prop · GA0389 · 1986-12-31 00:00:00 — Med kostnad som sägs i andra stycket I jämställs kostnadför annan rådgivning som lämnas av advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå,i den mån den ej överstiger högsta avgift för rådgivning enligträttshjälpslagen. Har målet tUt en början handlagts i annan ordning än somgäller för mål som avses i denna paragraf, utgår ersättning för kostnad somavser den tidigare handläggningen enligl de kostnadsregler som gäller fördenna. Har ett mål om lagsökning eller betalningsföreläggande hänskjutits till rättegång eller upptagits efter återvinning får. om målet därefter avgörs genom tredskodom mot svaranden, ersättning även avse 12 skälig kostnad för en rättegångsskrift eller förinställelse vid ett sammanträde inför rätten. Sådan ytterligare ersättningutgår, om inte särskUda skäl föranleder annan bedömning, enligt bestämmelsersom regeringen meddelar. Detsamma skall gälla, om ett mål om handräckningupptagits efter återvinning. Part, somvill erhålla ersättning för rättegångskostnad, skall, innan handläggningenavslutas, framställa yrkande därom och uppgiva, vari kostnaden består. Gör handet ej, äge han ej därefter tala å den kostnad, som uppkommit vid samma rätt;dock må part, även om yrkande ej framställts, erhålla ränta som avses i 8 §andra stycket samt ersättning för utskrift av rättens dom eller slutiigabeslut. Då rätlen avgör målel, meddele rätten beslutangående rättegångskostnaden så ock i fråga, som avses i 13 § första stycket.Ingår i ersättning för rättegångskostnad arvode till ombud eller biträde,skall arvodels belopp angi- En part, som vill ha ersättning för rättegångskostnad,skall framställa sitt yrkande innan handläggningen avslutas. Han skall därviduppge vari kostnaden består. Om han inte har framställt sitt yrkande inom denangivna tiden, får han inte därefter föra talan om kostnad som har uppkommitvid samma rätt. En part får dock, även om han inte har framställt någotyrkande, erhålla ränta som avses i 8 § andra stycket samt ersättning för ettexemplar av rättens dom eller slutliga beslut. Rättenskall självmant pröva frågor om tillämpningen av bestämmelserna i 1 10 samt12 och 13 §§, om inte sådan prövning är obehövlig på grund av särskilda omständigheter.Beslut i sådan kostnadsfråga som avses i detta kapitel meddelas när rättenavgör målet. Ingår i ersättning för rättegångskostnad arvode till ombud ellerbiträde, skall arvodels belopp anges. Har, sedan stämning delgivits den misstänkte, ändringinträtt i förhållande, som betingat domstolens behörighet, vare domstolenändock behörig. Har allmänt åtal upptagits av viss domstol och är ävenannan domstol behörig, äge den förra domstolen, om synnerliga skäl äro därtiU.pä framstäUtung av åklagaren förord- '" Senaste lydelse 1982: 1123. " En domstol behåller sin behörighet att handlägga ett måläven otn något förhållande som har grundat behörigheten ändras efter det attstämning delgetts den misstänkte. Har allmänt åtal väckts vid en visstingsrätt, får denna på åklagarens begäran överlämna målet till en annantingsrätt, om den är behörig och särskilda skäl föreligger. na, attmålet skall överfiyttas till den senare domstolen. Beslut eller annan åtgärd avden förra domstolen vare gäUande, till dess den domstol, dit måletöverflyttats, förordnar annat. Står dentilltalade redan under åtal vid den andra tingsrätten, skaU sådantöverlämnande ske. om det inte är olämpligt. De beslut som fattats föreöverlämnandet skall gälla, om inte den domstol dit målet överlämnats bestämmerannal. Andra stycket gäller i tillämphga delar också när fieramål om allmänt åtal mot den tilltalade är anhängiga vid olikahovrätter. Höresmålsäganden i anledning av åklagarens talan, äge han rätt till ersättning ochförskott enligt vad om vittne är stadgat. Målsägande,som hörs med anledning av åklagarens talan och som med hänsyn till brottetsart eller annars kan antas vara i behov av personligt stöd under rättegången,får åtföljas av lämplig person som sådant stöd. Denmisstänkte vare i mål om allmänt åtal skyldig infinna sig personligen vidhuvudförhandling i underrätt, dock ej om anledning saknas att ådöma annanbrottspåföljd än böter och hans närvaro tillika kan antagas vara utan betydelseför utredningen. / mål om enskilt åtal skall den misstänkte infinna sigpersonligen vid dylik förhandling, om hans närvaro ej kan antagas saknabetydelse för utredningen. Vid huvudförhandling i hovrätt skall den misstänkteinfinna sig personligen, om han av underrätten dömts tiU fängelse i minst sexmånader för brottet eller anledning förekommer till ådömande av sådan påföljd,så ock eljest, om hans närvaro ej kan antagas sakna betydelse för utredningen.Vid huvudförhandling i högsta domstolen vare den misstänkte skyldig attinfinna Den misstänkte är skyldig att infinna sig personligen vidhuvudförhandling i tingsrätt och hovrätt. Sådan skyldighet föreligger dockinte, om målet kan avgöras även om han inte infinner sig vid huvudförhandlingenoch hans närvaro kan antas vara utan betydelse för utredningen. Vid huvudförhandling i högsta domstolen är den misstänkteskyldig att infinna sig personligen, om domstolen finner att hans närvaro ärnödvändig för utredningen. Vid ett samtnanträde för förberedelse och vid annanförhandling är den misstänkte skyldig att infinna sig personligen, om hansnärvaro kan antas främja syftet med sammanträdet. '- Senastelydelse 1954:432. "Senaste lydelse 1981: 214. Ändringen innebär bl.a. att andra stycket upphävs. sigpersonligen, om hans närvaro finnes erforderlig för utredningen. / underrättskall den misstänkte ock infinna sig personligen vid muntlig förberedelse, omdet kan antagas, att förberedelsen därigenom främjas. Vid annan förhandling ännu nämnts vare han skyldig att infinna sig persotUigen, om hans närvaro finneserjorderlig. Lider den misstänkte av sinnessjukdom eller sinnesslöhetoch finner rätten, att hans hörande skulle vara utan gagn, erfordras ej atthan infinner sig personligen. Är den misstänkte skyldig atl infinna sig personligen,meddele rätten förordtiande därom. Då den misstänkte ej är skyldig att infinna sigpersonligen, må hans talan föras genom ombud. Om ombud gäUe vad i 12 kap. ärstadgat. Är den misstänkte skyldig alt infinna sig personligen,skaU rätten förordna om detta. När denmisstänkte inte är skyldig att infinna sig personligen, får hans talan förasgenom ombud. / fråga om ombud gäller bestämmelserna i 12 kap. I8§''' Då förundersökningen kommit så långt att någon skäligen misslänksför brottet, skall han, då han hörs, underrättas om misstanken. Den misslänk-teoch hans försvarare har rätt att fortlöpande, i den män det kan ske utan menför utredningen, ta del av vad som har förekommit vid undersökningen. De harvidare rätt att ange den utredning de anser önskvärd och i övrigt anföra vad deanser nödvändigt. Underrättelse härom skall lämnas eller sändas till denmisstänkte och hans försvarare, varvid skäligt rådrum skall beredas dem. Åtalfär inte beslutas, innan detta har skett. Begärden misstänkte, att förhör skaU hållas med någon eller att annan utredningskall förebringas, skall begäran efterkommas, om det kan antagas, att åtgärdenskulle äga betydelse för undersökningen. Avslås framställningen, skola skälendärför angivas. Påbegäran av den misstänkte eller hans försvarare skall förhör eller annanutredning äga rum, om detta kan antas vara av betydelse för undersökningen. Omen sådan begäran avslås, skaU skälen för detta anges. Innan åklagaren beslutar i fråga om åtal, får han hållaett särskilt sammanträde tned den misstänkte eller hans försvarare, om dettakan antas vara till fördel för åtalsbeslutet eller för sakens fortsatta handläggningi övrigt. '"Senaste lydelse 1981: 1294. Närmare föreskrifterom undersökningsledares verksamhet, om underrättelse enligt 18 § förstastycket tredje punkten samt om protokoll och anteckningar vid förundersökningmeddelas av regeringen. om undersökningsledares verksamhet, om underrättelse enligl 18 §första stycket fjärde meningen samt om protokoll och anteckningar vid förundersökningmeddelas av regeringen. Dom skall, om huvudförhandling vid rätten ägt rum, grundasfl vad vid förhandlingen förekommit. I domen må ej deltaga domare, som ejövervarit hela huvudförhandlingen. Har ny huvudförhandling hållits, skall domengrundas fl vad därvid förekommit. Då mål avgöres utan huvudförhandling, skall domen grundaså vad handlingarna innehålla och eljest förekommit i målet. Omhuvudförhandling har hållits, skall domen grundas på vad som förekommit vidförhandlingen. I domen får delta endast domare som varit med om helahuvudförhandlingen. Om ny huvudförhandling har hållits, skall domen grundas påvad som förekommit vid den. I fall som avses 146 kap. 17§ andra meningen fårdomen grundas även på vad som har inhämtats efter huvudförhandlingen. När ett mål avgörs utan huvudförhandling, skall domengrundas på vad handlingarna innehåller och vad som i övrigt förekommit i målet. Underlåterden som enligt rättens beslut skaU infinna sig vid rätten eller eljestfullgöra något i rättegången att ställa sig det till efterrättelse ochförekommer anledning, att han har laga förfall, skall underlåtenheten ickeleda till påföljd eller eljest läggas honom till last i rättegången. Om det är sannolikt att den som underlåtit atl enligträttens beslut infinna sig vid rätten eller / övrigt fullgöra någol irättegången har laga förfall för sin underlåtenhet, skall denna inte leda tillnågon påföljd för honom eller pÅ annat sätt läggas honom till last irättegången. Har någon gjort sig skyldig lill underlåtenhet som avses iförsta stycket men kan det på grund av någon särskUd omständighet antas att hanhar laga förfall, skall han beredas lillfälle att komma in med utredning omdetta. Rätten skall därvid uppskjuta frågan om tildö-itiande av påföljd ellerom annan åtgärd på grund av underlåtenheten. " Senaste lydelse 1974:573. Är i dennabalk föreskrivet, att den som vill fullfölja talan skall inom viss lid anmälamissnöje eller vad eller inkomma med vade-, besvärs- eller revisionsinlagaeller vidtaga annan åtgärd för talans fullföljande, och visas före utgången avden tiden laga förfall, utsatte den rätt, där åtgärden skall vidtagas, ny tid. Vad nu sagts äge motsvarande tillämpning i fråga ontansökan om återvinning eller återupptagande. Är i dennabalk föreskrivet, alt den som vill fullfölja talan skall anmälamissnöje eller inkomma med vade-, besvärs- eller revisionsinlaga eller vidtanågon annan åtgärd för talans fullföljande, och visas före utgången av den tidenlaga förfall, skaU den rätt, vid vilken åtgärden skall vidtas, bestämma ny tid. Vad nusagts gäUer också om laga förfall visas före utgången av tiden för ansökan omåtervinning eller återupptagande. År frånpart 'inkommen inlaga eller annan handling ej avfattad på svenska språket, mårätten vid behov antingen förelägga parten atl tillhandahålla bestyrktöversättning av handlingen eller ock uppdraga åt lämplig person att översättahandlingen. Efterkommes ej föreläggande att tillhandahålla översättning, måhandlingen lämnas utan avseende. Den sombiträtt rätten med översättning äge av allmänna medel er-håUa ersättning eftervad rätten prövar skäligt; i brottmål vari åklagare för talan skallersättningen gäldas av statsverket. Rätlen får vid behov låta översätta handlingar som kommerin tiU eller skickas ut från rätten. Den som biträtt rätten med översättning har rätt tillskälig ersättning, som betalas av staten. Första och andra styckena skall tillämpas även i fråga omöverföring från punktskrift till vanlig skrift eller omvänt. Bevis,som upptagits utom huvudförhandlingen, skall upplagas även vid denna, omsådant upptagande finnes vara av betydelse i målet och hinder därför ej längreföreligger. Har i mål, som fullföljts lill högre rätt, vid lägre rättvittne eller sak- Vid huvudförhandlingen skall de bevis som upptagits utomhuvudförhandlingen tas upp på nytt. om rätten finner detta vara av betydelsei målet och det inte föreligger hinder mot att ta upp beviset. Hartingsrätten i ett mål som fullföljts till hovrätten tagit upp munt- 2 1986/87. kunnigeller part under sanningsförsäkran hörts eller syn å stället hållits,erfordras ej, att beviset upptages ånyo, med mindre högre rätt finner det varaav betydelse för utredningen eller ock part yrkar det och upptagandet ej finnessakna betydelse. 1 högsta domstolen må dock sådant bevis upptagas ånyo,allenast om synneriiga skäl äro därtiU. Då bevis ej ånyo upptages, skall beviset förebringas genomprotokoll och andra handlingar rörande bevisupptagningen. ligbevisning eller hållit syn på stället, behöver beviset /fl5 upp på nytt endastom hovrätten finner detta vara av betydelse för utredningen eller om någon pariyrkar det och hovrätten inte finner att det skulle sakna betydelse. 1 högstadomstolen får de bevis som tagits upp av lägre rätt tas upp på nytt endast omdet föreligger synnerliga skäl. Om ett bevis inte tas upp på nytt, skall det förebringasgenom protokoll eller på annat lämpligt sätt. Ej måberättelse, som nägon skriftligen avgivit i anledning av redan inledd ellerföreslående rättegäng, eller uppteckning av utsaga. som i anledning av sådanrättegång avgivus inför åklagare eller polismyndighet eller eljest utom rätta,åberopas som bevis, med mindre det är särskilt medgivet eller rätten på grundav särskilda omständighe-ter finner, att det må tillåtas. En berättelse, som nägon har avgett skriftligen ianledning av en redan inledd eller förestående rättegång, eller enuppteckning av en berättelse, som någon i anledning av en sådan rättegånglämnat inför åklagare eller polismyndighet eller annars utom rätta, fåråberopas som bevis / rättegången endast 1. om det är särskilt/ö/-5/:rive/, 2. oin förhör med den som läm nat berättelsen inte kan hållas vid eller utom huvudförhandling eller i övrigt inför rätten eller 3. om det finns särskilda skäl med hänsyn till de kostnader eller olägenheter som ett förhör vid eller utom huvudförhandling kan antas medjöra. vad som kan antas stå att vinna med ett sådant förhör, berät telsens betydelse och övriga om ständigheter. Vad som sägs i första stycket om en skriftlig ellerupptecknad berättelse skaU också tillämpas i fråga om en fonetisk ellerliknande upptagning av en berättelse. 1§' Var och en, som inte är part i målel. får höras somvittne. I brottmål fär dock målsäganden inte vittna, även om han ej för talan. ' 1984: 131, 1 brottmål fär vittnesförhör inte heller äga rum med någonsom har åtalats för medverkan till den gärning förhöret gäller eller för någonannan gärning som har samband med den gärningen. Vad som sägs i andra stycket om den som har åtalats skallockså gälla den som för gärning som där avses I. ärskäligen misstänkt och har underrättats om misstanken enligt 23 kap. 18 §, 2. harmeddelats strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot eUer av militärbefattningshavare ålagts disciplinstraff. 2. harmeddelats strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot, eller 3.till följd av beslut enligt bestämmelser om ätalsunderläielse eller särskildålalsprövning ej har ålalats. Skallnågon som avses i andra eller tredje stycket höras i en rättegång som inteavser åtal mot honom själv, gäller i fråga om kallelse till förhandling ochpåföljd för utevaro frän förhandlingen samt i fråga om förhöret vad som sägs omtilltalade i 31 kap. 4§, 45 kap. 15 § och 46 kap. I fråga om rätt tillersättning för inställelse vid förhandling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. Skallnågon som avses i andra eller tredje stycket höras i en rättegång som inteavser åtal mot honom själv, gäller i fråga om kallelse till förhandling ochpåföljd för utevaro från förhandlingen samt i fråga om förhöret vad som sägs omtilltalade i 31 kap. 4§, 37 kap. I §. 45 kap. 15 § samt 46 kap. 15 § förstastycket. I fråga om rätt till ersättning för inställelse vid förhandlinggäller 36 kap. 24och25§§. År den som skall höras som vittne tillstädes vid rätten,vare han skyldig att genast avlägga vUtnes-mål. I annat faU skall vittneskriftligen kallas. IvUtneskallelse skall intagas uppgift om parterna och målet saml tid och ställeför inställelsen ävensom i korthet angivas, vad vittnes-för/iöret gäller.Tillika skall erinras om innehållet i 20, 23 och 25 §§. Den som skall höras som vittne skaU vid vite kallas attinfinna sig vid förhandling inför rätten. I kallelsen till vittnet skall lämnas behövliga uppgifterom parterna och målet samt i korthet anges vad förhöret gäller. Vittnet skalläven erinras om sina rättigheter och skyldigheter enligt 20 och 23-25 §§. Vittneskall avgiva sin utsaga muntligen. Skriftlig vittnesberät-tclse må ej åberopas;dock må del tillåtas vittnet att anlita skriftlig anteckning till stöd förminnet. Vid vittnesförhör må skriftlig uppteckning av vad vittnettidigare anfört inför rätta eller inför åklagare eller polismyndighet ickeuppläsas i annat fall. än då vittnets ut- Ett vittneskall avge sin berättelse muntligen. Skriftliga vittnesberättelser får inteåberopas. Vittnet får dock med rättens medgivande använda sig av anteckningartill stöd för minnet. Vid vittnesförhör/«/' vad vittnet tidigare anfört införrätta eller inför åklagare eller polismyndighet förebringas endast närvittnets berättelse vid förhöret avviker från vad saga vid förhöret avviker från den tidigare utsagan eller då vittnet vid förhöret förklarar sig icke kunna eller vilja yttra sig. Vittne höres av rätten. Med rättens tillstånd må dock vittne höras av parterna; härvid höres vittnet först av den part, som åberopat vittnet, och därefter av motparten. Vittnet bör uppmanas alt i etl samitianhang avgiva sin berättelse. Sedan denna avgivits, må rätten och parterna ställa frågor tiU vittnet. om det ej framgår av vittnets berättelse, tillfrågas, huru vittnet erhåUit kännedom om det. varom vittnet yttrat sig. Frågor, vUka genom sitt innehåll, sin form eller sättet för deras framställande inbjuda till vissl svar, må ej ställas, med mindre särskilda skäl föranleda därtill. Rätten skall avvisa frågor, som uppenbart ej höra lill saken eller som äro förvirrande eller eljest otillbörliga. Förekommer anledning, att vittne / parts närvaro av rädsla eller annan orsak ej fritt utsäger sanningen, eller hindrar part vittne i hans berättelse genom atl falla vut-net i talet eller annorledes. äge rätten förordna, att parten ej må vara tillstädes under förhöret. han tidigare anfört eller när vittnet vid förhöretförklarar atl han inte kan eller inte vill yttra sig. Ett vittnesförhör skall inledas av den part somåberopat/ör/jöre;, om inte rätten bestämmer annat. Vid förhöret skall vittnetförst beredas tillfälle att på egen hand eller, om det behövs, med stöd avfrågor avge sin berättelse i ett sammanhang. Motparten skall sedan få tUlfälle att höra vittnet. Ommotparten inte är närvarande eller om det av annan anledning behövs, börrätten leda denna del av förhöret. Därefter får rätten och parterna ställaytterligare frågor till vutnet. Den part som åberopat förhöret bör först fåtillfälle till detta. Har ingen av parterna eller båda åberopat förhöret, skalldetta inledas av rätten, om det inte är lämpU-gare att någon av parternainleder förhöret. Frågor, som genom sitt innehåll, sin form eller sättet förderas framställande inbjuder till visst svar, får inte ställas annat än om detvid förhör enligt andra stycket behövs för att undersöka i vad mån vittnetsberättelse stämmer med det verkliga händelseförloppet. Rätten skall avvisafrågor, som uppenbart inte hör till saken eller som är förvirrande eller påannat sätt otillbörliga. Om det finns anledning anta att ett vittne av rädsla ellerannan orsak inte fritt berättar sanningen på grund av en parts eller någon åhöraresnärvaro, eller om part eller åhörare hindrar vittnet i hans berättelse genomatt falla honom i talet eller på annat sätt, får rätten förordna att parleneller åhöraren inte får vara närvarande vid förhöret. Sedan parten åter förekallats, skall vittnets berättelseuppläsas; parten äge därefter ställa frågor till vittnet. Vittnesberättelse, som enligt första stycket lämnats iparts frånvaro, skall återges i behövlig omfattning när parten åter är närvarande.Parten skall beredas tillfälle att ställa frågor till vittnet. Ärvittne av .sjukdom, vistelse å avlägsen ort eller annan orsak ur .stånd attinfinna sig vid huvudförhandlingen eller finnes vittnes inställelse medföraoskälig kostnad eller synnerlig olägenhet, må förhör med vittnet enligträttens beslut äga rum utom huvudförhandlingen. Kan vittne på grund av sjukdomej infinna sig, skall vittnet höras där vittnet vistas. Förhör med ett vittne får äga rum ulom huvudförhandling, 1. om del inte är möjUgt för vitt net att infinna sig vid huvudför handlingen eUer 2. om en inställelse vid huvudför handlingen skulle medföra kostna der eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att förhöret hålls vid huvudför handlingen . Om detär av synnerlig vikt för utredningen, får även annan handläggning äga rum ianslutning till förhör enligt första stycket. Uteblir vittne, som kallats, dömes vittnet till böter.Uppskjutes målet till annan dag, må vittnet vid vue föreläggas atl den dagenkoin-tna tillstädes. Uteblir vittnet ånyo, dömes vittnet till utgivande av viteeller, om vite ej förelagts, till böter. Vittne,som ej är tillstädes, då målet företages lill handläggning, må efter rättensbeslut hämtas till det rättegångstillfället. Hämtas ej vittnet då och meddelasej vitesföreläggande, äge rätten förordna, att vittnet skall hämtas till senarerättegångstillfälle. Då vittnet hämtats till rätten, skola böter eller viteför hans underlåtenhet att infinna sig vid det rättegångstillfället ej ådömas. Uteblirett vittne som kallats eti-ligt 7§. skaU rätten förelägga nytt vite. om måletutsätts till senare dag. eller förordna att han skall hämtas till rättenättlingen eller till den senare dagen. / fråga omvittne, som avses i 13 § första stycket, skola reglerna i 20 och 21 §§ ejtillämpas; sådant vittne må dock hämtas till rätten. Avstår den som åberopat vittne från vittnets hörande ellerkommer Bestämmelsernai detta kapitel om vitesföreläggande och om häkte gäller inte vittne som avsesi 13 § första stycket. Sådant vittne får dock hämtas till rätten. Om den som åberopat ett vittne avstår från förhör medvittnet eller eljestfrågan därom att förfalla, må ej därefter enligt 20 eller 21 § straff ådömasvittnet eller tvångsmedel användas mot honom. om fråganom vittnesförhör av annan orsak förfaller, får därefter inga tvångsmedelenligt 20 eller 21 § användas mot vittnet. Görvittne sig skyldigt till försummelse eller tredska, som avses i 20 eller 21 §,och vållas därav rättegångskostnad för part. äge rätten, även otn yrkandedärom ej framstäUls, förplikta vittnet att i den omfattning, som finnesskälig, ersätta kostnaden. Har även part av rätlen förpliktats att ersätta motpartensådan kostnad och har parten utgivit ersättningen, äge han av vittnet utbekommavad vittnet förpliktats uigiva. Vad nu sagts om vittnes skyldig-hel att ersätta partskostnad äge motsvarande tillämpning beträffande kostnad, som orsakats förstatsverket. Gör ettvittne sig skyldigt till sådan försummelse eller tredska som avses i 20 eller21 § och vållas rättegångskostnad därav för någon av parterna, skall rätten påyrkande av parlen ålägga vittnet att i skälig omfattning ersätta kostnaden. Haräven en part av rätten ålagts att ersätta motparten sådan kostnad och harparten utgett ersättningen, har han rätt att av vittnet/å ut vad vittnet ålagtsatt utge. Vad som sagts om vittnes skyldighet alt ersätta enparts kostnad skall gälla även beträffande kostnad som orsakats för staten. 37 kap.Om förhör med part under sanningsförsäkran 37 kap.Om förhör med part och med målsägande som inte för talan /tvistemål må för vinnande av bevis förhör under sanningsförsäkran äga rum medena parlen eller med båda. Part må påkalla förhör under sanningsförsäkran såväl medsig själv som tned motparten. Vidförhör i bevissyfte med part eller med målsägande som inte för talan skall 36kap.