prop · GA0358 · 1986-12-31 00:00:00 — Bestämmelsen syftar på - förutom en väl anpassad jakt -utfodring, utplantering av vilt och olika slag av anläggningsarbeten för atlförbäUra förhållandena för vUtet, exempelvis iordningställande av viltvatlenoch viltåkrar. Markägarnas och jaklrätlshavarnas skyldighet att anpassa jaktenoch vidta olika åtgärder skall självfallet ha samma inrikining som all annanviltvård. Av paragrafens försia siycke följer att starka och livskraftigaviltbestånd skall eflerslrävas men också att alltför individrika viltslammarsom orsakar skada i bl.a. jordbruket och skogsbruket inle är önskvärda. Några direktatvångsmedel för atl förmå markägarna och jaklrättshavarna atl uppfylla sinaskyldigheler föreslås inle. En alltför överdriven viltvård kan emellertid ledatill att den därtill utsedda myndighelen beslutar om jakl med stöd avbestämmelsen i 7§. Var och en skall visa viltet hänsyn. Idrollstävlingar ochannan liknande friluftsverksamhet i marker där det finns vill skall genomförasså all villel störs i så liten utsträckning som möjligt. Viltet får inte ofredas och inte heller förföljas annal änvid jakt. Förbudet hindrar dock inte atl lämpliga ålgärder vidtas avmarkinnehavaren i syfte all molverka skador av vill. Bestämmelserna i paragrafens/öri/a siycke harjagkommenterat i den allmänna moliveringen (avsnitt 2.2.1). Den allmännahänsynsregeln riklar sig inle bara lill den som vistas ule i skog och mark.Ökad hänsyn från vägtrafikanternas sida kan i väsentlig grad minska antaletviltolyckor. Bestämmelsen om idrottstävlingar och liknande verksamhel kommerfrämsl atl gälla orienleringssporten. Mera delaljerade besked om vad som böriakttas när orienteringstävlingar anordnas och genomförs finns i rekommendalionerulfärdade av och anvisningar ulgivna av . Det bör också nämnas att det i de flesta län finnssamrådsgrupper i vilka jägare och orienterare kan diskutera val av lämpligatävlingsområden och vilka åtgärder som bör vidlas för atl minska störningarna. I fråga om bestämmelsen i paragrafens andra siycke harnaturvårdsverket ifrågasatt det lämpliga i atl använda uttrycket"ofreda" i stället för "störa" som förekommer i motsvarandebestämmelse i den gällande lagstiftningen. Enligt verket kan den nyabestämmelsen leda lill etl försvagat skydd för det vilda. I 11 § jaktstadganfinns etl förbud mot att använda motordrivet fortskaffningsmedel för att sökaefter vill eller för att spåra, förfölja, genskjuta eller hinna upp villebrådeller på annal sätt hindra det atl undkomma eller för att i övrigt störa vilt,vare sig det sker vid jakt eller i annal syfte. Förbudets räckvidd begränsasdels av att det endast riktar sig mol förfaranden med molorfordon, dels av attbestämmelsens avfattning lyder på atl det för slraffbarhel krävs direkt uppsåt,dvs. fordonet skall ha använls på elt sätt som haft till syfte att slöraviltet. Vidgas förbudet till atl gälla också annan störande verksamhel än densom sker med motorfordon är del enligt min mening nödvändigl atl särskiltmarkera atl del förbjudna området inskränker sig lill fall när någon medvetet uppträdersom fridstörare genom elt hänsynslöst beteende. En sådan markering har skettgenom alt uttrycket "ofreda" används i stället för "slöra".Som framgår av 45§ första stycket kan också etl oaktsamt ofredande leda lillstraffpåföljd. För alt förebygga skador av vilt kan del vara nödvändiglall vidta bl.a. olika åtgärder för atl skrämma viltet. I sådana sammanhangmåste det tillålas vissa förfaranden som annars inte skulle vara godtagbara. Enundantagsregel för dessa fall har lagils in som en andra mening i andraslycket. Under fiden - skall hundar håUaskopplade i marker där det finns vilt. av året skall hundar hållas under sådan fillsyn atl de hindras från atl driva eller förfölja vill, när deinle används vid jakt. Regeringen får meddela föreskrifter som avviker frånförsia stycket. Bestämmelser för hundhållningen finns intagna i Prop. 1986/87:5812§ jaktstadgan. Föreskrifterna innebär elt generelll hundförbud den1 augusfi i marker där del finns vilt. Med hundförbud avses atthunden skall hållas under sådan tillsyn att den hindras från att löpa lös.Länsstyrelsen har möjlighet all meddela föreskrifier om hundförbud också underannan tid. Även under sådan fid då hundförbud inte råder skall hundar hållasunder sådan lillsyn att de hindras från att driva eller förfölja vill närhundarna inte används för jakl. Till dessa föreskrifier har fogals ell flertalundantagsbestämmelser, främst för alt göra det möjligt atl träna hundar undertid då hundförbud råder och att under sådan förbudslid använda hund vid jaktoch träning med avseende på vissa viltarter. Beredningensförslag att låta bestämmelsen om hundförbud gälla som huvudregel under helaåret har mötts av kritik från flera remissinstanser. Jag har därför i ställetlagil fasla på förslag som innebär ett förtydligande och inågon miin också en skärpning av bestämmelsen om generellt hundförbud under enviss del av året. Med en entydig föreskrift om koppellvång under den föi"viltet känsligaste tiden behöver det inte uppstå någon tvekan och diskussion omvilken grad av kontroll som innehavaren behöver ha över sin hund. Paragrafensandra stycke gör det lillsammans med bemyndigandel i 52 § möjligl att liksomhittills i administrativ ordning dels föreskriva hundförbud också under annantid än den i första stycket angivna, dels meddela föreskrifter om undanlag frånhundförbudet för träning och jakt. Omdel på grund av etl viltbestånds storlek finns påtagliga risker förtrafikolyckor eller för allvarliga skador av vilt, får den myndighet somregeringen bestämmer besluta em jakt för att förebygga eller minska dessarisker. Ibeslulel skall beslämmas hur jakten skall bedrivas och om den skall ske genomjakträltshavarens försorg, om han har ålagil sig det, eller genom särskiltutsedda jägare. I beshitet skall också beslämmas hur del skall förfaras meddjur som dödas eller fångas vid jakten. Paragrafensförsta stycke, som närmasl har sin motsvarighet i 24§ 1 mom. första och tredjestyckena nuvarande jaktlag, harjag behandiai i den allmänna moliveringen(avsnitt 2.2.2 och 2.2.3). Andraslyckel har utformats delvis efter mönsier av 24§ 3 mom. nuvarande lag. Harjakträttshavaren förklarat sig villig atl genomföra jakten är det givet att detbara i undanlagsfall blir aktuellt all ulse någon annan jägare. Bestämmelsengör del emellertid möjligt atl förordna om jakl över ett slörre sammanhängandeornråde ulan atl därför alla jakträitshavare inom områdel behöver engageras ijakten. Föratt en jakt av del här slaget skall kunna genomföras på etl effekiivt sätl kan det vara påkallat atl ge fillstånd fill all annars förbjudna jaktred skap används och till atl jakten bedrivs med hjälp av motorfordon. Det kan finnas anledning att, som anser, låla den centrala förvalt ningsmyndigheten besluta i sådana frågor för alt få en över landet likartad ., bedömning. Omförekomsten av en viss viltart innebär betydande skaderisker, får regeringen ifråga om denna art föreskriva alt den myndighet som regeringen bestämmer fårbesluta om sådan jakt som avses i 7§. Somframgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.1) harjag ansett att detfinns ett behov av atl kunna förordna om jakt för att förhindra alt vissafrämmande arter etablerar sig i landel. Elt bemyndigande som gör det möjligtför i första hand regeringen all meddela generella föreskrifier för sådanaförordnanden har lagils in i förevarande paragraf I föreskrtfierna skall bl. a.anges vilka viltarter förordnandena kan avse. Omell vilt djur orsakar avsevärd skada eller om det kan antas vara farligt förmänniskors säkerhet, får polismyndigheten låta avliva djuret. Regeringenfår meddela föreskrifter om att polismyndigheten får låta avliva eller fångavih, när detla är befogat från djurskyddssynpunkl. Paragrafensförsta stycke moisvarar 19§ andra stycket jaktstadgan. Bemyndigandet iparagrafens andra siycke syftar tUl att göra det möjligt att bl.a. meddelaföreskrifter som motsvarar 14a§ jaktstadgan. Avallmänna rättsgrundsatser följer atl djur ulan hinder av jakllagsttft-ningensbestämmelser får dödas i nödsituationer av olika slag. Det kan vara fråga omatl avvärja ett överhängande angrepp från djurels sida eller atl förkorta lidandetför etl svårt skadat djur. Fastigheisägarenhar jakträtten på den mark som hör till fasfighelen, om inte annat följer avandra stycket eller av 11 §. I jakträtten ingår också räll atl lillgodogöra sigvill som omhändertas, påträffas dött eller dödas i annat sammanhang än vidjakt, om inle annat följer av föreskrifter meddelade med stöd av 25§. Vidjordbruksarrende har arrendalorn jakträtten på den arrenderade marken, om inteannat har avtalals. Omsamernas rätt att jaga fmns särskilda bestämmelser. Deninledande bestämmelsen i paragrafens/ör5/a stycke motsvarar 2§ I mom. nuvarandejaktlag. Med mark som hör till fastigheten avses också vattenområden och intebara de mark- och vattenområden som ingår i registerfastigheten utan ocksåsamfälld mark i vilken fastigheten har del. I bestämmelsen hänvisas till tvåundanlag från huvudregeln. Det ena fallel gäller jordbruksarrendatorns jakträttoch det andra jakträtten på väg. Enligtgällande rätl anses bl.a. fallvilt, dvs. vilt som påträffas dött, 71 tillkommajakträttshavaren om inle annat särskilt föreskrivils. 1986/87:58fanns i jakflagen en uttrycklig regel om detta. För alt undanröja varietveksamhet om rättsläget har i försia slycket tagils in en bestämmelse somklargör atl jakträtten inte bara är en rätt att jaga utan också en rätt fillvUt som kan och i vissa fall också bör tas om hand i andra sammanhang än vidjakl. Del kan förutom fallvilt vara fråga om vill som av djurskyddsskäl eller inågon annan nödsituation måste omhändertas eller avlivas. Rätlen inskränksgenom de bestämmelser som enligl 25 § kan gälla om all viltet i stället skalltillfalla staten. Bestämmelseni paragrafens andra stycke, som överensslämmer med 7§ andra slyckel nuvarandelag, harjag behandiai i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.1). Paragrafenstredje stycke syftar främst på bestämmelserna i rennäringslagen (1971:437).Även i naturvårdslagen (1964:822) finns vissa beslämmelser som rör samernasjakträtt. Jakträttenpå en väg lillkommer den som harjakträtten på den angränsande marken. Går vägeni gränsen mellan marker med skilda ägare och äger inte någon av dem vägmärken,har var och en av dem jakträtten på den marken. Paragrafenöverensslämmer i sak med 5 § 1 mom. i den nuvarande lagen. Frågan om jakträttpå väg, järnväg och vissa andra trafikanläggningar har jag behandiai i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.3.1). Jag har alltså inle anslutit mig tillberedningens förslag alt i jakträttsligl hänseende jämställa vägar ochjärnvägar. För de sisinämnda kommer därmed huvudregeln atl gäUa, dvs. den somäger den mark på vilken järnvägen går fram kommer också att ha jakträtten där.Vad nu sagls om järnvägar gäller också spårvägar och kanaler. Påallmänt vatten som gränsar till en faslighels strand, har fastighetsägarenjakträtt inliU från strandlinjen. Om detta skulle medföra attflera slrandägare får jakträtt på samma vattenområde, skall var och en av demha jakträtt på den del av området som är närmasl hans strand. Påannat allmänt vatten liksom på sådana , klippor och skär, som inte hörtill etl visst hemman, får jakl bedrivas endasl efler fillstånd avlänsstyrelsen, om inle regeringen föreskriver något annat. Innehålleti paragrafen överensstämmer i sak med bestämmelserna i 2§ 2 och 3 mom.nuvarande jaktlag. Frågan om jakten på allmänl vatten har behandlats i denallmänna moliveringen (avsnitt 2.3.1). Påen samfällighei får delägarna bara utöva sin jakträtt för egna behov, om de inle har kommit överens om något annat eller beslulat någol annal i enlighet med vad som gäller för samfällighetens förvaltning. Paragrafen överensslämmer lill sill innehåll med 4§ förstaoch andra Prop. 1986/87:58 slyckel gällande lag. Jag har i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.3.1) utvecklat varför bestämmelserna bör finnas medockså i den nya lagen. Jakträtt som har upplåtits i andra fall än i samband medjordbmksartende får inte överlåtas ulan fastighetsägarens samlycke. Jakträtten kan liksom vissa andra rättigheter som följermed fastighets-ägandet upplåtas med nyttjanderätt. För sådana upplåtelsergäller bestämmelserna i 7 kap. jordabalken. Dessa allmänna bestämmelserkompletteras i den nuvarande jaktlagen med bl.a. stadgandet i 9§ som innebäralt upplåtelser av jakträtt i andra hand kräver samtycke av fastigheisägaren.Undantag görs för det fall nyttjanderältshavaren har blivit innehavare avjakträtten i samband med att han arrenderat marken för jordbruk. Dessa reglerom överlåtelse av jakträtt har fått sin motsvarighet i förevarande paragraf I den nuvarande jaktlagen finns vissa bestämmelser somreglerar förhållandel mellan markinnehavare och jakträitshavare och som aUlsåfår aktualitet vid bl.a. upplålelse av jakträtt. En slraffsankfioneradbeslämmelse förbjuder jakträttshavaren att ulan särskilt medgivande jaga i gårdeller Irädgård eller, under viss lid av årel, på besådda åkrar. Vidare åläggsjakträttshavaren elt strikt ansvar för skador på markinnehavarens egendom.Några motsvarande bestämmelser har inle tagits in i den nya lagen. I den måndet finns ett behov av alt ålägga en jakträitshavare reslriktioner ochskadeståndsansvar som går längre än vad som redan följer av allmännabestämmelser eller rättsgmndsatser, bör della kunna regleras i upplåtelseavtalel. Har jakträtt upplåtits mot vederlag somöverstiger etl år skall uppsägning alltid ske för att avtalet skall upphöra atlgälla vid avtalstidens utgång. Uppsägning skall ske på det sätt som föreskrivsi 8 kap. 8§ jordabalken senasl före upplåtelseiidens uigång. ViUfastighetsägaren eller nyttjanderältshavaren all upplåtelsevillkoren ändrasför en ny upplåtelseperiod, skall han senast före den angivna tidpunktenmeddela motparten detta på del sätt som gäller för uppsägning. Om avtalet inte sägs upp inom räll lid, anses det förlängtpå en lid som moisvarar upplåtelsetiden, dock längsl , eller, om begäranom vUl-korsändring har gjorls, och de villkor i övrigt som bestämsenligt 19§ första stycket. I fråga om upplåtelser med slöd av rennäringslagen(1971:437) saml upplåtelser som ingår i arrende eller hyra gäller särskildabestämmelser. Frågan om besittningsskydd för den som innehar jaktmarkmed nyttjan derätt harjag behandlat i den allmänna motiveringen (avsnill 2.3.2). stämmelsernai förevarande paragraf innebär att vissa jaklrättsupplåtelser Prop.1986/87:58 förlängs automatiskt. En fömtsättning är atl avtalet slufits förviss beslämd fid och atl överstiger etl år. På samma sätl som gäller i fräga om jordbmksarrende (jfr 9 kap. 3§jordabalken) krävs uppsägning endasl om endera parten vill all avlalet skallupphöra vid avtalstidens utgång. Ändring av upplåtelsevillkoren för en nyupplåtelseperiod kan däremoi påkallas enbari genom en underrättelse liUmotparten. Bestämmelser om detla och om tidsfrister för uppsägning och begäranom villkorsändring finns i paragrafens/örxta stycke. Deberörda reglerna gäUer endast uppsägningar fill avtalstidens utgång. I vilkenulslräckning som parterna kan få avtalel alt upphöra under löpande avtalsfidfår liksom avgöras mot bakgmnd av allmänna avtalsrätts-ligagrundsatser (jfr bl. 8 kap. 23-25 §§ jordabalken). Inteheller behandlar reglerna i denna lag parternas möjligheter atl få fill stånden ändring av de löpande avialsvUlkoren. Även denna fråga får avgöras medledning av allmänna avtalsrättsliga grundsatser. Avparagrafens andra stycke följer alt avtalet förlängs på oförändrade villkor omingendera av parterna säger upp avtalel eller begär ändrade villkor. Bestämmelsernaom automatisk avtalsförlängning gäller inle lantbmksnämndens upplåtelser medslöd av rennäringslagen (1971:437), utan i stället får besvärsmöjligheterna iden lagen utnyttjas. En erinran om detta har tagits in i paragrafens tredjestycke. Där har också klargjorts alt beslämmelsema i jaktlagen endasl gällerrena jakträttsupplåtelser och inte kombinerade upplåtelser, dvs. upplåtelsersom följer reglerna om artende eller hyra. Somframgår av övergångsbestämmelserna skall bestämmelserna om besittningsskyddinte gälla jakträttsupplåtelser som sketl före den nya lagens ikraftträdande. Förbehållsom slrider mol 15 § föista eller andra stycket eUer mol 17-22 §§ är utanverkan mot nyttjanderältshavaren eller den som har rätl att träda i hansställe. Enliglparagrafen är besiltningsreglerna tvingande fill nyttjanderättshavarens förmån(jfr 8 kap. 2§ första stycket jordabalken). Någon molsvarighet lill regeln i 9kap. 7§ andra slycket jordabalken, enligl vUken arrendenämnden kan godkännavillkor om all föriängningsrält inte skall föreligga, har inte ansellserforderlig. Omfasfighetsägaren har sagl upp ett avtal som avses i 15§, har nyttjanderältshavarenrätl till förlängning av detla, utom när 1. nyttjanderätishavaren har åsidosatt sinaförpliktelser enligl avtalet i sådan mån atl delta skäligen inte bör förlängas, 2. fastighetsägaren gör sannolikt alt han själv ellernågon medlem i hans familjeller någon som är anställd i hans jordbmk eller skogsbmk skall jaga Prop.1986/87:58 på fasfighelen, 3. fastighetsägaren gör sannolikt atlfastigheten skall användas för något ändamål som utesluter fortsatt jakt, 4. fastighetsägaren i annal fall harbefogad anledning att upplösa avtalsförhållandet. Enligt paragrafen skall som huvudregel gälla attnyttjanderältshavaren har rält till förlängning av upplåtelseavtalet (jfr 9kap. 8§ jordabalken). I vissa angivna fall skall han emellerlid inte kunna göraanspråk på den rätten. Punkten 4 avser bl.a. del fallet atlnyttjanderätishavaren inte uppfyller rimliga krav när det gäller att skötajaktmarken på ett från viltvårdssynpunkl rikligl sätl. Föreligger någon avomständigheterna under punklerna 1 -4 och godlar nyttjanderätishavaren ändåinle fastighetsägarens uppsägning blir del arrendenämnden som får pröva omfasfighetsägaren skall lösas från avtalet. Har fastighetsägaren sagt upp ell avtal som avses i 15 §eller har villkorsändring begärts och föreligger tvist om förlängning avavtalet eller om villkoren för den nya upplåielseperioden, skallfastigheisägaren eller, om villkorsändringen begärts av nyttjanderätishavaren,denne senasl en månad före upplåtelsetidens uigång hänskjuta tvisten tillarrendenämnden. Om en tvist inte har hänskjutits till arrendenämnden inomden tid som anges i försia slycket, är uppsägningen eller begäran omvillkorsändring utan verkan. Liksom molsvarande regler vid jordbruksarrende byggerbestämmelserna i paragrafen på bl.a. den principen atl del bör åvila den partsom önskar en ändring av det bestående avtalsförhållandet atl ta iniliativ fillalt en tvist förs fill arrendenämnden. Tvistefrågorna bör vidare normalt varaavgjorda före den löpande avtalsperiodens utgång. Det är all märka att en"tvist" torde föreligga enligt de föreslagna reglerna även om en partinte hör av sig lill motparten efter en uppsägning eller en begäran omvillkorsändring. Om däremot t.ex. nyttjanderältshavaren godkänner en uppsägningföreligger givetvis inle någon tvist. Godkännandet innebär atlnyttjanderältshavaren utan några ytterligare ålgärder från fastighetsägarenssida är skyldig att upphöra med jakten när upplåtelsetiden går ut. De i förstastycket angivna fristerna skall ge utrymme för förhandlingar parlerna emellanefter det all uppsägning skelt eller villkorsändring begärts. Bestämmelserna gäller endast uppsägning frånfastighetsägarens sida. Om nyttjanderältshavaren säger upp avlalet blir någonförlängningstvist inte aktuell. Avtalel upphör då atl gälla vid avtalstidensslut. Av paragrafens andra stycke 'jämfört med 15 § första ochandra styckena följer att avtalet förlängs på oförändrade villkor om tvisteninte hänskjuts inom föreskriven tid fill arrendenämnden. Ogillas fastighetsägarens talan om atl upplåtelseavtalelskall upphöra att gälla, skall villkoren för den fortsatta upplåtelsenfastställas efter vad som kan anses skäligt medhänsyn till de villkor som har gällt för denna, Prop. 1986/87:58till inträffade eller förulsebara förändringar samt till vad som kan ansesvanligt vid jämförbara förhållanden, om inte parterna har kommii överens omnågot annal. Vidare skall samma villkor som förut gälla, i den mån ändring avvillkoren inle begärs. Förstastycket gäller även vid avgörande av en villkorstvisl som hänskjutits tillarrendenämnden. Dei paragrafens första siycke angivna bedömningsgmnderna för arrendenämndensprövning innebär, beträffande frågan om den tid för vilken avtalet börförlängas, att denna normalt bör beslämmas alt molsvara den ursprungligaupplåielsetiden (jfr 9 kap. 9 § jordabalken). prövning avartendeavgiftens storiek lorde främst få gmndas på en jämförelse med denprissättning som i allmänhel lillämpas i regionen. Nämnden bör kunna få ledningför sin bedömning bl.a. genom uppgifter om den prisnivå som gäller förupplåtelser på statens marker och bolagsmarkerna. Omen fråga om förlängning av upplåtelseavtalel ännu inle är avgjord när tiden föravtalet går ut, har nyttjanderältshavaren jakträtt enligt avtalel till dessfrågan är slulligl avgjord. För den tid som nyttjanderältshavaren sålundainnehar jakträtt skall de fömt gällande upplålelseviUkoren tillämpas till dessatl villkoren blir slulligl bestämda. Omen tvist om upplålelsevillkoren ännu inte är avgjord när tiden för avtalel gårul, skaU de förut gällande villkoren tillämpas tiU dess att villkoren för dennya upplåtelseuden blir slutligt bestämda. Paragrafeninnebär att de ursprungliga avtalsvillkoren skall tiUämpas lUls vidare. Enkortigering kan ske i efterhand genom all exempelvis en förhöjd avgift bestämsalt gälla retroakfivi från den dag då det ursprungliga avtalet löpte ul (jfr 9kap. 11 § jordabalken). Frågor om ränta på de nya avgifierna regleras i 21 §. Skallnyttjanderältshavaren enligl dom eUer beslul betala högre avgift än förut förförfluten tid, skall han beiala ränla på det överskjulande beloppel som omdetta hade förfallit till betalning vid samma fidpunkt som den fidigareavgiften. Skall nyttjanderältshavaren betala lägre belopp, skaUfastighetsägaren betala ränta på det belopp som han har mottagii för mycketfrån den dag då han tog emot beloppet. Räntanskall beräknas enligl 5§ räntelagen (1975:635) för tiden innan domen ellerbeslutet har vunnit laga krafl och enligl 6§ räntelagen för fiden därefter. Bestämmelsernai förevarande paragraf har utformats efter mönster av 9 kap. 12a§ jordabalken.Jag har funnit del befogat all reglera även det fallet alt upplåtelseavgifiensänks genom domen eller beslutet. Det kan nämligen länkas att ändradeförhållanden inträtt som gör atl den gamla avgiften framstår som oskäligt högför den nya upplåtelseperioden. 22§ , , Prop. Om villkor för den fortsatta upplåtelsen har fastställtsenligt 19§, har nyttjanderältshavaren rätt all säga upp avtalel senasl tvåmånader efler den dag då domen eller beslutet vann laga krafl. Avtalel upphördå att gälla som inträffar närmast efter uppsägningen. Det kan inlräffa att nyttjanderältshavaren visseriigen färsitt avtal förlängt men till priset av en avgift som han anser vara för hög.Han bör då ha en möjlighel atl befria sig från avtalel. Bestämmelsen iförevarande paragraf om nyttjanderättshavarens uppsägningsräll har delvisutformats efter mönsier av 9 kap. 12b§ försia stycket och 8 kap. 4§ andrastycket jordabalken. sammanfaller med tidpunkten för jaktårets utgång. Räll till jakt efter vissa djur 23 § Under de tider som regeringen föreskriver får 1. den som bor på en gård eller har enträdgärd men saknar jakträtt där döda eller fånga och behålla följande djur somkommer in på gården eller i trädgården: vildsvin, räv, grävling, iller, mink,, vessla, ekorre, vildkanin, mullvad, sorkar, lämlar, råttor,skogsmöss, husmus, duvhök, sparvhök, kråka, råka, kaja, skata, björktrasi(snöskala), gråsparv eller pilfink,