prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — De för dennasamordning mest betydelsefulla förändringarna är visserligen av sådan karaktäratl de bör införas i en ny konkursförordning men det enhetligakonkursförfarandel påkallar behov av delvis nya lösningar även av vissa av defrågor som regleras i lagen. Som jag kommer att belysanärmare i specialmotiveringen förordar jag att reglerna om förhandlingar ochsammanträden systematiseras pä etl nytt sätt. Begreppet sammanträden börförbehållas sädana sammankomster vid vilka rätten inte förväntas fatta någotbeslut i sak. Utöver edgångssammanträdet och förlikningssammanträdet bör meddenna utgångspunkt endast en ytterligare sammankomst benämnas sammanlräde,nämligen den dä borgenärerna skall rösta om elt av gäldenären framlagtackordsförslag. För övriga sammankomster som hälls inom konkursärendets ram börbegreppet förhandling användas. Bestämmelser om kallelsertill förhandlingar avses bli införda i den nya konkurslagen. Detsamma avsesgälla ocksä beträffande kallelser till edgångssammanträdet ochföriikningssammanträdet. I överensstämmelse med vad som gäller bör detocksä i själva lagen anges att borgenärerna genom kungörelse skall kallas lillsammanträde för prövning av ett ackordsförslag. Närmare regler om dessakallelser bör las upp i förordningen. Lagrådei anser all allaföreskrifter om tillkännagivanden för konkursförfarandets parter som ärpåkallade för all dessa skall kunna ta till vara sin rätt i olika skeden avkonkursen skall las upp i konkurslagen. Jag har ingel atl erinra mol denuppfattningen. Därför bör regler om underrättelser av skilda slag ocksä tas uppi lagen. Jag föreslår vidare att det införs en regel som anger attunderrättelser lill vissa borgenärer och sådana kallelser som inte behöverdelges i vissa fall kan utfärdas i form av kungörelse. Regeln avses blitillämplig i omfattande konkurser med elt stort antal borgenärer medopriorilerade fordringar. Innan jag går in pä de treangivna särskilda delarna av kommilléförslaget vill jag emellertid som minmening framhålla atl kommitténs förslag att samla alla centrala och generelltbetydelsefulla regler om information om beslut och åtgärder i konkurs i etlkapitel innebär en klar förbättring av regleringen jämfört med gällande KL. Minavsikt är att i princip följa förslaget i detta hänseende. Mitt förslag:Informationsplikten bibehålls i princip oförändrad. Kommitténsförslag: Om förvaltaren efler bevakningslidens utgång anser Prop. 1986/87:90all det är uppenbart atl tillgängarna i boet inte räcker till utdelning förfordringar som har bevakats utan förmånsrätt, skall han anmäla del lill rätlen.Förvaltarens anmälan medför att de berörda borgenärerna inle behövertillställas ytterligare information i konkursen. Borgenärerna skall av rättenunderrättas om förvaltarens anmälan och om vad den innebär för deras del(betänkandet SOU 1983:24 s. 153- 156). Remissinstansernatillstyrker förslaget eller lämnar del ulan erinran. Vissa instanser framhållerdock atl de berörda borgenärernas rättstrygghet försämras om de inle fär nägoninformation då konkursen avslutas med utdelning (remissammanställning 1 s.29-41). Skälenför mitt förslag: Kommittén har ingående undersökt möjligheterna att begränsarättens skyldighet all informera de berörda intressenterna om konkursensförlopp. Enligt kommittén finns del möjligheter lill begränsningar avinformafionsplikten endast i de fall då del efler bevakning framstår somuppenbart atl tillgångarna i boel inle förslär lill utdelning för deoprioriterade fordringarna. Under förutsättning alt förvaltaren har meddelaträlien detta och atl rätlen i sin lur har tillställt de berörda borgenärernainformation om förvaltarens anmälan och om all de inle kommer atlerhålla nägon information, behöver dessa inte därefter tillställas nägonsärskild information om konkursen. Jagkan för min del instämma i kommitténs slutsats att det saknas utrymme för allbegränsa rällens informationsplikt i andra fall än de som berörs av kommitténsförslag. Frågan är emellertid om ens en sådan inskränkning är godtagbar. Vissaremissinstanser, däribland och , harframfört kritik mot förslaget och hävdat all det från rällssäkerhelssynpunklinle kan accepteras all borgenärer med opriorilerade fordringar blir helt ulaninformation också om framlagda uldelningsförslag. Tankenmed det enhetliga konkursförfarande som jag förordar är atl alla konkurserskall handläggas efter i princip samma regler. I enlighet med vad jag tidigarehar utvecklat är avsikten att bevakningsförfarande skall anordnas endast omdel behövs. Bevakning förutsätts förekomma i princip endast om del kan antasatt de oprioriterade fordringarna kommer i fräga för utdelning i konkursen.Beslut om alt bevakning skall ske förutsätts vidare fattas först sedanboutredningen nätt det stadium dä det med betydande grad av säkerhet går attbedöma de opriorilerade fordringarnas utsikter till utdelning. En konsekvenshärav är all antalet konkurser med bevakning kan förväntas markant undersligaantalet ordinära konkurser . Förhoppningsvis kommer del nya systemet allinnebära all bevakning i princip skall behöva förekomma endast i de konkurserdär de opriorilerade fordringarna senare verkligen ocksä får utdelning. Motbakgrund av de förhållanden som redovisas i betänkandet kan detta antas blifallet i av alla konkurser. Uppenbarligenblir utrymmet för all tillgripa den av kommittén föreslag na möjligheten atl begränsa informationen avsevärt mindre när nu skiljelin jen mellan ordinära och mindre konkurser slopas. Den föreslagna möjlig heten skulle i elt enhetligt konkursförfarande kunna utnyttjas endast i 165 sädanafall där förvaltaren har missbedömt de opriorilerade fordringarnas utsikterlill utdelning eller då bevakning har tillgripits av någol annat skäl. Även omnägon av dessa siluafioner kan länkas uppstå bör det finnas anledning atl antaatl del sker myckel sällan. Del finns enligt min uppfattning inte tillräckligaskäl alt genomföra den av kommittén föreslagna begränsningen med sikte på dessafall. När det sedan gäller dekonkurser som handläggs utan bevakning kan man regelmässigt anta atl deopriorilerade borgenärerna blir ulan utdelning. En förutsättning för allförslaget med en inskränkning av den fortsatta informationsskyldigheten skallmedföra några förbättringar är, som jag har nämnt, alt kungörandet fårbytas ut mol särskilda underrättelser lill de prioriterade borgenärerna. Somjag återkommer till i det följande (avsnitt 2.9.3), anser jag mig kunna biträdadet förslaget endast under förutsättning att bevakningsförfarande har ägt rum.En begränsning av informationsskyldigheten gentemot de oprioriteradeborgenärerna skulle därför fä betydelse endast beträffande sådanaunderrättelser som skall skickas trots att kungörelse utfärdas. Detta skall förnärvarande i mindre konkurser ske endast vid kungörande av slulutdelning ochslutredovisning. 1del förslag till ny konkursförordning som jag kommer att lägga fram underförutsättning atl godtar föreliggade förslag avser jag alt föreslåatt de nu gällande reglerna om underrättelser till borgenärerna om utdelning imindre konkurs behälls och blir lillämpliga i alla konkurser. Detta innebär atlalla kända borgenärer i princip skall tillställas en särskild undertätlelse omutdelningsförslagel. Underrättelse behöver dock inte sändas om den kan bedömassakna betydelse för borgenären. Detta bör normalt sett medföra atl deopriorilerade borgenärer som inle tillagts utdelning i förslaget inte behövertillställas underrättelse om utdelnings-förslaget, om det står i sakligöverensstämmelse med innehållet i den underrättelse som har utgått omedelbartefter edgångssammanträdet. Av det nu sagda följer atl behovet av att kunnainskränka underrättelseskyldigheten efler kommilléförslagels linjer färbedömas som ytterst ringa även när det gäller konkurser ulanbevakningsförfarande. 2.9.3Utbyte av kungörelse mot skriftliga underrättelser Mitt förslag:Kungörelse får i vissa särskilt angivna fall ersättas med skriftligaunderrättelser till borgenärerna om det saknas anledning alt anta all kostnadenför tillkännagivandet med kungörelse skulle bli lägre eller kungörelse annarsär lämpligare. Kommitténs förslag:Kommittén föreslär all kungörande i vissa särskilt angivna fall skall ersättasmed skriftliga underrättelser om det kan antas all kostnaden förtillkännagivandet därmed blir lägre och del i övrigl framstår som lämpligt. Dei KLförslagel angivna fallen står huvudsakligen i principiell överensstämmelsemed mitt förslag (betänkandet SOU 1983:24 s. 156-160). Remissinstanserna:Förslaget lämnas ulan erinran. Skälenför mitt förslag: Information som lämnas i form av särskilda underrättelserlill borgenärerna innebär generellt sett att dessa får tillgång tillinformationen på ell säkrare säll än om denna lämnas genom kungörelse. Enligtmin mening finns det starka skäl som talar för atl kommitténs förslag om atlkungörelser skall kunna bytas ut mot skriftliga underrättelser genomförs.Detta förutsätter dock enligt min mening all systemet ger tillfredsställandegarantier för att borgenärernas rättstrygghet inte pä nägot avgörande sättförsämras. Detsystem med enhetligt konkursförfarande som jag här utgår från innebär i dettahänseende atl förutsättningarna i viss män förändras. Kommitténs förslagomfattar i första hand endast ordinära konkurser. Dock föreslär kommittén attinformation om alt ett utdelningsförslag har lagts fram i mindre konkurs inlealllid skall behöva ske i form av kungörelse utan att informationen även idetta fall bör kunna tillställas de ifrågavarande borgenärerna genom särskildaunderrättelser. Enförutsättning för all kungörelse skall kunna bytas ut mol särskildaunderrättelser utan all befogade rätlssäkerhelsintressen blir lidande är atlkretsen av informaiionsmottagare går all bestämma med en betydande grad avsäkerhet. Kommitténs förslag vilar på den grunden all bevakning har ägt rumeller, i fallet mindre konkurs, atl de oprioriterade borgenärerna inte skalltillställas någon ytterligare information om konkursen. Enligt mitt förslagskall, som framgår av det föregående avsnittet (2.9.2), alla borgenärer iprincip alltid ges möjlighet att erhålla information om upprättadeuldelningsförslag. Vidare medför del enhetliga konkursförfarandel attbevakningsförfarande kan antas komma alt äga rum i elt mindre antal konkurserän . Om inte bevakning har ägt rum kan enligt min mening kretsen avinformaiionsmottagare inte anses känd med tillräcklig grad av säkerhet. Dettainnebär att utrymmet för utbyte av kungörelse mol särskilda undertättelsertill borgenärerna krymper. Trotsdetta anser jag att del i vissa särskilt angivna fall bör finnas möjlighet allbyta ut kungörelse mol särskilda underrättelser, om de allmännaförutsättningarna för ell sådant utbyte är uppfyllda. Beträffande frågan vilkasärskilda fall som bör omfattas får jag hänvisa till specialmoliveringen ianslutning till 15 kap. 2 §. Allmänt kan sägas all antalet fall, även om destär i huvudsaklig principiell överensstämmelse med KLförslagel, i mittförslag har minskal, främst till följd av de ändrade förutsättningar som jagnyss har berört. Enligt KLförslagel skallsom allmän förutsättning för utbyte av kungö relse mot särskilda underrättelser gälla att del kan antas alt kostnaden för fillkännagivandet därigenom blir lägre och atl del i övrigt framstår som lämpligt. Varje gång som det blir aktuellt att tillämpa den bestämmelsen måste rätlen därför göra en kostnadsjämförelse. Kommittén har ocksä visat hur en sådan kostnadsjämförelse kan gå lill. Även om man schabloni- serar kostnaderna för de särskilda underrättelserna medför den föreslagna ordningen ett inte obetydligt merarbete för rälien. Det finns enligt min mening anledning att i stället föreslå den ordningen att om utbyte i det särskilda fallet är möjligl, sådant utbyte också bör ske. Rätlen bör emeller- 167 fid kunna avstå frånutbytet om det finns anledning all anta att kostnaden för tillkännagivandetskulle bli lägre med kungörelse eller om kungörelse i övrigt är lämpligare. Delkan förmodas atl antalet borgenärer dä normalt sett måste vara mycket stort föralt utbyte inte skall ske. annat skäl för att ändå behålla kungörelse kanvara atl rätten anser atl kretsen av informaiionsmottagare i det ifrågavarandefallet trots allt inte är känd med tillräcklig grad av säkerhet. Mitt förslag:Kungörelse skall, i andra fall än när del gäller kungörelse omkonkursbeslutet, annonseras, förutom i Post- och , i den ellerde dagstidningar som rätten bestämmer. 1 kungörelsen om konkursbeslulel skallanges alt annonsering fortsättningsvis kommer att ske i elt begränsat antaltidningar. Kommitténsförslag överensstämmer i stort med mitt förslag (betänkan-del SOU 1983: 24 s.160). Remissinstanserna:Den remissinstans Svenska tidningsulgivarför-eningen som uppehållit sigfrämst kring denna fräga har strukit under det angelägna i att del i framlideninle åläggs en tidning alt i en kungörelse hänvisa läsaren till en annantidning. Föreningen tillstyrker kommitténs förslag (remissammanställning I s.29-41). Skälenför mitt förslag: I kungörandelagen finns det regler om bl.a. annonsering avmyndigheters kungörelser av beslut eller åtgärder i vissa fall. Av dessa reglerföljer att, om kungörelse i ortstidning är föreskriven, kungörelsen skallinföras i alla tidningar som har en viss angiven spridning inom den ort därkungörandet skall äga rum. Det kan i många fall röra sig om ett stort antal tidningar.Detta blir givelvis kostsamt om flera kungörelser skall utfärdas i en konkurs.Enligt KL får emellertid annonsering av kungörelse i samband med konkurs iflera fall ske i en begränsad omfattning. Delta gäller dock inte kungörelsenom konkursbeslutet. Delta beslut är av stor betydelse inte bara för dem som hardirekta intressen atl bevaka i konkursen ulan också för exempelvis den somavser all ingå en affärsförbindelse med den berörde gäldenären. Dessutom är enrad vikfiga rättsverkningar knutna lill kungörandet av konkursbeslulel. AvKL framgår inte i vilken omfattning fortsatt annonsering av kungörelse skallske. Konkursdomaren skall i stället i samband med konkursbeslulel bestämma ivilka fidningar som fortsatt annonsering skall ske. I kungörelsen omkonkursbeslulel skall det anges vad konkursdomaren sålunda beslutat. Av dettaföljer alt det av en kungörelse som införs i en tidning kan framgå atl denfortsatta annonseringen kommer alt ske inte i den tidningen utan i enkonkurrerande tidning. Detta förfarande, atl hänvisa sina läsare lillkonkurterande tidningar, strider mot mänga tidningars principer och det uppgesha förekommit att tidningar har vägrat att föra in hänvisningen. skulle del, mol bakgrund av kommitténs förslag om Prop. 1986/87:90begränsning av informationsplikten och utbyte av kungörelse mot separataunderrättelser, bli missvisande alt behålla föreskriften alt konkursdomarensbeslut om i vilka fidningar fortsalla kungörelser om konkursen skall las in skallframgå av konkurskungörelsen. Kommittén erinrar också om den kritik somförekommit mot alt kungörelsen i en tidning hänvisar till en konkurrerandetidning. Kommittén föreslär därför atl nämnda föreskrifter upphävs. får emellertid förutsättas atl kungörelser om konkursens förlopp somhuvudregel förs in i samma tidning eller tidningar. Remissinstansernalämnar allmänt förslaget ulan erinran. Svenska lid-ningsulgivarföreningentillstyrker förslaget. Föregen del vill jag anföra följande. Kungörelsen om konkursbeslutet är dentveklöst viktigaste kungörelsen under konkursen. 1 likhet med kommittén anserjag atl del beträffande denna kungörelse saknas anledning alt frångå gällandeordning om kungörelseannonsering enligt den breda orts-lidningsprincipen. Jagkan ocksä ställa mig bakom kommilléförslaget om slopande av föreskriftenrörande konkursdomarens beslut angående del fortsatta kungörandet. 1fortsättningen kommer alltså konkurskungörelsen inte att innehålla nägonuppgift om i vilken eller vilka tidningar kungörelser om konkursenfortsättningsvis kommer alt tas in. Det blir i stället rätlen som i varjeenskilt fall bestämmer i vilka ortstidningar kungörandet skall ske. Jag delaremellertid kommitténs uppfattning att alla fortsatta kungörelser i konkursennormall bör genomgående införas i samma tidningar. Denordning som jag förordat kan emellertid medföra atl den som läser enkungörelse om ell konkursbeslut inges den felaktiga föreställningen alt ocksåytterligare kungörelser om konkursen kommer alt införas i samma tidning. Del ärdärför rimligt atl han pä någol sätt uppmärksammas på atl delta inte behövervara fallet. Del kan emellertid enligt min mening vara fillräckligt all del, iförekommande fall, i kungörelsen anges atl annonsering av kungörelser ikonkursen fortsättningsvis kommer att ske i ell begränsat antal tidningar. Enbestämmelse om detta kan meddelas i förordning. Enremissinstans har efterlyst vägledande uttalanden om i hur mänga tidningarfortsatt annonsering normalt bör ske. Del uppges all vissa konkursdomarebestämmer all fortsall annonsering skall ske i fem tidningar medan den avdomstolsverket utskickade handboken för konkursdomarens handläggning av bl.a.konkurser anger atl fortsall annonsering normall skall ske - utöver i - endast i en tidning. För egen del anser jag delklart att fortsall annonsering bör ske i ell mindre antal tidningar än vad som skulle följa av kungörelse enligt den breda principen. Jag har i och för sig ingen erinran mot den tolkning som rekommenderar, nämligen att fortsatt annonsering skall ske bara i en ortstidning. Jag vill emellertid understryka att det ibland kan vara fullt mofiverat all införa kungörelsen i ytterligare någon eller några tidningar. Detta kan vara fallet när exempelvis två tidningar har nästan lika stor spridning inom en ort eller om gäldenären driver verksamhet pä mer än en ort. Andra särskilda omständigheter, såsom atl antalet borgenärer är 169 myckelstort, kan också motivera atl kungörelse införs i flera tidningar. Mitt förslag:Förvaltaren skall i större utsträckning än tillämpa merutvecklade bokföringsprinciper vid redovisningen av förvaltningen. Kommitténsförslag överensstämmer med gällande ordning. Remissinstanserna:Elt flertal remissinstanser påpekar att de nu gällande kraven påkonkursförvaltarens redovisning inte är tillfyllest om förvaltaren fortsätteren av konkursgäldenären driven rörelse (remissammanställning I s. 95-108). Skälen för mitt förslag:Frågan om principerna för förvaltarens bokföringsskyldighet under konkursprövades i samband med konkurs-lagsreform. Enligt 57 8 KL gäller nuatl kontantprincipen normalt skall tillämpas men att denna princip får vika omgod redovisningssed med hänsyn till särskilda förhållanden påkallar atlbokföringen sker på annat sätt. 1 anslutning till denna bestämmelse uttaladedåvarande chefen för jusfitiedepartementet (prop. 1978/79:105, s. 182) attsärskilda förhållanden kunde anses föreligga när gäldenärens rörelse drevsvidare efler konkurs-utbrottet eller när konkursboet var omfattande ellerkomplicerat. Som ytterligare ett exempel pä särskilda förhållanden angavs atlgäldenären har en välordnad bokföring och att konkursförvallaren utnyttjardenna för den fortsatta redovisningen och därvid tillämpar bokföringsmässigagrunder. En vägledande aspekt angavs vara att bokföringsmetoden inte får väljasså att förvaltningen onödigtvis fördyras. Det förutsattes atl bokföringsnämndenskulle utfärda råd och anvisningar om vad som närmare bör gälla i fråga ombokföring i konkurs. Bokföringsnämndenhar utfärdat anvisningar beträffande bokföring i konkurs (BFN: 12).Anvisningarna innebär starkt sammanfattat följande. 1 normala konkurser skallförvallarna tillämpa en renodlad konianlprincip. Om avvecklingen är merkomplicerad eller tidskrävande eller om en av gäldenären driven rörelsefortsätts skall i första hand, om konkursföretagets bokföring är välordnad,denna utnyttjas. Om så inle är fallet skall en modifierad konianlprinciptillämpas. Av anvisningarna framgår närmare hur bokföringen skall ordnas i deolika fallen. Ettflertal remissinstanser har pekat pä atl konkurslagens regler om bokföring ikonkurs inle motsvarar moderna redovisningskrav. Kritiken tar främst sikte påbokföringsskyldigheten i sådana konkurser där gäldenärens rörelse drivsvidare. Elt avgörande från högsta domstolen (NJA 1982 s. 900) har enligt dessakritiker förstärkt behovet av en specialiserad resultatredovisning. 1 dettaavgörande slås fast atl den upparbetning som under konkursen sker avförelagsinlecknad egendom skall komma såväl inteckningshavarna som konkursboetlill godo enligt vissa angivna fördelningsprinciper. För alt delta skall kunnaske mäste, menar kritikerna, slörre krav ställas pä bokföringen än vad som skeri dag. Avgörandet anses påkalla en översyn av bokföringsnämndens anvisningar. FöreningenEkonomer inom exekutionsväsendet anser all bokförings- nämndens anvisningar intestår i överensstäirimelse med de uttalanden som den dåvarande chefen förjustitiedepartementel gjorde i samband med tillkomsten av gällande reglersåvitt gäller bokföringsskyldigheten vid fortsalt rörelsedrift. För egen del får jaganföra följande. De flesta konkurser är av enkel beskaffenhet. Mänga konkurseravskrivs pä grund av otillräckliga tillgångar redan i anslutning tilledgångssammanträdel. I andra konkurser står del tidigt klart all en snabbavveckling skall ske och behållningen därefter delas ut till de berättigadeborgenärerna. I sädana och andra enkla konkurser bör bokföringen ske päenklast möjliga sätt. Den renodlade kontantprincipen torde här väl fylla sinfunktion. Jag är inle beredd alt frångå tidigare ställningslagande allkontantprincipen bör gälla som huvudregel för bokföringsskyldigheten i konkurs. Det finns däremotanledning atl la fasta pä den kritik som har framförts såvitt gällerbokföringsskyldigheten i mer omfattande eller komplicerade konkurser. Deltagäller framför allt i sädana konkurser där gäldenärens rörelse drivs vidare avkonkursförvaltaren. Inte minst för atl de principer som gäller förfördelningen av del upparbetade värdet av företags-intecknad egendom skallkunna tillämpas kan det vara nödvändigt med en mer utbyggd redovisning som kanvisa resultatet av rörelsedriften. Jag menar dock inte att resultatredovisningskall utgöra grundprincipen i alla de konkurser vari kontantprincipen ienlighet med vad som sagts nu inte är tillräcklig. Redovisning i konkurs börinte göras mer komplicerad och kostnadskrävande än vad som är motiverat av despeciella krav som konkurssitualionen för med sig. Detfinns emellerfid anledning alt nu öka utrymmet för undanlag frånkontantprincipen. Jag föreslår atl kravel pä atl del måste föreligga särskildaförhållanden för atl avsteg frän kontantprincipen skall få göras slopas. Istället bör del räcka att god redovisningssed påkallar atl annan bokföringsprinciptillämpas. Den nu förordade ändringenmedför att bokföringsnämnden bör se över de nu gällande anvisningarna förbokföring i konkurs. Enligt vad jag inhämtat har nämnden redan inlett en sådanöversyn. En viktig uppgift för nämnden är att bevaka alt tillräckliga krav påbokföringen ställs i sädana konkurser där kontantprincipen inle räcker till menatl dessa krav inte generellt ställs så högt att det medför en onödig fördyringav konkursförvaltningen i sådana konkurser där exempelvis en modifieradkonianlprincip är fullt tillräcklig. 2.11 Förvaltarens tillgång till räkenskapsmaterial som rörkonkursgäldenärens bo Mittförslag: Den som har haft i uppdrag att biträda konkursgäldenären medgranskning och bearbetning av bokföringsmaterial rörande gäldenärens bo ärskyldig atl till konkursförvaltare lämna ut även sådant material somuppdragstagaren själv har upprättat. Kommitténs förslagöverensstämmer med mitt förslag (betänkandet SOU Prop. 1986/87:90 1983:24s. Remissinstanserna:Förslaget lämnas i princip utan erinran, men vissa instanser anser delotillfredsställande alt revisorerna i konkurssitualioner inle ges förmånsrättför sina arvodesfordringar (remissammanställning I s. 151-152).