prop · GA03160 · 1986-12-31 00:00:00 — Sekretess gäller inle i något fall beslut av justitieombudsman varigenom ärende avgörs. Sekretess gäller hos ombudsmän och justitiekanslerni deras tillsyn över offentlig verksamhet och hos justiliekanslern i hansverksamhet för alt bevaka statens rätt eller tillhandagå regeringen med rådoch utredningar i juridiska angelägenheter endast i den mån det följer avandra, iredje eller fjärde stycket. Sekretess gäller inte i något fall beslutav justitieombudsman varigenom ärende avgörs. eller justiliekanslern i verksamhet, som anges i förstastycket, från myndighet uppgift som är sekretessbelagd där, gäller sekretessenockså hos ombudsmannen eller justitiekanslern. Förekommer uppgiften i sådanhandling som har upprättats med anledning av verksamheten, gäller sekretess hosombudsmannen eller justitiekanslern dock endast i den mån det kan antas attallmänt eller enskilt intresse lider avsevärd skada eller betydande men omuppgiften röjs. eller justitiekanslern i verksamhet, som anges i första styckel,uppgift från enskild, gäller sekretess enligt 2 kap. i den mån det kan antasatt riket lider betydande men om uppgiften röjs. Erhåller justitieombudsman eller justiliekanslern iverksamhet, som anges i första stycket, uppgift från enskild, gäller sekretess enligt 2 kap. i den mån det kan antas altriket lider betydande men om uppgiften röjs, 2. sekretess lill skydd för enskilds personligaförhållanden i den mån uppgiften skulle ha varit sekretessbelagd hos myndighelsom ärendet får anses avse och del kan antas att den som uppgiften rör ellernågon honom närslående lider betydande men om uppgiften röjs. Har justitieombudsman eller justitiekanslern beslutatinleda förundersökning, tillämpas 5 kap. 1 § och 9 kap. 17 och 18 §§ i verksamhetsom anges i första stycket och som utövas av honom i egenskap av åklagare. Denna lagträder i kraft . Lagen omtryckt 1985:1059. Lag om ändring i lagen (1986:644) om disciplinförseelserav krigsmän, m. m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1986:644) omdisciplinförseelser av krigsmän, m. m. dels au 9 och 55 §§ skall ha följande lydelse, dels atl det i lagen skall införas en ny paragraf 31 a §,av följande lydelse. Disciplinpåföljd får inte åläggas någon, om han inte från förseelsen har undertätials enligt 25 § om vad som anförs mot honomeller fått motsvarande underrättelse från ombudsman eller justitiekanslern. Disciplinpåföljd får inte åläggas nägon, om han inle från förseelsen har undertättats enligt 25 § om vad som anförs mot honomeller fått anmaning enligt 21 § tredje stycket lagen (1986:765) med instruktionför ombudsmän eller motsvarande bestämmelse ifråga owjustifiekanslern. Bestämmelser om rätt för ombudsmän och för justitiekanslernatt göra anmälan i ärenden om disciplinansvar och om handläggning av sådanaärenden finns i 6 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmänoch 16 § lagen (1975:1339) om justitiekanslerns tillsyn. Om rättför ombudsmän och justitiekanslern att söka ändring i beslut omdisciplinansvar är föreskrivet i lagen (1975:1057) med instruktion förjustitieombudsmännen och i lagen (1975: 1339) om justitiekanslerns tillsyn.Talan skall väckas från det beslutet har meddelats. Med anledning av talan som anges i första stycket fårdock disciplinpåföljd åläggas eller skärpas endast om det är påkallat från allmänsynpunkt. Bestämmelserom rätt för ombudsmän och för justitiekanslern att söka ändring ibeslut om disciplinansvar/(n«i i 7 J lagen (1986:765) med instruktion för riksdagensombudsmän och i 7 § lagen (1975:1339) om justitiekanslerns tillsyn. Talan skallväckas från det beslutet har meddelats. Denna lagträder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , R. Carisson, , , , ,, Lönnqvist Proposition om ombudsmäns och justitiekanslernsställning som åklagare, m. m. Isamband med tillkomsten av regeringsform (RF, omtryckt 1985:866)infördes också nya bestämmelser om ombudsmän () och justitiekanslern(). År1983 tillsatte en parlamentarisk kommitté med uppgift att se över JO-ämbetet.Kommittén, som antog namnet JO-utredning, avgav är 1985 belänkandet (SOU1985:26) . Pågrundval av betänkandet och de remissyttranden som inhämtats över det (sesammanställning i KU 1986/87:2 bilaga 1) fattade beslut om enreformering av (KU 1986/87:2, rskr. 3, SFS 1986:764, 765). Riksdagengav därvid regeringen till känna vad anfört. Genomdelta tillkännagivande har hos regeringen begärt förslag som gäller JO:soch JK:s ställning som åklagare och deras roll i det disciplinäraansvarssystemet. har tillstyrkt att förslagi dessa delar i alll väsentligt skall läggas till grund för kommande förslag. Jagavser nu att ta upp de frågor som begäran avser samt ytterligare tvåfrågor som rör JO och JK. Denena av sistnämnda båda frägor avser en framställning från justitieombudsmannenTor Sverne om en utvidgning av sekretessen hos JO. Framställningen bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 1. Efterremiss har yttranden över framställningen avgetts av JK, kammarrätten iSundsvall, , , , ,, , , ,samt Tidningarnas Telegrambyrå. En sammanställning överremissyttrandena har upprättats inom och finnstillgänglig i ärendet (dnr 1320-85). Denandra frågan gäller en utvidgning av JK:s tillsynsområde till att omfatta också tjänstemän och uppdragstagare i de statliga affärsverken när de för verkens räkning fullgör uppdrag i verkens bolag. Denna fråga har 15 anmälts i prop. 1986/87:99om ledning av den statliga förvaltningen. 1986/87:160 aviseras atllagförslag i ämnet skall tas upp i samband med övriga här aktuella frågor. Fråganhar varit föremål för förslag i verksledningskommitténs belänkande (SOU1985:41) Affärsverken och deras företag. Del betänkan-del har remissbehandlats.En förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av deras yttrandenhar publicerats av (Ds C 1986:7). Jaghar i detta ärende samrålt med cheferna för försvars-, social-, jordbruks- ochcivildepartementen i de frågor som rör resp. departement. Slutligenvill jag nämna att jag förutsätter atl själv tar upp frågan omeventuella konsekvensändringar i fråga om andra författningar om ochdess myndigheter. Regeringenbeslutade atl inhämta lagrådels yUrande över förslag lill lagom ändring i lagen (1986:765) med instrukfion för ombudsmän m. fl.lagar. De lill lagrådet överlämnade förslagen överensstämmer, frånsett vissaredaktionella ändringar, med de lagförslag som jag avser att lägga fram nu.Lagrådet har i sitt yttrande, som bör fogas till protokollet som bdaga 2, lämnatde remitterade förslagen ulan erinran. Riksdagensbeslut om en reformering av innebär huvudsakligen organisatoriskaförändringar av nuvarande ordning. En chefsombudsman ges en mera markantchefsroll. Han biträds av tre justitieombudsmän. Däremot har inga ändringarskett i de grundläggande frågorna om JO:s ställning som ett extraordinärtorgan, om formerna för hans kontroll av den offentliga verksamheten och omomfattningen av hans tillsynsområde. Reformeringen tog sig uttryck i vissaändringar i riksdagsordningen (SFS 1986:764) och en ny lag (1986:765) medinstruktion för ombudsmän (). Sambandmed det nu berörda riksdagsbeslutet har etl tidigare beslut av attbegära en översyn av tjänsleansvaret (JuU 1985/86:34, rskr. En sådanöversyn pågår inom med sikte pä all ettförslag skall kunna sändas ut på remiss senare . Somnämnts i inledningen har med beslutet om reformeringen av JO-ämbetetbegärt förslag från regeringen i fråga om JO:s och JK:s ställning som åklagareoch deras roll i det disciplinära ansvarssystemet. I det betänkande från konsfitutionsutskottelsom därvid har godkänt finns uttalanden om vilka ändringar avbestämmelserna om JO och JK som bör göras. I alll väsentligt förordas sammaändringar som har föreslagit och som remissinstanserna i stortsett har godtagit. Jaglägger i del följande fram de förslag som sålunda har begärt. Förslagen överensstämmer med något undantag med utskottets uttalanden. Jag redovisar inte förslag, remissyttrandena 16 ellerutskottets uppfattning annat än om det finns anledning lill detla, som däravvikelser har gjorts från tidigare ställningstaganden. I stället hänvisas tillutskottets betänkande. 3 JO:s och JK:s ställning som åklagare Förslag: JO och JK skall i sin brottsutredande verksamhetomfattas av samma lagregler som gäller för åklagare i allmänhet. Till följdhärav skall nuvarande bestämmelser om JO:s och JK:s rätt alt förelägga vile närde begär upplysningar och yttranden inle gälla när de begär upplysningar ochyttranden under förundersökning. JOtilläggs uttryckligen befogenhet att uppdra åt någon annan att leda enförundersökning som han har beslutat om. Vidare skall den nuvarande möjlighetenslopas all JO låter någon annan besluta om alt fullfölja talan till annan högrerätt än högsta domstolen. Skälen för förslaget: Enligt 6 § andra stycket JO-instruktionenhar JO rätt att som särskild åklagare väcka ålal mot en person som står underhans tillsyn och som genom brolt har åsidosatt något åliggande i sinbefattning. Av samma lagrum framgår alt reglerna i omåtalsplikt och åialsunderlålelse gäller när JO prövar fräga om åtal.Motsvarande bestämmelser beträffande JK finns i 5 § lagen (1975:1339) om justitiekanslernstillsyn (JK-lagen, ändrad senast 1986:422). Enligt vadriksdagen har uttalat skall JO och JK också i forlsäUningen kunna utöva åklagarfunktioner.En utgångspunkt är vidare atl de, på samma sätl som enligt den nuvarandeordningen, skall ha fria händer atl välja vilka ärenden som skall tas upp lillutredning. Men efter del atl de har beslutat all la upp ell ärende tillutredning bör de vara bundna av reglerna om förundersökning och åtal. Delfinns, främst med hänsyn till de enskilda som berörs, ett befogat intresse avatt låta samma regler gälla för en brottsutredning, oavsett om det är allmänåklagare eller JO resp. JK som utreder saken. JO och JK bör därför i sin brottsutredandeverksamhet omfattas av samma lagregler som gäller för åklagare i allmänhet. Detföreslås följaktligen alt i stället för den nuvarande hänvisningen till enbartreglerna i 20 kap. 6 och 7 S§ om åtalsplikt och åtalsunderiätelsedel i 6 § JO-instruktionen resp. 5 § JK-lagen skall hänvisas till vad som ilag är föreskrivet rörande förundersökning, åtal och åtalsunderiätelse samt omallmän åklagares befogenheter i övrigt. Det får anses vara av betydelse all enhänvisning uttryckligen görs också fill reglerna om förundersökning, eftersomdessa bestämmelser är avsedda alt trygga både den enskildes intresse av enallsidig och objektiv utredning och det allmännas intresse av aU brolt beivraseffektivt. Som har anfört får det förutsättas alt eU beslut avJO eller JK all inleda förundersökning klart kommer till uttryck i skriftligform. Denföreslagna bestämmelsen är självfallet inte avsedd all hindra JO och JK från atlanlita polisen och de allmänna åklagarna i sin brotlsbeivrande 2 1986/87. Efter beslutet om förundersökning kan JO resp.JK således Prop. 1986/87:160 besluta all anlita allmän åklagare för genomförandetav förundersökningen. Om beslutet inte innebär atl ärendet i dess helhetöverlåts till allmän åklagare skall, sedan förundersökningen slutförts, ärendetåterställas till JO eller JK, som har atl ta ställning i åtalsfrågan. De skalldärvid iaktta samma regler om åtalsplikt och åialsunderlålelse som de allmännaåklagarna. En särskild fråga som rör förundersökning hos JO är hurman skall lösa konkurrenssituationen när såväl JO som allmän åklagare har tagitupp ett ärende. Del bör givetvis inte förekomma alt förundersökning rörandesamma gärning äger rum hos flera åklagare. I de få fall som kan bliaktuella bör saken kunna lösas i samförstånd mellan JO och berörd allmänåklagare. Man kan vidare utgå från atl riksåklagaren kommer att meddelaåklagarna allmänna råd eller rekommendationer på den här punkten, om det visarsig finnas ett behov av det. Eftersom JO och JK, enligt det förevarande förslaget, isin brottsutredande verksamhet skall omfattas av samma lagregler som åklagarei allmänhet bör den nuvarande bestämmelsen om deras rätt all, när de ienlighet med 12 kap. 6 § andra stycket RF begär upplysningar och yttrande,förelägga vile inte gälla, om de begär upplysningar eller yttrande underförundersökning. Deras möjligheter alt inhämta uppgifter från en fiänstemänbör ju inte skilja sig från de regler som gäller för andra åklagare. har föreslagit alt en begränsning avmöjligheten att förelägga vite skall gälla endast för upplysningar vid förhörunder förundersökningen. Detta förslag kommenteras inle i utskoltsbetänkandel.Med tanke på att JO och JK kan begära upplysningar även på annal sätl än vidförhör, t. ex. genom att inhämta upplysningar skriftligen, anser jag det mestföljdriktigt att en sådan begränsning fär gälla generellt för upplysningar ochyttranden under förundersökning. Bestämmelserna i 21 § andra stycket JO-instruktionenresp. 10 § andra stycket JK-lagen om rätt för JO resp. JK atl förelägga vitebör alltså kompletteras med en föreskrift om atl dessa bestämmelser inte gällernär JO eller JK begär upplysningar under förundersökning. Rätten atl föreläggavite tas enligt detta förslag inle bort för andra utredningar. Enligt 22 § första stycket JO-instruktionen kan JO uppdraål någon annan alt väcka och utföra åtal som han har beslutat. JO bör också gesrätt alt uppdra åt t. ex. någon av sina medarbetare atl leda sådan förundersökningsom han har beslutat. Beträffande allmän åklagare följer av 12 kap. 6 § andra styckelRF en skyldighet att biträda JO i nu avsett hänseende. Beträffande JK gällerredan en sädan delegationsmöjlighet (14 § andra stycket förordningen 1975:1345med instruktion för justitiekanslern, , 14 § ändrad senast1985:1063). En annan delegeringsfråga som bör tas upp rör bestämmelseni 22 § andra stycket JO-instruktionen om alt JO har rätt att låta annan fatta beslut om alt fullfölja talan till högre rätt, dock inte i fråga om talan till högsta domstolen. Även frågan om fullföljd till hovrätt får anses vara så viktig att det bör ankomma på JO personligen att besluta härom. Den föreliggande delegalionsmöjligheten i ovannämnda lagrum bör därför inskränkas i enlig- IJ En motsvarandeändring bör göras i JK-instruktionen. Jag avser därför att senare återkomma tillregeringen rned förslag i denna del. Jag vill i dettasammanhang också anmäla att jag inle nu tar upp utskottets önskemål om ettförtydligande av 6 § JO-inslruktionen så att det klargörs att det undantag frånJO:s kompetens, som finns i 6 § JO-instruktionen i fråga om tryckfrihetsbrotlsom någon under JO:s tillsyn har begått i tjänsten, även skall avseyttrandefrihetsbrott enligi andra lagar, såsom radioansvarighetslagen(1966:756). Den frågan bör behandlas i samband med den fortsatta beredning avfrågan om etl utbyggt grundlagsskydd för fler medier än del tryckta ordet somjag har aviserat tidigare denna dag i ärendet om en proposition om ändringar itryckfrihetsförordningen m. m. 4 Sekretessen hos JO och JK 4.1 Sekretesskyddet hos JO och JK vad gäller förundersökningari brottmål Förslag: Denbegränsade sekretess som gäller hos JO och JK skall utvidgas så atluppgifter i förundersökningar som bedrivs av JO eller JK får sammasekretesskydd som uppgifter i andra förundersökningar. Skälenför förslaget: Sekretessen hos JO och JK är enligt 11 kap. 4 § sekretesslagen(1980:100; omtryckt 1985:1059, ändrad senast 1986:1407) starkt begränsad.Bestämmelserna i paragrafen avser i huvudsak deras tillsyn över offentligverksamhet. Sekretessen hos JO är något mindre omfattande än hos JK, eftersom JO:sbeslut alltid skall vara offentliga. I övrigl likställs JO och JK isekretesshänseende. Erhåller JO eller JK uppgifter från en annan myndighet ochär uppgifterna sekreiessbelagda där, gäller sekretessen också hos JO resp. JK.Förekommer uppgifterna i en handling som har upprättats med anledning avtillsynsverksamheten gäller dock sekretessen hos JO eller JK endast i den måndet kan antas all elt allmänt eller enskilt intresse lider avsevärd skada ellerbetydande men om uppgifterna röjs. I detla fall gäller alltså sekretess endastom elt särskilt kvalificerat skaderekvisil är uppfyllt. Beträffandeuppgifter som JO eller JK erhåller från en enskild gäller sekretess endast tillskydd för sådana intressen som nämns i 2 kap. sekretesslagen (dvs. s. k.utrikes- och försvarssekretess) och endast i den mån det kan antas att riketlider betydande men om uppgiften röjs (se vidare avsnitt 4.2). Tilltillsynsverksamheten räknas i detla sammanhang bl. a. ålal (prop. 1979/80:2 s. 298), vilket torde innebära atl även förundersökningar inbegrips. Närdet gäller den brotlsbeivrande verksamhet som ankommer på allmän åklagare ochpolismyndighet finns det särskilda regler i sekretesslagen om s. k. förundersökningssekreless.Enligt 5 kap. 1 § sekretesslagen gäller sekretess för bl. a. uppgifter som hänför sig tillförundersökningar i brolt- Prop. 1986/87:160 mål eller till åklagares,polismyndighets eller tullmyndighets verksamhet i övrigt för att förebygga,uppdaga, utreda eller beivra brotl. Förutsättningen för alt sekretess skallgälla för en uppgift är att del kan antas att syftet med beslutade ellerförutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas omuppgifterna röjs. I 9 kap. 17 § sekretesslagen finns vissa bestämmelser somär meddelade av hänsyn till skyddet för enskilds förhållanden. Enligt dennaparagraf gäller sekretess på samma verksamhetsområde hos bl. a. åklagare ochpolis som enligt 5 kap. I § för uppgifter om en enskilds personliga ellerekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada ellermen om uppgifterna röjs. I 9 kap. 18 § finns bestämmelser om vissabegränsningar i sekretessen enligt föregående paragraf Bl.a. gäller sekretesseninte beslut i en åtalsfråga. Vidare upphör sekretessen ofta att gälla när åtalhar väckts. Sekretessen enligt 5 kap. 1 § och 9 kap. 17 och 18 §§ gäller fulltut hos JO och JK i deras verksamhet som åklagare bara i de fall som inte ingåri deras tillsynsverksamhet (SOU 1985:26 s. 200 f). Att sekretesskyddet är mer begränsat vad gäller JO och JKberor förstås på intresset av öppenhet och offentlig insyn i derastillsynsverksamhet (prop. 1979/80: 2 Del A s. 298). Detta intresse kvarstår medoförminskad styrka. Som har pekat pä framstår emellertidnuvarande ordning som inkonsekvent i de relativt få fall där JO eller JK harbeslutat inleda förundersökning. Som framgått gäller nämligen för närvarandeolika regler beroende pä om det är JO eller JK å ena sidan eller åklagare ellerpolis å andra sidan som gör utredningen. Det ter sig mindre följdriktigt, omdet för samma brottsutredning gäller skilda sekretessregler i olika skeden avutredningen, när JO eller JK uppdrar ål en allmän åklagare alt göra självaförundersökningen. Det kan också hävdas att samma sekretess bör gälla hos JOoch JK i deras roll som åklagare oavsett om det är någon offentlig funktionärunder deras tillsyn som är misstänkt eller om det är någon annan person. Därför förordas att de regler i sekretesslagen som gällerför förundersökning hos allmänna åklagare skall gälla också hos JO och JK. Motbakgrund av att tillsynsverksamheten bara i få fall får karaktären avbrottsutredning bör en sådan begränsad utvidgning av sekretessen kunna sketrots del starka motstående intresset av öppenhet i tillsynsverksamheten. Föralt det skall gä alt klart skilja dessa fall från tillsynsverksamheten i övrigtbör som utskottet har uttalat den utvidgning av sekretessen hos JO och JK somhär tagils upp endast omfatta förundersökningar i brottmål. De sekretessbestämmelsersom gäller för övrig verksamhet hos åklagare för att förebygga, utreda ochbeivra brott bör alltså inte gälla hos JO och JK. Som tidigare nämnts är det förutsattatt ett beslut av JO eller JK att inleda förundersökning skall dokumenteras.Härigenom klargörs i vilka fall förundersöknings-sekretessen skall gälla. 4.2Sekretesskyddet hos JO och JK för uppgifter lämnade av enskilda Förslag: Sekretessen hos JO och JK skall utvidgasbeträffande sådana uppgifter om enskilds personliga förhållanden som lämnastill JO eller JK av enskilda personer. För sådana uppgifter skall sekretessockså gälla, om det kan antas atl den enskilde eller någon honom närståendeskulle lida betydande men om uppgiften lämnas ul. En andra förutsättning skallvara att uppgifterna skulle ha varit hemliga hos den myndighet ärendet hos JOeller JK avser. Justitieombudsmannen framställning: JO skall fåmöjlighet att när synnerliga skäl föreligger sekretessbelägga uppgifter omenskilds hälsotillstånd eller personliga förhållanden i handlingar, som ingestill JO av enskilda personer. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnarförslaget utan erinran. En del av dem är dock kritiska till självautformningen av den föreslagna bestämmelsen och ifrågasätter bl. a. rekvisitetsynnerliga skäl. Några remissinstanser framhåller att förslaget också böromfatta verksamheten hos JK. Ett par av remissinstanserna avstyrker förslagetoch hänvisar till det stora insynsinlresset i den verksamhet som det här rörsig om. Skälen för förslaget: I avsnitt 4.1 har redogjorts för desärskilda bestämmelser i 11 kap. 4 § sekretesslagen som reglerar sekretessenhos JO och JK. Vad gäller uppgifter som lämnas från enskilda kan endastsekretess enligt 2 kap. sekretesslagen, dvs. utrikes- och försvarssekretess,komma i fråga. Som villkor för sekretess gäller dessutom atl del kan antas altriket lider betydande men om uppgiften röjs. Uppgifter av enskilda i l.ex.klagomål och därtill bifogade handlingar lill JO och JK blir således i de allraflesta fall offentliga, även om de skulle ha varit hemliga ifall de hadelämnats av en myndighet. Som anförs i förarbetena fill sekretesslagen bör JO och JKarbeta under stor öppenhet och de båda myndigheterna i princip likställas närdet gäller sekretess (prop. 1979/80:2 Del A s. 298). Del är alltså, vilketockså framhålls av några remissinstanser, av stor betydelse att både JO och JKär underkastade insyn från allmänheten och massmedia. Särskilt i fråga omanmälningar av enskilda måste offentligheisintresset tillmätas stor betydelse. Även om del således är myckel viktigt med insyn i JO:s ochJK:s tillsynsverksamhet, finns det dock fall där behovet av sekretess får ansesväga klart tyngre än intresset av offentlighet. Behovet av skydd för integri-letskänsligauppgifter i en anmälan från en enskild kan l.ex. i vissa fall vara så slort altdet bör ta över intresset av insyn. Detla gäller kanske främst pä hälso- ochsjukvårdsområdet och på del sociala området där uppgifter som rör enskilda kanvara särskilt känsliga. Del kan t. ex. hända att en patientjournal bifogas enanmälan eller att själva anmälan innehåller myckel ömtåliga uppgifter ompersonliga förhållanden. Om någon utomstående får fillgång till dessauppgifter, skulle det kunna medföra betydande men för den enskilde. 3 1986/87. Det finns en presumiion för sekretess beträffandeuppgifter om enskilds Prop. 1986/87:160 personliga förhållanden inom många avde verksamheter över vilka JO och JK har tillsyn, i. ex. hälso- och sjukvärdenoch . Om sådana uppgifter lämnas av den enskilde i en anmälan tillJO eller JK, får han emellertid som framgått räkna med alt de blir offentliga.En effekt av del svaga sekretesskyddet för de uppgifter som den enskilde lämnartill JO eller JK kan tänkas vara att den enskilde ibland drar sig för alt göraen anmälan. Visserligen gäller ett bättre sekretesskydd för uppgiftersom JO eller JK erhåller från en myndighel. Om den enskilde i sin anmälan intesjälv lämnar de känsliga uppgifterna utan hänvisar lill innehållet i l.ex. enpatientjournal som JO eller JK begär in från en myndighet, kansekretess-skyddet för uppgifterna i journalen upprätthållas. Sänder denenskilde själv in journalen till JO eller JK gäller sekretessen däremot inle.Denna ordning kan inte anses tillfredsställande. Skäl får följaktligen anses föreligga för en ändring isekretesslagen för att uppnå vidgade möjligheter till sekretess hos JO och JKför mycket känsliga uppgifter som lämnas av en enskild person.