ersätta konkursboet. Avgörande i delsammanhanget är om förvaltarens förfarande kan karaktäriseras som åtminstoneoaklsaml. Det kan inle uteslutas att förvaltaren medvetet ådragit boel skadeståndsskyldighetendärför alt han har bedömt detta som mer fördelakfigt för boet eller allförvaltaren trots noggranna överväganden har missbedöml en situation eller enrättsfråga och därigenom ådragit boet skadeståndsskyldighel. 1 sådana ochliknande situationer saknas det ofta grund för en skadeståndstalan motförvaltaren. Förvaltarensskadeståndsansvar sträcker sig principiellt sett längre än vad som följer avskadeståndslagens regler om utomobligaloriskl skadeståndsansvar, dvs. ansvarsom inte har sin grund i något avtalsförhållande mellan parterna. En förvaltareansvarar i överensstämmelse med skadeståndslagen för person- och sakskada somhan uppsätligen eller av oaklsamhei vållar konkursboet, konkursborgenär ellergäldenären. Förvaltaren svarar emellertid ocksä för ren förmögenhelsskada, dvs.ekonomisk skada utan samband med person- eller sakskada. Av skadeståndslagenföljer ett sådant ansvar först om skadan har vållats genom ell brott. Delär bara de skador som förvaltaren vållar vid fullgörande av sitt uppdrag som regleras av den förevarande paragrafen. Det kan givetvis förekomma atl förvaltaren åsamkar l.ex. en konkursborgenär skada ge- 415 nomen åtgärd som han vidtar vid sidan av sitt förvaltaruppdrag. Hans Prop.1986/87:90 skadeståndsansvar fär i en sådan situation bedömas enligt vanligaregler. Vidbedömningen av en konkursförvaltares handlande måste hänsyn tas fill despeciella förhållanden som råder i en konkurs. Det finns anledning atlunderstryka atl frågan huruvida ansvar skall inträda till följd av en vissåtgärd eller underlåtenhet måste göras lill föremål för en nyanserad bedömning.Förvaltaren är alllid skyldig atl ta till vara borgenärernas gemensamma rättoch bästa, vilket innebär bl.a. att han skall verka för att ge konkursen bästamöjliga resultat för borgenärerna. Man måste emellertid hälla i minnet att delinom borgenärskollektivet kan finnas motstridiga intressen. Löntagarinlressenkan brytas mot andra förmänsberättigade borgenärers önskemål om hur avvecklingenav boet skall gå till. En försäljning i fall som avses i 7 kap. 8 6 andrastyckel av viss egendom till etl lägre pris än som skulle kunnat erhållas fränen annan köpare mäste anses försvarlig om förvaltaren handlat inom ramen förden bestämmelsen. Kommitténhar behandlat den omdiskuterade frågan om förvaltarens skadeståndsansvar då hanunder hand säljer lös egendom, vari en borgenär har panträtt eller annansärskild förmänsrätt, utan att inhämta samtycke från de berörda borgenärerna.Det har hävdats att förvaltaren är skadeståndsskyldig för vad som inle utgåttför fordringen, oavsett sannolikheten för att en auktionsförsäljning skulle hainbringat högre belopp. bör frågan om skadeståndsskyldighel i den angivna situationen bedömasmer nyanserat. Skadeståndsskyldighet bör i allmänhet åläggas endast omborgenären kan visa att han lidit skada. 1 övrigt bör frågan bedömas efter dengrad av oaklsamhei som i del enskilda fallet ligger i underiätenhelen allinhämta samtycke och den risk för skada som förelegal för borgenären. anfört bör enligt min mening kunna tjäna till ledning förrättstillämpningen. Jag vill i sammanhanget erinra om alt kravet pä samtyckeenligt mitt förslag är undantagslöst (8 kap. 7 8 andra styckel). konkurs förutsätts att borgenärerna själva i slor utsträckning är aktival.ex. genom alt framställa anmärkning mot en bevakning eller invändning mot etluldelningsförslag. Genom en sådan åtgärd kan en borgenär förhindra att skadauppkommer. Det är därför inle alldeles givet att förvaltaren, även om hansagerande måste betecknas som oaklsaml, skall åläggas skadeståndsskyldighet förskada som uppstår. Vilken inverkan detta förhållande skall ha vid bedömningenav skadesländsfrägan går det inte att ge någol entydigt svar pä. Starka skältalar för atl en borgenär, som försuttit ett tillfälle all i vanlig ordning fäen förvaltares åtgärd prövad under konkursen, i princip inte bör ha möjlighetatl i en skadeståndsprocess nå framgång med en talan som grundar sig pä sammaåtgärd. Av 13 kap. 7 6 förstastycket följer bl.a. att en borgenär inle allfid är berättigad atl väcka talan om av förvaltarens slutredovisning. En förutsättning är all borgenärens rält är beroende av slutredovisningen. Den nu nämnda inskränkningen torde dock sakna praktisk betydelse såvitt gäller borgenärernas rätt all väcka skadeståndstalan. Det följer av allmän na processrättsliga principer alt endast den som kan uppnå något för egen 416 del är berättigad atl väcka talan. Skadeståndetkan enligt andra meningen jämkas efter vad som är skäligt Prop. 1986/87:90 medhänsyn till handlingens beskaffenhet, skadans storlek och omsländig- 17 kap.helerna i övrigt. Delta innebär en frän 6 kap. 1 och 2 68 skadeståndslagenavvikande reglering. Regeln är alltså exklusiv i förhällande lill den lagen.Den omständigheten atl hänsyn lill den skadeståndsskyldiges ekonomiskaförhållanden inle nämns i den nu förevarande paragrafen betyder inle alt sådanahänsyn aldrig skall kunna tas. Omständigheterna i det enskilda fallet kan varasådana atl jämkning trots allt bör medges på den grunden. Enligtandra stycket ansvarar flera ersällningsskyldiga för samma skada solidariskt.Den, vars ersällningsskyldighel har jämkats, är solidariskt ansvarig endast meddel jämkade beloppet. Flera ersättningsskyldiga skall sinsemellan la del ibetalningen efler vad som är skäligt med hänsyn lill omständigheterna. Omomständigheterna inle föranleder annal, bör fördelningen ske efler huvudlalel.En prövning av fördelningsfrägan efter skälighet skall äga rum även om en avflera förvaltare som är medverkande lill skadan har dömts att beiala elt jämkatbelopp. Talanom skadestånd enligt 1 6 som inle grundas pä brott skall föras genom avförvaltarens slutredovisning. Paragrafen,som nära ansluter till 17 kap. 2 6 KLförslagel, saknar motsvarighet i KL. Somanförts i anslutning till kapilelrubriken bör en talan om skadestånd motförvaltaren alllid föras genom av slutredovisningen. Detta skall dockinle gälla i fråga om talan som grundas på brott. I13 kap. 7 6 iredje slyckel anges inom vilken lid talan om avslutredovisningen skall väckas. Därav följer att talan om skadestånd skallväckas . Utgångspunkten för beräkningen av denna fids-fristvarierar någol beroende på bl.a. om konkursen har avslutats med utdelning ellerinte. Enskadeståndstalan väcks genom stämning vid den tingsrätt där konkursen är ellerhar varit anhängig. Delta följer av 13 kap. 7 8 andra styckel. Vadsom har sagts nu gäller inle en talan om skadeståndsskyldighel mot förvaltarensom väcks av tredje man. En massaborgenär som väcker skadeståndstalan motförvaltaren med påstående exempelvis alt förvaltaren i strid med reglerna i 11kap. 1 6 har delat ul boets medel lill borgenärerna trots atl alla skulder inlehade betalts är således inle bunden av bestämmelsen i förevarande paragraf Omen borgenärs konkursansökan inle bifalls och om borgenären när han gav in sinansökan saknade skälig anledning all anta all gäldenären var på obeslånd, skallborgenären ersätta gäldenären den skada som skäligen kan anses ha orsakalsdenne genom ansökningen och dess handläggning. Talanom skadestånd enligt första slyckel skall väckas vid den lingsräii där ärendet om gäldenärens försättande i konkurs är eller har varit anhäng- igl. 1 delta ärende fär sådan talan väckas ulan stämning. Paragrafen stämmer ihuvudsak överens med 17 kap, 3 6 KLförslagel. 1986/87:90 förstastyckel överensstämmer i sak med 216 6 KL och del andra stycket i 17 kap.huvudsak med 219 § andra styckel KL. Bestämmelsernaom borgenärs skyldighet att utge skadestånd till gäldenären vid obefogadkonkursansökan har tagits upp i den nya lagen ulan ändring i sak. Enligt KL kanborgenärens yrkande om skadestånd i denna situation prövas i del till rättenhänskjutna målet om egendomsavträde utan särskild stämning. Enligt min meningbör även fortsättningsvis gäldenär kunna fä ett skadeståndsyrkande enligtdenna paragraf prövat i samband med prövningen avkonkursansökningen. Till skillnad från KLförslagel har en motsvarighet tillnuvarande regel i 219 8 andra styckel KL tagits upp i mitt förslag. Engäldenär som i strid mot förbudet i 6 kap. I 8 första stycket drivernäringsverksamhet under konkursen döms till böter. Paragrafenöverensstämmer i sak med 17 kap. 4 6 KLförslagel och 212 6 KL. Enborgenär som för sin röst vid etl sammanträde i samband med ackord i konkurshar betingat sig nägon särskild förmän av gäldenären döms till böter ellerfängelse i högst etl år. Paragrafenöverensstämmer med 17 kap. 5 8 KLförslagel och motsvaras i sak av 213 6 KL. Den1213 6 KL upptagna straffbestämmelsen är generellt giltig i fall då borgenärbetingar sig särskild förmån för sin röst vid borgenärssammanlräde. Enligtsåväl KL som milt förslag har borgenärerna bestämmande inflytande över ettbeslut i endast två fall. Det är dels vid förlikningssammanträdet, varvidborgenärerna kan avgöra frågor som rör en framställd anmärkning mot en fordrani konkursen, och dels vid omröstning om ell av gäldenären framlagtackordsförslag. Del är egentligen endast vid det senare tillfället somstraffbestämmelsen fyller nägon praktisk funktion. 1 överensstämmelse med KLförslagelhar paragrafen utformats sä att den är tillämplig endast vid omröstningen omackordsförslag. Åtalmol en gäldenär för brott som avses i 11 kap. och älal mot enborgenär för brott som sägs i 5 6 får väckas vid den tingsrätt där konkursen äreller har varit anhängig. Paragrafenöverensstämmer i sak med 17 kap. 6 6 KLförslagel och 219 6 Allmänåklagare och polismyndighet skall ha lillgång lill alla handlingar 17 kap.som rör boet och som kan lämna upplysning om huruvida gäldenären har gjort sigskyldig till brottsligt förfarande mot sina borgenärer. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 17 kap. 7 6 KLförslagel och 217 6 KL. Molbakgrund av reglerna i 27 kap. 1 6 och 28 kap. 1 6 om destraffprocessuella säkerhetsåtgärderna beslag och husrannsakan har dennaparagraf praktiskt sett självständig betydelse endast vid åklagarens prövningav frågan om förundersökning skall inledas. Konkurslagskommitlén har övervägtatt slopa den nuvarande bestämmelsen men stannat för all behålla den.Riksåklagaren har i sitt remissvar särskilt framhållit atl den, i jämförelsemed , utvidgade möjligheten alt fä del av handlingarna fyller ellviktigt behov. Rikspolisstyrelsenanser atl del av lagtexten bör framgå atl del är polisen som skall ha tillgänglill alla handlingar som rör konkursboet. Det kan diskuteras om en sädanändring behöver göras, eftersom del i överensstämmelse med vad jag har anförtvid 7 kap. 16 8 i allmänhet är åklagaren som är förundersökningsledare i häravsedda fall. Elt intresse från straff-processuell synpunkt av att fä fillgånglill handlingarna synes dock kunna komma upp redan under förstadiet till enförundersökning, dvs. innan åklagaren normall har övertagit ledningen. Medhänsyn härtill innebär mitt förslag att även polismyndighet skall ha tillgängtill ifrågavarande handling- Denna lag träder ikraft . Genom lagen upphävs, med de begränsningar som anges under 2, 3, 5 och 6, konkurslagen (1921:225), lagen (1921:226) om nya konkurslagens införande och vad i avseende därå skall iakttagas saml lagen (1956:217) om vissa kreditinrättningars konkurs. Somfidigare nämnts föreslås atl den nya konkurslagen skall träda i kraft den 1januari 1988. Genomden nya konkurslagen upphävs KL och promulgalionslagen till KL. Av punkterna 2,3, 5 och 6 övergångsbestämmelserna följer att den äldre lagstiftningen kommeratt tillämpas även efler den nya lagens ikraftträdande. Beslämmelser somdelvis motsvarar lagen (1956:217) om vissa kreditinrättningars konkurs harlagils upp i den nya konkurslagen (7 kap. 13 6 och 9 kap. 5 8). Även 1956 årslag kan därmed upphävas Gfr dock punkt 2). gäller fortfarande i fråga om en konkurs, i vilken konkursbeslutet har meddelats före ikraftträdandet. Vad som i dessa före skrifter sägs om konkursdomaren skall dock i stället avse tingsrätten. Vid fullgörandet av en uppgift som enligt äldre lag ankommer pä konkursdoma ren består rätlen av en lagfaren domare. Skall efter ikraftträdandet av den nyalagen en fråga hänskjuias till rätten enligt 93 6 tredje stycket, 108 6 419 fjärde styckel eller 164 8första styckel konkurslagen (1921:225), hand- Prop. 1986/87:90 läggs frågani den ordning som är föreskriven i den nya lagen för motsvarande fall. 1en konkurs vari konkursbeslulel har meddelats före den nya konkurslagensikraftträdande bör alltjämt gälla. I sådana konkurser skall delsåledes bl.a. förordnas om handläggningsform. Detta gäller även omkonkursbeslulel överklagas och efter ikraftträdandet fastslälls av högreinstans. skall gälla för handläggningen av en sådankonkurs; dock med ell undantag. 1 syfte alt undvika administrativa komplikationerbör konkursdomarinstitulionen upphöra i samband med den nya lagensikraftträdande. Därför anges i denna punkl att vad som i KL sägs omkonkursdomaren även i dessa konkurser skall avse tingsrätten. Konkursdomarinstitulionenkommer dock all kvarstå i viss begränsad omfattning (se punkt 3 nedan). Delfår anses som praktiskt sett uteslutet att del vid en förhandling rörande enfråga som ankommer pä konkursdomaren skall behövas fler än en domare. Enbestämmelse om alt rälien i dessa fall skall bestå av en lagfaren domare finnsi Iredje meningen. Någon motsvarighet till 16 kap. 3 8 andra meningen förslagettill ny konkurslag har alltså inte tagits upp för dessa fall. Ståndpunktenall konkursdomarinsfilulionen skall upphävas även beträffande konkurser somefler ikraftträdandet skall handläggas enligt KL medför behov av en särskildreglering beträffande de fall då konkursdomaren skall hänskjuta en fråga lillrätten. Detta skall enligt KL ske a. omgäldenären bestrider en borgenärs konkursansökan eller om han underiäter alt förklara sig (14 8), b. omdel yrkas all nägon annan än gäldenären skall avlägga bouppieck ningsed eller beediga viss uppgift i bouppteckningen, såvida inte yrkandet medges (93 6), c. omförlikning angående en anmärkning mol en bevakad fordran inle kan nås (108 6) och d. omelt ackordsförslag har antagits av borgenärerna men konkursdo maren finner anledning att ackordet inte skall fastställas eller om del vid borgenärssammanträdei inle kan avgöras om förslaget har anlagils eller förkastats (164 8). Beträffandedet första fallet (fall a) föreslär jag under punkl 3 en särskild regel avinnebörd atl konkursdomaren skall slutföra sin prövning av en konkursansökansom är anhängig vid den nya konkurslagens ikraftträdande och alt KL:s reglerskall gälla för den handläggningen. Konkursdomaren skall alltså, omförutsättningarna för delta föreligger enligt KL, hänskjuta konkursansökningentill rälien. Beträffande de övriga fall som jag angav (fall b-d) måste detinföras särskilda regler som kompletterar andra och tredje meningarna i punkt2 för de fall då hänskjulande enligt KL skall ske efter den nya lagensikraftträdande. Tingsrätten kan naturiigtvis inte hänskjuta en fråga fillrätten. Ispecialmoliveringen vid rubriken lill 16 kap. förslaget till ny konkurslag redovisas motiven för atl införa enhefiiga handläggningsregler vid prov- -20 ningenav vissa frågor med anknytning fill en konkurs. Där sägs bl.a. att de frågorsom skall handläggas i särskilda mäl vid rätten antingen genom Prop.1986/87:90 direkta föreskrifter i lagen eller efter hänskjulande frånkonkursdomaren i fortsättningen alllid skall prövas inom ramen förkonkursärendel. Enligt förslaget skall i dessa fall frågan prövas vid enförhandling. I vissa avseenden innehåller förslaget regler som avviker frånRB:s regler för handläggningen av tvistemål. I övrigl föresläs för dessaförhandlingar alt reglerna i RB om huvudförhandling i Ivislemål skall gälla itillämplig utsträckning. Genomen särtegel i Qärde meningen i förevarande punkt i övergångsbestämmelsernaskall de nya reglerna gälla beträffande handläggningen av frågor som till följdav KL annars skulle ha hänskjutits till rätlen. De fall som avses är de somanges under b-d ovan. Denna särregel lar emellertid inte sikte pä förfarandetför prövning av förvaltarens arvode i ordinär konkurs och inle heller päklander mot etl uldelningsförslag i ordinär konkurs. Dessa frågor skall i deäldre konkurserna även efler ikraftträdandet prövas enligt reglerna i KL, dvs.av rätten på en fidpunkl som inte konkursdomaren men väl lingsräiten bestämmer.1 fall som avses under b (93 6 KL) bör förhandlingen vid behov normall kunnaske efter det all den handläggning av edgängsyrkandet som i dagåvilar konkursdomaren har avslutats. 19 kap. 11 8 förslaget lill ny konkurslag föresläs alt anmärkningsberälligad islörre utsträckning än efter anmärkningstidens utgång skall fä åberopanya omständigheter till slöd för en framställd anmärkning. Om enanmärkningsberätligad vill åberopa en ny omständighet till slöd för enframställd anmärkning följer av Qärde meningen i denna punkt att detta även iäldre konkurser får ske i enlighet med den nya lagens regler. 3.Är en konkursansökan anhängig vid ikraftträdandet, tillämpas äldre föreskriftervid prövningen av ansökningen. Enkonkurs som beslutas efter den nya lagens ikraftträdande skal) i principhandläggas enligt de nya reglerna även om ansökningen har gjorts föreikraftträdandet. De konkursansökningar som är anhängiga vid ikraftträdandetbör dock prövas i samma ordning som tidigare, alltså enligt KL. En bestämmelseom detta har tagits upp i punkt 3. Bestämmelsen gäller oavsett om ansökningenprövas hos konkursdomaren eller hos rätlen. Konkursdomarinstitulionen kommeralltså att kvarstå för dessa fall. Om en konkursansökan inle kan avgöras avkonkursdomaren, skall denne således även efter ikraftträdandet hänskjuta fråganlill rällens prövning. Bestämmelsenmedför också atl frågor om säkerhetsåtgärder under konkursansökningsstadietskall handläggas av konkursdomare eller rätten enligt äldre lag, omansökningen var anhängig vid ikraftträdandet. Om en konkursansökansom har prövats enligt äldre föreskrifter bifalls efler ikraftträdandet, ankommerdet lill följd av punkl 1 jämförd med punkt 2 första meningen pä tingsrällenall kungöra beslutet och vidta de åtgärder som föranleds av del, exempelvisutse förvaltare. Sädana underrätlelsermed anledning av en konkurs som enligt nägon föreskrift i lag eller annanförfattning ankommer pä konkursdomaren skall i stället lämnas av tingsrätten. Delförekommer i ett flertal författningar föreskrifter att konkursdomaren /87:90 skall sända undertättelser eller anmälan för registrering i sambandmed konkurs. Efter det atl den nya konkurslagen har trätt i kraft skall dennaskyldighet i stället åvila tingsrätten. Detta medför behov av ändringar i vissalagar. (Se nedan under 4.11, 4.14 och 4.22.) Förslag till ändringar i avregeringen beslutade författningar kommer jag att lägga fram medförslag till en ny konkursförordning. Efter mönster av 6 6 KP föreskrivs idenna punkl för övriga fall atl sådana underrättelser med anledning av enkonkurs som ankommer pä konkursdomaren i stället skall lämnas av tingsrällen. 5.1fräga om återvinning av en rättshandling eller åtgärd som avses i 4 kap. 59 66och som har ägt rum före lagens ikraftträdande gäller 30-34 66 konkurslagen(1921:225). nya konkurslagen är vissa av äiervinningsbesiämmelserna strängare gentemoten medkonlrahent . Denne bör dock ha rätt att utgå från deåiervinningsregler som gällde för rättshandlingen. 1 denna punklhar därför föreskrivits att bestämmelserna i 30-34 68 KL gäller i stället för denya bestämmelserna i 4 kap. 59 68 i fräga om rättshandlingar eller åtgärdersom har ägt rum före den nya konkurslagens ikraftträdande. atl presumfionen för en närstående medkontrahents onda tro enligt 4 kap.5 8 inle gäller beträffande en rättshandling som ägt rum före den nya lagensikraftträdande. Vidare kan återvinning inte ske enligt 4 kap. 8 8 av lön somhar utbetalats före lagens ikraftträdande till nägon som inte är närståendetill gäldenären. Bestämmelsen får också betydelse i fråga omåtervinningsfristernas längd i 4 kap. 6-9 66 och i fräga om temal förmotbevisningen i 4 kap. 6, 8 och 9 66. Däremotgäller som lagrådei påpekat de nya föreskrifterna i 4 kap. 19 8 om påkallandeav återvinning även i fråga om rättshandlingar som har ägt rum före lagensikraftträdande, såvida inle också konkursbeslulel har meddelats föreikraftträdandet. 1 sådant fall gäller de äldre föreskrifterna enligt vad somsägs i punkt 2. 1fråga om rätten att göra gällande fordran på lön, arvode eller pension för tiden före lagens ikraftträdande gäller 100 a 6 konkurslagen (1921:225). Bestämmelsernai 5 kap. 2 8 förslaget fill ny konkurslag innebär en skärpning i fråga omrätten att göra gällande lönefordringar i konkurs sä till vida att begränsningeni utdelningsrätten även omfattar fordringar som görs gällande av andra ännärstående till gäldenären. Om någon som inte är närstående fill gäldenären görgällande en lönefordran som avser tiden före ikraftträdandet, skall enligtförevarande punkt KL tillämpas. Nägon prövning av om fordringsanspråkel äruppenbari oskäligt skall således int; ske. Förekommeri lag eller annan författning någon föreskrift om att en åtgärd skall ha vidtagits efter första borgenärssammanträdei i konkurseller att en viss rättsverkan skall inträda efter detta 422 sammanträde,skall fristen i stället räknas från edgångssammanträdel.