prop · GA036 · 1986-12-31 00:00:00 — 5 § första stycket d)BrB kan emellertid, om egendomen inte finns i behåll, hela värdel av egendomenförklaras förverkat hos hälaren. Har hälaren senare avyttrat egendomen, tordehans utbyte därav få anses uppgå till den ersättning han erhållil minskad medanskaffningskostnaden. Även om egendomen skulle finnas lillgänglig för attåterlämnas lill ägaren, kan ett sådant utbyte förklaras förverkat. Harhälaren hafl genom att exempelvis hyra ul egendomen, kan också dennavinning förklaras förverkad, förulsalt alt förfarandel i sig uppfyllerrekvisiten för sakhäleri. Huruvidaanspråk på skadestånd med anledning av brottet kan tänkas bli framställtgentemot gärningsmannen eller någon annan hos vilken förverkande kan ske blirenligt andra slycket alt pröva som etl led i den allmänna skälighetsbedömningsom alltid skall göras. Finns det anledning anta att skadeståndsskyldighet medanledning av brottet kommer att åläggas, bör förverkande inte ske med avseendepå del utbyte som svarar mot anspråket. I tveksamma fall bör i enlighet medallmänna principer den för den tilltalade förmånligaste bedömningen göras. 1den siluationen atl stöldgodset finns kvar hos exempelvis tjuven och deltaåterställs till målsäganden eller tas i förvar enligt stöldgodslagen, liggerdet i sakens natur att stöldgodsets värde normalt inte bör förklaras förverkathos tjuven. Yllerligareen ändring har gjorts i första styckets första mening, nämligen den atluttrycket "obilligl" bylts ut mol "oskäligt". All det ilagrummet föreskrivs atl utbyte av brott inte skall förklaras förverkat om detär uppenbart obilligt är etl uttryck för att förverkande enligt paragrafen ärfakultativt (prop. 1968:79 s. 60). Uttrycket "obilligl" förekommerockså i andra paragrafer i kapitlet liksom i olika specialstraffrättsligaförverkandebestämmelser. har i några lagstiftningsärendenkonstaterats att uttrycket "oskäligt" torde ha samma betydelse ochatl delta uttryck borde väljas såsom språkligt mera lättbegripligt (se t.ex.prop. 1983/84:36 s. 28 och 30; jfr även prop. 1983/84:137 och 1985/86:159). Idepartementspromemorian har i konsekvens härmed föreslagits att obilligt skallbytas ul mot oskäligt. Frågan om vilket uttryckssätt som bör användas hardärefter kommit upp i ärendel angående förelagsbot (prop. 1985/86:23).Lagrådet avvisade i det sammanhanget (s.95) tanken pä ett ändrat uttryckssätt.Jag godtog lagrådets ståndpunkt i det sammanhanget men förutskickade att jagavsåg att i nu förevarande ärende på nytt och mer utförligt aktualisera fråganom vilket språkbmk som borde begagnas. 1samband med riksdagsbehandlingen (prop. 1985/86:23) uppmärksammade ävenjustitieulskoltet den aktuella språkfrågan (JuU 1985/86:13 s. 18 f,jfrs. 23f).Utskottet anförde bl. - utan alt ta slutgiltig ställning i frågan - att dethär inte enbart gäller ett spörsmål om språklig lättbegriplighet utan attuppenbariigen olika synpunkter och argument måste vägas mot varandra och hänsyntas till skilda intressen. Underremissbehandlingen av departementspromemorian har RA häv- -'° dalatt orden har olika innebörd. Enligt honom torde uttrycket obilligt i Prop.1986/87:6 lagtolkningssammanhang avse fall där en strikt lagtolkning skulle geetl resultat som ter sig orättvist eller eljesi oacceptabelt på gmnder medvissa värderande inslag. Uttrycket oskäligt lorde däremot hänföra sig tillsituationer där man har att väga i första hand sakliga omständigheter motvarandra. Dettorde i äldre juridiskt språkbruk ha funnils en nyansskillnad mellan de bådaordens valörer av ungefäriigen denna innebörd. I rättsliga sammanhang harsålunda, under inflytande av romersk rättstradition, överväganden kringbegreppet billighet (lal. aequitas, eng. equity) spelat en inteobetydlig roll. torde emellertid orden i juridiskt språkbmk användassynonymt. Ordel "obillig" kan därför vara svårförståeligt förallmänheten; begripligheten störs dessutom av att ordet "billig" iallmänt språkbmk används i en helt annan betydelse, nämligen "till lågtpris". Med hänsyn till intresset av att man tar tillvara möjligheterna attförenkla författningsspråket när så lämpligen kan ske harjag därför ansett migböra föreslå att ordet "obilligt" på förekommande ställen i 36 kap.BrB byts ut mot "oskäligt". Nägon saklig ändring är inte avsedd meddet. Motsvarande justering bör somjag ser det fortlöpande göras i despecialstraffrättsliga bestämmelser som har reglerna i detta kapitel somförebild. Andrameningen av första stycket överensstämmer i sak med andra meningen iparagrafens nu gällande lydelse. Uttrycket föriag för brott, som inteanvänds i allmänl språkbruk i den betydelse som är avsedd i , haremellertid bytts ut mol uttrycket egendom som nägon har tagit emot somersättning för kostnader i samband med etl brott. Del bör dock anmärkas alt jaginte funnit anledning att i delta sammanhang föreslå någon motsvarande ändringi 23 kap. 2 § BrB där ordet förlag också förekommer i samma betydelse som iförevarande paragraf. 36kap.4, 7och 16§§ Idessa paragrafer har gjorts endast den ändringen att ordet "obilligt"bytts ul mot "oskäligt". Detnya andra slycket skall ses mot bakgmnd av den utvidgning av möjligheten attförklara utbyle av brott förverkat som har föreslagits i 36 kap. 1 §. Denändrade lydelsen av sistnämnda paragraf innebär att exempelvis en tjuv kandrabbas av värdeförverkande i den situalionen att han har avyttrat stöldgodsetoch man inte räknar med att nägot skadeståndsanspråk skall fastställasgentemot honom därför att målsäganden är okänd. Målsäganden kan emellertidlänkas ge sig till känna med skadeståndsanspråk i efterhand och tjuven skulledå drabbas av dubbla anspråk samlidigt som förverkandet, om det är verkstäUt,skulle gå ul över målsägandens rätt för det fall att tjuven inte kan betalaskadeståndet. Bestämmelseni det nya andra stycket innebär alt, om i elt fall som avses i den föreslagna nya bestämmelsen i 36 kap. 1 § första meningen BrB utbyte av brottet som svarar mot skada för en enskild förklarats förverkat hos någon, staten i dennes ställe svarar för ersättning åt den skadelidande 39 intillvärdet av vad som har tillfallit staten på gmnd av förverkandebeslu- Prop.1986/87:6 let. En fömtsättning för att ersättning skall ulgå är således att förverkandehar skelt hos någon som enligt allmänna principer skulle ha varit skadeståndsskyldiggeniemot målsäganden. Alt staten svarar i stället för den hos vilkenförverkandel har skett innebär att denne i samma mån befrias från sittskadeståndsansvar. Detsamma gäller annan som solidariskt med honom svarar förskadeståndet. I den män den skadelidande inte fär full ersättning av staten,svarar emellertid den brottslige eller annan mot vilken anspråk kan riktas föräterstoden. Tillskillnad från vad som föreslogs i promemorian innebär mitt förslag dock altstatens ansvar blir begränsat till vad som faktiskt har tillfallil staten genomatt förverkandebeslutet har verkställts. Detta alternativ diskuterades också ipromemorian men avvisades med hänsyn till att svårlösta situationer härigenomskulle kunna uppstå, bl.a. på verkställighets-planet. Dennakonsekvens förtjänar även enligt min mening uppmärksamhet. Vidare bör beaklasrisken för att den som förverkandebeslutet avser med denna lösning trots alltskulle kunna drabbas av dubbla anspråk. Om förverkandebeslutet verkställs förstoch värdet av vad som därvid tillfaller staten fulll ut motsvarar elt senareframställt skadeståndsanspråk från målsäganden, uppkommer visserligen ingaproblem; denne kan då hänvisas till staten. Om någon särskild föreskrift intemeddelas, skulle däremot svårigheter kunna uppkomma i den situationen attmålsäganden helt eller delvis blir gottgjord av den mot vilken beslutet omförverkande riktals innan full verkställighet har sketl av förverkandebeslutet. Medtanke på situationer av denna typ - i praktiken sannolikt ytterligt sällanförekommande - har i stycket att den hos vilken förverkande har sketthar rätt att vid verkställighet av förverkandebeslutet räkna av vad han visarsig ha ulgetl lill den skadelidande. kan den situationen tänkasföreligga alt exempelvis den hos vilken värdeförverkande har skelt medanledning av en stöld återställer eller tvingas återställa själva stöldgodsetsom lidigare inte kunnat spåras. Den nu akluella regeln bör tolkas så attavräkning kan ske även i elt sådant fall. Närdet gäller att beslämma vad som skall anses ha tillfallil staten pä grund avförverkandebeslutet uppkommer inga problem, om verkställigheten har skettgenom att pengar tagits i anspråk. Har exempelvis lös egendom lagits ianspråk, bör i princip gälla att beloppet skall anses motsvara vad som flutitin vid försäljningen av egendomen minskat med försäljningskostnaderna. Omdet finns flera skadeståndsberättigade målsägande och dessa samti digt framställer anspråk mot staten, bör i enlighet med den allmänna princip som kommii lill ultryck i bl.a. I§ förmånsrältslagen (1970:979) normalt gälla alt dessa fär betalt i förhällande till sina fordringar, när inte värdet av den förverkade egendomen räcker för atl tillgodose de samman lagda anspråken. Har däremot värdet av den förverkade egendomen tagils i anspråk för alt gottgöra någon eller några av dem som framställt sina krav före de övriga, blir de senare hänvisade till att i vanlig ordning föra lalan mol den skadeståndsskyldige. Har ett partiellt förverkande skett av utbyte 40 som motsvarar skada förflera målsägande kan det bli beroende av beslu- Prop. 1986/87: 6 tetsutformning hur slor del av vad som tillfallit staten vatje målsägande har rätttill. Somframgär av vad som har anförts i den allmänna motiveringen är avsiklen alt delskall ankomma på JK atl pröva frågor om statens ersättningsansvar.Undantagsvis kan dock en sådan fråga komma upp i exekutivt sammanhang innannägon prövning hos JK har kunnat ske. I sä fall bör givetvis vid behov yttrandeinhämtas från denne. Avslutningsvisbör påpekas att stycket bara har tillämpning på sådanl förverkande som sker medstöd av 1 §. Jag har ansett det föra för långt att föreslå en motsvarandeordning med sikte på förverkande enligt 4§. Av sistnämnda paragraf framgår förövrigt att, när både den och 1 § är tillämpliga, 1 § har företräde. 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974: 1065) omvisst stöldgods m. m. 1första stycket i dess nya lydelse föreskrivs i första meningen att, om egendomsom frånhänts någon genom brott har anträffats hos annan som uppenbart saknarrätt till egendomen eller har anträffats utan alt vara i någons besittning ochvarken ägaren eller nägon annan rättsinnehavare är känd, egendomen skall tas iförvar, om det inte är uppenbart oskäligt. Avbestämmelsens avfattning som med anledning av påpekanden vidremissbehandlingen redaktionellt har förtydligats i förhållande till promemorieförslagel- framgår att det, för att egendom skall kunna tas i förvar hos en vissinnehavare, inte längre krävs att denne själv har kommii åt den genom brott.Detta innebär att förvarstagande kan ske så snart det är uppenbart attinnehavaren inte har gjort ett godtrosförvärv. Till följd av kravet på atlförhållandet skall vara uppenbart mäste bevisningen vara siarkare än när fråganhumvida godtrosförvärv föreligger prövas i civilmål. Bestämmelseni försia meningen av första stycket i nuvarande lydelse lar inle sikte enbartpå stöldgods m. m. som påträffas hos en viss innehavare. Ett annat huvudfallsom bestämmelsen är avsedd för är det s.k. Ijuvgömmefallet, dvs. när stöldgodspåträffas exempelvis nedgrävt i naturen och såväl den brottslige som ägaren ärokänd. Detta.kommer i den ändrade lagtexten till uttryck genom att bestämmelsenblir tillämplig när egendom anträffas utan atl vara i någons besittning. Avsiktenmed uttrycket "frånhänts någon genom brott" är även atl uppnå enförbättring i terminologiskt avseende. Också från straffrättslig synpunkt ärdet föreslagna nya uttrycket att föredra framför det nuvarande uttrycket"åtkommils genom brott" (jfr 9 kap. 6§ BrB angående konstmktionen avhäleribrottet). Somhar anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.7) anses egen dom kunna tas i förvar enligt förevarande bestämmelse också i fall då innehavaren har fällts till ansvar för häleri enligt 9kap. 6§ andra stycket BrB utan att det gått att fullt ul styrka att egendomen har frånhänts någon genom brott. Av förarbetena till nyssnämnda bestämmelse framgår nämli- 41 gen atldel nuvarande rekvisitet i 1§ stöldgodslagen atl egendom som Prop.1986/87:6 åtkommils genom brott har anträffats är tillämpligt även vid brott avdetta slag, dvs. även i vissa fall när det inle kan bevisas atl förbrottföreligger (se prop. 1979/80:66 s. 18 och 133). Enligt min mening kan del emellerlid knappast sägas atldet nu föreslagna ullryckel "egendom som frånhänts någon genombrott" tar sikle även pä silualioner av del nämnda slaget. För alt detliksom skall vara möjligt atl ta i förvar egendom hos någon somfällts till ansvar för häleri av det aktuella slaget har därför i en ny andramening i första slycket förls in en särskild regel som innebär att även egendomsom förvärvals eller mottagits under förhällanden som anges i 9 kap. 6 § andrastycket BrB kan tas i torvar. Innehavaren av sådan egendom har sammamöjligheter som atl undvika att egendomen tas i förvar (se prop.1979/80:66 s. 18). 9.3 Förslaget till lag om förfarandet i vissa fall vidförverkande m. m. Jag föreslår atl lagen delas upp i fyra paragrafer. De treförsia paragraferna motsvarar efler en språklig omarbetning i sak innehållel i17 § RP, bortsett från att värdegränsen förändrats, medan 4§ behandlar devidgade möjligheterna för åklagaren att besluta om förverkande. Innebörden av paragrafens andra mening är bl.a. alt reglersom ger åklagaren en vidare rätt att förklara egendom förverkad, t. ex. enligtlagen om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m., gäller framför den av migföreslagna lagen. Paragrafen, som i sak hell moisvarar 17 § försia slyckelRP, reglerar förfarandet vid domstol vid prövning av fråga om förverkande avegendom eller annan särskild rättsverkan av broll utan samband med åtal. Bestämmelsenär beiräffande förverkande av beslaglagen egendom lillämplig när åklagarenväcker sådan talan antingen direkt eller sedan missnöjesanmälan gjorls enligt4§. Paragrafen motsvarar i sak 17 § andra stycket RP med denändringen att delgivning av en stämning eller åklagarens beslut om förverkandefår ske genom anslag på rättens kansli, om den beslagtagna egendomens värdeuppskattas till . Förulom höjningen av värdegränsen från 1000kr enligt 17 § andra slyckel RP lill har kravet på uppenbarhet slopats. Åklagaren får enligt denna paragraf själv besluta omförverkande när egendomens värde uppskallas till . Somjaghar påpekat i 42 denallmänna moliveringen bör åklagaren beakta ägarens inställning till ett Prop. 1986/87: 6 förverkande. Om ägaren motsätter sig etl förverkande, böråklagaren, om han anser att ett förverkande kan ske, väcka talan vid domstolen.Delsamma bör gälla i tveksamma fall, åtminstone när egendomen inte har ett endastobetydligt värde. Genomreglerna om missnöjesanmälan kan den som gör anspråk pä egendomen fäförverkandefrågan prövad av domstol. Om en anmälan om missnöje görs hosåklagaren, medför det att åklagarens beslut om förverkande inte längre gäller(jfr lagrådets yttrande i prop. 1982/83:89 s.23 0. Innebörden av detta är attförverkandebeslutet fär full giltighet först sedan tiden för missnöjesanmälangått till ända eller, sedan missnöjesanmälan skett, ett lagakraftvunnel beslulav domstol föreligger. Det sagda innebär alt åtgärder för verkslällighel intefår ske . Däremot består beslaget tills vidare, om det inte hävs avåklagaren eller går åter enligt paragrafens sista mening. Undersamma förutsättningar som gäller i fräga om delgivning av en stämningangående förverkande av egendom med ett värde uppenbart , färäven åklagarens förverkandebeslut delges genom anslag på rättens kansli. Medegendomens värde avses dess saluvärde. Någon ändring i förhällande tillnuvarande principer (se prop. 1974:124 s.67) är inte avsedd. Vidare skall, omdet i samma ärende är fråga om flera föremål, värdet avse det sammanlagdavärdet. Rättenför åklagaren att besluta om förverkande av egendom gäller endast när ålal inteväcks. Genom ändringen i 27 kap. 7§ RB kommer några särskilda tidsfrister föråklagarens beslut inte att gälla om han, när egendom till ett värde under 2000kr tagits i beslag, skall väcka ätal eller själv besluta om förverkande. 9.4 Förslaget till lag om ändring i Ändringeninnebär att den värdegräns, under vilken lidsfristen för väckande av åtal inteskall gälla, har höjts från till . Ändringen har kommenterats iden allmänna motiveringen (avsnitt 4.1) och i specialmotiveringen till 4§förverkandelagen. 9.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:418) omstraff för varusmuggling Förslagetär en konsekvens av del behandlade förslaget till den särskildaförverkandelagen. Några kommentarer utöver dem som har getts i den allmännamotiveringen (avsnitt 4.3) synes inte behövas. 9.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel Genomparagrafen införs en möjlighel att förklara förverkade uppburna insatser samt spelautomater och annan egendom som har kommit till 43 användning vid automaispeli slrid mot tagens bestämmelser om tillstånd. 1986/87:6 Ettförverkande av egendom kan pä grund av bestämmelsens utformning ske hos ägaren,vare sig denne l.ex. hyr ut egendomen eller är den som också anordnar spelet.Förverkande kan även ske hos annan som avses i 36 kap. 5 § BrB. Möjlighetentill förverkande av egendom hos den som enbart yrkesmässigt tillhandahållitegendom gäller endast fall där detla inle är uppenbart oskäligt. Jag har i denallmänna moliveringen behandlat vissa typsitua-lioner där förverkande i regelbör ske. 9.7 Förslaget till lagen om ändring i lotterilagen(1982:1011) Ändringenav paragrafen syftar lill att ge möjlighel lill förverkande även hos den som,utan alt tillhöra personkretsen i 36kap. 5§ BrB, yrkesmässigt tillhandahåUitegendomen. De principiella möjligheterna för etl förverkande i vissa fallframgår av rättsfallet NJA 1984 s.837. Motsvarande reglering fanns tidigare ilotteriförordningen. Jaghemsläller att lagrådets yttrande inhämtas över de upprättade lagförslagen. Regeringenbeslutar i enlighel med föredragandens hemställan. utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:f. d. justitierådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde den 29 mju 1986 har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag lill 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1974:1065) om visst stöldgods m, m,, 3. lag om förfarandel i vissa fall vid förverkande m. m., 4. lag om ändring i , 5. lag om ändring i lagen (1946:804) om införande av nya , 6. lag pm upphävande av lagen (1983:225) om förfarandet vid förverkandeav vissa farliga föremål, 7. lag om ändring i lagen (1960:418) om siraff för varusmuggling, 8. lag om ändring i lagen (1982:636) om anordnande av visst automat-spel, 9. lag oiTi ändring i lotlerilagen (1982:1011), 10. lagpm ändring i lagen (1986:000) om ändring i lagen (1938:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m, Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Lagrådetlämnar förslagen utan erinran, p- '86/87:6 Utdragur prolokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , R. , ,, , Hulterström Proposition om förverkande m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lagom ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1974: 1065) om visststöldgods m. m., 3. lag om förfarandel i vissa fall vid förverkande m.m., 4. lag om ändring i , 5. lag om ändring i lagen (1946:804) om införande avnya , 6. lag om upphävande av lagen (1983:225) omförfarandet vid förverkande av vissa farliga föremål, 7. lag om ändring i lagen (1960:418) om straff förvarusmuggling, 8. lag om ändring i lagen (1982:636) om anordnande avvisst automatspel, 9. lag om ändring i lotterilagen (1982: 1011), 10. lagom ändring i lagen (1986:000) om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m. Lagrådethar lämnat förslagen utan erinran. Den redaktionella ändringen bör dock göras iförhållande till det remitterade förslagel att ordet övergångsbestämmelser iingressen till förslaget till lag om ändring i lagen (1986:000) om ändring ilagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m. ändras till enövergångsbestämmelse . Vidare bör till bestämmelsen om lagens ikraftträdandeföras en övergångsbestämmelse. Med hänvisning till vad jag nu har anförthemställer jag att regeringen föreslår att anta de av lagrådelgranskade förslagen med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslä att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Bilagal Prop.1986/87:6 VISSA FRÅGOR OM FÖRVERKANDE OCH TAGANDE I FÖRVAR ENLIGTSTÖLDGODSLAGEN 2.1 Förverkande av utbyte av brott................ 2.2Tagande iTdrvar av egendom.,................ 2.3rerfarandet medegendom pom tagits i förvar. 2.4Godtrosförvärv av lösöre.,....................... 3 Luckor i regleringen...................................... 3 1 Inledning........ ,,.................................. 3.2......................................................... Vinningsom en tjuv eller halare gör på grund av a.tt godsetsvärde i hans hand är större än målsägandens skada kan inte förverkaa............................................... 3.3......................................................... Ifeendomgom trätt i stället föregendom som åtkommits gencm brott kan inte för verkas eller tas i förvar...,....................... 3.4......................................................... För att egendom skall kunna tas i förvar hos viss innehavare krävs att denne själv kommit åt egendonjen nom brott.............. 4 Överväganden,,..................... ,.,................... 4.1Utgångspunkter.... ,........... 4.2Brister inuvarande ordning.,.,.................. 4.3Förslag till lagteknisk lösning.................... 5 Specialmotivering...... ,..,.............................. 5.1Fbrslaget tilllag om ändring i , 5.2Fdrslat tilllag om ändring i lagen (1974:1065) om visststöldgods m.m 5.3 Förslaget till förordning om ändring Prop. i kungörelsen (1972:416) om stats myndigheternas skadereglering i vissa fall..................................................... Bilaga 1 Riksåklagarens skrivelse.............. Bilaga 2 Rjrfattningsförslag......................... 1 Förslag tilllag om ändring i 2 Rjrslag tilllag ora ändring i lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m.... 3 förslag tillförordning om ändring i kungörelsen (1972:416) om statsmyndigheternasskadereglering i vissa fall.. 49 4 1986187. 1 Inledning Prop. Regler om förverkande avegendom finns i 36 kap. (BrB). Reglerna inne\»r bl.a. att utbyte av brott skall förverkas i vissa fall. Lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m. (stöldgodslagen)kan sägas vara en komplettering av bestämmelserna om förverkandei BrB. Genom lagen ges möjliet i vissa fall att ta i förvar gsnom brott åtkommenegendom. Frågor om den vidare hanteringen avbl.a. egendom som har förverkats eller tagits i förvar regleras i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkadegendom och hittegods m.m. (förfarandelagen). I denna promemoria behandlas vissa problem med anknytningtill de nämnda reglerna som har gett sig tillkänna i rättstillämpningen. 2 Nuvarandeordning PfOp. 2.1 Rjrverkande av utbyte av brott I 36 kap. 1 §Törsta meningen BrB, som fick sinnuvarande lydelse , föreskrivs att utbyte av brott enligt BrB som intemotsvaras av skada för någon enskild skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obilligt. Regeln innebäratt förverkande inte kan ske när måls-ägandeanspräksom motsvarar utbytet har framställts ellerkan framställas (se prop. 1968:79 s- 47). Begreppet utbyte i 36 kap. 1 § BrB innefattar såväl konkreta föremål som nettovinst (se prop. 1968:79 s. 60, 75 f och79).