prop · GA0362 · 1986-12-31 00:00:00 — 1986/87:62 [ om godkännande av en överenskommelse p mellan och Tyska Demokratiska 1986/87:62 Republiken om reglering av förmögenhetsrättsliga frågor Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . 1propositionen föreslås alt godkänner en överenskommelse meUan Sverigeoch (DDR) avsedd att slufiigt regleraersättningsanspråk beiräffande svensk egendom som efler ärföremål för statlig förvallning eller andra tvångsåtgärder i DDR. Enligtöverenskommelsen skall regeringen i DDR fill beiala eltnettobelopp om 70 milj. kr. i ersättning för den svenska egendomen. Dettabelopp skall sedan fördelas mellan de svenska rältsägar-na. Utdragur protokoU vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , S. , , ,, , R. , , , , , ,, G. , Lönnqvist Proposition om godkännande av en överenskommelse mellanSverige och om reglering av förmögenhetsrättsligafrågor Ioch med atl och Tyska Demokraiiska Republiken (DDR) den 21 december1972 träffade en överenskommelse om upprättande av diplomatiska förbindelserskapades fömtsättningar för atl la upp den sedan slut aktueUafrågan om ersäitning för svensk egendom i den del av det f.d. Tyska Rikel somnumera molsvaras av DDR. Parterna undertecknade nämligen samlidigt etl protokollom utvecklandet av deras ömsesidiga förbindelser. I protokollet uttalade de bl.a. all de skuUe inleda förhandlingar om en reglering av förmögenhetsrältsligafrågor. Sådana förhandlingar har därefler förts sedan december 1973.Förhandlingarna har avslutats i och med alt en överenskommelse mellanSverige och DDR om reglering av de förmögenhetsrältsliga frågoma undertecknalsden i . Överenskommelsen, som är avfattad på svenska ochtyska, saml en fill denna hörande skriftväxling bör fogas tUl regeringsprotokolleli detla ärende som bilagor 1 och 2. Efterdel tyska sammanbrottet befann sig den ufiändska egendomen i dendel av som motsvaras av DDR i ett hell oreglerat rättsläge. Den10 seplember 1945 genomfördes en jordreform (Bodenreform). Genom denna reformdrogs slörre jordegendomar in lill staten. Egendomama styckades och fördeladestill lantarbetare utan att någon ersättning lämnades till vare sig inländskaeller utländska ägare. Inteckningshavare i sådan egendom fick inte heller någonersättning. Den6 ulfärdade DDR en förordning om förvahning och skydd av ufiändskegendom i DDR (" Verordnung iiber die Verwallung und denSchulz ausländischen Eigenlums in der DDR"). Förordningen omfat- Prop.1986/87:62 tade all egendom i DDR, som lUlhörde ufiändskamedborgare eller stod under direkt eller indirekt inflylande av ufiänningar. Genomförordningen fråntogs de ulländska ägarna all möjlighet att förfoga överegendomen, och rättshandlingar företagna av dem beträffande egendomen blevogiltiga. Ägarna saknade insyn i förvaltningen, och någon redovisningsskyldighetgentemot dem erkändes inte. Ävenandra lagar och förordningar av nationaliseringskaraktär drabbade en mindre delav den svenska egendom som det här är fråga om. Anledning saknas emellertid allhär redogöra för dessa föreskrtfter. Genom1948 års valutareform skrevs aUa gamla konton avseende bankfordringar ned i förhåUandet10:1. Ansökan om omvärdering av äldre konton skulle ske senast den 30 september1952. Om någon sådan ansökan inte gjordes, upphörde kontot alt gälla. Idella sammanhang bör påpekas att särskilda regler gäller i fråga om egendom somfillfaUit svenska (och andra utländska) medborgare genom arv eller testamente eflerden . Här gäller i princip att ägaren själv kan tillsälta ochentlediga förvaltare av egendomen. Avkastningen kan sättas in på ett särskiltbankkonto i DDR. Egendomen kan även säljas efler särskUt tillstånd av myndigheti DDR. Möjligheten att förfoga över avkaslning och uppburet belopp vidförsäljning är dock begränsad av gällande valulalagsltftning. Medslöd av protokollet om utvecklandet av ömsesidigaförbindelser begärde att förhandlingar om reglering av de förmögenhetsrältsligafrågorna skuUe tas upp möjligl. I anslulning härtill införde ulrikesdepartementeti vissa svenska tidningar ett meddelande till svenska medborgare och svenskajuridiska personer, vars egendom i DDR ställts under förvaltning eller varsekonomiska intressen drabbats av andra tvångsåtgärder från DDR:s sida och sompå grund därav ansåg sig ha ersättningsanspråk mot DDR. I meddelandet uppmanadesde som ansåg sig drabbade atl anmäla sina anspråk till rätlsavdelning.Med anledning av detta meddelande inkom den 4juli 1974 anmälningar från 281 rältsägare. Många av dem hade redan lidigareanmält sina krav till . Därefter har anmälningar inkommitfrån ytterligare 70 rältsägare. En del av anmälningarna upptog fordringar avflera slag. Ersättningsanspråken avsåg huvudsakligen fastigheter, förelag,inteckningsfordringar och banktillgodohavanden. Ersättningsförhandlingarnamellan och DDR inleddes . Sammanlagt 19 förhandUngsomgångarhar förekommit, den sista i . Deförsta årens förhandlingar ägnades uteslutande ål en noggrann lekniskgenomgång av de olika anspråken. Redan vid del första mötet gjorde DDR klartatt man endast kunde diskutera anspråk som avsåg egendom i svensk ägoden och som förvaltades enligt förordningen den 6 Prop. 1986/87:62 september 1951. under förhandlingarna har emeUertid också behandlatsegendom som kommit i svensk ägo efter och som är föremål förstatlig förvallning eller andra tvångsåtgärder i DDR. De företa årens förhandlingar ledde inte till någramärkbara framsteg. Någon egentlig sakdiskussion av principfrågor förekom inle.Värderingsfrågor d.Kuterades inte heller. I ett försök att bringa frågan urvärlden fiamfön:. d från svensk sida önskemål om etl avtal om ersättning med entotalsumma (globalersätlning). DDR visade emellertid då ingel inlresse för en såda.ilösning. Vid ( e diskussioner i principiella frågor som sedan ägderum visade del sig atl s.arkl skiljaktiga meningar rådde meUan partema. DDR varinte berett alt beiala ersäitning för egendom som tillhörde svenska dotterbolagmed säte i men som hade egendom i DDR; varinte behörigt att företräda dessa bolag, eftersom de hade sitl säte iFörbundsrepubliken. Enligt DDR kunde dessa bolag endasl företrädas avFörbundsrepubliken (den s.k. sätesteorin). hävdade atl ett bolagsrättsställning skulle bedömas med hänsyn till nationaliteten hos den eller depersoner som kontrollerar bolaget och dess verksamhet (den s. k.kontrollteorin). Man borde således se till realiteterna bakom ett bolag, vemsom verkligen ägde del, och inle betrakta företagets säle som utslagsgivande.De svenska krav som framförts på gmndval av konlrollleorin hade anmälts av sexsvenska moderbolag till förmån för dollerbolag i , vilka deägde nära nog fill . (I någol fall var andelen mindre.) hade dessulomfört fram och också fåll gehör för krav på grundval av konlrollleorin vidreglering av ersällningsfrågor med andra länder, såsom , Tjeckoslovakienoch Ungem. Under förhandlingarnas gång vidhöU partema sina principieUaståndpunkter i denna fråga. Beträffande jordreformen vitsordade DDR allreformen i och för sig innebar nafionalisering, men gjorde gällande att någonersättning likväl inte skjUe belalas tiU fömivarande ägare, eflersom reformenprimärt inte hade 1:1: syfle att nationalisera egendomen utan att reformera formemaför förvalli ingen av jorden. Reformen var enligl DDR:s uppfattning oanlasl-baroch ivunde således inle bli föremål för förhandlingar. hävdade alljordreformen uigjorde elt klart fall av nafionalisering för vilken del förelågersättningsskyldighet tUl svenska medborgare enligl folkrättens regler oavsettsyftet med lagsttftningen. DDR medgav i slutskedet av förhandlingama alt betalaersäitning avseende två fasfigheter, vilka tagils i anspråk med stöd avjordreformen. Under förhandlingama framförde DDR även ersättningskrav molSverige. Dessa krav avvisades i samtliga faU från svensk sida. Med hänsyn liUatt avtalet innebär att DDR:s regering ensidigt tUl skall beialaetl nollobelopp och alt samtliga frågor därigenom anses reglerade saknasanledning all här redogöra för dessa molkrav. Såvitt avser värderingen av fastigheterna gjorde DDRgällande atl denna skulle hänföra sig lill lidpunkten för elt kommande avtal mellan partema om de förmögenhetsrältsliga frågorna. DDR hävdade vidare att regler i DDR skuUe vara lillämpliga vid värderingen, eftersom fastighelema var 4 DDR framhöll därvid all man inte var beredd att acceptera att Prop.1986/87: 62 andra värderingsnormer än de som gäUde i DDR skulle ligga tillgrund för värderingen av fastigheterna. DDR presenterade en värderingsmodellsom ledde tUl symboliska värden på fastigheterna. Förhandlingamaägnades uteslutande åt tekniska detaljfrågor, och parternaupprepade och vidhöU sina ståndpunkter i de principieUa frågorna. Efterden tionde förhandlingsomgången, som ägde mm i Siockholm , gjordes eltavbrott i förhandlingarna. Anledningen härtill var atl förhandlingarna varilresultatlösa och att man inte kunde skönja någon lösning. Eftersom arbetet inleledde framål beslöl man på svensk sida all vid kommande förhandling föra fram liUbeloppet preciserade yrkanden beträffande de olika förmögenhetsobjeklen ochdärigenom etablera en "svensk siffra" som utgångspunkt för konkreia förhandUngar.Därefter företogs inom utrikesdepartementels rättsavdelning en fömyad genomgångav samtliga anspråk. Man bedömde därvid om och i vUken omfattning de anmäldafordringsanspråken borde stödjas i de fortsatta förhandlingarna och försöktesamtidigt få fram värden på de olika förmögenhetsobjekten. Vid denna genomgångframkom att en inte obetydlig del av anmälningarna avsåg dels privatförvaltadegendom som inte var föremål för direkta tvångsåtgärder i DDR, dels bistånd medtransferering av banktUlgodoha-vanden på s.k. "Devisenausländerkonten",vUka tillkommit efter , t.ex. på gmnd av all någon ärvt medel iDDR. Innestående medel på sådana konton får enligt östtyska valulabestämmelser inleföras ul ur DDR utan endast användas i DDR för särskilda ändamål. Den av räilsägamaingivna dokumentationen i de olika ärendena, särskilt malerialel som stod tillförfogande för uppskattning av värdet på de olika förmögenhetsobjekten, visadesig i många fall vara myckel bristfäUig. Vidvärderingen av fastigheterna konstaterades på svensk sida alt man inte kundeacceptera de av DDR fillämpade värderingsreglerna, vilka var anpassade förvärdering av egendom som fillhörde medborgare i DDR. En sådan värdering skulleinte på långl när ha återspeglat de verkliga förlustema. På gmnd av de rådandeegendomsrättsliga förhållandena i DDR var det inte heller realistiskt attförsöka fastställa marknadsvärden på fastigheterna. Det blev därför nödvändigtatt finna en annan norm eller beräkningsgrund. Valet kom slutligen att fallapå ell taxeringsvärde (s. k. Einheits-wert) som härrörde från liden för ivångsålgärdemaoch som åsatts av tyskama själva. Det "Einheitswert" som gällde senaslvid den fidpunkt då tvångsåtgärderna vidtogs ansågs molsvara en faslighetsvärde, om inte särskilda omständigheter föranledde någon annan bedömning. Från detlavärde gjordes avdrag för inteckningar som fastighetsägaren uppgetl. Iförekommande fall reducerades värdel även med hänsyn lill krigsskador. Vidvärdering av förelag logs som huvudsaklig utgångspunkt elt företags bokfördavärde eller dess substansvärde. I flertalet fall skedde värderingen på gmndvalav rätlsägaraas ingivna utlåtanden av auktoriserade revisorer. Härkan inskjutas atl DDR på sin sida utfört värderingar av desvenska förelag, vilka DDR i princip medgivit att betala Värderingamahar underställts de svenska rättsägarna. 1986/87:62 Några av dem hargodkänt värderingarna. Efleruppehåll på nära fortsatte förhandlingarna i Berlin.Sverige framställde då yrkanden med ett bestämi belopp för varie individuellfordran. I vissa fall hade det dock inle varit möjligt att fastställa någotvärde. I förekommande fall hade avräknats vad en rättsägare fått i utdelning urden beslagtagna tyska egendomen från den s. k. likvidations-nämnden. Huvuddelenav de anmälda anspråken var uttryckta i riksmark (RM) eller mark (M). Dessaanspråk hade räknals om fill svenska kronor. Vid den fidpunkt dåtvångsåtgärderna vidtogs var kursen i nästan samtliga faU alt 100 M motsvarade168 kr. (var 100 M lika med .) Omräkning lill svenskakronor gjordes lill den kurs, som gällde när tvångsåtgärderna vidtogs, eftersomdet kunde anses som oskäligt atl till-lämpa en senare förmånligare kurs och påde omräknade beloppen yrka ränla (se i del följande). Denpreliminära summan för de svenska kraven bortsett från den mindre del som detinte varit möjligt att värdera - uppgick fill ungefar 168 milj. kr. Bland desvenska anspråken intog två krav från vardera STAB (numera ) ochESAB en särställning genom kravens storlek. Dessa krav tUlsammans uppgick fillmer än två tredjedelar av det totala svenska kravel. Medhänsyn lill den långa tid som förflutil efter det att DDR övertagit den svenskaegendomen yrkades dröjsmålsränta , fast årlig ränta, från denungefärliga tidpunkt då tvångsåtgärderna vidtogs till tidpunkten förbetalningen. Eftersom ränian, beräknad på delta säll, uppgick fill ca 200milj. kr., omfattade del preliminära svenska kravel ungefar 368 milj. kr. Ianslulning liU de ålempptagna förhandlingarna återkallade en del av deframförda anspråken. I vissa fall var det fråga om anspråk, som efler ennärmare granskning visal sig inte vila på folkrätlshg gmnd, t. ex. privalförvaltadefastigheter som inte träffats av några tvångsåtgärder i DDR utan vilkafastighetsägarna enligt uppgift av DDR fortfarande kunde förfoga över. Vidare undanlogsde lidigare nämnda "Devisenausländerkonten". Som framgår avskriftväxlingen, bilaga 2, kommer och DDR, efter del atl avtalet omreglering av de förmögenhetsrältsliga frågoma trätt i krafl, all upptaförhandlingar om överförande av bankmedel mellan ländema. Vissa anspråk, gmndadepå jordreformen , hade anmälts av sökande som inte var svenskamedborgare för nafionaliseringen. Också i dessa faU återkaUadesanspråken. I princip återkallades även krav avseende bankkonton vilka inteomvärderats efler valutareformen år 1948.1 andra fall återkallades krav sominte styrkts och som det mot DDR:s bestridande inle varit meningsfullt attvidhålla. FrånDDR:s sida framfördes ålskilliga invändningar mol de svenska yrkandena. De principieUa ståndpunkterna vidhöUs, värderingsmetoderna kunde inte godtas och vissa framförda krav var över huvud tagel inte ersällningsgiUa. Ränleyrkandel avvisades bestämi med moliveringen all del saknade hävd i folkrätten. Förhandlingarna fortsattedärefter samt och i Prop. 1986/87: 62 december 1985.Positionerna var fortfarande låsta och någon utsikt lill snar lösning kundeinte skönjas. Viden förhandlingsomgång tog förhandlingarna emellertid en nyvändning. Parterna förklarade sig beredda atl i en positiv anda söka finnalösningar som snabbt skuUe leda fram till en överenskommelse. Från svensk sidahävdades alt partema inte längre borde fördjupa sig i enskilda yrkanden eller iprincipiella frågor. Partemas instäUning i de principiella frågorna var jusedan länge känd, och ingen av dem var villig all ge avkaU på sin ståndpunkt.Förhandlingarna borde i stället inriktas på en uppgörelse kring englobalsumma. DDR gjorde först gällande alt det var nödvändigt alt partemaenades om vilka anspråk som skulle omfattas av överenskommelsen. Parterna varemellertid överens om att del var den sak att fördelaersättningen mellan räilsägama, och vid senare förhandlingar kom man också framtill alt lösningen låg i all bestämma ersättningen som en globalsumma. Enbetydelsefull faktor för den svenska hållningen i förhandlingarnas slulskedevar instäUningen hos de båda största anspråkshavarna. Vid underhandskontaktermellan den svenska förhandlingsddegafionen och förelrädare för Swedish Matchoch ESAB förklarade bolagen nämligen att de var beredda atlsätta ned sina anspråk högst avsevärt vid fördelningen av ersättningsbeloppet.En föruisättning var dock dels att och verkligen fickersättning i enlighet med sina justerade krav, dels att etl avtal kom till slåndinom rimlig tid. Enligtöverenskommelsen förbinder sig DDR:s regering all till betalaett globalbelopp om 70 milj. svenska kr. avseende svensk förmögenhel som ärföremål för stafiig förvallning eller andra ålgärder från DDR:s sida. En fömtsättningför ersättningsskyldigheten är atl de förmögenhetsrättsliga anspråken tillkomde svenska rättsägarna och tillkommer dem vid den fidpunkt dåavtalet undertecknas. För fördelningen av beloppel meUan de svenska intressentemasvarar . Genom överenskommelsen regleras ocksåförmögenhetsrättsliga anspråk, som tillkommer DDR och som hänför sig fill denovannämnda förmögenheten (artiklarna 1 och 2). Iartikel 3 sägs atl avlalet inte gäUer svensk egendom som uppstått på DDR:sterritorium efter och som förvaltas på civUrättshg grund. Som fidigarenämnls (avsnill 3) har förhandlingarna avseit även egendom som kommit i svenskägo efter och är föremål för statlig förvaltning eUer andra tvångsåtgärderi DDR. Innebörden i artikeln är alltså att även denna egendom omfattas aversättningsbeloppet. Medmedborgare i och i DDR avses enligt avtalet personer som vid fidpunktenför undertecknandet av avtalet enligl lagstiftningen i resp. DDRinnehar dess medborgarskap (artikel 4). DDRförbinder sig att till Riksbank beiala ersättningsbeloppet i två lika storadelbetalningar. Den försia delbetalningen skall ske senast tre Prop.1986/87: 62 månader och den andra senast efter det att avtaletträtt i kraft (artikel 5). Genomöverenskommelsen är alla meUan de avtalsslutande partema oreglerade förmögenhetsrältsUgaanspråk slutgiltigt reglerade. Eflersom globalsumman är avsedd atl slutligtreglera ersättningsfrågan har partema förbundit sig atl genlemol varandra inte framstäUaanspråk som omfattas av överenskommelsen eller atl siödja sådana anspråk pånågot sätl (artikel 6). Anspråkavseende förmögenhel som omfattas av avtalet och som efter det alt avtaletträtt i krafl reses av en tredje stal mot DDR skall vidarebefordras tillSverige. På molsvarande sätt skall anspråk som reses av en tredje stal molSverige vidarebefordras till DDR (artikel 7). Detavtal som jag nu har redogjort för är avsett atl slutligt reglera vissa förmögenhetsrältsligaanspråk meUan och DDR. De svenska ersättningsanspråken har uppstått pågmnd av atl svensk egendom i den del av f. d. som motsvaras avDDR efter andra väridskriget ställts under stafiig förvallning eller blivitföremål för andra tvångsåtgärder i DDR. Ersättningsfrågan har således längeväntat på en lösning. Förhandlingar har förts meUan och DDR alltsedandecember 1973. Del är därför med stor tUtfredsställelse somjag konstaterar attdet varit möjligt att nu uppnå en överenskommelse i saken. Ersätlningsavtalelinnebär i korthet atl DDR:s regering tiU skall betala englobalsumma om 70 mUj. Betalningen skall verkstäUas genom två likastora delbetalningar, tre resp. efter del atl avtalet trätt ikraft. Ersättningen skall täcka svenska anspråk som avser förmögenhet som ärföremål för statlig förvaltning eller andra tvångsåtgärder från DDR:s sidaunder fömtsättning att det rör sig om anspråk som var svenska den 8 maj 1945och som aUtjämt var svenska när avtalel undertecknades den 24 oktober 1986.Ersättningsbeloppet skaU fördelas av och dispositionen avdetta är således uteslutande en svensk angelägenhet. Genomavlalet har uppnålls en reglering av en komplicerad fråga där parterna - vUketinte är ovanligt vid ersättningsförhandlingar av detta slag - har haft vittskilda utgångspunkter. Uppfattningarna har gått isär inte bara i fråga om principemaför ersättningsskyldigheten utan också rörande värderingsmetoder och enskUdheteri framförda krav. Det resultat som föreligger får enligt min mening medhänsyn tUl omständighetema anses tiltfredsstäUande. ytteriigare uppskov medersättningsfrågan för nya förhandlingsomgångar skuUe knappast ha ökat utsiktemaför en gynnsammare uppgörelse. Jag föreslår därför att regeringen föreläggerriksdagen avtalel för godkännande. Omriksdagen godkänner avtalet, bör regeringen tiUsätta en särskUd nämnd med uppgtftatt upprätta och tiU regeringen inkomma med förslag till fördelning av medlenmellan de svenska räilsägama. Till ordförande i . 1986/87: 62 nämndenbör utses en person med hög juridisk kompelens. Jag avser atl senare åierkommai denna fråga till regeringen men vill redan nu redovisa hur jag ser på vissafrågor med anknytning lill fördelningsarbelel. Vidfördelningen bör hänsyn givelvis tas tUl de resullal som uppnålls under förhandlingama.Av globalersältningens natur och avtalets konsimktion följer atl nämnden har friheiatt föreslå ersättning för anspråk som franrfört och vidhåUit, även omDDR bestritt ersättningsskyldighet för dem. Ersättning bör således betalas t.ex.för de anspråk som framförts på gmndval av den s. k. kontrollteorin. SwedishMatch och ESAB, vilka nedsatt sina yrkanden avsevärt för all underlätta enuppgörelse, bör som en utgångspunkt erhåUa ersättning i enlighet med deyrkanden som de under hand fört fram fill den svenska förhandlingsddegafionen. Vidarebör de rättsägare som godkänt de av DDR gjorda värderingama av företag iprincip erhåUa ersättning med de belopp som de har godtagit. Som fidigarenämnts (avsnitt 4) bör ersällning belalas också för egendom som kommii i svenskägo efler och som är föremål för tvångsåtgärder i DDR. Jag fömlsältervidare att nämnden i sitt förslag till regeringen rörande fördelning av medlenkommer att ta särskild hänsyn till rättsägare med små anspråk. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemsläller jag att regeringen föreslårriksdagen atl godkänna överenskommelsen mellan om reglering av förmögenhetsrältsliga frågor. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå atl anla del förslag som föredraganden har lagtfram. mellan och TyskaDemokratiska Republikens regering om reglering av förmögenhetsrättsligafrågor och Tyska DemokratiskaRepublikens regering, ledda av en önskan att lämna ett bidrag till enytterligare utveckling av förbindelserna meUan och Tyska DemokrafiskaRepubliken, på gmndval av protokollet mellan Kungliga svenskaregeringen och Tyska Demokratiska Republikens regering om utvecklandet av derasömsesidiga förbindelser av , som strävar efler atl reglera alla mellan de båda partemaoreglerade förmögenhetsrätts-liga frågor, har överenskommit följande: 1986/87:62 Bilaga 1 zwischen der Regierung des Königreiches und der Regierungder Deutschen Demokratischen Republik zur Re-gelung vermögensrechtlicher Fragen Die Regiemng des Königreiches und die Regiemngder Deutschen Demokratischen Republik, geleitet von dem Wunsch, einen Beitrag zur weiteren Enlwicklungder Beziehungen zwischen dem Königreich und der Deutschen DemokratischenRepubUk zu leisten, auf der Grundlage des Protokolls zwischen der Königlich SchwedischenRegiemng und iiber die Enlwicklungihrer ge-genseiligen Beziehungen vom 21. in dem Bestreben, alle zwischen beiden Seiten offenen vermögensrechtlichenFragen zu regeln, haben folgendes vereinbart: TyskaDemokratiska Republikens regering betalar lill regeringett nettobelopp om sjuttio miljoner (70000000) svenska kronor såsom ersäitningför de i artikel 2 omnämnda förmögenhets-rättsliga anspråken. För fördelningenav detla belopp svarar . tischen Republik zahll an die Regiemng des Königreiches eine Netlosumme von siebzig MUUonen (70000000) Schwe dische Krönen zur Abgellung der in Artikel 2 genannten schwedischen vermögensrechfii- chen Anspruche. Die VerteUungdieser Summe fäUt in die des reiches . Genom delta avtal regleras: I.förmögenhetsrättsliga anspråk som fillkommer saml svenskamedborgare och svenska juridiska personer och som avser förmögenhel som ärföremål för statlig förvallning eller andra åtgärder från Tyska DemokratiskaRepublikens sida, under fömtsättning att de förmögenhetsrätts- Artikel 2 Durchdieses Abkommen werden geregdl: 1.