prop · GA03100 · 1986-12-31 00:00:00 — 247) och löper ul den 1 juh 1987. deltar i etllennavial. I enlighet medavtalet har ca 3,4 milj. kr. inbetalats till buffertlagerkonlot. Några bidragdäruiöver har inte erlagts. Medel har varit anslagna men ej utnyttjats budgetåren 1984/85 och1985/86 (1250 000 resp. ). För innevarande budgetår är I budgeterade. Sedaninternationella tennrädets (ITC) operaiioner inställdes på grundav otillräckliga resurser att hålla tennprisel inom en av medlemsländernabestämd ram är tennavtalets bufferlager under avveckling. Medlemmarna itennrådet har beslutat all något nytt avtal med ekonomiska artiklar inteskall förhandlas inom den närmasle framtiden. Vissa banker och mäklarehar påkallat rättslig prövning i samband med avvecklingen avbuffertlagret. Hur avvecklingen kommer atl la och till vilka kostnader ärdärför oklart. Den rättsliga prövningen kräver biträde av engelska advokater.Jag föreslår atl 1 milj. kr. Jag hemställer att regeringen föreslår att tillIntemationeU råvarulagring för /88 anvisa ell förslagsanslag av . Övriga internationella organisationer m. m. Underdelta anslag beräknas bidrag till verksamheter och organisationer av delvishelt olika karaktär. Bidrag ulgår tillorganisationer som arbelar för mänskliga rättigheter såsom det inlernalionella institutet förmänskliga rättigheterna i (FondationRené Cassin) och den internationella juristkommissionen i . Bidragen beräknas till 370 000 kr.Härutöver beräknas bidrag utgå lillden Permanenla skiljedomstolens inlernationella byrå i och Haag-akademienför inlernationell rätt samt det inlernalionella rätl i . Dessa tre bidragkan beräknas lill . deltartillsammans med EG och sex andra västeuropeiska länder i del s. k. COST-samarbetet (tekniskt-vetenskapligt). deltagande i COSTär exempel på samarbele med EG även på områden utanför frihan delsavtalet. En tredje COST-fond om 50 milj. belgiska francs motsvarande 35 ca 7,5 milj. kr.har upprättats. första avrop på 10 milj. belgiska francs Prop. 1986/87:100 gjordes . bidrag uppgick till 339 000 belgiska Bil. och avsåg cn treårsperiod. Ett bidrag av samma storleksordningförväntas erläggas J slutet av , dvs. Det europeiskaforskningssamarbetet EUREKA omfattar 19 europeiska länder samtEG-kommissionen. Det syftar till att höja teknologiska nivä och öka industrinsinternationella konkurrenskraft. Under år 1986har ett permanent etablerats i . Varje medlemsland bidrar till sekretariatet enligt enbestämd fördelningsnyckel. Delsvenska bidraget för budgelåreii 1987/88 uppskattas till . Sedan budgetåret1977/78 har över detta anslag även anvisats medel att användas för ekonomisktslöd till vissa internationella, icke-statliga organisationer (NGO) samt forsknings- ochstudiegrupper m.m. (jfr prop. 1976/77: 100bil. 6, s. 14). Stödet går i första hand till enskilda organisationer och rörelser som verkar för mänskligarättigheter, fred och nedrustning.Jag förordar en medelsram på . för /88. Jag hemställer atl regeringen föresliir att till Övrigainternationella organisaiioner m. m. för budgetårel 1987/88 anvisa ett förslagsanslag av . c.INTERNATIONELLT Prop.1986/87: 100 Stora förändringar i detekonomiska läget för Den inlernationella ekonomin har präglats av sloraförändringar . Dollarns värde, de internationella räntornaoch oljepriserna har sjunkit kraftigl. har påverkat ekonomiskasituation. Medan dollarkursens och räntenivåns fall anses ha haft en allmänlpositiv verkan på ekonomi har effekterna av oljeprisfallet varitblandade. Även om dollarnsvärde redan börjat falla från sin toppnotering senvintern 1985 var delframför allt sedan de fem slora industriländerna vid ett möte aktivt gåll in för alt pressa ner dollarkursen som de slorasänkningarna kom. Som ett resultat av fortsatt sjunkande inflation sänktesockså de inlernationella marknadsräntorna. Inflationen beräknas nu bliden lägsta i i-länderna . Men om de nominella räntorna sjunkit avsevärt såhar de reala minskat i en betydligt mera begränsad omfattning. De internationellamarknadsräntorna befann sig i reala termer alltjämt på den historiskt höga nivånav . Den mest dramaliskaförändring som inträffade i världsekonomin var oljeprisfallel under förstahälften av 1986. Inom denna korta lidsperiod halverades oljepriset från 30 till15 dollar per fal. Den därav följande förändringen i bytesförhållandet mellan oljeexporterandeoch oljeimporterande länder beräknas ha motsvarat (ca 630miljarder kr.) Såväl de oljeimporterande västliga industriländerna somdeoljeimporterande har gynnats av denna utveckling. Bland de senare återfinns deflesta av huvudmottagarländer. Även omförändringarna över lag har varit gynnsamma för industriländerna hårde ännuinte omsatts i en högre BNP-tillväxt. Från en tillväxttakt på för 1984sjönk takten till och förväntas sjunka någotytterligare både . Arbelslöshelen, somfortsatte atl öka i de västliga induslriländerna under lågkonjunkturen 1980-82, har legatkvar på en mycket hög nivå i många avländerna trols de senaste årens ekonomiska återhämtning. Samlidigt har delredan i utgångsläget mycket allvarliga sysselsättningsläget i ytteriigare förvärrats under försiahälften av . Detta växandesociala problem i u- länderna är resultatet av en alllför svag ekonomisk utveckling i förhållande till densnabbt ökande tillgången på arbetskraft. Världshandelnsvolymtillväxt stannade vid 1985. Resultatet för utsesendast bli marginellt bättre för såväl 1986 som 1987. Många har tvingats till oväntat stora nedskärningar av sin import på grund av sjunkande exportintäkter.Råvaruprisernas fall har i delta sam manhang hafl en negativ effekt på många . Priserna på råvaror, exkl. olja, ligger nu på en historiskt sett låg nivå efter atl under1985 ha 37 Någon nämnvärd återhämtning har inte inträffat under Prop.1986/87: 100 1986. En annan osäkerhetsfaktornär det gäller exportulsikterna för u-län- Bil. 5 derna ärprolektionismen. Visserligen har enighel nu uppnåtts om alt inleda en ny multilateral handelsförhandling inomGATT:s ram. Men eventuella positiva effekter av en sådan kommerunder alla förhållanden inte att märkas förrän betydligt längre fram. Förändringarna ivärldsekonomin har således haft såväl negativa sompositiva effekter på den tredje världen. Variationerna är dock stora frånland lill land beroende på de individuella omständigheterna och förutsättningarna. För dengrupp som i absoluta lal är de mestskuldlyngda har 1986 inneburil en halvering av tillväxttakten 1985 eller från lill . Spännvidden ärdock stor även inom denna länderkrels. Medan det för de oljeexporterandeländerna sannolikt är fråga om entvåprocenlig minskning av BNP beräknas de oljeimporterandekunna fä en ökning på . Den ekonomiskaulvecklingen i .:\frika söder om har under en lång följd av årvarit svag. Med en EtNP-tillväxl på i genomsnitt har per capita-inkomsten fått vidkännas en avsevärd sänkning. Somjämförelse kan nämnas att lyckatshålla en genomsnittlig årlig lillväxl av alltsedan 1965. Medan i genomsnitt kunnat öka sin BNP per capitamed 1965-84har söder om för motsvarande fått vidkännas en minskning av percapita-inkomsten på i genomsnitt omåret. För atl söder om skall kunna bibehålla nuvarande per capita-inkomst krävs en årlig BNP-tillväxt omdrygt med den takt som befolkningsökningen visar . Dagens percapita-inkomst har fallit tillbaka lill den nivå som rådde vid lidpunkten förAfrikas frigörelse från kolonialt beroende. ochenligt preliminära uppskattningar har det dock gått betydligtbättre för flertalet länder söder om . Detta beror på att god nederbördgav rekordskördar i många av länderna . Enligt preliminärarapporter har väderleksförhållandena varit gynnsamma också , vilketskulle innebära ytterligare etl år med god skörd i många länder. Om man tilldetta fogar effekterna av del ekonomiska reformarbete som påbörjats i ettväxande antal fattiga beräknas 1986 ge en BNP-tillväxtpå . För de oljeimporterande länderna i söder om haroljeprisfallet dessulom medfört ett förbättrat externt bytesförhållande under1986 vilket beräknas resultera i att per capita-inkomstenför dessa länder stiger . samladeunderskott i bytesbalansen minskade från en topp 1981 nivå strax . Detla var lill stor del resultatet av en ålstramningspolitik.Latinamerikas import var i dollar räknat lägre 1985 än 1981. För Afrikasöder om gällde att värdet av importen endast uppgick tillomkring av nivån 1981. samladeutlandsskuld beräknas ha överskridit jarder dollar (ca 7000miljarder kronor) vid slutet av 1986. Utflödet av räntor och amorteringar på utlandsskuldenöverstiger inflödet 38 avnya utlandslån för . Enligt senast lillgänglig väridsbankssta- Prop.1986/87: 100 tislik resulterade u-ländernaslångfristiga utlandsupplåning i en nettoöver- Bil. 5 föring från på 1985 medan nettoöverföringentill , före skuldkrisens början, var . Omsvängningen uppgicksåledes till nästan och har i första hand drabbatLatinamerika. Denna förändring förklaras huvudsakligen av de privatalångivarnas kraftigt reduceradenyullåning lill u-länderna.Utbetalningarna från privata långivare sjönk från en topp på 1981 till 1985. ökade skuldtjänst med ,vilket således svarar för resten av omsvängningen i nettoöverföringarna. För de oljeimporterandeländerna i söder om har den samlade utlandsskulden nått en nivå som moisvarar 65 %av denna länder-grupps toiala BNP. Många av dessa länder står inför mycket stora skuldproblem. Deför utvecklingen nödvändiga resurstillskotten ulifrån måste mot denna bakgrundi första hand ta formen av ökat bistånd. anpassningspolitik fordrar tillväxti ekonomin I den inlernationella diskussionen har en utvecklingskelt av synen på vad som ulgör en lämplig strategi för att på siktskall kunna la sig ur skuldkrisen. Erfarenhelerna frän åren efter deninlernationella skuldkrisens början höslen 1982 hade givit vid handen altekonomisk åtstramning inle räckte till för att komma fill rätta med degrundläggande problemen. Enighet kan sägas ha uppnålls vid Internationellavalutafondens och Väridsbankens gemensamma årsmöte i om alt en framgångsrik ekonomiskanpassningspolitik kräver en lillväxtorientering för atl skuldkrisen på siktskall kunna lösas. Från amerikansk sida presenterades då del s. k. Bakeriniliativel som även omdet i sak inte represenlerade något nytländå har haft betydelse för det fortsatta agerandet på grund av internationella inflytande. Grundtanken bakomden tillväxtorienterade anpassningsmodellen är att en långsiktiganpassning inte kan ske utan ekonomisk tillväxt. Den ekonomiska tillväxttaklenmåste vara tillräckligt hög för att undvika fortsatta nerskärningar i deninhemska konsumlionsnivån och samlidigt skapa ett tillräckligt storlexporlöverskolt. Detla bedöms som nödvändigt för att de socialaspänningarna inle skall bli alltför slora som förmågan all återbetala skulden byggs upp. En rimligfillväxt förutsätier emellertid kraftiglökade invesleringar. Då skuldljänslen lar en del av det inhemska sparandet ianspråk, behöver sparkvolen höjas kraftigl för atl de nödvändigainvesteringarna och betalningarna på utlandsskulden skall kunna . Ett ökat importbehov blir därtillen oundviklig följd av en höjd ekonomiskaktivitet. 1 ett övergångsskede krävs därför ett avsevärt tillskolt avresurser ulifrån. Svårast för de skuldtyngda är emellertid att exporten måsle uppvisa en avsevärdårlig volymtillväxt. Dennatillväxtorienterade anpassningsmodell kan i sina huvuddrag till- lämpas på såväl som på söder om . förutsättningar enligt modellen är att en betydandeökning av resursflödet Prop. 1986/87: 100 till dessa u-länderkommer till stånd och att länderna finner avsättning för Bil. Även om möjligheterna att nå dithän varierar avsevärt mellan debåda ländergrupperna inger den hitullsvarande utvecklingen vissa farhågor omatt grundförutsättningarna inte kommer att kunna uppfyllas i någotdera fallet. Inte minst frånlatinamerikansk sida har det framförts kritik mot atl de tänktaresurstillskotten är alltför knappa för att möjliggöra den nödvändiga tillväxten.Samtidigt lyder aktuella uppgifter från den ()på att redan en nyullåning från affärsbankerna av den storleksordning somBakerinitiativet förutser kan visa sig mycket svår att uppnå. Denskuldkonsolidering som höslen 1986 genomfördes för , inom ramen för den s.k. , kantjäna som illustration av behovet att finnamera långtgående lösningar för många av de fatliga svåra skuldsituation. Dessförinnanhade träffat en överenskommelse med ()om etl ekonomiskt anpassningsprogram för 1986-87. Vid sidan om egetnaturliga ansvar för att detta program skall lyckas är det väsentligt atltillräckliga finansiella resurser skjuts till utifrån för att den beräknademiniminivån på import skall kunna uppnås. Utöver de extra resursersom utfäsles av IMF, av genom Internationella utvecklingsfonden () och den särskildalånefonden för saml av bilaterala givare ägde en skuldkonsolidering rum.Skuldkonsolideringen medför att måsteavsätta bortåt 100 milj. dollar av sina knappa valutaresurser förräntebetalningar, något som torde uigöra en svär belastning för landetsekonomi. Redan före skuldkonsolideringenhade förlorat sin återbetalningsförmåga. Därför kunde inte fullgörabetalningsförpliktelserna pä sin utlandsskuld som uppskattas till , vilket är lika mycket som landels BNP. Fram lill konsolideringensläpade efter med förfallna räntor och amorteringar onri sammanlagtnära 800 milj. dollar. Syftet med enskuldkonsolidering är självfallet att återställa det berörda landets möjlighet till ny upplåning. Förelt land som är det emellertidinte möjligt alt genom skuldkonsolidering återställa den internationella kapitalmarknadens förtroende för landetskrediivärdighet. I stället föreligger behov av effektivareskuldlätlnadsåtgärder för att lindra skuldbördan för fattiga u-ländermed svåra skuldproblem. söder omSahara står inför nödvändigheten av att genomföra tillväxtorienterade anpassningsprogram. Iså måtto föreligger en likhet medsituationen för det skuldtyngda . Men det som särskiljer söder om är den höga graden avfattigdom, den närmast fullständigaavsaknaden av kreditvärdighet och det stora beroendet av råvaruexport. Detta ställer särskilda krav påomfattningen och arten av de resurstillskottulifrån som är en föruisättning för att dessa länder skall ha rimligaframtidsutsikter. I detta avseende är Bakerinitiativet inte tillräckligt,vilket bl. a. framgår av beräkningar som gjort. Även vid optimistiska antaganden kommer det enligtVäridsbanken att 40 uppstå en bristpå i de resurser som behövs Prop. 1986/87: 100för att de fatliga afrikanska länderna skall få en möjlighet att till år 1990Bil. 5 hejda den trendmässiga minskningenav konsumtionen per invånare. Detla förutsätteren ekonomisk lillväxl på vilket knappast uppnås om inle imporlkapacitelen återställes. Medhänsyn lill de fatliga afrikanska ländernas starka råvaruberoende ärexportulsikterna för den närmasle framtideninte gynnsamma. Lägger man därtill den snabbt växande skuldljänslen på utlandslånen och bristen påkreditvärdighet för nya lån, står det klart atl det fattiga är närmaslhell beroende av bistånd på mycketförmånliga villkor. Eflersom det inte finns anledning alt räkna med sådantbistånd i lillräcklig omfallning, finns det behov av ett komplement iform av internationella aktioner för skuldlättnader. Vid del trettondesärskilda mötet med demonstrerades de afrikanskaregeringarnas vilja att söka rätta till de bristeri den egna ekonomiska poliliken som allmänt anses ha bidragit till den ekonomiska krisen i . Denna viljahar kommii lill uttryck i detprogram för ekonomiska återhämtning som antogs av Organisationen för afrikansk enhet (OAU) ijuli1985 och som bekräftades i den aktionsplan som antogs vid generalförsamlingenssärskilda möte. Det politiskt svåramen ekonomiskl nödvändiga reformarbetet har inletts i ett stort anlal länder iAfrika söder om . Detta utgör en nödvändig men inte lillräcklig grund för en långsiktig ekonomiskutveckling. Det är viktigt attden industrialiserade världen lämnar sitt bidrag atl skapaförutsättningar för att länderna i söder om skall ha möjlighet alt rehabililera och reformerasina ekonomier. Kraftigt ökat bistånd till söder om är nödvändigtom skall kunnaförverkligas. Därtill finns behov av internationellt samordnade lösningarför direkl skuldlättnad. Men ävenindustriländernas jordbruks- och handelspolitik har betydelse för Afrikasutveckling. Tillväxt- och exportmöjligheterna för söder om är föröverskådlig framtid förknippade med betingelserna för den helldominerande jordbrukssektorn. Regeringarna i många är i färdmed att söka rätta till den diskriminering av jordbrukssektorn som denekonomiska politiken tidigare inneburit. Den jordbrukspolitik som förs avmånga industriländer bidrar till att priserna på jordbruksvaror påvärldsmarknaden pressas ner som ett resultat av dumpad överskottsproduktion.Därtill kommer de handelshinder som införts för att skydda den egnasubventionerade jordbruksproduktionen. Industriländernas nuvarandejordbrukspolitik kan således i viss män sägas bidra till att begränsa deekonomiska utvecklingsmöjligheterna i söder om . Detta medfören avsevärd misshushållning med världens produktionsresurser och leder tilleffektivitetsförluster när de komparativa fördelar som , inte minsti söder om , faktiskt besitter inom jordbruket inte till fullo utnyttjas. Förhandlingarna mellan Nordoch Syd Prop.1986/87:100 Bil 5 Multilateralsamverkan krävs för alt främja ekonomiskt och socialt framåtskridande i alladelar av världen. Detta är särskilt uppenbart i dagens väridsekonomiskasituation med etl klart samband mellan skulder,prolektionismen på handelsområdet, balansproblemen inom och mellan i-länderna samt de lågaråvarupriserna. Den politiska ochekonomiska utvecklingen i världen har lett till att nord-syd-dialogen harändrat karaktär. Strävandena atl ulforma nyaprinciper för det internationella ekonomiska samarbetet har kommit i bakgrunden och dialogen harkoncentrerats på enskilda problemområden. Världshandeln och demonetära och finansiella frågorna dominerar diskussionen tillsammans medkatastrofsituationen i . I den föreslående multilateralahandelsförhandlingen inom ram kommer en rad för u-ländernavikliga områden att behandlas. Dit hör handeln med jordbruksprodukter ochtropiska produkter samt frågan om privata direkiinvesteringar. Enligt svenskuppfattning är en viktig uppgift i den nya förhandlingsrundan atl u-ländernatillförsäkras förbättrat och säkrat marknadstillträde. eftersträvarockså en närmare integrering av de mer ulvecklade i del internationellahandelssystemet. De avgörandediskussionerna om monetära och finansiella frägor, däribland skuldproblemen,äger rum inom ramen för IMF och . Många skulle föredra attdessa samtal fördes i FN-organ där har större inflytande, såsom FN:s generalförsamlingoch UNCTAD.U-länderna har även förordat en internationell konferens i syfle att åstadkomma reformer av detinternationella monetära systemet. De senaste årensutbredda och i flera fall akula skuldproblem ulgör en i viss mån nyföreleelse. Det har därför blivit nödvändigl alt finna delvis nya metoder för att taitu med problemen. De mer utvecklade mekanismer som efter handutkristalliserats har kommit alt läggas fram och sanktioneras i IMF ochVärldsbanken. Det var vid dessa båda organs årsmöten i oklober 1985 som dettidigare nämnda s. k. Bakerinitiativet fördes fram. Det särskilda mötetom med visade alt viktiga förhandlingar kan förasi en konstruktiv anda och atl det inom FN-systemet var möjligt att följa upporganisationens förtjänstfulla samordning av katastrofinsatserna i med etthandlingsprogram för kontinentens långsikliga utveckling. Hanteringen avsituationen i har stärkt respekten för FN och dess förmåga atl genomföraen komplicerad och utdragen förhandling om hjälpinsatser. Det är nu väsentligt alt handlingsprogrammet fårgenomslag i såväl mottagar- och givarländer som hos de internationella biståndsorganen. Behandlingen av krisen i är ettexempel på de multilaterala bislånds- ochfinansieringsinstitutionernas belydelsefulla roll i det globalautvecklingssamarbetet. har länge hävdat atl dessa organisationers resurser måste ökas. Detla är särskilt angelägeti en situation där bl a skuldproblemen och läget i kräver betydande internationellainsat- är det uppenbart att flera avde stora biståndsorganisationerna Prop. 1986/87: 100 har fortsatta finansieringsproblem. IDA:s resurser under åttondepåfyll- Bil. 5 nadsperioden kommeralt uppgå till ca , vilkel i reala lermer innebär en minskning i jämförelse med påfyllnad och den särskildas. IDA:s ullåningskapacilei i nominella termer kommer vidslutet av att endast obetydligt överstiga motsvarande belopp elt decennium tidigare. Deltainnebär en urholkning av det realavärdet. Vidare skärps villkoren för IDA:s utlåning genom en beslutadförkortning av återbelalningstiden. Problemen är ännuallvariigare för FN:s samordnande organ för utvecklingsbistånd (UNDP)som drabbas hårt främst av stora nedskärningar av bidrag. Dennaurholkning av resurserna för FN:s tekniska bistånd har inte bara direkta negativa effekler iform av minskal resursflöde. UNDP:sresurskris försvårar även det allmänna nord-syd-samarbelel, eftersom uppfattar den som elt ulslag avbristande samarbetsvilja hos berörda i-länder. En annanorganisation som drabbats av nedskärningar är Inlernalionellajordbruksutvecklingsfonden () som bildades . var det första konkreia exemplet på ambitiösbördefördelning mellan OPEC-länder ochOECD-länder. Den samarbelsformel som då antogs har utsatts för svåra prövningarunder senare år i takt med oljeprisulvecklingen och har tvingatsatt drastiskt skära ned sin verksamhet. Inom vissa av deenskilda områden i världsekonomin som är föremål för förhandlingar isärskilda fora har framsteg gjorts. I andra fall krävs fortsatla anslrängningarför att godtagbara resultat skall nås. Det sjunde mötet med FN:s konferensför handel och utveckling () kommer att ge möjligheter alt på hög nivå diskuterade frågeslällningar som förknippas mednord-syd-dialogen. Ett konferensresultal som både och i-länder finner acceptabelt skulle bidra till altstärka FN:s roll i nord-sydsamarbetet. Det samlade internationella biståndet ökade något inominella termer under 1985och uppgick till ca . Ökningen beror påen expansion av biståndet från de länder som är medlemmar i ().Detla bistånd ökade med ca till29,1985, medan biståndet från OPEC-länderna fortsatte atl minska kraftigl. Öststaternasbiståndsutbetalningar var enligttillgängliga uppgifter oförändrade. DAC-ländernas biståndsökning förklaras huvudsakligenav omfattande katastrofbistånd och slöd till strukluranpassningsprogrami mottagarländerna främsl i . DAC-ländernasbistånd räknat som andel av bruttonationalinkomsten minskade dock från 0,lill vilket är lägre än nivå. De fyratraditionellt största biståndsgivarna uttryckt i procent av BNI inom DAC - ,, och - fortsälter 43 att vara de enda som uppnått det av FN uppsatta0,7 %-målet för det offentliga biståndet. redovisade de högstabiståndsulbe-talningarna 1985 motsvarande 1,03 %av BNI. De svenskautbetalningarna ökade från0,till av BNI 1985. kommer därmed på tredje plats efter och . Några slora bidragsgivaresom , och befarasfortsätta alt minska sin andel av BNI för bistånd under senare delen av80-talel. bislåndsandel av BNI har sjunkit till näslan samma låga nivåsom . och de östeuropeiskastaternas biståndsutbetalningar ligger enligt DAC:s statistik kvar påen låg nivå motsvarande av BNI ellerca , vilket är i stort sell oförändrat . Biståndet från givarländerna inom OPECfortsatte alt minska lill ca jämfört med ca 4,5 miljarder och drygt 9 Prop.1986/87: 100 Bil. Tabell 1: Biståndsutbetalningar från DAC-länderna,OPEC, och samt samma länders per capita-inkomster Källa: () Räknat som andel av BNI nåddeOPEC-biståndet Prop. 1986/87: 100 1985 vilket bör jämföras med 1,84 %1980. Det finns anledning räkna med Bil. 5 att OPEC-ländernas bistånd för 1986kommer att minska ytteriigare som en följdav de förhållandevis låga oljepriserna. FN har antagit ettmål om av BNI som bistånd lill de 36 minst ulveckladeländerna. jämle några andra länder, bl.