prop · GA03166 · 1986-12-31 00:00:00 — Hos generaltullslyrelsen skall finnas ett allmänt ombud som för del allmännas talan i mål och ärenden som avses i 100 § förslåslyckel ulom sådana mål och ärenden som gäller eller har samband medinskränkning i rätlen all förfoga över varor. Del allmänna ombudel fårföra talan även till förmån för den tullskyldige eller annan enskild part.Ombudet har då samma 112 behörighet som den enskilda parten. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmerförordnar det Prop. 1986/87:166 allmänna ombudet och ersättare för denne. Paragrafen motsvarar 43 § den nuvarande lullagen. Iförhållande till del lagrådsremitlerade förslaget innehåller första stycketandra meningen den ändringen all del allmänna ombudel får föra lalan, förutomlill den tullskyldiges förmån, lill förmån för annan enskild part. Enkonsekvensändring har vidare gjorts i den följande meningen. Ändringarnaöverensstämmer med lagrådets förslag (s. 236). Enligt den nuvarande ordningen utses både det allmännaombudet och ersäftare för denne av regeringen. 1 enlighet med vad som gällerenligt 1 kap. 7 § LPP föreskrivs i paragrafen alt regeringen fårbemyndigande atl överlåta ål myndighel att förordna ombud och ersättare. Det kan nämnas alt enligt förordningen (1984:247) om punktskatter och prisregleringsavgifter rege ringen har överlåtit åt beskaitningsmyndighelerna att förordna om ersättare för det allmänna ombudel. Enligt andra skalteförfaltningar har det överlåtils åt länsstyrelse all förordna både del allmänna ombudel och ersättare. Överklagande i vanlig ordning Beslut, som någon annan lullmyndighet ängenerallullslyrelsen har meddelat enligt denna lag eller enligt bestämmelsersom utfärdats med slöd av lagen, får överklagas hos generaltullstyrelsen. Om överklagandet avser slutlig fastställelse av lull,annan skalt, ränta, restavgift, tulltillägg, förseningsavgifl eller ersättningenligt 69 § andra slyckel eller 71 §, skall skrivelsen med överklagandet hakommil in lill den myndighet som meddelat beslutet från den dag dåbeslutet meddelades eller, i fall då omtulltaxering skett, inom två månaderfrån den dag då omtulltaxeringsbeslutet meddelades, om liden för överklagande därigenomblir längre. Preliminära tulltaxeringsbeslut samt tullmyndighets beslutom vitesföreläggande och beslut om granskning enligt 75 § fär inte överklagas. Paragrafen motsvarar 44 § den nuvarande tullagen. I första styckel anges all beslut av lokal eller regionaltullmyndighel får överklagas hos generallullslyrelsen. Som huvudregel gäller enligt 23 § förvahningslagen(1986:233) att skrivelser med överklaganden skall ha kommil in inom tre veckorfrån den dag då klaganden fick del av beslutet eller beslutet gavs till känna.Beslämmelserna i förvaltningslagen gäller i den mån avvikande bestämmelser intemeddelas i annan lag eller förordning. För en stor grupp av ärenden, .såsomlulltaxeringsbeslul och beslut om ränla, restavgift, tullfillägg och förseningsavgifl,gäller enligt 44 § den nuvarande tullagen en ordinarie överklagandefrisi om sexmånader. På speciella villkor, som anges i 48 § den nuvarande lullagen, kanlullskyldiga dessutom överklaga i särskild ordning från den dag dåbeslutet i fråga meddelades. Beredningsgruppen har föreslagit att fristen föröverklagande förlängs från till etl år. Som skäl anförs bl.a. alt företagens revisionsruiiner 113 8 1986/87. ofta ärupplagda så, all fel som upptäcks i dessa sammanhang inle kan rättas Prop.1986/87:166 atl överklagandefristen löpt ut. En förlängning av fristen till ett år skulleenligt beredningsgruppen ge sådana förbättrade möjligheter att nå slutligtriktiga beslut att en ändring är påkallad. föreskrivsi paragrafens andra stycke atl överklagande av slutligt fastställd lull,annan skalt, restavgift, tulltillägg eller förseningsavgift skall ske inom etl år frånden dag då beslutet meddelades. Genom atl fristen för överklagande förlängs utsträcksockså tiden för lullmyndighelerna att göra omiulliaxering i molsvarande mån. I enlighet med vad som gäller enligt 44 § den nuvarandetullagen har i 99 § andra stycket intagits en särskild bestämmelse omöverklagandefrist vid omtulltaxering. För dessa fall föreskrivs atl skrivelsenmed överklagande skall ha kommil in från den dag, dåomtulltaxeringsbeslutet meddelades, om överklagandefristen därigenom blirlängre. Om omtulltaxering alltså har skett senare än efter detursprungliga lulllaxaringsbeslutel förlängs överklagandefristen med två månaderräknat från den dag då omtulltaxeringsbeslutet meddelades. I enlighet med vad lagrådet förordat (s. 237) harföreskriviis alt överklagandereglerna enligt andra stycket skall omfatta ävenbeslut om ersällning enligt 69 § andra stycket och 71 §. I del Iredje stycket föreskrivs atl preliminäratulltaxeringsbeslut inte får överklagas. Eflersom de slutliga taxeringsbeslut,som skall följa på de preliminära besluten, kan överklagas är det knappastmotiverat att ha överklaganderält också i fråga om de preliminära besluten.Vidare föreskrivs alt en tullmyndighets beslut om vitesföreläggande och omgranskning enligt 75 § inte får överklagas. Molsvarande bestämmelser finns ifråga om punktskatter och prisregleringsavgifter i LPP. beslut enligt denna lag eller enligtbestämmelser som utfärdats med stöd av lagen får överklagas hos kammarrättengenom besvär, när del är fråga om 1. faslställelse avtull eller annan skall och prövningen inte gäller sådani beslut om befrielsefrån eller nedsättning eller återbetalning av tull och annan skatl sommeddelals med slöd av regeringens bemyndigande, 2. uttag av tulleller annan skatt ur en vara enligt 11 § fjärde styckel eller 35 §, 3. temporärlullfrihet, 4. restitution avlull eller annan skatt, 5. ursprungsintygenligt protokoll 3 lill avtal med Europeiska ekonomiska gemenskapeneller bilaga B del 1 till konventionen angående upprättandet av Europeiskafrihandelssammanslutningen, 6. inskränkning irätten alt förfoga över en vara, 7. förhandsbesked, 8. ränta ellerrestavgift, 9. lulltilläggeller förseningsavgift, 10. ersättning som avses i 56 § andra styckel, 69 §andra stycket eller 71 §, eller 11. utdömande av vite. Om generaltullslyrelsen har avvisat en ansökan omförhandsbesked eller återkallat elt lämnal förhandsbesked eller meddelal eltbeslut som avses i 59 §tredje stycket, får beslutet inte överklagas. I övrigt överklagas generallullstyrelsens beslut enligtdenna lag eller enligt bestämmelser som utfärdats med .stöd av lagen hosregeringen. Paragrafen motsvarar 45 § den nuvarande tullagen ochinnehåller regler om hur generaltullslyrelsens beslui överklagas. I förslåstycket redovisas i 11 punkter sådana beslut som skall överklagas tillkammarrätt. I andra stycket anges beslut som inte får överklagas, medan iredjestycket föreskriver att generaltullstyrelsens beslut i övrigt överklagas hosregeringen. Med anledning av prop. 1983/84:120 om regeringens befattningmed överklaganden har övervägts om insfansordningen kan ändras i syfte attminska regeringens befallning med överklagade ärenden. I delta avseende kanförsl konstaleras atl flertalet slora grupper av överklaganden rörandetullfrågor redan är undantagna från regeringens prövning genom alt tullagenföreskriver att överklagande skall ske hos kammarrätt. De överklaganden somhandläggs av regeringen utgörs av en rad olika ärendetyper där endast några fåärenden förekommer . Det har visat sig svårt alt avskilja någraärendegrupper, där överklaganderätten kan avskäras eller regeringen besparasärendena på annat sätl. I vissa ärendetyper är generallullstyrelsenbeslutsinstans och bör så förbli, exempelvis när del gäller utfärdande avföreskrifter (normgivning). Tvåinstansprincipen kräver i dessa fall altregeringen kvarstår som överprövningsinstans. Vissa ärendetyper är också sådanaatl andra synpunkler än de rent tullmässiga bör beaktas, varför regeringen böröverpröva ärendena av den anledningen. Bland de ärendetyper som förekommer i slörre antal ochorsakar myckel arbete inom märks ärenden om tullfrihet enligt5 § den nuvarande tullförordningen. Ärendena enligt 5 § tullförordningen, somavser lullfrihet för varor som inte eller endast i ringa mån tillverkas iSverige, utgör inle överklaganden utan ansökningar och kunde i och för siglänkas delegeras lill någon underordnad myndighel. Som framgår av vadstatsrådet senare denna dag kommer att redovisa är emellerfid omständigheternasådana all del är lämpligl all dessa ärenden även i fortsättningen avgörs avregeringen. De ärenden enligt första stycket punkt 1, som inte skallöverklagas till kammarrätt ulan till regeringen, är sådana som grundar sig påregeringens bemyndigande enligt 24 § den nuvarande tullförordningen, se 31 §förslaget till lag om tullfrihet m.m. Punkt 2 i första stycket saknar motsvarighet i dennuvarande tullagen. Beslut alt la ul lull, annan skalt och avgift ur en vara ärett särskilt beslut vid sidan av tulltaxeringsbesiutet. Liksom i fråga omtaxeringsbesluten bör överprövning av generaltullslyrelsens beslut göras avkammarrätt. Fristen för överklagande av en lokal tullmyndighets beslut är treveckor enligi den allmänna regeln i förvaltningslagen. Enligt 45 § punkt 6 den nuvarande tullagen överklagasbeslut om förhandsbesked till kammarrätt. Frågan om instansordningen i sådana ärenden togs upp i förarbetena till den nuvarande tullagen, prop. 1972:110 s. 145. Där anförde departementschefen att om en enhetlig ordning skulle komma atl införas på skatteområdet så atl regeringsrätten skall pröva samtliga mål om förhandsbesked, borde samma ordning införas i fråga om 115 tullagsfiftningen.Enhgt LPP skall förhandsbesked rörande punktskatter och Prop. 1986/87:166prisregleringsavgifter numera överklagas direkt till regeringsrätten, se 8 kap.3 § LPP. Även på taxerings- och skatteområdet i övrigt överklagas förhandsbeskedhos regeringsrätten. Trots delta har skälen för atl behålla den nuvarandeinstansordningen vad gäller överklagande av förhandsbesked rörande tullfrågorbedömts överväga. Flertalet frågor rör tarifferingsproblem, dvs. problemrörande klassificering av varor enligt tulltaxan. Dessa ärenden skiljer sigfrån de skatteärenden som förhandsbesked annars brukar behandla och det harbedömts vara lämpligast atl kammarrätten även i fortsättningen överprövargeneraltullslyrelsens beslut. Beredningsgruppen har ifrågasatt om kammarrättens beslutskall få överklagas, delta av hänsyn lill inlressel att snabbi få etl bindandebeslut till stånd. Regeringsrätten har emellertid kritiserat en ordning sominnebär all överprövning av kammarrättens avgörande inte skall kunna ske. Medhänsyn härtill, och då det ligger i sakens nalur all överklaganden avförhandsbesked behandlas skyndsamt, har den nuvarande ordningen behållits. På förslag av lagrådet (s. 237) har i punkt 10 intagitsäven beslut om ersättning som avses i 69 § andra stycket. Beslut om fastställelse av lull och annan skatt fåröverklagas endasl av den tullskyldige och av det allmänna ombudel. Om tull ochannan skatl skall tas ut ur en vara enligt 11 § fjärde stycket, får beslutet omfastställelse av tull och skatt dock överklagas även av ägaren till varan ellerannan som visar särskild rätt till denna. beslut rörande förhandsbesked fåröverklagas endast av sökanden och av del allmänna ombudet. Paragrafen, som motsvarar 46 § den nuvarande tullagen,reglerar frågan om vem som har rätt alt överklaga vissa beslut. En nyhet iförhållande till den nuvarande tullagen är att varuägare eller annan som visaren särskild rätt till en vara får överklaga beslut om fastställelse av tullm.m. om pålagorna skall tas ut ur varan. Om en part har överklagat ett beslut i sådani mål ellerärende vari enligt 98 § del allmännas lalan skall föras av etl allmänt ombud,får också motparten överklaga beslutet, även om den för honom föreskrivna lidenför överklagande har gått ut. Motpartens skrivelse skall ha kommit in till denmyndighet som meddelade beslutet , om överklagande görs enligt99 § andra stycket, inom i mål om förhandsbesked och i övrigt inom tvåveckor från den dag då han fick del av den försl ingivna skrivelsen medöverklagande eller, om han inte fått del av den före utgången av den tid inomvilken den senast skulle ha kommit in, från utgången av . Återkallas eller förfaller på annat sätt det förstaöverklagandet, är även det senare överklagandet förfallet. Paragrafen, som motsvarar 47 § den nuvarande tullagen,reglerar lidsfrister na för överklagande som sker i anslutning till all motparten överklagat samma beslut. Överklagande i särskild ordning Prop. Den som är tullskyldig får överklaga i särskild ordning,om 1. lull eller annan skatl felakligl fastställts mer än engång för samma vara, 2. dentullskyldige, lill följd av underlåtenhet atl lämna lulldeklaralion ellerinfordrad uppgift eller på grund av felaktighet i en lulldeklaralion eller iannan handling eller i annan uppgift som han lämnat eller i en uppgift somlegal lill grund för en sådan deklaration eller uppgift, fått tull eller annanskall fastställd till belopp som väsentligt avviker från vad som rätteligenbort fastställas, eller 3. dentullskyldige kan åberopa någon annan omständighet eller något annat bevis somborde ha föranlett att tull eller annan skall skulle ha fastställts till ettbelopp som väsentligt avviker från det som fastställts. överklagande enligt första stycket 2 eller 3 får tasupp till prövning endasl om del kan grundas på en omsländighel eller elt bevis,som tullmyndigheten saknade kännedom om när tull eller annan skatt fastställdes,och det framstår som ursäktligt atl den som söker rättelse inle i annan ordningåberopat omständigheten eller beviset för atl få rättelse. Överklagande som avses i denna paragraf får göras efler den dag då beslutet om fastställelse meddelades. Bestämmelserna i denna paragraf tillämpas även i fråga ombeslut om tulltillägg eller förseningsavgifl. Paragrafen, som utan ändring i sak överförts från 48 § dennuvarande lullagen, innehåller bestämmelser om överklagande i särskild ordning. Föreskriften i första stycket punkt 1 har i den praktiskatillämpningen gett upphov till diskussion om vilka situationer som avses. Elltypfall då beslämmelsen skall kunna lillämpas är då en viss varusändning,beslående av ett antal angivna , angetts fill förtullning två gånger,exempelvis beroende på att både den tullskyldige och hans ombud angett hemlagnavaror lill förlullning. Del kan även finnas andra omständigheler än dubbelangivning till förtullning som kan leda till alt tull och andra pålagorfelaktigt fastställs mer än en gång för en och samma vara, och då det kanframstå som rimligt all tillämpa bestämmelsen. Exempelvis kan det avstatistiska kvantitetsuppgifter framgå att en viss tulldeklaration omfattarandra varor än dem som angetts till förtullning och att tull, annan skatt ochimportavgift felakligl fastställts mer än en gång för dessa varor. Enligt 55 § första styckel 3 ML och 100 § första stycket 5taxeringslagen finns möjlighet till överklagande i särskild ordning, när eltbeslut blivit felakligl på grund av felskrivning eller andra uppenbaraförbiseenden. Någon motsvarande bestämmelse finns däremot inte i LPP. Med hänsyn lill den förlängning av den ordinarieöverklagandeliden som anges enligt den nya tullagen, se 99 §, och lill denrällelsemöjlighel som föreligger enligt 29 § förvaltningslagen (1986:223) hardet inte bedömts vara motiverat atl även öppna en möjlighet lill överklagande isärskild ordning i dessa fall. I enlighel med vad lagrådet förordat (s. 237) har i etlfjärde stycke föreskriviis alt bestämmelserna i paragrafen skall tillämpas ävenför beslut i fråga om tulltillägg och förseningsavgift. överklagande i särskild ordning över beslut av annantullmyndighel än generallullstyrelsen prövas av styrelsen. Ärtulltaxering, omtulltaxering, eftertulltaxering eller fräga om tulltilläggeller förseningsavgift föremål för prövning av kammarrätten eller avgjord avgeneraltullstyrelsen genom beslut som har vunnit laga kraft, ankommer det påkammarrätten att pröva överklagandet. Har frågan prövats av kammarrätten ellerregeringsrätten, skall överklagandet prövas av regeringsrällen. Regeringsrällenoch kammarrällen får, om överklagande som har gjorts i särskild ordning skalllas upp till prövning, förordna att överklagandet skall vidare handläggas avgeneraltullstyrelsen. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur överklaganden isärskild ordning skall prövas. Föreskrifterna har utan saklig ändringöverförts från 49 § den nuvarande tullagen. Lagrådets påpekande allbeslämmelserna i andra stycket bör gälla även frågor om tulllillägg ochförseningsavgifl har beaktats. Beslut enligt 17 §och 19-24 §§samt beslut om tulltilläggoch förseningsavgift skall gälla . Detsamma gäller annat beslut avtullmyndighet, som meddelas enligt denna lag eller enligt föreskrifter somulfärdals med slöd av lagen och som inle innebär all målet eller ärendelavgörs. Paragrafen, som moisvarar 50 § den nuvarande lullagen,anger de typer av beslut som gäller , dvs. får verkställas innan dehar vunnit laga kraft. Beslut om godkännande av ombud enligt 13 § andra stycket,uppdrag all ulföra tullmyndighets kontroll enligt 54 § 2 och 3 och medgivandeatt betala tull och annan skatt enligt särskild tullräkning saml omhemtagningstillslånd och andra lillstånd som ulfärdals enligt denna lag ellerenligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får, om det finns skäl tilldet, återkallas av generallullstyrelsen och, om styrelsen inte meddelatbeslutet, av annan tullmyndighel. kan i dessa fall förordna allbeslutet om ålerkallelse skall gälla . I den nuvarande tullagen finns inga bestämmelser omålerkallelse av tillstånd av olika slag som lullmyndighelerna meddelar. Däremotföreskrivs i 7 och 27 §§ tullstadgan om ålerkallelse om hemtagningstillslåndsamt tillstånd att inrätta tullupplag och tullager. I och för sig kan det ansesligga i sakens nalur all befogenhet atl ge lillstånd också innefallar rätl attåterkalla etl givet tillstånd. I klarhetens intresse ha detla uttryckligenförekrivits i paragrafen. Vidare har tagits in en föreskrift om atl enäterkallelse skall kunna gälla . I beslui om lull och annan skall saml ränla enligi dennalag skall beloppen avrundas fill närmasl lägre hela krontal. Bestämmelsen motsvarar 51 § den nuvarande lullagen. 108 § Prop. 1986/87:166 och annan skatt skall inte las ut för en varuförsändelse, som inkommer med post, när den tull och annan skatt som är föreskrivenför försändelsen sammanlagt inte uppgår lill . Detta gäller dockinle, om försändelsen innehåller spritdrycker, vin, starköl eller lobaksvaror. Enligt 5 a § den nuvarande tullförordningen får regeringeneller, efler regeringens bemyndigande, generaltullstyrelsen, föreskriva atllull inle skall tas ut för en varuförsändelse, när tullen och övrigainförselavgifter för försändelsen sammanlagt inle uppgår lill elt visst belopp.I 2 a § lullkungörelsen har regeringen bemyndigat generaltullstyrelsen allföreskriva att tull inte skall tas ut för postförsändelser, med undantag förvissa varor, om det sammanlagda belopp som skulle betalas i tull och andrainförselavgifter inte uppgår till . Eftersom dessa bestämmelser ärall anse som förfaranderegler och även gäller undanlag från andra skatter äntullar har de flyttats över till tullagen. En tullmyndighel kan medge att en till tullområdet infördvara som inle förtutlats överlåts till staten eller förstörs under konlroll avmyndighel eller någon annan som en lullmyndighet godkänner, om överlåtelseneller förstöringen inte medför olägenhet eller kostnad för . och annan skatt skall inte tas ut för varor somöverlåts lill staten eller förstörs enligt första stycket. Paragrafens första stycke behandlar överlåtelse tillstaten eller förslöring av oförtullade varor. I andra stycket föreskrivs atttull och andra pålagor inle skall tas ut i dessa fall. Första styckel motsvarar 81 § tullstadgan, medan andraslyckel är hämiat från 70 § tullkungörelsen. Bestämmelserna har ansetts börasammanföras och tas in bland föreskrifterna rörande förfarandet. Regeringen får, med avvikelse från denna lag, meddelaföreskrifter om hur varor skall anmälas lill lullklarering i vissa fall, närvaror införs till tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg. Paragrafen, som motsvarar 53 § den nuvarande tullagen, innehållerbemyndigande för regeringen atl i fråga om järnvägs-, post- ochflygförsändelser meddela föreskrifter som i vissa avseenden avviker fråntullagens bestämmelser. Sådana avvikelser kan vara påkallade bl.a. för att fåtill stånd en rationell tullbehandling av varor som förs in i landet med dessatransporlsäll. Regeringen kan enligt 115 § delegera föreskriftsrätten tillgeneraltullslyrelsen. I det lagrådsremitlerade förslagel angavs atl paragrafenskulle vara fillämplig även på föreskrifter om hur betalning av tull och annanskalt skall ske. I enhghet med vad lagrådet förordat har denna bestämmelseutgått ur paragrafen, eftersom den är att betrakta som enverkställigheisföreskrift till lagen (s. 237). Frågan om tullskyldighet för postförsändelser behandlas i80 §. 111 § Prop. 1986/87:166 På lullplats sker tullförrättning utan kostnad för allmänheten inom område och på lid som regeringen föreskriver. Regeringen fårföreskriva att tullförrältning även i andra fall skall ske ulan kosinad för allmänheten. Bestämmelser om i vilken mån tullförrältningar skall varaavgiftsfria eller belagda med förrättningsavgift finns i 80 §tullstadgan. Där föreskrivs att lullförrätlningar sker på tullplats ulankostnad för allmänheten inom område och på lid som generallullstyrelsenbestämmer. Vidare anges alt styrelsen efter samråd med kommerskollegiumföreskriver i vad mån tullförrätining, som äger rum i samband med merregelbunden passagerar-trafik eller annan trafik av särskild beskaffenhet, ellerannan lullförrälining än vad som har sagls, skall ske utan kostnad förallmänheten. I övrigt ges generallullslyrelsen bemyndigande atl utfärdaföreskrifier om avgiftsbeläggningen. Den grundläggande regeln om att förrättningar utförsavgifisfrilt inom vissa områden på lullplalserna (de s.k. förrättningsområdena)och inom vissa tider (de s.k. förrätlningstiderna) har ansetts böra finnas ilag. I paragrafen har regeringen bemyndigats utfärda detaljföreskrifler lillbeslämmelsen eller överlåta denna befogenhet åt generaltullslyrelsen, se 115 §.Enligt formuleringen kan regeringen eller, efter bemyndigande,generaltullstyrelsen föreskriva om avgifisfrihel även för andra förrättningarän sådana som sker på förrällningsområdena och inom förrätlningstiderna. Den som föranleder tullförrättning som inle är avgiftsfriskall belala avgift för förrällningen (förrätlningsavgift) enligt laxa somregeringen föreskriver. Del nu gällande bemyndigandet för regeringen attföreskriva om tullförrält-ningsavgifter har lämnals av formlöst, seprop. Som framgår av avsnitt 2.1.8 har det ansetts lämpligt att habemyndigandena i lag. Någon ändring i sak i förhållande lill vad som redangäller innebär inle beslämmelsen. Regeringen har alltså även i fortsättningenmöjlighet atl överlämna föreskriftsrätlen lill generallullslyrelsen, se 115 §. Regeringen får föreskriva att avgifter skall betalas förhemtagningstillslånd, medgivande all belala lull och annan skatl enligtsärskild lullräkning, utfärdande av särskild tullräkning, lillstånd all innehatullupplag och frihamn samt för tullverkels tillsyn över tullager ochexportbuliker. I paragrafen ges bemyndigande för regeringen atlföreskriva om avgifter för viss verksamhet inom . Med något undanlag finnsde i paragrafen angivna bemyndigandena redan. I fråga om avgifter för särskildlullräkning finns bemyndigande i 18 § andra stycket den nuvarande tullagen. Närdel gäller avgifier för tillstånd atl inrätta lullupplag, fillsyn övertullager, medgivande all belala lull m.m. enligi särskild lullräkning samlhemlagningslillslånd har bemyndiganden getts formlöst, se prop. 1975:8 och1984/85:100, bilaga 9. Såsom framgår av avsnift 2.1.8 har del anseus lämpligl att ha bemyndigandena samlade i lag. Med hänsyn lill atl skillnaderna mellan lullupplags- ochfrihamnsinsfiiuten Prop.