prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Skälenför mitt förslag: I rättspraxis (NJA 1981 s. 1050) har slagils fast atl enuppdragstagare med uppdrag atl sköta en klients bokföring inle kan åberoparetentionsrätt för sin arvodesfordran i sådant räkenskapsmaterial somuppdragsgivaren har överiämnat till uppdragstagaren. Uppdragstagaren kan däinte heller åberopa retentionsrätt gentemot uppdragsgivarens konkursbo.Detsamma anses gälla sådant material som uppdragstagaren har bearbetat i vissomfattning (NJA 1982 s. 404). Medretentionsrätt menas all uppdragstagare har rätt alt kräva betalning innan hanlämnar ut gods som har överlämnats lill honom för bearbetning. Ibokföringsuppdrag ingår ofta all uppdragstagaren också skall pä grundval av delöverlämnade räkenskapsmalerialet upprätta vissa nya handlingar, exempelvisbalans- och resultaträkningar. Beträffande sädana nyuppräl-tade handlingar har deli angivna rättsfall (jfr även NJA 1981 not. A 1 och 1985 s. 29) slagilsfast all uppdragstagaren inle är skyldig atl lill konkursförvallaren överiämnadem utan ersättning. Uppdragstagaren anses sålunda kunna åberopa en s.k.detenlionsrätt beträffande dessa handlingar även gentemot konkursförvallaren.Delta har medfört all konkursförvaltare mött svårigheter när de har begärt atlfå tillgång lill sådana handlingar i samband med utredningen av ett konkursbo. ,som har till uppgift bl.a. atl utöva tillsyn över auktoriserade och godkändarevisorer, har som sin mening uttalat alt det inte är förenligt med godrevisorssed atl åberopa detenlionsrätt i räkenskapsmaterial som röruppdragsgivare. Enligt kollegiets uppfattning bör detenlionsrätt dock fååberopas i vissa handlingar som inte är nödvändiga för fullgörande avbokförings- eller deklarationsskyldighet. Del kan här vara fråga om budgetar,prognoser och kalkyler. Föreningen auktoriserade revisorer har ställt sig bakomkollegiets uttalanden medan Svenska revi-sorssamfundel har intagit en tveksamhållning. Konkurslagskommitlénföreslär atl del i konkurslagen införs en bestämmelse som gerkonkursförvaltare befogenhet att alltid få tillgäng till räken-skapsmalerialsom rör gäldenärens bo. Den som har upprättat räkenskapsmaterial förkonkursgäldenärens räkning skulle därmed aldrig kunna uppställa betalning somvillkor för att lämna ut materialet lill förvaltaren. Förvaltaren föreslåskunna påkalla handräckning av kronofogdemyndighet för all få tillgång tilldessa handlingar. Kommitténsförslag har berörts endast av en remissinstans. Det är Svenska revisorssamfundet som konstaterar att utredningens förslag stäm mer överens med vad kommerskollegiel uttalat om innebörden av begrep pet god revisorssed i detta sammanhang. Samfundet anser emellerfid inte atl saken därmed fått en nöjaktig lösning ulan föreslår - med instämmande av Svenska bokförings- och revisionsbyråers förbund - att det bör tillska pas en förmänsrätt för revisorers arvodesanspråk. därvidlill olika framställningar i saken som har gjorts lill jusliliedeparte- Prop. 1986/87:90 menlet. Kommitténhar övervägt alt föreslå att de uppdragstagare som avses nu skall fäförmånsrätt för sina arvodesanspråk enligt 10 8 förmänsrättslagen (1970:979).Kommittén har dock avvisat denna tanke och motiverat detta med allförmänsrätten i åtskilliga konkurser inte skulle vara till nägon glädje föruppdragstagaren eftersom tillgängarna ofta inte räcker lill utdelning tillborgenärer med allmän förmånsrätt. Enligtmin mening är det en nödvändig förutsättning för att en förvaltare skall kunnafullgöra sitt uppdrag atl han fär tillgäng lill allt räkenskapsmaterial somrör gäldenärens bo. Förvaltaren är skyldig alt bl.a. undersöka om del finnsegendom som kan tillföras konkursboet genom återvinning och om gäldenären kanmisstänkas för vissa brottsliga gärningar. Konkurs-förvaltarens granskning avdessa förhållanden är ell betydelsefullt led i kampen mol den ekonomiska brottsligheten.I och med att bevakning i del enhetliga konkursförfarandet fär antas förekommamer sällan, fär bokföringsmaterialet ökad betydelse för att förvaltaren skallkunna få kännedom om borgenärerna och deras fordringar. Detta gäller särskiltom gäldenären är ovillig alt medverka vid boutredningen. Jag anser atl det ärnödvändigt all de hinder som kan uppställas för förvaltaren i hansefterforskningar undanröjs. Jag är därför beredd all biträda kommittéförslaget.Förvaltare bör således ges befogenhet atl fä fillg.ång även tillräkenskapsmaterial som uppdragstagaren själv har upprättat och som finns idennes besittning. Enbestämmelse om delta medför all detenlionsrätt inle kan åberopas gentemotkonkursboet. Det är naturligtvis inle tillfredsställande att förstärkningen avkonkursförvaliarens befogenhet i delta hänseende skall behöva ske på bekostnadav uppdragstagarens arvodesanspräk. Frågan är då om uppdragstagaren på någotsätt kan kompenseras för förlusten av delentionsrållen. Den frågan behandlarjag i följande avsnitt, där också den närliggande frågan om en förstärkning avrevisorernas ställning i konkurssammanhang tas upp. 2.12 Förmånsrätt för revisorsarvoden och arvoden tillvissa andra uppdragstagare Nästanalla bolag, föreningar m.m. är enligt lag skyldiga att ha revisorer. Man brukarskilja mellan interna och externa revisorer. De interna revisorerna lyderunder den verkställande ledningen i ett företag. Deras uppgift är bl.a. atlgranska förelagels löpande verksamhet och atl upprätta underlag för ledningensprognoser och kalkyler. 1 nu förevarande sammanhang behandlas emellertid endastde externa revisorerna. Deexterna revisorerna utses av sammanslutningens högsta beslutande organ, vanligen stämman. De har till uppgift främst att kontrollera den verkställande ledningens förvaltning av sammanslutningens angelägenhe ter. Revisorerna skall vidare bl.a. granska resultat- och balansräkningarna efler utgången av etl räkenskapsår saml göra uttalanden till stämman huruvida dessa bör fastställas. Detta uttalande skall göras i en i lagen särskilt föreskriven revisionsberättelse, som skall läggas fram inför den 173 Iberättelsen skall revisorerna bl.a. uttala sig om Prop. 1986/87:90ledningens förslag till dispositioner med anledning av uppkommen vinst ellerföriust. De skall också uttala sig i frågan huruvida styrelsen bör beviljasansvarsfrihet. Reglerom revision finns i bl.a. 10 kap. aktiebolagslagen (1975:1385), 4 kap. lagen(1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag saml i 4551 88 lagen(1951:308) om ekonomiska föreningar. För revision i banker och försäkringsbolagfinns del särskilda regler. Enrevisor skall inta en självständig hållning gentemot såväl den verkställandeledningen som stämman. Revisorn skall beakta även minoritetens intressen ochdärutöver granska bl.a. all styrelsen inle har överträtt regler till skydd förfordringsägarnas, tredje mäns eller del allmännas intressen (prop. Deyrkesverksamma revisorerna delas in i tre grupper, auktoriserade revisorer,godkända revisorer och övriga. Det är kommerskollegium som meddelarauklorisation resp. godkännande av revisorer. För auklorisation krävs bl.a.ekonomexamen, avlagd vid svenskt universitet eller högskola, och minst fem årspraktisk utövning av revisorsyrkel. För godkännande krävs viss teorefiskutbildning och praktisk yrkesverksamhet. Genomändringar i bl.a. aktiebolagslagen har kraven pä revisionen skärpts under desenasle åren. gäller alt minst en av de av bolagsstämman utseddarevisorerna skall vara antingen auktoriserad eller godkänd oavsett bolagetsstorlek. För bolag som har bildals före fär dessa nya reglerfull genomslagskrafl (SFS 1982:739). Vidaregäller sedan den att revisorerna är skyldiga atl ocksåkontrollera all bolaget har fullgjort sin skyldighet atl göra avdrag förpreliminär A- skatt och kvarstående skatt, all bolaget i förekommande fall äranmält för moms-registrering, atl bolaget lämnat föreskrivna uppbördsdeklarationeravseende arbetsgivareavgifter m.m. och atl bolaget i rält tid betalat sinaskatter och avgifter. har det införts möjlighet för atlbesluta att de tidigare nämnda reglerna om förstärkt revisorskompetens för eltvisst bolag skall böria tillämpas än den I januari1988 (SFS 1984:945). Sammantagnainnebär de nya reglerna en avsevärd utvidgning av de auktoriserade och godkändarevisorernas arbetsfält. Dessa mäste nu anlitas även av mindre företag somkanske inte är solida eller som inte drivs seriöst, med de risker förarvodesfordringar som detta för med sig. Även den vidgade kontrollskyldigheteninnebär ökade risker i detta hänseende. Revisorn får räkna med att oftare äntidigare hamna i konflikt med företagets ledning. Det kan vidare antas att endel av de företag som blir aktuella för en mer kvalificeradrevision nu använder konkurs som ett mer eller mindre löpande inslag iverksamheten. Revisorerna kan alltså antas komma all möta etl störte antalkonkurssitualioner än . Ofta är revisorn den förste som när klarhetöver företagels ekonomiska svårigheter. Både för företaget och för delallmänna är det angeläget att revisorn i justden uppkomna situationen är aktiv och försöker rädda företaget från 174 konkursoch eventuellt åstadkomma nägon form av rekonstruktion. Revisorernas nya uppgifterhar ålagts dem främst i samhällets intresse. Enligt min mening är det därförrimligt alt revisorerna kompenseras för de ökade risker för derasarvodesfordringar som de nya uppgifterna för med sig. Som jag nämnde iföregående avsnitt anses en revisor inle ha rätt all åberopa retentionsrätt ide handlingar som han har mottagit för granskning. I fråga om handlingar somrevisorn själv har upprättat vid fullgörandet av etl revisionsuppdrag anses delvidare inte förenligt med god revisorssed atl göra en delentionsräti gällande. Det kan naturligtvishävdas att en revisor har möjlighet att säkerställa sin kommande fordran genomalt begära förskott på denna. Att förskott begärs och lämnas förekommer ocksä ipraktiken. En förskottsbetalning kan emellertid i vissa fall återvinnas enligt35 § KL (4 kap. 10 8 i mitt förslag). Del anses vidare vara tveksamt om etlförskoll, i vart fall om del uppgår till slörre belopp, är förenligt med denoberoende ställning som revisorn skall inta gentemot förelaget. Del aktuellaproblemet bör därför lösas på annat sätt. Jag anser att denlämpligaste lösningen är att tillerkänna revisorerna en allmän förmånsrätt ikonkurs för fordringar pä grund av revisionsuppdrag. Del är naturiigt attplacera förmånsrätten närmast efler konkursansök-ningskostnader m.m. (10 §förmänsrättslagen) och före förmånsrätten för skatter och avgifter (11 §). Den fordran som sålundabör ges förmånsrätt bör endast avse sådant arbeie som föreskrivs i lag ellerannan författning. Däremot finns del enligt min mening inte skäl att begränsaförmånsrätten lill atl gälla endast lill förmän för auktoriserade ellergodkända revisorer ulan alla revisorer bör omfattas. Det bör vara förenligt mednormala fakturerings- och kravrutiner i branschen all begränsa förmånsrättentill fordringar avseende arbete utfört förekonkursen. Som framgår av föregåendeavsnitt (2.11) föreslår jag all en konkursförvaltare skall få tillgång tillräkenskapsmalerial som en uppdragstagare -t.ex. en bokföringsbyrå - själv harupprättat. Detta medför atl den rätt alt hålla inne handlingarna till säkerhetför betalning för detta arbeie som uppdragstagaren nu har går förlorad gentemotkonkursboet. Jag förordar all ävensädana uppdragstagare som nämnts nu ges förmånsrätt i uppdragsgivarens konkursför sina fordringar på motsvarande säll som revisorer. 2.13Slopande av öretal vid indrivning i enskilda mål Mittförslag: Kronofogdemyndigheterna skall i fortsättningen inle vara skyldiga altdriva in öresbelopp i enskilda mål. Örelal bortfaller således i varjekapitalbelopp. Ränta pä fordringen avrundas lill närmast högre hela krontal. Inbetaldaörelal avräknas från fordran i annal ulsökningsmäl rörande samme gäldenär ellertillfaller staten. Riksskatteverketsförslag överensstämmer i sak med mitt förslag. Remissinstansernafillstyrker förslaget eller lämnar del ulan erinran. anser dockatl riksskalteverkets förslag bör analyseras närmare och ifrågasätter om inteöresbelopp, som en konsekvens av förslaget, bör slopas också i andrasammanhang som i exekulionsfillar och fakturor. Bakgrundoch skälen för mitt förslag: har i en framställning tilljustitiedepartementet hemställt om författningsändring så att öretal kan slopasvid indrivning även i enskilda mål. Framställningen har remissbehandlats.Yttranden har avgetts av , statskontoret, riks-revisionsverket.Svenska bankföreningen (med ), , . Finansbolagens föreningoch Föreningen . Remissvaren finns tillgänghga hosjustitiedepartementet i lagstiftningsärendet (dnr 689- 86). Framställningenhar fått ett över lag positivt bemötande av remissinstanserna. Vidindrivning av statens fordringar i allmänna mål gäller enligt lagen (1972:180)om avrundning av vissa fordringar fill hell krontal, m.m. att såvälkapitalbeloppet som ränta bestäms till helt krontal. Bestämmelsen tillkom medanledning av övergången fill ett system med automatisk databehandling (ADB) iallmänna mål inom exekutionsväsendet. Såsom framhölls av departementschefen iförarbetena till lagen (prop. 1972:86 s. 9) skulle användningen av öretalkomplicera programmeringen och göra bearbetningen i datamaskin långsammare. Sedanår 1984 är exekutionsväsendets ADB-system utbyggt till landets samtliga kronofogdemyndigheter.I dagens läge innebär detta atl alla allmänna mål handläggs helt med hjälp avADB-systemet. Också enskilda mål handläggs datamässigt i viss omfattning, bl.a.vad gäller registrering av mäl, utskrift av indrivningshandlingar samt avregistreringoch överflyttning av mäl. Erfarenheternaav de införda rutinerna är goda och man har därför satsat resurser förytterligare utbyggnad av ADB-slöd för de enskilda målen. har idetta syfte tillsatt ell projekt för att utreda bl.a. frågan om ADB-ruliner förbokföring och redovisning i enskilda mäl. Päsamma sätt som när det gäller de allmänna målen är del av betydelse för deenskilda målens del att hanteringen inte behöver tyngas med öretal. Förekomstenav örelal skapar merarbete både vid ränleberäkningen och fördelningen avinfiulna belopp och vid upprättande av indrivnings-, bokförings- ochredovisningshandlingar. Visserligen har ulveckligen på dataområdet medfört atlde ytteriigare positioner som krävs för öreshanteringen inle är likabesvärande som . "Längre" belopp innebär emellertid alllidstörte risk för fel. Dessutom är det av intresse atl kunna forma rutinerna förallmänna och enskilda mål så lika som möjligl. Ombetalning i allmänt mål inflyter med annal än helt krontal föreskrivs i 2 § den tidigare nämnda lagen atl överskjutande öresbelopp skall avräknas i annat ulsökningsmäl rörande samme gäldenär eller, om del inle kan ske, tillfalla statsverket. Departementschefen har i lagens förarbeten (prop. 1972:86 s. 10) påpekat all en sädan ordning förutsätter atl gäldenärerna 176 underrättasom att öretal inte kan tas emot som betalning utan normalt Prop. 1986/87:90tillfaller statsverket. Detkan här erinras atl genom bifall lill motionen 1983/84:2194 beträffandeavrundning lill helt krontal hemställt att regeringen i lämpligt sammanhangframlägger förslag till utvidgning av möjligheten lill öresav-rundning. Riksskatteverkelhar i sin framställning anfört atl del bl.a. med hänsyn till penningvärdesutvecklingenkan hällas för visst att enskilda borgenärer inte har någol all invända mol denrafionalisering som slopandet av öretal skulle innebära. Vid remissbehandlingenhar alla de remissinstanser som kan anses företräda borgenärsintressentillstyrkt framställningen. Motden angivna bakgrunden delar jag riksskalteverkets uppfattning atl örelal börslopas vid indrivning av fordran även i enskilda mäl. Jag anser emellertid atldel bör ske genom en ändring lag. Pä del sättet uppnäs en smidigsamordning med de allmänna målen. Öresavrundningi enskilda mäl bör emellertid gälla endast vid indrivning genomkronofogdemyndighet. föreslår att öretal skall slopas även iexekutionstitlar och fakturor m.m. En sådan ordning skulle emellertid medföraall ören förlorar i betydelse som betalningsmedel, vilket i sin lur skulleverka inflationsdrivande. En sådan ordning är därför inte lämplig. Vidfrivillig betalning skall alltså även öresbeloppet alltjämt betalas. Enligt2 8 andra stycket lag skall överskjutande öresbelopp som gäldenärenbetalar i första hand avräknas från fordran i annal ulsökningsmäl och, om delinle kan ske, tillfalla staten. Detsamma bör gälla i enskilda mål. Gäldenärernabör underätlas om att öretal inte kan tas emot som betalning utan normall setttillfaller staten. 2,14 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser som förslag fill ikraftträdande- ochövergångsbestämmelser har lämnats ulan erinran av remissinstanserna. Delsammagäller kommitténs förslag till följdändringar i andra lagar. Förslagen häriallt väsentligt lagts till grund för utformningen av mitt förslag. Vissaavvikelser är emellertid påkallade. Jag återkommer till dem ispecialmotiveringen. Dennaproposition bör kunna behandlas av . Eflerriksdagsbehandlingen torde behövas för information och förberedelserinnan den nya lagstiftningen träder i kraft. Med den utgångspunkten förordarjag alt lagstiftningen träder i kraft . I samband med att den nyakonkurslagen träder i kraft skall bl.a. konkurslagen (1921:225, KL) och lagen (1921:226) om nya konkurslagens införande och vad i avseende därå skall iakttagas (KP) upphävas. I princip bör dock KL fortfarande gälla beträffande konkurser som har beslutats före ikraftträdandet. När det gäller avvecklingen av konkursdomarinsiilu tionen är del emellertid av praktiska skäl motiverat atl i princip låta den nya ordningen slå igenom även i dessa äldre konkurser. Jag återkommer lill den frågan i specialmoliveringen. Närdel gäller KP kan anmärkas alt den lagen inte enbart innehåller Prop.1986/87:90 bestämmelser avsedda att reglera övergängen från äldre till nylagstiftning ulan också bestämmelser som innebär avvikelser från KL i vissafall. Kommittén har undersökt om dessa bestämmelser behöver föras över lill nylagstiftning i samband med atl KP upphävs. De bestämmelser som avses ärföljande. Enligt7 § KP gäller åtskilliga från KL avvikande bestämmelser i fall då gäldenären ärgift och äldre giflermälsbalken är tillämplig pä makarnasförmögenhetsförhållanden. Detta är fallet om äktenskapet har ingåtts före den 1januari 1921. /71 var antalet sådana äktenskap omkring42000. /81 var antalet ca 4 400 och /86ca 810. Med hänsyn till det hastigt sjunkande antalet äldre äktenskap delar jagkommitténs uppfattning att det inte finns något praktiskt behov av atl behållasärtegler för dessa äktenskap. 18 8 KP anges två fall då särbestämmelser om konkurs i annan lag skalltillämpas. Det ena fallet avser de i lagen (1901:39 s. 1) angående ersättningfill följd av olycksfall i arbete meddelade föreskrifterna om utdelning förfordran pä livränta i arbetsgivares konkurs, i den män dessa föreskrifter pägrund av bestämmelse i lagen (1916:235) om försäkring för olycksfall i arbeiefortfarande skall gälla. lag har ersatts av nya lagar, senast lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Särtegleringen i KP saknar numerabetydelse, Nägon motsvarighet till den behövs alltså inle. Delandra fallet som avses i 8 8 KP gäller bestämmelserna i lagen (1917:257) omförsäkringsrörelse om särskild administration i vissa fall då ettförsäkringsbolag gäll i konkurs. I sak motsvarande bestämmelser finns numera iförsäkringsrörelselagen (1982:713). Enligt 1 kap. 6 8 förslaget till konkurslagskall avvikande bestämmelser i andra lagar tillämpas i stället förkonkurslagens bestämmelser. Det behövs därför inte heller nägon motsvarighetfill den nu aktuella bestämmelsen i 8 8 KP. 198 KP erinras bl.a. om de särbestämmelser som finns för fall då bankaktiebolag,sparbanker och vissa centralkassor för jordbrukskredit kommer i konkurs. 5 8 (jfr 7 kap. 13 8) förslaget lill konkurslag finns del bestämmelser ombl.a. bevakningsfrihet för insätlare i sådana bankers och kassors konkurs. Pågrund härav förordar jag atl lagen (1956:217) om vissa kreditinrättningarskonkurs upphävs. Särbestämmelser finns också i lagen (1955:183) ombankrörelse, lagen (1955:416) om sparbanker och lagen (1956:216) omjordbrukskasserörelsen. Dessa bestämmelser eller snarare deras motsvarigheteri den föreslagna nya banklagstiftningen (prop. 1986/87:12) skall till följd av1 kap. 6 8 tillämpas även i fortsättningen. Nägon motsvarighet till 9 8 KPbehövs alltså inte. Vadhärefter gäller övergångsbestämmelser fill ändringar i KL kommer dessa attbehälla sin giltighet i den mån de endast är avsedda att reglera övergångenfrån äldre till ny lag. Övergångsbestämmelser som inte är av den karaktärenupphör däremot atl gälla, om inte annal sägs. Beträffande sädana bestämmelserkan anmärkas följande. Bestämmelseni punkt 3 sjätte stycket övergångsbestämmelserna lill lagen (1975:244) om ändring i konkurslagen saknar numera aktualitet (jfr förordningen 1975:940 om lillämpning av 198 8 konkurslagen). righet lill bestämmelsen ipunkl 3 i övergångsbestämmelserna till lagen Prop. 1986/87:90 (1979:340) omändring i konkurslagen om frislberäkning i vissa fall bör föras in iövergångsbestämmelserna lill den nya lagen. Iövergångsbestämmelserna lill lagen (1981:825) om ändring i konkurslagen finnsen bestämmelse om atl en sädan skiljedom som avses i 12 8 lagen (1981:775) ominförande av ulsökningsbalken under vissa förutsättningar skall godtas som stödför behörighet atl söka gäldenären i konkurs. Del är här fräga om andra s.k.legala skiljedomar än sädana som med slöd av bestämmelse i lag har meddelatsenligt lagen (1929:145) om skiljemän. Verkställighet av sådana skiljedomar haransetts inte böra regleras i ulsökningsbalken eftersom de fåtaligabestämmelser som föreskriver en sädan skiljedom torde komma attmönstras ut (prop. 1980/81:84 s. 128). 1 enlighet härmed har frågan ombehörighet all söka gäldenären i konkurs med slöd av en sädan skiljedom ansettsböra regleras i en övergångsbestämmelse lill nämnda konkurslagsändring. 1överensstämmelse med den reglering som gäller enligt 11 8 KL innehåller mittförslag till ny konkurslag inte nägon bestämmelse om att sädana skiljedomarskall godtas som slöd för behörighet att söka gäldenären i konkurs (jfr 2 kap.6 8 andra slyckel). Saken bör i stället regleras genom en övergångsbestämmelselill den nya konkurslagen. Beträffandede övergångsbestämmelser som i övrigt behövs fär jag hänvisa tillspecialmoliveringen. 2.15 Följdändringar i andra lagar Förslagettill ny konkurslag medför behov av följdändringar i ell stort antal lagar ochandra författningar. Konkurslagskommitlén föreslår alt inte bara konkurslagennärstående lagar ulan jämväl lagstiftningen i övrigl bringas i överensstämmelsemed den nya konkurslagen. Enligt kommittén bör dock ändringar inle vidtas iförfattningar i de fall som ändringen måste anses vara mer eller mindre onödig.Sålunda föreslår kommittén inle några ändringar i äldre giflermälsbalken, lagen(1898:64 s. 10) om boskillnad, lagen (1981:775) om införande avulsökningsbalken eller i lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet avnordiska domar på privaträttens område. I denna senare lag åsyftas nämligen medkonkursdomare inte svenska förhållanden. Deav konkurslagskommitlén angivna riktlinjerna för följdändringar har lämnatsutan erinran av remissinstanserna. Vid utarbetandet av mina förslag tillföljdändringar har också kommitténs förslag följts i allt väsentligt. Kommitténhar lagt fram förslag lill ändringar i bl.a. lagen (1970:741) om statliglönegaranti vid konkurs. (A 1982:04) har i elldelbetänkande (SOU 1986:9) Ny lönegaranlilag lagt fram förslag lill en ny sådanlag. Betänkandet har remissbehandlats och förslaget övervägs iarbetsmarknadsdepartementet. Efler samråd med chefen förarbetsmarknadsdepartementet avstår jag från all nu lägga fram några ändringsförslagmed anledning av den nya konkurslagen. Kommitténhar vidare lagt fram förslag till ändring i lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden. Regeringen har över- 179 lämnaten lagrådsremiss med förslag lill ändringar i RB.