prop · GA0391 · 1986-12-31 00:00:00 — Genom de undersökningar som genomförts idemokratiberedningens regi finns numera en god kunskap om inriktningen ochomfattningen av bidragsgivningen till partierna. Jaghar således för avsikt att ta initiativ till att även belysa olika alternativamodeller för det kommunala partistödet. Vidarebör olika frågor som rör samordningen av reglerna för det statliga och delkommunala partistödet prövas. Stödet till de polifiska ungdomsorganisationernafyller en viktig demokraliuppgift. Det bör belysas om detta stöd bör få ettklarare lagstöd än . Även formerna för stödet fill de politiskakvinnoorganisationerna bör omfattas av en sådan översyn. Däremotanser jag inte att partistödet skall utsträckas till det kyrkokommunalaområdet med dess skiftande och ofta lokalt betingade grupperingar. Del bör isammanhanget erinras om att de kyrkliga kommunema utgörs av 2 565 församlingaroch ett stort antal pastoral och andra samfälligheler. Översynsarbetet börsåledes inte omfatta frågan om ett kyrkokommunall Resultatet av det av mighär förordade fördjupade översynsarbetet bör ligga fill grund för fortsattaöverväganden om den kommunala bidragsgivningen till slöd för partierna i derasbetydelsefulla kommunaldemokratiska uppgifter. Ekonomiskersättning till de förtroendevalda Min bedömning:Kommunerna och landstingen bör i ökad utsträckning utnyttja möjlighetema atlge ersättning för förlorad arbetsförQänst. De nuvarande reglerna ikommunallagen om ersättning till de förtroendevalda bör inte ändras . Demokratiberedningensförslag: Överensstämmer med min bedömning. Demokratiberedningenhar haft fill uppgift att följa tillämpningen av den nuvarande lagstiftningenpå området. Beredningen redovisar i sitt huvudbetänkande att den mot bakgmndav de förbättringar som genomförts inte funnit nägon anledning att föreslåytterligare lagändringar. Beredningen anser att kommunerna och landsfingen harstora möjligheter att med nuvarande lagstiftning som grund skapa nödvändiga fömtsättningarför att underiätta de förtroendevaldas arbete (betänkandet s. 107). Skälenför min bedömning: Jag har i det föregående redovisat den utveckling som skettnär det gäller kommunernas och landsfingens rätt att ge de förtroendevaldaekonomisk ersättning när de fullgör kommunala uppdrag. Jag avser inte atl nulägga fram förslag till ändringar av gällande regler. undersökning som kommunförbundet genomfört framgår att 102kommuner fattat beslut om ersättning för förlorad arbetsförtjänst för deförtroendevalda. betalade 86 av dessa ut sådanersättning. Antaletkommuner som beslutat om ersättning för kostnader för barntillsyn ökade frän130 fill 1986. Antalet kommuner som betalade ut ersättningarökade dock endast från 63 till 65 första halvåret 1986.Antalet kommuner som beslutat om ersättning på gmnd av handikapp ökade frän 110år 1983 till 1986, medan antalet kommuner som faktiskt betalade ul sådanersättning minskade från sex till tre . Dekommuner som beslutat om ersättning för lolkhjälp för handikappade medförtroendeuppdrag är nägot fler än . Det är en ökning frän 73till 76 kommuner. Däremot har antalet kommuner med utbetald ersättning minskatfrän fyra fill noll. Jagdelar demokrafiberedningens mening att kommunerna och landsfingen med dennuvarande lagstiftningen som gmnd har stora möjligheter att skapa de nödvändigaförutsättningar som behövs för att underlätta de förtroendevaldas arbete. Däremotanser jag att man på nivå inte i tillräcklig mån utnytQat denuvarande möjlighetema. Jag menar också att de politiska partierna i ökad gradbör uppmärksamma dessa frågor som ett led i an- strängningarna att breddarekryteringen till de kömmunalpolitiska uppdragen. Den nuvarande ordningennär det gäller ersättning för förlorad arbetsförQänst innebär atl det ärkommunerna och landstingen själva som får besluta om ersättning skall införasoch i sä fall också vilken form den skall ha. Del framgår av förarbetena tillden nuvarande lagen (prop. 1982/83:97 s. 24-28). En uttalad avsikt med reformenvar att rekryteringsmöjligheterna skulle förbättras. Jag angav i proposifionenatt jag avsåg att noga följa utvecklingen pä området (prop. s. 25). Jag är inle beredd att nuompröva den nuvarande frivilliglinjen när del gäller ersättning för förioradarbetsförtjänst. Jag utgär dock från atl merparten av kommunerna ochlandstingen kommer att fatta beslul om all ersättning förföriorad arbetsförtjänst skall införas. Jag avser att pröva frågan på nyttsenast i samband med att ett förslag fill en ny kommunallag övervägs inom mittdepartement. 4.4 Valsystemet i kommunfullmäktigvalen i kommuner som ärindelade i valkretsar Min bedömning: Denuvarande reglerna i vallagen för fördelningen av mandat i valkretsindeladekommuner bör inte ändras . Demokratiberedningensförslag: Överensstämmer med min bedömning. Skälen för min bedömning:Bestämmelserna om en kommuns indelning i valkretsar för val avkommunfullmäktige finns i 2 kap. 9 6 vallagen (1972:620, ändrad senast 1977:187). En sådan indelning skall ske om det finns flera än 24000 röstberättigadeinvånare i kommunen eller om minst 41 fullmäktige skall utses. Indelning ivalkretsar fär också ske, om antalet röstberätfigade invånare i kommunen översfiger6000. Andra kommuner får indelas i valkretsar bara om det föreligger synnerligaskäl. Vidare gäller atl valkretsarna skall utformas pä sådant sätt att varjekrets kan beräknas utse minst 15 ledamöter i fullmäkfige. År1970 var 61 av 464 kommuner indelade i valkretsar. Motsvarande antal för åren1973, 1976, 1979, 1982 och 1985 var 62, 60, 69, 72 resp. 73. Bortsett från despärreffekter som smäpartispärrarna på 4 resp. och första divisorn på 1,4ger, leder del valsystem som används i val till riksdag och landsting iprincip fill fullständig proportionalilet inom valområdet. Varje parti fåralltså del antal mandat som så nära som möjligt är proportionellt mot partietssammanlagda röstetal i hela landet resp. lands-finget. Samma grad av proportionaliletuppnås inte alllid i valen av fullmäktige i kommuner som är indelade ivalkretsar. Detta beror på att valen förtättas i slutna kretsar och att maninte tillämpar någol uQämningsförfarande mellan valkretsarna. För de valkretsindeladekommunerna har vallagskommitté, i fråga om resultaten och1979 års val gjort en jämförande mandatfördelning med fillämpning av ettvalsystem med 9/10 fasta valkretsmandat ochåterstoden uQämningsmandat (SOU 1980:45). Resultatet fär enligt Prop.1986/87:91 beredningen anses visa att det nu fillämpade valsystemet med slutnavalkretsar från proportionaliletssynpunkt fungerar ganska väl. Avvikelser i mandatfördelningenförekom dock vid val i 51 av 60 kommuner och vid val i 63 av69 kommuner. Att man med det nu tillämpade valsystemet ändå kommer så nära en kommunproportionellfördelning av mandaten kan tillskrivas det förhällandet att antalet mandat ivalkretsarna är relativt stort. Vallagskommitténföreslog atl minimiantalet mandat per valkrets i kommunfullmäktigvalen skullehöjas från 15 till 20 för att få en bättre proportionalilet i varje valkretsoch i fullmäktige som helhet. proposition (prop. 1980/81:170) som lades fram pä grundval av betänkandetfanns emellertid inte något sådant förslag. Skälet härtill var atl det underfrågans beredning i hade visat sig att det inte gick attuppnå någon bredare enighet om förslaget (prop. s. 38). Riksdagenansåg emellertid att förnyade försök borde göras för att åstadkomma en lösningav frågan om bättre proportionalilet vid val av kommunfullmäktige i kommunersom är indelade i valkretsar (KU 1980/81:26 s. 28, rskr. Riksdagenuttalade atl regeringen borde ta upp frågan med sikte pä atl elt förslag skulleläggas fram för års val. Medanledning av det uppdrogs ål demokratiberedningen att överväga frågan om enförbättrad proporfionalitet vid val av kommunfullmäktige i kommuner som ärindelade i valkretsar. 1november 1983 anmälde beredningen att den inte funnit all olägenheterna mednuvarande valsystem kunde anses vara så stora alt eventuella ändringar behövdegenomföras års val. Beredningen har redovisat sina slutligaöverväganden i frågan . Utgångspunktenför beredningens överväganden har varit att pröva om ändringar i nuvarandevalsystem kan ge en mandatfördelning mellan partierna som bättre än förnärvarande överensstämmer med en proportionell fördelning. Beredningenhar därför undersökt konsekvenserna av att införa etl valsystem med fasta valkretsmandaloch uQämningsmandat även i kommunfullmäktigvalen eller också föreskriva ettökat minimiantal mandat per valkrets. Beredningenhar i sin utredning prövat ett kommunproportionelll valsystem (fastavalkretsmandat och uQämningsmandat) på gmndval av valresultaten i valen åren1976, 1979 och 1982. Mandatfördelningen har gjorts med tillämpning av ettvalsystem av samma typ som i landstingen, alltså med 9/10 av mandaten som fastavalkretsmandat och återstoden som uQämningsmandat (dock utan treprocentspärr).Vidare har detta system jämförts med en mandatfördelning som om kommunerna intevarit valkretsindelade. De sålunda genomförda undersökningarna visar enligt beredningenatl nuvarande valsystem fyller högt ställda krav pä proportionell fördelning avmandaten i förhällande till röstresultatet. Enövergång till ett valsystem med fasta valkretsmandal och uQämnings mandat i kommunerna skulle nämligen enligt beredningen endast medföra 58 vissa,smärre förbättringar vad gäller propörtionaliteten. Vidare måste Prop.1986/87:91 enligt beredningen beaklas alt det är mycket små avvikelser från enproportionell mandatfördelning som tillämpningen av det nuvarande valsystemetresulterat i vid 1976, 1979 och val. Med hänsyn härtill och med tankepä att erfarenheterna är begränsade finner beredningen atl tillräckliga skäl ännuinte föreligger att frångå den överenskommelse som träffades mellan de fyrastörsta riksdagspartierna och föreslå sä genomgripande förändringar attdet kommunala valsystemet som en övergång till ett syslem med fastavalkretsmandat och uQämningsmandat skulle innebära. Beredningenhar också prövat konsekvenserna av en höjning av antalet mandal per valkretstill 20 respektive 25. En sådan lösning har dock beredningen avvisat bl. a. medhänvisning till att slörre valkretsar är en nackdel ur demokratisynpunkt. Jaganser liksom beredningen att det gär all åstadkomma en tillfredsställande proportionaliletmed nuvarande kommunala valsystem. En eventuell förändring av detta system mästebygga på ytterligare erfarenheter. Jag är därför inle beredd att föreslåändrade regler för beräkningen av mandat i valkretsindelade kommuner eher atlförorda en höjning av minimiantalet mandat i valkretsarna. Jaghar i denna fråga samrått med chefen för jusfitiedepartementet. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättats förslagtill 1. lag om ändring i kommunallagen(1977: 179), 2. lokalnämndslag, 3. lag om ändring i lagen(1984:382) om försöksverksamhet med en friare nämndorganisation, 4. lag om ändring i socialQänstlagen(1980: 620). Lagförslaget4 har upprättats efter samråd med chefen för . 6.1 Förslaget till lag om ändring i kommunallagen(1977:179) 5 6 Kommuns och landstingskommuns beslutanderätt utövas av fullmäktige. Förvaltningoch verkställighet ankommer på styrelsen och övriga nämnder. Nämnderna berederäven ärenden som skall avgöras av fullmäktige. För en sådan uppgift kan fillsältasen särskild beredning bestående av en eller flera personer. Styrelsenoch övriga nämnder skall verka för att samråd sker med dem som utnyttjar derastjänster. Deförtroendevalda i styrelsen och övriga nämnder bör särskilt ägna sig åt frågor som rör verksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvalitet. Styrelsenoch övriga nämnder biträds av anställda i den omfattning som Prop. 1986/87:91 behövs. 1 kommuner och landsfingskommuner fär inrättas partssammansattaorgan med uppgift atl svara för viss beredning, förvaltning och verkställighetinom styrelsens eller andra nämnders verksamhetsområden. Bestämmelserna i tredje, Qärde och femte styckena är nya. Tredje stycket: Enligt tredje stycket bör styrelsen ochövriga nämnder sträva efter att samråd sker med dem som utnyttjar deras Qänster.Bestämmelsen tar som närmare framgår av den allmänna motiveringen främst siktepå den kategori nytQare som betecknas som brukare. Det ankommer på nämndema - ominte annat framgår av speciallagstiftningen - atl själva avgöra formerna församrådet med brukarna. Bestämmelsen har därför fått en allmän formulering. Elluteblivet samråd i etl visst ärende innebär därför inle att beslutet blirogiltigt. Som närmare redovisats i den allmänna motiveringen finnsen förfalt-ningsreglerad samrådsskyldighet inom skolområdet som inle påverkasav bestämmelsen i tredje stycket. Brukarnas inflytande förstärks genom den nya bestämmelseni 3 kap. 13 a 6, Den medger en nämnd att delegera sin beslutanderätt lill en Qänstemani kommunen eller landstingkommunen och därvid ställa upp som villkor all samrådsker med brukarna när beslutanderätten utövas. Fjärde stycket: Bestämmelsen innebär när det gällerinriktningen av de förtroendevaldas arbete i styrelsen och övriga nämnder atltyngdpunkten mera bör ligga på målstyrning än detaljstyrning. Deförtroendevalda är oförhindrade att ge arbetet en sådan inriktning.Lagregeln innebär således inte nägon ändring av det formella ansvaret förberedning, förvaltning och verkställighet. Inom del specialreglerade området mäste de förtroendevaldadärutöver självfallet beakta vad som föreskrivs i specialförfattningarna. Femte stycket: har kommunallagen inte innehållit nägonbestämmelse om de anställdas ställning i den kommunala organisationen. Såsomframgår av den allmänna motiveringen är avsikten med den nya bestämmelsen attframhålla de anställdas avgörande betydelse för den kommunala verksamheten.Däremot förändras inte härigenom den principiella ansvarsfördelningen mellande förtroendevalda och de anställda. Del formella ansvaret för beredning,förvaltning och verkställighet kommer all alltjämt åvila de förtroendevalda. 1 kap. 6 § / samband med att budgeten fastställs elleranslag annars beviljas får fullmäktige uppdra åt styrelsen eller någon annannämnd att genomföra en viss verksamhet inom ramen för de riktUnjer eller andragenerella beslut om verksamheten som fullmäktige harfaslsiälll. Fullmäktige får också uppdra åt styrelsen eller någonannan nämnd all i fullmäkiiges ställe fatta beslut i en viss grupp av ärenden,i den mån någol annat inle följer av lag eller annan författning. Ett sådantuppdrag får inle avse ärenden som är av principiell beskaffenhel eller annarsav större vikt. Första stycket: Bestämmelsen, som är ny, syftar till attge uttryckligt stöd för en ökad målstyrning i den kommunala verksamheten, 60 Med stödav bestämmelsen kan fullmäktige bevilja nämnderna ett ram- Prop. 1986/87:91anslag för en hel verksamhet eller för en hel nämnd. Med anslag avses såväl bmtlo-som neltoanslag. En nödvändig förutsättning för all fullmäktige skall kunnabevilja ramanslag är att fullmäktige har fastställt riktlinjer eller fattatandra generella beslul för verksamheten i fråga. Fullmäktige måste alltså hatagit ställning till verksamhetens omfattning, inriktning och kvalitet liksom fillkostnader och intäkter i stort. Riktlinjerna för hur anslagen fär användas kanbindas genom hänvisning till barnomsorgsplan, äldreomsorgsplan eller andra måldokument. Till andra stycket har förts den nuvarande delegeringsregelni I kap. 5 6 Qärde stycket. Vissa smärre språkliga justeringar har gjorts. 3 kap. 13 § tredje stycket Ändringen i denna paragraf ärendast av formell natur med anledning av all lokalnämndslagen ersätter lokalorganslagen.Samtidigt härmed har en mindre redaktionell ändring gjorts. 3 kap. 13 a 5 Om styrelsen eller någon annan nämnd uppdrarål en tjänsteman hos kommunen eller landstingskommunen att besluta på styrelsenseller nämndens vägnar, får styrelsen eller nämnden ställa upp villkor sominnebär att de som utnyttjar deras tjänster skall beredas tillfälle att framställaförslag eller atl yttra sig innan beslutanderällen utövas. Styrelsen eller nämnden får också föreskriva atlbeslutanderätten får utövas endast om företrädare för dem som ulnylijarstyrelsens eller nämndens tjänster har lillslyrkt del beslul som tjänstemannenavser atl falla. Paragrafen får ses mol bakgrund av den nya bestämmelsen iI kap, 5 6 Iredje slyckel om alt styrelsen och andra nämnder skall verka förall samråd sker med dem som utnyttjar deras Qänster (brukarna), 1 paragrafenregleras hur samråd kan ske i beslutsärenden som delegerats lill Qänsteman ikommunen eller landstingskommunen. Ett delegeringsuppdrag fär enligt dennabestämmelse förenas med olika villkor om samråd med bmkarna. Brukarkrelsen har inte avgränsats pä annal sätt än att denavses innefatta sådana personer som nylQar nämndens Qänster. Det har inleansetts möjligt att göra ytteriigare preciseringar med hänsyn till de skiftandeförhållanden som råder mellan olika kommunala verksamhetsgrenar. En allmänutgångspunkt är atl det gäller sädana personer som normalt nyttjar Qänsternakontinuerligt och . Detta förekommer främst inomverksamheter som barnstugor, skolor, fritidsgårdar, dagcenlraler förpensionärer, och sjukhem. Det är en viktig uppgift för den styrelseeller nämnd som vill utnytQa möjligheten att uppställa villkor om brukarmedverkanatt på sitt område ta ställning till hur brukarkrelsen skall avgränsas. Det ärviktigt atl detta kommer lill ullryck i delegeringsbeslulel. Paragrafen utgär också från bestämmelserna om delegering i3 kap. 12 8 andra stycket. Den bestämmelsen gäller den kommunallagsregleradenämndverksamheten men är i regel även tillämplig på de specialregleradenämnderna. Fullmäktigefår med stöd av 3 kap. 12 8 andra styckel ge styrelsen och Prop. 1986/87: 91 övriganämnder en möjlighet att delegera sin besiutanderält i en viss grupp avärenden. En sådan delegering kan ske bl.a. lill en Qänsteman hos kommunen ellerlandstingskommunen. Denna möjlighet utnyttjas också i stor utsträckning. Detframgår inle av bestämmelsen vilka ärendetyper som kan bli föremål för delegering,men av förarbetena både lill äldre lag och till kommunallagen saml avrättspraxis framgår alt delegeringen avses omfatta främst mfinmässiga ärenden. Somframgår av den allmänna motiveringen bör del vidgade brukarinflytande som harförordats där utvecklas i anslutning lill delegeringsinstiiutet, närmast i formav elt samrädsförfarande mellan den som utövar delege-ringsrätlen - delegaten -och brukarna. I och för sig torde det inle föreligga något hinder mol allförknippa etl delegeringsuppdrag med direktiv till delegaten om samråd innanbeslut fatlas. Del råder dock en viss osäkerhet om i vilken utsträckningvillkoren kan innebära atl brukare av kommunala Qänster kan medverka vidbeslutsfattandet. 1 förtydligande syfte föreskrivs därför atl en nämnd i sambandmed att beslutanderätt delegeras lill en Qänsteman fär uppställa villkor förbeslutanderättens utövning som innebär atl bmkarna kan medverka. Dennamedverkan kan formellt ske i tvä former. Enligtförsta styckel kan styrelsen eller annan nämnd föreskriva att den Qänsteman somfått i uppdrag att besluta i ett visst ärende eller viss ärendegmpp skallbereda bmkarna fillfälle att framställa förslag och yttra sig innan formellt beslulfattas. Delegaten har sedan full frihet att själv besluta inom ramen för delegeringsuppdraget. Enligtandra styckel kan delegeringsuppdraget förknippas med villkor atl denbeslutanderätt som delegerats till en Qänsteman endast fär utövas omföreträdare för bmkarna tillstyrkt det beslut som Qänstemännen avser att fatta.Det bör ankomma på den delegerande styrelsen eller nämnden att besluta om denärmare formerna för samrådet. Det får förutsättas att samrådet kan ske på etlsmidigt och obyråkratiskt sätt. Bestämmelseninnebär att beslutanderätten ligger kvar hos den delegerande styrelsen ellernämnden om enighet inte kan uppnås. Ett sätt att lösa detta kan vara att detärende varom oenighet råder i sådant fall hänskjuls fill den styrelse ellernämnd som delegerat beslutanderätten. Bestämmelsenmedger inte att den delegerande styrelsen eller nämnden kan föreskriva attdelegaten skall vara skyldig att följa brukarnas synpunkter. En sädan ordningskulle i realiteten innebära att beslutanderätten förs över till bmkarkretsen. Omen Qänsteman fattar ett beslut och därvid underlåter att fullgöra en föreskrivensamrädsskyldighet med bmkarna enligt första eller andra stycket, kan det finnasfömtsättningar att angripa beslutet med kommunalbesvär. 6.2 Förslaget till lokalnämndslag Dennya lagen gäller bara kommunema och inte landstingskommunerna (16). Lagen behandlar lokala nämnder (210 56), centrala nämnder (11 62 14 65) och särskilda organ(15-18 66). I 19 8 återfinns gemensamma be- Prop. 1986/87:91 stämmelser fördet fall att organisationsförändringar genomförs under pågående mandattid.Kommunens frihet alt organisera sina nämnder ökar genom lagen. Lokalnämndslagenersätter lokalorganslagen och frikommunlagens bestämmelser om lokala organutom vad avser institutionsstyrelser för skolor. I de fall där lokalorganslagenoch frikommunlagen åberopas hänvisas för en utförligare kommentar fill deförarbeten, som ligger till grund för lokalorganslagen (prop. 1978/79:181, prop.1979/80:54) och frikommunlagen (prop. 1983/84: 152, prop. 1985/86:70). 161 denna lag finns föreskrifter om lokala nämnder, centrala nämnder ochsärskilda organ i kommunerna. Avparagrafen framgår att lagen endast omfattar kommunerna och inte landsfingskommunerna.Ordet lokal nämnd ersätter den tidigare benämningen lokalt organ. De lokalanämnderna förekommer i huvudsak i tre olika former - institutionsstyrelse,distriktsnämnd och kommundelsnämnd. är en styrelse fören enskild anläggning t.ex. ett eller en idrottsanläggning. är en lokal nämnd knuten till en geografisk del av kommunen ochmed förvaltningsuppgifter inom etl enda fackområde. En kommundelsnämnd är en lokalnämnd knuten fill en del av kommunen och med förvaltningsuppgifter inom flerafackområden. Kommunerna är dock inte bundna av dessa benämningar. Med centralanämnder avses kommunstyrelsen och övriga nämnder, som har hela kommunen somverksamhetsområde. Särskilda organ kan inrättas under lokala nämnder. 2 5 Kommunfullmäktige fär i eneller flera delar av kommunen eller för en eller flera anläggningar inrättalokala nämnder i enlighet med denna lag. 3 5 En lokal nämnd fär skötaförvaltning och verkställighet som annars skall fullgöras av - sådananämnder som avses i 3 kap. 13 6 andra stycket kommunallagen (1977: 179), socialnämnden,miljö- och hälsoskyddsnämnden, , trafiknämnden eller skolstyrelsen. Kommunfullmäkfigefår dock inle inrätta institufionsstyrelser för sådana uppgifter somskolstyrelsen skall fullgöra. Dekommunallagsreglerade nämndemas ställning regleras i 3 kap. 13 6 andra stycket kommunallagen. Sådana nämnder filisätts enbart med stöd av denna lag. Kommunen avgör själv om de skall inrättas och bestämmer nämndemas uppgifter, organisation och verksamhetsformer. I princip kan samtliga uppgifter som sådana centrala nämnder kan ansvara för skiftas ut på alla former av lokala nämnder. Centralt kvarstående kommunövergri- 63 pande frågor kan dåombesörjas av kommunstyrelsen eller nägon annan Prop. 1986/87:91 centralnämnd. Detta gäller redan enligt I och 2 66 lokalorganslagen. Kommunstyrelsenär formellt också en kommunallagsreglerad nämnd med de basuppgifter som framgårav 3 kap. 1 6 kommunallagen. Dessa uppgifter kan fördelas pä andra nämnderendast där det särskilt anges i nämnda paragraf. Avde i 3 6 nämnda specialreglerade nämnderna är socialnämnden, miljö- ochhälsoskyddsnämnden, och skolstyrelsen ob-hgatoriska. Dettainnebär att kommunen måste inrätta dessa nämnder. är enspecialreglerad nämnd som inte obligatoriskt behöver vara en självständignämnd. Den är fakultativ. Om kommunen inte inrättar en särskild trafiknämnd färden uppdra åt någon annan nämnd att vara trafiknämnd. Har så inte skettfungerar kommunstyrelsen som trafik-nämnd. De specialreglerade nämndemasuppgifter, organisafion och verksamhetsformer framgår av respektive speciallagstiftning.