prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — 1 övriga i 2 8 avsedda fall skallförvaltaren avge redovisningen sä snart som möjligt. Paragrafenmotsvaras närmast av 12 kap. 2 6 tredje styckel och 14 kap. 19 8 andra stycketKLförslagel saml lill viss del av 189 6 första och andra styckena och 190 8första styckel KL. Paragrafenhar fält sin slutliga utformning efter förslag av lagrådet. Iparagrafen anges när slutredovisningen skall avges. Huvudregelnär atl redovisningen skall avges efler del all förvaltarens uppdraghar avslutals. Vid utdelning gäller dock särskilda regler. Vid utdelning - bådevanlig utdelning och ordinär efterutdelning - skall redovisningen avgessamtidigt med att utdelningsförslaget läggs fram. Som framgår av nästföljandeparagraf skall tillsynsmyndigheten i bl. a. dessa fall alllid avge ettutlåtande över redovisningen. När detta uttalande har av-getts till rätten,skall denna enligt 11 kap. 6 8 första stycket kungöra att utdelningsförslagelhar lagts fram. Av 6 6 detta kapitel följer att upplysning om slutredovisningenskall tas in i samma kungörelse. för att framställainvändning mot utdelningen resp. väcka klandertalan mol redovisningen bestämmerrätten. De bestämda dagarna skall anges i kungörelsen (7 §). Tillsynsmyndighetenskall i de fall som avses i 2 6 2, 3, 5, 6 och 8 granska slutredovisningen samli de fall som avses i 2 6 2, 5 och 8 avge ullätande över densamma.Tillsynsmyndigheten skall skicka utlåtandet till rätten. Redovisningen ochutlåtandet skall hällas tillgängliga hos rätten och tillsynsmyndigheten fördem som vill ta del av handlingarna. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 12 kap. 3 8 andra stycket KLförslagel ochmotsvaras i viss män ocksä av 14 kap. 19 6 iredje stycket KLförslagel. Denöverensstämmer i huvudsak med 189 8 tredje styckel första och andra meningarnaKL. Bestämmelsernaom granskning av slutredovisningen tar sikte endast pä de fall då främstborgenärerna har elt intresse av redovisningen. De fall som avses är - när förvaltaren avgår förekonkursens slut (2 6 2), - när konkursen avskrivs pä grundav otillräckliga tillgångar (2 8 3), - vid utdelning och videfterutdelning enligt 11 kap. 20 8 (2 6 5), - vid efterutdelning enligt 11kap. 21 8 (2 6 6) och - när egendomen i boet återställstill gäldenären lill följd av all ackord har faslslällls (2 6 8). Enuttrycklig bestämmelse om att tillsynsmyndigheten skall granska slutredovisningen finns endast såvitt gäller ordinär konkurs i vissa fall (189 8 iredje stycket). Bestämmelsen är kopplad fill en skyldig- 366 hetatl avge utlåtande över granskningen. För övriga fall dä slutredovisning Prop. 1986/87:90 skall tillställas tillsynsmyndigheten torde emellertid avregelsystemet följa 13 kap. alt redovisningen ocksä skall granskas och altmyndigheten är skyldig atl på lämpligt säll ge fill känna eventuell kritik avredovisningen, lät vara atl något formligt utlåtande inle behöver avges. Imindre konkurs är nägon uttrycklig granskningsskyldighet inte föreskriven inägot fall och inte heller en skyldighet att avge ullätande över redovisningen.Även i mindre konkurs mäste emellertid anses gälla att tillsynsmyndighetenskall granska en slutredovisning som tillställts myndigheten och framföra deanmärkningar den kan ha. Iförsta meningen anges i vilka fall tillsynsmyndigheten är skyldig atl granskaslutredovisningen. Dessa fall överensstämmer med vad som gäller enligt KLeller som får anses gälla ulan att granskningsskyldighet ålagts uttryckligen. Detkan diskuteras om det när en konkurs avskrivs på grund av otillräckligatillgångar finns skäl att i alla situationer föreskriva en uttryckliggranskningsskyldighet. I den situationen att fillgängarna kanske läng tid efleredgängssammanträdet befinns otillräckliga, var antingen den ursprungligabedömningen atl tillgängarna räckte för atl beiala kostnaderna för ellutdelningsförfarande inte riktig eller ocksä har någonting inträffat undermellantiden. Av förvaltarens slutredovisning bör då framgå vad som harföranlett den aktuella utvecklingen. Att tillsynsmyndigheten granskarslutredovisningen kan dä vara av värde. Någotegentligt behov av en liknande granskning vid avskrivning i nära anslutningtill edgångssammanträdet föreligger däremot normalt inle, såvida inte medelöveriämnas lill borgenär med slöd av 10 kap. 4 8, Det sagda talar för atlskillnad bör göras mellan fall dä avskrivningen sker i nära anslutning tilledgångssammanträdet och övriga fall. Delär emellertid angeläget atl reglerna om förvaltarens slutredovisning blir såenkla som möjligt och att splittring av regelsystemet undviks. Jag föreslärdärför atl tillsynsmyndigheten generellt skall vara skyldig att granskaslutredovisningen vid avskrivning på grund av otillräckliga till-gängar. Myndighetenbör lägga större vikt vid granskningen av de redovisningar som avlämnas ikonkurser vari avskrivningsbeslutei fatlas först en fid efleredgängssammanträdet eller när medel överlämnats till borgenär enligt 10 kap. 48.1 andra fall kan granskningen vara mer översikthg. Beträffandefrågan i vilka fall tillsynsmyndigheten skall avge ett formligt utlåtande villjag framhålla följande. Den mest praktiska situationen när utlåtande behövs ärnär en konkurs avslutas med utdelning eller ordinär efterutdelning (2 8 5). Ienlighet med vad som gäller i ordinär konkurs föresläs alltså alltillsynsmyndigheten i bl.a. det fallet skall avge utlåtande över granskningen. Som framgår av 11 kap. 6 8skall rätten inte kungöra alt ett uldelnings förslag har upprättats förrän tillsynsmyndighetens utlåtande har kommit in lill rälien. Därför måste förvaltaren översända såväl utdelningsförslagel som slutredovisningen till tillsynsmyndigheten för att myndigheten skall ha en praktisk möjlighet all genomföra sin granskning och färdigställa elt ullålande Gfr 11 kap. 5 8). I enlighet med vadkommittén har föreslagit föreskrivs vidare atl utlåtan- Prop. 1986/87:90 deöver slulredovsningen skall avges även när förvaltaren avgår före 13 kap.konkursens slut (2 8 2) och när egendom återställs till gäldenären eflerfastställt ackord (2 6 8). Ocksä pä dessa punkter överensstämmer förslaget medvad som gäller i ordinär konkurs. Slutredovisningenoch utlåtandet skall hållas tillgängliga för granskning hos rätten ochtillsynsmyndigheten. Detta framgår av sista meningen i paragrafen. I fallsom avses 12 8 5 skall av den kungörelse som rätten utfärdar enligt II kap.6 8 framgå att slutredovisningen och utlåtandet är tillgängliga för granskning och var handlingarna finns. 1fall som avses 12 8 2 och 8 skall rätten, när tillsynsmyndigheten har lämnatsitt utlåtande, kungöra alt slutredovisningen och utlåtandet har avgetls samtvar handlingarna är tillgängliga för granskning. kungörelser som nämns i första och andra styckena skall del anges vad densom vill klandra redovisningen måste göra. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 12 kap. 4 8 KLförslagel. Del första styckelöverensstämmer i sak med 189 8 tredje slyckel iredje meningen KL, del andrastyckel i huvudsak med 189 8 tredje slyckel fjärde meningen KL samt det Iredjeslyckel i sak med 189 6 Qärde stycket KL. Paragrafenhar fält sin utformning i enlighet med vad lagrådei har förordat Gfr 11 kap. 68). Paragrafeninnehåller regler om i vilka fall information om avgiven slutredovisning skallske genom kungörelse och vad en sädan kungörelse skall innehålla. Vidutdelning och ordinär efterutdelning skall enligt/örra siyckei information omslutredovisningen lämnas i den kungörelse som enligt 11 kap. 6 6 utfärdas medanledning av ell framlagt uldelningsförslag. Detta slår i principiellöverensstämmelse med vad som gäller vid slututdelning . Att handlingarnaalllid skall hållas tillgängliga för granskning hos rätlen ochtillsynsmyndigheten framgår av 5 6. Rätten är emellertid oförhindrad all isamråd med förvaltaren och tillsynsmyndigheten bestämma alt handlingarnadessutom skall finnas tillgängliga någon annanslans, Kungörelse omutdelningsförslagel och slutredovisningen skall därför alltid innehålla uppgiftom bl.a. all handlingarna finns tillgängliga för granskning och var de finns. Närmareregler om kungörandet finns i 15 kap. 1 8. Av 15 kap. 2 8 2 följer allkungörelsen om utdelning och slutredovisning får ersättas av särskildaundertättelser fill borgenärerna, dock endast om bevakningsförfarande har ägtrum i konkursen. Omslutredovisning avges med anledning av atl förvaltare avgår i förlid (2 8 2) eller med anledning av all egendomen i boel återställs lill gäldenä ren fill följd av all ackord har kommit fill stånd (2 8 8), skall kungörelse om avlämnad slutredovisning ocksä utfärdas av rätten. Delta skall ske sä snart som tillsynsmyndigheten har lämnat sitt utlåtande över redovisningen lill 368 rätlen.Detta framgår a\ det andra siyckei. I 5 6 sägs att handlingarna alltid Prop. 1986/87:90 skall hällas tillgängliga för granskning hos rätten ochtillsynsmyndigheten. 13 kap. Rälien kan bestämma atl handlingarna dessutomskall finnas tillgängliga nägon annanslans. Uppgifterna om ätt slutredovisningenoch uttalandet har avgetls och var handlingarna finns skall framgå avkungörelsen. I fall där redovisningen avlämnas därför all förvaltarenavgår kan rätten alllid, om förutsättningarna i övrigl föreligger,ersätta kungörelsen med särskilda undertättelser till borgenärerna. Av del Iredje stycket följer atl det i kungörelser somavses i första och andra styckena alllid skall anges vad den som vill klandraslutredovisningen har alt iaktta. Närmare regler om av slutredovisningfinns i nästföljande paragraf Förvaltarens slutredovisning får klandras avtillsynsmyndigheten och gäldenären. Även en borgenär får klandraredovisningen, om hans rätt kan vara beroende av den. Talan om av slutredovisning väcks genom stämningvid den tingsrätt där konkursen är eller har varit anhängig. I fall som avses i 2 6 2, 5 och 8 skall talan väckassenast den dag som rätlen bestämmer och anger i kungörelsen. Denna dag skallbestämmas så all förflyter frän den lidpunkt dä kungörelsen kanantas bli införd i Post- och . I övriga fall skall talanväckas från den dag då kopian av redovisningen kom in tillrätten. Paragrafen överensstämmer i huvudsak med 12 kap. 6 6 och14 kap. 20 6 första och andra styckena KLförslagel samt 1918 KL. Reglerna i första och andra styckena står nästan helt iöverensstämmelse med gällande rält. Lagrådet har i anslutning till 17 kap. 2 6ifrågasatt om del är nödvändigt atl inskränka borgenärernas rätt all klandraredovisningen lill vissa särskilt angivna fall. Enligt lagrådet torde det varatillräckligt att som villkor för lalerällen uppställa kravet att borgenärensrätt kan vara beroende av slutredovisningen. Jag anser för min egen del attlagrådels påpekande är välmoliverat. Det första styckel har utformats ienlighet härmed. Reglerna i tredje slyckel, som anger frän vilken dag somklandertiden skall räknas, har i mitt förslag förenklats. Stycket har utformatsi enlighet med vad lagrådei har föreslagit Gfr 11 kap. 6 8). 1 de fall däfillsynsmyndighelen avger utlåtande över slutredovisningen skall tiden räknasfrån den dag som rälien bestämmer och anger i kungörelsen. Denna dag skallbestämmas så alt förflyter från den tidpunkt då kungörelsen kanantas bli införd i Post- och . Sker utbyte av kungörelsen moldirekta underrättelser lill borgenärerna, framgår del av 15 kap. 2 8 andrastycket att tiden i stället skall beräknas frän dagen efler den däundertättelserna sändes ul. I mindre konkurs beräknas klanderliden även i fall närkungörelse utfär das frän den dag dä redovisningen kom in till rätlen. 24 1986/87. sådan ordning passar inleihop med förslaget att kungörelsen om utdelning Prop. 1986/87:90 ochslutredovisning skall utfärdas först sedan tillsynsmyndighetens utlä- 13kap. lande har kommit in lill rätten. Detta förutsätts ske först en lid efterdel atl redovisningen kom in lill rätlen. 1alla övriga fall skall liden beräknas frän den dag då kopian av redovisningshandlingarnakom in lill rätlen. Delta står i principiell överensstämmelse med vad som gäller i mindre konkurs. I de fall dä redovisningen är av intresse främstför gäldenären beräknas klandertiden i ordinär konkurs från den dag däredovisningen tillställdes denne. Konkurslagskommitlén föreslår atl tiden idessa fall skall beräknas från den dag då redovisningshandlingarna komgäldenären och tillsynsmyndigheten tillhanda. harkritiserat detta förslag och hävdar atl det ofta kan vara svårt all nägäldenären i konkursens slutskede. Detta gäller särskilt om konkursgäldenärenär en juridisk person. Den framförda kritiken har, som framgått, lillgodosetlsi mitt förslag. Bådei KL och KLförslagel behandlas ytteriigare ell speciellt fall, nämligen däordinär konkurs avskrivs pä grund av otillräckliga tillgångar (186 8 KL).Klandertiden beräknas i dessa fall frän den dag då avskrivningsbeslutei vannlaga kraft. Om en mindre konkurs avskrivs pä grund av ofillräckliga tillgångarberäknas liden i stället från den dag dä avskrift av redovisningshandlingarnakom in till rälien (1916 första styckel jämfört med 190 6 andra och iredjestyckena). Av10 kap. framgår att avskrivning pä grund av otillräckliga tillgångar i delenhetliga konkursförfarandel alllid sker i enlighet med de regler som i daggäller för avskrivning av mindre konkurs. Även klandertiden bör då räknas frånden dag då kopian av slutredovisningen inkom till rätten och inte från den dagdå avskrivningsbeslutei vann laga kraft. avgörande skäl för detta är alldel inle finns någon absolut lid efler avskrivningsbeslutei inom vilkenredovisningen skall avlämnas. Detta kan tänkas ske efter det att beslutet omavskrivning vann laga kraft. Ihögsta domstolen för riksskatteverkel del allmännas talan i mäl som avsesi 7 6. Paragrafenär ny och saknar motsvarighet i såväl KLförslagel som KL. I16 kap. 8 6 andra stycket sägs atl del allmännas talan i konkursärenden i högsta domstolen förs av riksskatteverkel (RSV). mäl om av förvaltarens slutredovisning förs inte inom ramen för konkursärendet utan som elt hell fristående tvistemål. Eftersom tillsynsmyndigheten enligt 7 8 första stycket fär klandra förvaltarens slutredovisning uppkommer frågan vem som får föra talan vidare hos högsta domstolen. Utan särskild regle ring skulle denna talerätt med lillämpning av 20 8 pro- mulgafionslag tillkomma riksåklagaren 1983 s. 348). I principiell överensstämmelse med 16 kap. 8 8 andra styckel föreslås därför att RSV skall föra det allmännas talan också i mäl om av förvaltarens slutredovisning. 9 8 Prop. Enborgenär som har väckt klandertalan har rätt all av konkursboet fä 13 kap.ersättning för sina rättegångskostnader i den män de läcks av vad som genomrättegången har kommit boel lill godo. Paragrafenöverensstämmer med 12 kap. 7 8 Gfr 14 kap. 20 6 tredje stycket) KLförslageloch 192 6 KL. Eftersomvinnande part i elt tvistemål normall sett i första hand är berättigad lillersättning för sina rättegångskostnader av motparten torde bestämmelsenstillämpningsområde vara litet. Den kan dock länkas få betydelse i situationerexempelvis dä borgenär och förvaltare träffar föriikning och den har därförbehållits. Bestämmelserom kostnader i konkurs återfinns i KL pä flera olika 14 kap. ställen.Reglerna om förvaltares arvode i ordinär konkurs återfinns i 82-86 a 66.Särskilda regler om konkurskoslnadernas fördelning när i boel finns egendom medsärskild förmånsrätt finns i 81 8 KL. Beträffande de mindre konkursernahänvisas i 187 6 till reglerna om ordinär konkurs, vilken paragraf ocksäinnehåller en bestämmelse om arvodesiaxa i mindre konkurs. I 188 6 KL finns delregler som anger vem som slufiigen skall bära konkurskostnaderna när dessa intekan tas ut ur boet. Hur kostnaderna för tillsynsverksamheten skall bärasframgår av 42 8 fjärde stycket KL. Konkurslagskommitlénhar strävat efler all samla reglerna om konkurskostnader i slor konkurs i ettkapitel, 13 kap. KLförslagel. Genom hänvisningar i 14 kap. KLförslagel blirdessa regler i slor utsträckning gällande även i mindre konkurser. Vissaavvikande bestämmelser finns dock. KLförslagel har i huvudsak tillstyrkts ellerlämnats ulan erinran av remissinstanserna. Den av konkurslagskommitlénföreslagna utformningen av kapitlet om konkurskostnaderna har också i alltväsentligt lagts lill grund vid utformningen av motsvarande kapitel i mittförslag. Meddel enhetliga konkursförfarandet följer att bestämmelserna om konkurskostnaderblir tillämpliga i alla konkurser. Sammansmältningen av reglerna för slorkonkurs och mindre konkurs medför inle några nämnvärda komplikationer. I sak föreslär kommitténförändringar pä sammanlagt fyra olika punkter. Förbudet atl räkna arvode efter tid föresläs slopat. Rätlens handläggning av arvodesfrågor i ordinär konkurs förenklas och förvaltares möjlighet atl uppbära förskott pä arvodel vidgas. Kommittén föreslär slutligen en ut vidgning av tillämpningsområdet för arvodestaxan i mindre konkurs. Des sa förslag har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.8). manfattningsvis framgår där att kommitténs förslag enligt min mening bör genomföras, utom såvitt gäller ell utvidgat tillämpningsområde för arvo- desiaxan. Även i övrigl har i jämförelse med KLförslagel vissa smärre ändringar gjorts. Del är främst fråga om nödvändiga justeringar lill följd av alt bestämmelserna avses bli tillämpliga i alla konkurser. dessa ändringarhänvisas lill specialmoliveringarna i anslutning lill de Prop. 1986/87:90 enskilda paragraferna. Jagvill i detta sammanhang la upp frågan om hur samordningen av prövningen avförvaltarens arvodesanspråk och av utdelningsförslagel bör gå lill.Förvaltarens arvode påverkar utdelningen i konkursen eftersom detutdelningsbara beloppets storlek kan bestämmas först sedan förvaltarens arvodehar fastställts. 1 ordinära konkurser brukar förvaltarna inte läggafram förslaget till slulutdelning förrän arvodesfrågan slutligt har avgjorts.1 mindre konkurser är del däremot vanligt att förvaltarens arvode las upp lillprövning som utdelningsförslaget prövas. 1det enhetliga konkursförfarandet kommer prövningen av förvaltarensutdelningsförslag att tillgå pä samma sätt som i de mindre konkurserna.Rätten skall pröva utdelningsförslagel och fastställa utdelningen i konkursen.Rälien är därvid oförhindrad att göra ändringar i förslaget eller att återförvisadel lill förvaltaren, som i enlighet med rättens direktiv har att upprätta eltnytt uldelningsförslag. Denordning som tillämpas i ordinära konkurser medför den fördelen allförvaltaren när han upprättar utdelningsförslagel vet vilket arvodesbelopp hanär berättigad atl uppbära. Del utdelningsförslag som han upprättar kan intesenare påverkas av att arvodesbeloppets storlek ändras. Meddenna ordning kan inträffa att om det är aktuellt atl fastställa särskiltarvode för viss egendom och det är tvist om huruvida egendomen ifråga är belastad med särskild förmänsrätt, frågan om förmånsrätten kan kommaatl prövas dels i samband med arvodesprövningen, dels i ell senare mål omklander av utdelningsförslagel. Samma fråga kan alltså komma atl prövas i tväolika mäl. Denna situation, som kan synas vara någol udda men som då och däuppkommer, skulle gä alt komma till rätta med genom en föreskrift om attarvodesfrågan skall prövas medutdelningsförslagel pä säll som sker i mindre konkurser. Ensädan ordning är emellertid också förenad med vissa olägenheter. Omkonkursdomslolen meddelar beslut om förvaltarens arvode och omutdelning i konkursen kan den situationen uppstå att beslutet om utdelningvinner laga kraft medan arvodesfrägan förs upp till prövning i högre instans.Ändrar exempelvis hovrätten beslutet i arvodesfrågan mäste del inverka pä detdämera lagakraftvunna beslutet atl fastställa utdelning i konkursen. Denu redovisade problemen bör kunna lösas genom föreskrifter om atl delsfingsrättens beslut i arvodesfrägan vid utdelning alllid meddelas samtidigtsom tingsrätten beslutar att fastställa utdelningen i konkursen, dels rätlensbeslut all fastställa utdelning i konkursen får ändras av högre rätt oavsett omtalan har förts mot faslställelsebesluiet i den män ändringen föranleds av atlden högre rätten ändrar beslutet i arvodesfrägan. Bestämmelser om detta upp i en särskild paragraf Denna bör lämpligen placeras i nära anslutningtill reglerna om handläggningen av arvodesfrågan. Enannan nyhet har tagits upp pä förslag av lagrådei. Om en förvaltare utför arbete i samband med handläggningen vid rätten av en fråga om 372 utdelning är han i principberättigad lill ersättning för sitt arbeie av boel. 1986/87:90 Jagförordar, i likhet med lagrådet, all rätten i det läget skall kunna 14 kap.bestämma ell liiläggsarvode till förvaltaren utan att behöva höra tillsynsmyndigheteneller borgenärerna. Delnu ifrågavarande kapitlet innehåller inledningsvis allmänna bestämmelser omkonkurskostnader (1-3 68). Regler om principerna för att bestämma förvaltarensarvode och olika handläggningsregler följer därefter (4-11 68). 1 12 8behandlas förskott pä förvaltarens arvode och de båda nästföljande paragraferna(13 och 14 88) tar upp regler om förvaltarens ersättning för kostnader. Övrigakonkurskostnader behandlas i 15-17 88. Kapitlet avslutas med en paragraf (18 8)som rör fördelning av konkurskostnader pä olika slag av egendom. 1. arvodeoch kostnadsersättning lill förvaltare, 2. arvode och kostnadsersättninglill en sädan rådgivare eller förlikningsman som har utsetts enligt 7 kap. 78, 3. ersättning till etl sakkunnigtbiträde som förvaltare har anlitat med slöd av 7 kap. 118, 4. ersättning till staten förtillsynen över förvaltningen, 5. kostnad för kungörande avbeslut eller åtgärd rörande konkursen, 6. kostnad för de skriftligakallelser och underrättelser lill borgenärerna som utfärdas i konkursen, 7. ersättningenligt 6 kap. 14 8 lill gäldenären eller någon annan för inställelse. Somkonkurskostnad anses inte de kostnader för kungörelsen, kallelser ochunderrättelser som föranleds av efterbevakning. Förstaslyckel överensstämmer i huvudsak med 13 kap. 1 8 och 14 kap. 21 8 KLförslagel.Paragrafens andra stycke överensstämmer i huvudsak med 13 kap. 2 6 andrastyckel KLförslagel. Paragrafen saknar motsvarighet i KL. Iförsia slyckel uppräknasalla olika konkurskosinader. I mitt förslag är uppräkningen gemensam för alla konkurser. Arvode och kostnadsersätt ning till en rådgivare som har utsetts enligt 7 kap. 7 8 (punkten 2) kan förekomma inte bara i stora konkurser ulan i alla konkurser. Pä en punkt avviker uppräkningen också i sak frän KLförslagel. Enligt 3 kap. 5 6 andra och Iredje styckena är gäldenären och vissa andra personer berättigade att i viss utsträckning erhålla nödvändigt underhäll av boet. Detta underhåll anses formellt vara en konkurskostnad. Detta medför att underhålls beloppen kan komma atl ersättas av allmänna medel om boel inle räcker lill för alt beiala alla konkurskosinader. kritiserar detta och anser atl enskildas rätt fill ekonomiskt understöd av del allmänna bör regleras av sociallagsliflningen och inte av konkurslagen. Jag delar denna uppfattning. Underhäll enligt 3 kap. 5 6 andra och tredje styckena likställs därför i milt förslag inle med en konkurskostnad. Alltjämt gäller dock attgäldenären och andra, om boets medel förslär Prop. 1986/87:90 därtill, ärberättigade att i den utsträckning som följer av 3 kap. 5 8 erhålla 14 kap.underhäll av boet. Krav pä underhåll är att likställa med annan skuld som boelådrar sig (massaskuld). Underhåll kan alltså ulgä ur boel endast om boelförslår lill del. Förstapunkten upptar arvode och kostnadsersättning till förvaltare. Att förvaltarenär berättigad till särskild ersättning för kostnad som uppdraget har medförtöverensstämmer i sak med gällande ordning. Vad som rätteligen skall betraktassom arvode respektive omkostnad torde som regel inte välla några slörreproblem. Allmänna kontorskostnader ingår i arvodet. Till arvode bör ävenersättning för tidsspillan hänföras. Ersättningen för omkostnader skall utgöragotlgörelse för direkta utlägg eller motsvara de särskilda kostnader somförvaltaren har inom ramen för uppdraget. Ett exempel härpå är utlägg förnödvändiga resor.