prop · GA03135 · 1986-12-31 00:00:00 — förslag till en 1986/87: 135 omformningav sanktionssystemet genom en omfattande avkriminalisering, som reglernaom miljöskyddsavgift ges en funktiondlare utformning, framstår enligl vårmening som motiverat och bör bidra till att förbättra möjligheterna attuppfylla miljöskyddslagstiftningens intentioner. Detföreslagna avgiftssystemet är schablonartat och en rättvis och likformigtillämpning kommer att ställa stora krav pä de direkt inblandade myndigheterna.Länsstyrelsen anser därför att alla beslut om påförande av miljöskyddsavgiftbör fattas av koncessionsnämnden i ett domstolslik-nande förfarande. Ökaderesurser bör i sä fall ställas både till nämndens och naturvårdsverketsförfogande. Slutligenvill erinra om att ett väl fungerande sanktionssystem, primärtbyggt på avgifter, förutsätter en skärpt insats av tillsynsmyndigheterna. På gmndav krympande resurser har länsstyrelserna svårt atl klara sina tillsynsuppgifler.Om inte förslagen till förbättringar av miljöskyddslagen till stora delarskall stanna på papperet krävs att erforderliga resurser för miljöskyddsarbetettillställs länsstyrelserna. Länsstyrelsentillstyrker framställning om ändring i reglerna förmiljöskyddsavgift m.m. Länsstyrelseni : framställning syftar till alt förbättramöjligheterna atl utnyttja bestämmelserna i miljöskyddslagen ommiljöskyddsavgift för att motverka otillåtna utsläpp från miljöstörandeanläggningar m. m. har förståelse för atl harfunnit anledning att arbeta fram det redovisade förslaget. Koncessionsnämndenhar dock i sitt yttrande framfört starka skäl mot genomförande nu av förslaget.Länsstyrelsen bedömer all dessa skäl är så starka att det intebör göras mer än vissa justeringar av gällande bestämmelser. Länsstyrelsenföreslår följande kompletteringar. Rekvisitel i 52 §miljöskyddslagen "om betydande störningar för omgivningen eller risk försådana störningar" ersattes med rekvisitel "störningar av någonbetydelse eller risk för sädana störningar" eller liknande. Rekvisitel "ekonomiskafördelar" i 52 § ersattes med rekvisitel "ekonomiska fördelar avnågon belydelse" eller liknande. Koncessionsnämndenhar i sill yttrande även tagit upp fråga om roll som prövnings-och tillsynsmyndighet. Nämnden har uttalat sig för att länsstyrelsenstillståndsprövning borde ersättas av en enklare handläggning för att gemöjligheter för att använda större del av sina resurser förmiljöskyddsarbete åt tillsyn. Länsslyrelsen delar inte koncessionsnämndens meningatl tillståndsprövning ska förändras på sådant sätt.Länsstyrelsen har i yttrande till den Soktober 1985 ompromemorian (Ds Jo 1985:3) Ändrad instansordning i miljöskyddsärenden och tvåskrivelser från om ändringar i miljöskyddsförordningen ochmiljöskyddslagen behandlat dessa frågor. finner inte anledningatt nu göra någon annan bedömning än den som framförs i detta yttrande. : vill som svarpå remissen Prop. understryka 1986/87: 135 att det vid överträdelser av villkor i tillstånd enliglmiljöskyddslagen i första hand skall prövas om rätlelse kan vinnas genomtraditionell förhandling i de fall del kan antas att överträdelsen inle berorpå uppsåt eller icke ringa oaktsamhel, att fråga om påföljd väcks enbart om och när del visar sigalt elt förhandlingsförfarande inte skulle ge positivt resultat, att fömtsättningarna för att nå ett positivt resultatskulle förbättras om förslag i detta yttrande beaktades, dvsom tillsynsreglerna i 40 § preciserades på sätl som vid villkorsöverträdelse underiättarför tillsynsmyndigheten atl inskrida i rätlelsevinnande syfte, att de uppsåts- och oaktsamhetsgrundade överträdelserna avmiljöskyddslagens bestämmelser icke har den omfattning och den karaktär somnaturvårdsverket synes förmoda, något som stöds av rapporter fränBrottsförebyggande rådet resp. , att därför inte uppfyllt del från gängsetänkesätt utgående kravet alt den som vill förändra gällande rätt skall kunnavisa atl den föreslagna förändringen är motiverad. att överträdelser av tillständsvillkor m. m. ickegenerellt medför miljömässig olägenhet och ej heller företagsekonomisk fördel, att förslag beträffandemiljöskyddsavgift strider mot vad som anförs i propositionen 1980/81:92 beträffandebestämmelser om miljöskyddsavgifl, att ett genomförande av förslaget skulle förändra de gmndläggandefömtsättningarna för tillståndsgivningen så väsentligt att det icke rimligenkan anses tillämpligt på befintliga tillslånd, alternativt att dessa måsteanpassas fill de nya fömtsättningarna genom en formell omprövning, att förslag om ändring avtillsynsreglerna onödiggör förslag om ändring avpåföljdsreglerna i 45 § saml att förslag ger ytterligare argument förden i yttrandet förordade, samlade översynen av miljöskyddslagen. Tillämpningen av nuvarande straffregler i 45 § ML En eventuell ändring av ML: s sanktionsregler bör enligl Industriförbun dets mening föregås av en ingående analys av rättstillämpningen efler lagändringar. Detta gäller så mycket mer som för slag ger intryck av att överträdelser av ML i uppsåt eller av oaklsamhet är förhållandevis vanliga men att de dels är svåra atl upptäcka, dels - i händelse av upptäckt - svåra att bevisa och därmed även att bestraffa. Med detta synes verket vilja förklara varför antalet fällande domar för miljöbrott varit ringa och - i konsekvens därav - varför en ändring av sanktionsreglerna är behövlig. Verket söker styrka sin uppfattning genom atl referera (sid 4) till ett uttalande ("... vad som uppges vara en omfallan de brottslighet") i en uppsats i skriften Brottsutvecklingen utgivenav . Uttalandet är i själva verket etl citat av icke 163 angivetursprung och således knappast etl uttryck för rapportförfattarens Prop. Av uppsatsen framgår att "mycket stor utsträckningrör anmälningarna brott mot förprövningsplikten, dvs. atl förelag har startateller ändrat sin verksamhet utan tillstånd från behörig myndighet" (sid118). kunnal utröna dominerar här sådana mindre ochmedelstora verksamheter som blev lillståndsplikliga i och med 1981 årslagändring (tab 4, sid 119). 1 åtskilliga fall förefaller verksamhetens art ochstorlek vara sådan alt otillräcklig insikt förklarar om ån icke ursäktarunderlåtenheten att söka tillstånd. Brist på lätt tillgänglig informationutformad speciellt för den typen av verksamheter samt oklarheter imiljöskyddsförordningens s. k. länsstyrelselista torde inte så sällan varamedverkande faktorer. På samma sida i BRÅ-uppsatsen konstateras vidare atl detinte är "ovanligt att t. ex. etl anmält överutsläpp (sannolikt avses enanmälan/rapportering från vederbörande företags sida; Förbundets anm.) harorsakats av något som karakteriserats som ren olyckshändelse och som därförinte kan läggas någon till last såsom uppsåt eller oaktsamhel". 198604-30 daterade rapportMiljöskyddslagens tdlämpning styrker uppfattningen att det framför allt ärmindre företag som av olika skäl kan brista i efterlevnaden av lagensbestämmelser. Företag som har lång tids kännedom om ML: s bestämmelser uppvisarsom regel en helt annan bild, bl. a. därför atl miljömedvetenheten hos ledningoch anställda brukar vara densamma som omgivningens. Allt fler företag serdärför ett aktivt och verkningsfullt engagemang i miljöskyddsarbetet som en väsenfiigförutsättning för goda relationer lill den närmaste omgivningen, någol som ärviktigt både för de egna anställda och för möjligheterna att utan hinder kunnavidareutvecklas på orten. Relationerna till omgivningen är således enpådrivande faktor som vuxit och fortfarande växer i betydelse. anser att naturvårdsverkels konstaterande(sid 6) att "överutsläpp definitionsmässigl är till skada för miljön ellerinnebär oacceptabla risker för den" är alltför generaliserande. Tvärtomhar de emissionsbegränsningar som åstadkommits sedan ML kom till varit sålångtgående att nu gällande emissionsvillkor avser nivåer långtunder dem ovan vilka en faktisk miljöstörning kan befaras. Den gräns som ettsådant villkor anger är då satt i enlighet med Immissionssakkunnigasuttalande "att i varie fall onödiga immissioner inte bör tolereras" (SOU1986:65, sid 211). har i dessa fall fastställt och företageni sin tur godtagit bredast möjliga marginaler inom ramen för vad som bedömsvara skäliga kostnader. Det ligger för övrigt i ett företags intresse dels attefterkomma omgivningens önskemål om att i möjligaste mån slippa störningar,dels att skapa utrymme för sådana utbyggnader av verksamheten som i varie falli inledningsskedet inte kan komma ull stånd ulan all den sammanlagda (eller"nödvändiga" enligt Immissionssakkunnigas betraktelsesätt)emissionen ökar något. Att detta med säkerhetsmarginaler äger sin riktighetvitsordas i BRÅ-uppsatsen. Det må här understrykas att ingalundapläderar för verkningslösa sanktionsregler. Tvärtom ligger det i alla lojala företags 164 intresseatl uppsåtligt åsidosättande av ML: s bestämmelser beivras verk- Prop. ningsfullt.Vad Förbundet förordar är regler som bygger på insikten om att 1986/87: 135 detsom nu mbriceras om möjlig överträdelse av lagen i dess nuvarande form oftaberor på händelser som "inte kan läggas någon till last såsom uppsåt elleroaktsamhel". Det kan då röra sig om att en icke tidigare känd omständighetplötsligt gjort sig gällande, att etl eller flera villkor i tillstån-del visatsig ge alltför litet utrymme för de tekniska och/eller mänskliga felfunktionersom hör den praktiska verkligheten lill, all möjligheterna atl kontrolleravillkoren med tillräcklig precision och till skälig kostnad överskattals etc. Ivalet mellan nuvarande och föreslaget påföljdssyslem förordar Industriförbundetatt del nuvarande bibehålles väsentligen oförändrat. En viktig förutsättningär dock all tillämpningen av strafTbeslämmelserna blir mer nyanserad än hitfills.Framför alll bör fråga om ålalsprövning aldrig fä väckas när ett förelagsjälvmant anmäler en uppdagad, icke avsiktlig avvikelse från lagensbestämmelser och visar hur saken skall rättas till. Med hänvisning fillde fall där en anmälan om åtalsprövning lämnat efter sig en nedlagd fömndersökningeller en friande dom med tillhörande förspillda arbete samt en företagsledareeller fabrikschef som fått schavotlera som miljöbrottsling ilokala media bör en sådan mjukare fillämpning av paragrafen hållas förangelägen både från allmän och från enskild synpunkt. Naturvårdsverketsförslag om att upphäva de begränsande rekvisiten om ekonomisk fördel resp.betydande störning för omgivningen i 52 § ML ger anledning lill invändningarsom är såväl principiella som prakfiska. Med instämmande i vadkoncessionsnämnden i sitt 198607-04 daterade yttrande anför i principielltavseende begränsar sig Förbundet till förslagets praktiska aspekter. talar erfarenheten mot uppfattning att ettövemtsläpp eller en annan avvikelse från ett fillståndsvill-kor så gott somalllid medför en ekonomisk fördel (sid 34). Att ett uppsåtligt dröjsmål medatt exempelvis installera en föreskriven reningsutmst-ning medför ekonomiskvinning är troligtvis regel även om undantag är tänkbara. Betydligt vanligareär emellertid att avvikelsen beror på någon ofömlsedd eller av rimliga skälförbisedd teknisk brist eller att spdmmmet för den s. k. mänskliga faktorn intebegränsats tillräckligt. Att avhjälpa sådanl är ofta liktydigt med merkostnadersom kan vara betydande. Även i dessa fall har företagets behov av godarelationer med omgivningen sin självklara betydelse. Om avvikelsen orsakar enkonkret olägenhet för omgivningen torde flertalet företag således vara beredda atlgöra extra insatser och därmed påtaga sig extra kostnader för att så snabbt sommöjligt undanröja orsaken till olägenheten. mening tar alltför lätt på risken förnegativa konsekvenser av förslaget. Följande år värt atl nämna: - Ändringarna1981 av miljöskyddslagen innebar bl.a. att villkoren i ett fillsiåndfick en mer precis innebörd. I många fall var villkoren 165 formuleradeförsöksvis och inle med den stringens som år nödvändig Prop. om påföljder iform av böter och fängelse skall komma i fråga. 1986/87; 135 gällandetillstånd med tillhörande villkor bygger alltså på andra förutsättningar än desom blir utmärkande för ett avgiftssystem av föreslagen typ. Rättssäkerhetenkräver därför att alla äldre tillstånd undantas från systemets tillämpningintill dess de har omprövats. Etl rekvisitlöst avgiftssystemdrabbar koncessionsnämnden med en merbelastning som måste bli till förfång förden uppgift som för näringlivets del är nämndens viktigaste, nämligen tillståndsgivningen.Detta gäller i vart fall om avgiftsärendena skall prövas så råttslryggt somberörda företag bör ha rätt att kräva. vidgår ju för övriglatt det kan vara en svår uppgift att bestämma den ekonomiska"fördelen" av en avvikelse (sid 36). Enligl förslaget skall avgiftenbestämmas mot bakgrund av "den ekonomiska fördelen" för företaget avöverträdelsen vilket anges vara liktydigt med inbesparad kostnad ellereventuellt ökat täckningsbidrag. vill understryka atl detkan vara förenat med betydande svårigheter och besvärliga företagsekonomiskabedömningar alt bestämma täckningsbidrag. Täckningsbidraget kan t. ex. varierakraftigt i en och samma fabrik beroende på produktsammansättning, vilka marknaderprodukterna levereras till och vilken säsong leveransen sker. Sådanabedömningar kan i ett administrativt förfarande bara ske om reglerna för avgiftsbestämningredan i förvåg har utformats mycket tydligt. Många företag är bereddaatt sätta in extra resurser för att göra vidtagna skyddsåtgärder så effektivasom möjligt. Om man delta trots drabbas av tekniska problem som resulterari en kännbar och enligt egen mening oberätfigad miljöskyddsavgift kan densammanlagda ökningen av miljöskyddskontot bli störte än vad företagsledningenanser rimligt. En generös inställning kan då bytas i sin motsats. Att med kännbara avgifterbestraffa sådana missöden som regelmässigt brukar upp isamförstånd skulle ostridigt bli till förfång för den traditionella, öppnarelationen mellan företag och tillsynsmyndigheter. Det uppstår lätt en konfliktsituationom tillsynsmyndigheten skall behöva rapportera avgiflsbdagda händelser även närdet är uppenbart dels att uppsåt eller oaktsamhel inte förelegat, dels attförelaget visat sig angeläget att skapa rätlelse. Ingen torde väl viljabestrida att en öppen relation mellan parterna är en förutsättning för ett arbetsbesparandeoch resultatgivande utnyttjande av tillsynsmyndigheternas begränsade resurser. Ett avgiftssystem medförsjälvfallet anspråk på en mer omfattande och därmed mer kostnadskrävande utsläppskonlroll.I de många fall fastställda emissionsnivåer ligger väl under den nivå därstörning kan befaras kommer merkostnaderna inle atl vara lill någon som helstnytta utan tvärtom stjäla personella och materiella resurser frän mer angelägnauppgifter. Förhållandena inom företagethotas av en negativ påverkan bl. a. beträffande sådan information som är avbetydelse för det förebyggande 166 Del är ju ingen avundsvärd uppgift fören arbelsle- Prop. dåre eller driflsingenjör alt meddela en överordnad attett avgiftsbelagl 1986/87; 135 men svårligen upptäckt missöde har inträffat. kan då leda till att önskvärda förbättringar fördröjseller uteblir. avstyrker sammanfattningsvis attnaturvårdsverkels förslag lill ändrad miljöskyddsavgifl genomförs. Ett bifall lillförslaget om miljökskyddsavgift skulle enligt få betydande, negafivakonsekvenser för det framtida miljöskyddsarbetet. förslag tiU ändring av tillsynsreglernaNär en överträdelse av ett tillståndsvillkor eller liknande inle beror påuppsåt eller grov oaklsamhet skall saken i första hand rättas till på grundvalav vad tillsynsmyndigheten och företag kan komma överens om. Först om rätlelse inlekan uppnås på detta sätt aktualiseras frågan om någon form av påföljd. Mellan de företag som sköter de miljöskyddsrelaleradearbetsuppgifterna föredömligt och de synbarligen rätt fåtaliga företag som på etleller annat säll överträder lagens bestämmelser uppsåtligt eller genom oaktsamhelfinns givetvis en "grå zon" av företag som av olika skäl uppvisarbrister i det berörda avseendet och som måste förmås att ta sitt ansvar förmiljöskyddet på etl mer ambitiöst och professionellt sätt. Industriförbundetkommer för sin del att verka för atl industrins organisationer intensifierararbetet pä att förse sina medlemsföretag med den information och de råd somkrävs för att så skall ske. I arbetet med att komma till rätta med förekommandebrister vore ett administrativt tungrott avgiftssystem enbart till . Vadsom däremot vore till hjälp vore åtgärder syftande till ett effektivareutnyttjande av de nu gäUande tiUsynsreglerna. De problem som ändringar av sanktionsreglernagivit upphov till förklaras enligt mening till en del av att40 § - av central betydelse för tillsynsarbetet som sådant - lämnadesoförändrad såvitt det gäller det materiella innehållet. I sin nuvarande form ålägger 40 § - atl, i fräga omverksamheter som icke har tillstånd, meddela föreläggande om sådantförsiktighetsmått eller förbud som uppenbart behövs för att lagens bestämmelserskall efterlevas och att i brådskande fall eller när det i övrigt finnssärskilda skäl meddela föreläggande samt atl i andra hand göra såförst sedan det visat sig atl rätlelse inle kan vinnas genom råd (förstastycket). - att, i fråga omverksamheter som har tillstånd, "meddela sådana brådskande föreskriftersom är nödvändiga till följd av särskilda omständigheter" (andra slycket)samt - att, om fillståndshavareåsidosätter villkor i tniståndsbeslul, förordna om rättelse (tredje stycket). Industriförbundethar vid kontakter med några länsstyrelser erfarit atl man där upplever att etl och annat företag visar om inte ovilja så dock en viss "tröghet" i genomförandet av de åtgärder som parterna i samråd kommit överens om. I sämsta fall kan "trögheten" leda till alt tillsynsmyn- 167 digheten tvingas väckafråga om sanktion. skulle problem av den hår arten 1986/87: 135kunna undvikas genom en förstärkning av tillsynsmyndighetens befogenhet attmed olika mått och steg inskrida när ett företag avviker från lagensbestämmelser som sådana eller från elt på dessa bestämmelser grundat fillsiåndeller när något av betydelse inträffar vilket icke förutsågs i fill-slåndsprövningen.Till stöd för den uppfattningen hänvisar till lagensförarbeten, dvs. Maj: ts proposition 28/1969 med förslag tillmiljöskyddslag m. m. Där sägs sålunda i specialmotiveringen till 40 § (sid 288o 289): "Attlämna råd och anvisningar upptas som den primära åtgärden när saken intebrådskar. Detta får inte anses innebära att skulle vara nödsakadavvakta att vederbörande gör sig skyldig till tredska och först därefter skullekunna meddela beslut om tvångsföreläggande (understruket här). Berättigatanspråk på anstånd eller rådmm och på att förhandlingsvägen skall anlitas harendast den som visar sig positivt intresserad av alt göra vad sombehövs." "Länsstyrelsenbör i regel inte ingripa med föreläggande enligt första stycket förtån detvisat sig att rättelse inte kan åstadkommas förhandlingsvägen. Om falletbrådskar kan dock föreläggande ges . Så kan också ske om detföreligger annat särskilt skäl. Ett sådant skäl kan t ex vara att länsstyrelsengenom tidigare kontakter med företagaren eller eljest har grundad anledningutgå från att han inte kommer att rätta sig efter råd och anvisningar." Industriförbundethar gjort sig bekant med ett antal ärenden rörande överträdelse enligt 38 §. Iflera av dessa har med fog kunnat hävdas att 40 § andra styckel borde ha fåttutnyttjas i första hand. Ienlighet med departementschefens uttalande i spedalmofiveringen till 40 § bör huvudregeln om att rättelse i första hand skall vinnas förhandlings vägen gälla även i fortsättningen. För att det berörda företagets skyldighe ter resp. tillsynsmyndighetens befogenheter skall framstå klarare bör det till denna läggas en regel om att utfallet av den typ av förhandling om rättelse som åsyftas i specialmotiveringen skall bekräftas på ett bindande sätt. Detta kan ske antingen genom att företaget ger in en formell och beträffande sakfrågan vederbörligen preciserad anmälan av de överens komna åtgärderna eUer genom att fillsynsmyndighelen - när så framstår som mera ändamålsenligt - i ett formellt beslut förelägger förelaget att vidtaga åtgärder inom den överenskomna tiden. Endast om det är uppen bart att den tillrättaläggande åtgärden kan vidtagas snabbt och enkelt kan en bindande bekräftelse undvaras. För den händelse överenskommelse icke kan nås bör en regel ålägga tillsynsmyndigheten att hän skjuta tvisten till avgörande av den i miljöskyddsförordningen angivna tillståndsmyndigheten. En regelav ovan angivna innebörd skulle kunna införas i 40 § genom att Prop. andra stycket ändras fill följande; 1986/87:135 "Etl tillslåndsbeslut enligt denna lag hindrar inteen fillsynsmyndighet från atl meddela föreskrifter om försiktighetsmått elleratt anmoda tillståndshavaren all inge anmälan om sådana försiktighetsmått omdet icke är uppenbart obehövligt. Om det finns särskilda skäl skall tillsynsmyndighetenutan dröjsmål underställa ärendet tillståndsmyndighetens prövning." Den föreslagna ändringen torde även täcka sädana fall av"oförutsedda händelser" som åsyftas i yttrande1985-10-15 och som kan kräva att tillsynsmyndigheten temporärt upphäver ellerändrar ett lillståndsvillkor. Alla parter torde vara överens om att länsstyrelsernasmöjligheter att bedriva effektiv tillsyn är av avgörande betydelse förmiljöskyddsarbetet och atl deras arbetsuppgifter inom tillständsgivningensområde utgör en belastning härvidlag. Förblir länsstyrelsernas resursram ihuvudsak oförändrad anser det vara absolut nödvändigt attprövningsreglerna förenklas i än störte utsträckning än som förordades iyttrandet . Vad som anförts i detta yttrande stärker Industriförbundeti uppfattningen atl endast en samlad översyn av miljöskyddslagen och dendärtill hörande förordningen kan förhindra att lagen utvecklas till ett svåröverskådligtlapptäcke där viktiga paragrafer berövats det logiska samband som krävs för ensmidig och invändningsfri tillämpning. : För TCO framstårskyddet av miljön som en utomordentligt viktig fråga. TCO delar också statensnaturvårdsverks uppfattning att efterievnaden av miljöskyddslagen behövereffektiviseras. är det dock svårt atl på det nu föreliggandematerialet ta ställning till vad statens naturvårdsverks förslag till ändringav avgiftsreglerna skulle innebära i praktiken. Frågor som kan behöva ytteriigarebelysas är t ex: Skulle den utökade användningen av miljövårdsavgifter tänkasleda till att flera brott beivrades på miljövårdens område? I vad mån beror dennuvarande eftergivenheten mot dem som bryter mot miljöskyddslagen på bristanderesurser när det gäller t ex övervakning av lagstiftningen och i vad män berordenna på brister i själva lagstiftningen? Kan en avkriminalisering av det slagsom föreslår tänkas menligt påverka den allmännalaglydnaden på miljövårdens område? Vilka resursförstärkningar behövs för attde föreslagna reglerna ska ge önskad effekt? Då det av statens naturvårdsverks skrivelse framgår attendast ett fätal av dem som bryter mot miljöskyddslagstiftningen drabbas av nägonform av sankfion, föreligger del enligt TCOs mening skäl att utreda fråganvidare. TCO vill därför föreslå att frågan om tillsyns- och sanktionsmöjlighelerenligt miljöskyddslagen blir föremål för utredning. betetbör bedrivas skyndsamt och med en så bred sammansättning som Prop. Landsorganisationeni : Genom bl a de förslag som ulredningen "Bätlre miljöskydd" laglfram, skärptes miljöskyddslag. Straffet för brott mot lagen höjdes ochpäföljdssystemet förstärktes med möjligheten att la ut en miljöskyddsavgift.Syftet med avgiften var att ingen skulle kunna tjäna på att överträda lageneller de regler som utfärdats med stöd av denna. LObiträdde i sitt yttrande förslaget och såg det som positivt att lagen kom atlinnehålla regler som inte skulle göra det möjligt till vägningsmöj-lighetermellan miljöinsatser eller alt förstöra miljön.