prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — Med del ekonomiskasamband som finns mellan cenirala och lokala föreningsbanker är det en naturligföljd att de anslutna lokala föreningsbankerna i vissa fall måste lämna tillskott till dencentrala när dennabank inte förmår att själv täcka sina förluster. Enligt gällande lagfår den centrala infordra tillskott först då dessförbindelser inle kan infrias med egna medel. En fömtsättning för att kunna infordra tillskott äralltså att det egna kapitalet är helt förbrukat.Bestämmelsens konstruktion har medfört all den centrala föreningsbank som infordrar tillskott i principmåste vara konkursmässig. Förtroendetför banken är då redan allvarligt skadat. Det kan tilläggas att rätten att infordra sådant tillskott hittillsinte har utnyttjats. Den centralaföreningsbanken har möjligheter att genom intern prissätt ning,främst beträffande dess krediter till de anslutna lokala föreningsban kerna,fördela överskotten i rörelsen. Konsolideringen kan därför i vissa regioner komma att ske främst i de lokala föreningsbankerna och i andra regioner främst i den centrala . Med den nuvarande be stämmelsen kan det befarasatt den centrala , för att undvika att hamna i den situationen atttillskott från de anslutna förenings bankerna behöver infordras, styrrörelseöverskottet till den centrala för eningsbanken. Detta kan negativtpåverka de lokala föreningsbankernas möjligheter att utveckla den egnarörelsen och i onödigt hög grad begränsa 9 självständigheten.Jag har därför liksom utredningen, funnit det vara en Prop. 1986/87: 12 merändamålsenlig lösning att ge den centrala rätt till tillskottfrån de anslutna lokala föreningsbankerna på ett lidigare stadium än gällandelag medger. I första slycket föreskrivs att dencentrala har rätt flll tillskottfrån de anslutna lokala föreningsbankerna om den cenirala vid upprättandet av balansräkningkonstaterar att uppkomna förluster i rörelsen inte kan täckas utan attreservfonden tas i anspråk. Enligt gällandelag (29 6 JkL) är föreningsbankerna skyldiga att av uppkommen vinst avsätta till reservfonden.Avsättningarna får upphöra först när reservfonden uppgår till ett belopp sommotsvarar av utlåningen. En stor del av föreningsbankernas bundnaegna kapital utgörs av reservfonderna.Regler om hur medel får tas i anspråk från reservfonden finns i 8 kap. 5 6. Huvudregeln är att reservfonden fårtas i anspråk endast för att täcka uppkommen förlust i rörelsen och först sedandet fria egna kapitalet förbmkats. Reservfonden tas alltså i anspråk närmast före insatskapitalet. I motsats till vad somnu gäller inträder rätten till tillskottför den centrala först i samband med att en balansräkning upprättas. Den behöver dock inte hafastställts av stämman. En annanskillnad är att storieken på det tillskott som den centrala föreningsbankenhar rätt till är reglerad i lag. Endast ett så stort sammanlagt belopp som motsvarar det belopp varmedreservfonden hade behövt sättas ner i den centrala fårbegäras som flllskott. Det bör ankomma påbankinspekflonen, som enligt 4 kap. 1 8 bankrörelselagen kan ges rättatt utfärda kompletterande anvisningar för föreningsbankernas bokföring, att närmare ange hur dessa tillskottskall bokföras. Genom tillskottetskall den uppkomna förlusten minskas med etl så stort belopp att den balansräkning som stämman fastställer kanuppta en oförändrad reservfond. Bestämmelsen iförsta stycket första meningen har utformats så atl den ger den centralaföreningsbanken rätt till tillskott endasl i samband med upprättandet av en balansräkning. Dettasker normalt endast per av ett räkenskapsår. Det kan naturligtvisinte uteslutas att den centrala redan under ett löpanderäkenskapsår kan konstatera att då uppkomna förluster är av den storleken attreservfonden sannolikt måste tas i anspråkvid upprättandet av balansräkningen för räkenskapsåret för att täckaföriuslen. Är förlusterna av den storleken att det under löpande räkenskapsåruppstår omedelbar fara för den centrala säkerhet kan detfinnas ett behov av tillskott omedelbart.Inget hindrar att den centrala av detta skäl upprättar en balansräkning under löpande räkenskapsår ochmed stöd av den begär flllskott från de anslutna lokalaföreningsbankerna. En nyhet iförhållande till gällande rätt är att en central föreningsbank enligt förstastycket andra meningen ges rätt till flllskott för att lösa in förlagsinsatser.Enligt 5 kap. 3 8 har innehavarna av föriagsandelar rätt att få förlagsinsatserna inlösta om dencentrala upplöses. Såvälden centrala som innehavarna av förlagsandelar har vidareenligt 5 kap. 7 8 rätt att säga upp förlagsinsatser till inlösen. Rätten Prop.1986/87:12 lill tillskott i dessa fall införs eftersom förlagsinsatsernassammanlagda belopp bestäms i förhållandetill det övriga insatskapitalet i den centrala och deanslutna lokala föreningsbankerna. Förlagsinsatserna kan därför uppgå till belopp för vilka den centralaföreningsbanken inle ensam kan svara. Vidare utgör förlagsinsatserna enkapitalförstärkning för hela gmppen avföreningsbanker, även om det är den centrala som svarar förkapitalanskaffningen. Vid inlösen av förlagsinsatserna bör därför dencentrala ha rätt till tillskott från de lokalaföreningsbankerna. Andra stycketinnehåller bestämmelser om hur ett tillskott skall fördelas mellan de anslutnalokala föreningsbankerna. Enligt gällande rätt utgör beräkningsgmnden de lokalaföreningsbankernas låneskulder till den centrala vid utgångenav räkenskapsåret närmast före det då tillskottetinfordras. Om någon av de anslutna lokala föreningsbankerna inte kan betala detinfordrade tillskottet skall bristen fördelas mellan de övriga anslutnaföreningsbankerna enligt samma beräkningsgrund. Syftet med bestämmelsen i första stycketär att anvisa en möjlighet och enskyldighet att för förlusttäckning utnyttja hela föreningsbanksgmppens egnakapital. Mot denna bakgrund är de lokala föreningsbankernas låneskulder hos den centrala knappastden mest lämpliga beräkningsgrunden. I stället bör de lokalaföreningsbankernas egna kapital utgöra grund för beräkningen av resp.föreningsbanks skyldighet att tillskjuta medel. Det är därvid naturligt attgruppens sammanlagda fria egna kapitaltas i anspråk och därefter det bundna egna kapitalet. Bestämmelsen har utformats i enlighet därmed. I 4 kap. 7 6sjunde stycket bankrörelselagenanges närmare vad som avses med fritt och bundet eget kapital. Till del fria egna kapitalet hänförs huvudsakligen friafonder och balanserade vinstmedel.Den ojäniförligt mest betydelsefulla fria fonden är i föreningsbankerna värderegleringsreserven. Till det bundnaegna kapitalet hänförs medlems- och förlagsinsatskapital, reservfond ochuppskrivningsfond. De lokala föreningsbankerna bör i likhetmed vad som gäller svara med hela sill kapital för att den centralaföreningsbanken tillförs det infordradelillskottet (se prop. 1956; 122 s. 127). Regeln i första stycket innebäremellertid endast en befogenhet för den centrala och bör inteutnyttjas på det sättet att nägon enskild lokal föreningsbank avkrävstillskott i sådan utsträckning att den tvingas att gå i likvidation eller i konkurs. Skyddet för insättarnas medel iden centrala kräver emellertid att paragrafen ges dennautformning. 88 Äger en föreningsbank så många aktier eller andelar i en svensk juridisk person alt den har mer än hälften av rösterna för samtliga akfler eller andelar, är och den juridiska perso nen dotterföretag. Äger ett dotterföretag eller äger en moderförening och ett eller flera dotterföretag tillsammans eller äger flera dotterföretag till sammans så många aktier eller andelar i enjuridisk person som har sagts, är även sistnämnda juridiska person dotterföretag till moderföre ningen. Har en föreningsbank i annat fall på grund av aktie- eller andelsinnehav 11 eller avtalensam etl bestämmande inflytande över en juridisk person och Prop. 1986/87:12 en betydande andel i resultatet av dess verksamhel, är föreningsbankenmoderförening och denjuridiska personen dotterföretag. utgör tillsammans en koncern. (Jfr I kap. 7 8 UFBL.) Paragrafen, somsaknar motsvarighet i JkL, överensstämmer med 1 kap. 4 6 NFL och motsvarandebestämmelser för bankaktiebolag och sparbanker. De skäl som har ansetts motiverainförandet av särskilda regler om koncern är att hänföra främst tillredovisningen. Moderföretaget i en koncernintar i förhållande till de övriga företagen i koncernen en mycket dominerande ställning. Genom att driva enmedveten prispolitik vid trans-akfloner inom koncernen kan det redovisaderesultatet förbättras hos vissa enheler och i motsvarande mån försämras hosandra enheter. Utan särskilda bestämmelser om koncernförhållanden kan dåreglerna om skyddet för bundet eget kapital bli verkningslösa och förallmänheten och kreditgivare kan detbli svårt atl få en rättvisande bild av koncernföretagens verkliga ekonomiskaställning. I bankkoncerner flllkommer intresset av att skydda insättarnasmedel. Vidare underlättas bankinspektionens kontroll av bankernas verksamhetom särskilda bestämmelser om koncernförhållanden införs. Koncernbegreppet hari förslaget definierats på motsvarande sätt som i aktiebolagslagenoch NFL. Enligt huvudregeln i första stycket är det avgörande kriterietpå att en koncem föreligger att (moderföreningen) harröstmajoritet i dotterföretaget. Även röstmajoritet som uppnås gemensamt avmoderförening och dotterföretag eller av flera dotterföretag medförkoncernförhållande. Genom bestämmelserna i 2 kap. 6 6 3 bankrörelselagen är detemellertid inte möjligt för en föreningsbank att förvärva andelar i ulländska juridiska personer. Ettkoncernförhållande kan enligt andra stycket föreligga även om röstmajoritel intefinns. Därvid krävs att banken genom aktie- eller andelsinnehav eller på grundav avtal ensam har ett bestämmande inflytande över en juridisk person ochen betydande andel i resultatet av företagets verksamhet. Med detta menas iförsta hand rätt till andel i vinst. Definitionen i andrastycket innebär att 50/50-bolagen inte skall behandlas somkoncernföretag. Detta framgår av att banken ensam skall ha ett bestämmande inflylande i ettkoncernföretag. I tredje slycket definieras begreppet koncern. JkL innehåller inte någon fullständig reglering avbildandet av en för eningsbank. Vissa regler finns, men i övrigt anses reglerna i FL gälla. FL i sin turöverlämnar i hög grad åt de blivande föreningsmedlemmarna att själva bestämma sättet förföreningsbildningen. Detta system har såvitt känt fungerat utan olägenheter. I detta kapitel samlas alla regler som rörbildandet av en föreningsbank. Någrastörre sakliga nyheter har inte föreslagits. En nyhet är dock att en Prop.1986/87: 12 centralföreningsbank måste ha oktroj för atl få driva bankrörelse, medan däremotkravet att en lokal föreningsbank måste godkännas har slopats. Kravetatt stadgarna skall stadfästas kvarstår dock. ändringarhar föranletts av att SFF; s ställning är reglerad i I princip gäller samma förfarandereglervid bildandet av en central föreningsbank och en lokal föreningsbank. Vissasärbestämmelser finns dock. Bestämmelserna i detta kapitel skiljersig i viss utsträckning från vad som föreslås för de ekonomiska föreningama,främst genom de särskilda reglerna om oktroj samt om stadfästelse av sladgarna.Föreskrifterna om antalel medlemmar och om stadgarnas innehåll är också delvisolika. Utredningenföreslär en bestämmelse (4 8) enligt vilken en central föreningsbank skallberedas tillfälle avge yttrande över ansökan om stadfästelse av en lokal föreningsbanks stadgar.En sädan bestämmelse förs inte in i lagen,eftersom den enbart skulle utgöra en handlingsregel för bankinspektionen. Det är lämpligare att en sådanföreskrift tas in i bankrörelse-förordningen. 18 En föreningsbank skall ha minst tjugo medlemmar. I en central föreningsbankfår dock antalet medlemmar vara lägre, om minst fem medlemmar är lokalaföreningsbanker. Medlemmarna skall anta stadgar saml väljastyrelse och revisorer. (Jfr 2 kap. I 8 UFBL.) Första stycketmotsvarar 2 och 3 88 JkL. Andra stycket moisvarar i viss mån 7 8 första stycket försia meningenoch 18 6 första stycket första meningen JkL. Paragrafen motsvarar 2 kap. I 8NFL. I första stycket första meningen sägs alten föreningsbank måste ha minst tjugomedlemmar. Såvitt gäller en lokal föreningsbank överensstämmer della medgällande rätt. En vanlig ekonomisk förening måste ha minsl femmedlemmar. Enligl min meningbör en föreningsbank kunna bildas först då initiativet lill nybildningenkommer från så mänga personer, att det vittnar om att intresset är någoriunda utbrett. Dettaeftersom medlemmarna och deras aktiviteter är den främsta gmnden förföreningsbankens verksamhel. Bestämmelsenatt en föreningsbank skall ha minst tjugo medlemmar är ett Ultryck fördelta synsätt. Av första stycketandra meningen framgår att det i en central föreningsbank räcker med fem medlemmar om dessa ärlokala föreningsbanker. Detta är enminskning jämfört med nuvarande krav på tio. Förändringen genomförs eftersomkravet på ett ulbrett inlresse för bildandet tillgodoses via de lokalaföreningsbankerna samt för att underlätta strukturförändringar. Om encentral föreningsbank har organisationer och andra juridiska personer som medlemmar, räcker del inle att dettotala antalet medlemmar översiigerfem om antalet lokala föreningsbanker inte är minst fem. Om det totala antalet medlemmar överstiger tjugo flnnsdäremot inget krav på atl antalel lokala föreningsbanker skall varaminst fem. Några krav på medlemmarnas kvalifikationer uppställsinte i lagen men Prop. 1986/87: 12 kanfinnas i stadgarna. Medlemmarna kan vara fysiska eller juridiska personer. Inte heller innehåller lagen någonföreskrift om att medlem skall vara svensk medborgare. Enligt andra stycketskall medlemmarna anta stadgar samt välja styrelse och revisorer. 1 allmänhettorde detla ske vid ett konstituerande sammanträde. 1 molsals till vadutredningen har föreslagit innehåller inte paragrafen någon uttrycklig bestämmelse om närföreningsbanken skall anses bildad. Bankentorde få anses bildad i och med att beslut om dess bildande har fattats.Vanligen sker detta vid det konstituerande sammanträdet. 2 6 En föreningsbanks stadgar skall stadfästas. Tillansökan om stadfästelse skall fogas en plan för den tilltänktaverksamheten. Sladfäslelse avstadgar meddelas för en cenlral föreningsbank av regeringen och för enlokal föreningsbank av bankinspektionen. Vid behandlingen aven ansökan om stadfästelse av stadgar prövas att stadgarna överensstämmer med dennalag, bankrörelselagen (1986: 000) och andra författningar samt om och i vad månsärskilda bestämmelser behövs med hänsyn till omfattningen och arten avföreningsbankens verksamhet. Om regeringen vidbehandlingen av en ansökan från en nybildad central föreningsbankfinner att den planerade rörelsen är nyttig för det allmänna stadfäster regeringen stadgarna samtbeviljar oktroj. (Jfr 2 kap. 2 och 3 66 UFBL.) I paragrafen finnsbestämmelser som rör stadfästelse av en föreningsbanks stadgar.Paragrafen motsvarar delvis 7 och 18 88 JkL. I första stycketslås inledningsvis fast att en föreningsbanks stadgar alltid skall stadfästas.Det föreskrivs vidare att en ansökan om stadfästelse skall åtföljas av enverksamhetsplan. Regeln om att en verksamhetsplan skall fogas lill enansökan om oktroj infördes för bankaktiebolag (prop.1984/85:191, NU 35, rskr 402, SFS 1985:500). Syftet med uppgifterna iverksamhetsplanen är att de skall komplettera de uppgifter om den tilltänktaverksamheten som finns i stadgama. I fråga om det närmare innehållet i planenhänvisas till ovan nämnda prop. Av andra stycketframgår att regeringen stadfäster en central förenings-banks stadgar medanbankinspektionen stadfäster en lokal föreningsbanks stadgar.Bestämmelserna överensstämmer med gällande rätt. Den prövning somenligt tredje stycket skall göras i samband med en stadfästelse ärfrämst en formell prövning som tar sikte på att kontrollera att stadgarna tillsitt innehåll överensstämmer med denna lag, bankrörelselagen och andra författningar samt attbildandet skett på föreskrivet sätt. 14 § anges vadstadgarna alltid måste innehålla. Saknas en sådan obliga torisk uppgift i stadgarna för en föreningsbank, bör den myndighet som beslutar om stadfästelsekunna komplettera stadgarna i detta hänseende. Som lagrådet har framhållit gäller dettaunder fömtsättning att det inte är fråga om en uppgift som endast bankensjälv kan fastställa innehållet i. Det bör också vara möjligt att göra enkomplettering, om det framgår av ett giltigt beslut vad den saknade uppgiften skall innehålla. digheten kan emellertid inte fatta ett beslut i bankensställe. Om komplette- Prop. 1986/87: 12 ring inte sker bör stadfästelse vägras. I stadgarna kan,utöver de obligatoriska uppgifterna enligl 4 8, införas bestämmelser avskilda slag. Endast sådan bestämmelse som strider mot denna lag ellerannan författning är förhindrad att införa i stadgarna. som skall stadfästa en föreningsbanks stadgar torde sakna möjlighetatt ändra eller stryka en stadgebestämmelse som bedöms vara oförenlig med denna lageller annan författning. Ansökningen bördärför i sådana fall avslås. Vidare kan i sambandmed stadfästelsen särskilda bestämmelser meddelas, om det behövs med hänsyntill omfattningen och arten av den fllltänkta verksamheten. Det kan t. ex. anges attföreningsbanken måste ha ett visst lägstaeget kapital innan verksamheten får påbörjas. Etl sådant villkor torde endast aktualiseras för en centralföreningsbank, eftersom en lokal föreningsbank endast kan bedriva verksamhet omden är medlem i en centralföreningsbank. Den lokala har också möjlighet att fåkapital från den centrala banken. Enligt fiärdestycket skall regeringen i samband med att en nybildad centralföreningsbanks stadgar prövas för stadfästelse också pröva om den planerade rörelsenär nyttig för det allmänna och, om så är fallet, bevilja oktroj. Bestämmelsenär ett uttryck för den s. k. behovsprövningen, som infördes för affärsbankernaredan genom banklagstiftning. Som motiv angavs att det borde finnas enmöjlighet att hindra bildandet av nya banker i fall där de uppenbarligen inte skulle vara lillnytta för det allmänna. Oktrojprövningen innehåller i sig både en kvantitaflv och enkvalitativ prövning. Enligt 7 kap. I 8 andra stycket bankrörelselagen åliggerdet bankinspektionenatt följa bankernas verksamhet, bl. a. för att få kännedom om förhållandensom är av betydelse för en sund utveckling av bankverksamheten. Vid bedömningen avhumvida en bank kan antas bli till nytta för det allmänna bör därför också beaktas omden planerade verksamheten kan anses innebära en sund utveckling av bankverksamheten. NO har ifrågasattom inte tiden är mogen för att slopa behovsprövningen i fråga om banker påsamma sätt som har skett för försäkringsbolag, se härom prop.1984/85:77 s. 47 ff, (bil. 3 avsnitt 3.2.3). uppdraginnefatlar bl.a. att utreda frågan om behovsprövningen skall slopas förbanker. Kommittén har i sitt delbetänkande om utländska banker (Ds Fi1984:20) sagt sig inte vilja ta slutlig ställning i denna fråga innan kommitténbehandlat den övergripande frågan om stmkluren på kreditmarknaden.Det finns alltså anledning att återkomma till denna fråga när kommitténs huvudbetänkandeföreligger. Några ytterligare förändringar av oktrojbestämmelserna bör enligt min mening integenomföras . En granskningmotsvarande oktrojprövningen föreskrivs inte för lokal föreningsbank.Detta är inte behövligt eftersom en sådan bank inte kan verka utan att varamedlem i en central föreningsbank. Till detta kommer att bankrörelsensom bedrivs av en central föreningsbank och anslutna lokala föreningsbanker betraktas som enhelhet. Lagrådethar anfört att bildandet av en ny bank normalt fömtsätter att 15 åtminstonenågon befintlig bank får sitt verksamhetsområde begränsat, Prop. 1986/87: 12eftersom föreningsbanksrörelsen täcker hela landet. Remissens lagförslaginnehåller emellertid ingen antydan om detta eller överhuvudtaget om frågor rörandesamspelet mellan bankerna i en sådan situation. Inte minst med hänsyn till lagförslagets fullständighet iövrigt framstår saknaden av regler i 2 kap. om nu åsyftade frågor som enbrist. Lagrådet har ansett att sista stycket i 2 8 t.ex. blir något vilseledande,eftersom en outtalad fömtsättning är att stadgeändring har genomförts för någonannan central bank. Prövningen enligt detföregående stycket måste vidare alltid kombineras med en prövning attändring av stadgarna eller av verksamhetsområdet har skett för någon annanbank. Det är enligt lagrådets mening önskvärtatt åtminstone motiven till 2 kap. kompletteras i propositionen med en redovisningför hur nu berörda frågor avses bli lösta i praktiken. Med anledning av vadlagrådet har uttalat \iU Jag anföra följande. Som lagrådet påtalarfömtsätter nybildande av en föreningsbank och ändring av verksamhetsområdet för en föreningsbankatt en annan föreningsbanks område ändras. För en central bank skerdet genom stadgeändring som skall stadfästasav regeringen eller, efter bemyndigande, av bankinspektionen.Verksamhetsområdet för en lokal föreningsbank fastställs av den centralabanken. De berörda förändringarna kräver alltså en samordning mellan olika föreningsbanker. I inledningen till dettakapilel harjag förklarat att jag inte i förslaget tar in en avutredningen föreslagen bestämmelse om atten central föreningsbank skall beredas tillfälle avge yttrande över enansökan om stadfästelse av en lokal föreningsbanks stadgar. En sådan regel skulle främst utgöra en handlingsregel förbankinspektionen och därför förs deninte in i lagen. Lagrådet har inte haft någon erinran mot vad jag anfört i denna del. Mot bakgrund av del behov av samordningsom finns vid vissa siadgeändringar anserjag del naturligt atl regeringen och bankinspektionen ger deföreningsbanker som berörs av en ansökan tillfälle att yttra sig.Förutsätter stadgeändring för en föreningsbank att stadgarna ändras också fören annan föreningsbank bör besluten omstadfästelse fattas i nära anslutning till varandra. Detta kräver emellertidalt föreningsbanksrörelsen samordnar de interna beslulen om stadgeändringar och ansöker om stadfästelseför de berörda föreningsbankerna. Hithörande frågor bör kunna avinternt ulan slöd av lagregler. I detta sammanhang bör ocksä noteras vadsom anförs i motiven flll 10 kap. 8 8angående en föreningsbanks förvärv av del av annan föreningsbank. 3§ Om stadgarna ändras skall även ändringen stadfästas. Regeringen kanuppdra åt bankinspektionen att pröva frågor om stadfästelse av ändring av encentral föreningsbanks stadgar i sådana fall som inte är av principiell betydelse eller iövrigt av synnerlig vikt. (Jfr 2 kap. 2 och 3 66 UFBL.) Paragrafenmotsvarar delvis 7 och 18 88 JkL. Iförsta slycket föreskrivs att också stadgeändringar skall stadfästas. Av a«f//-ö ifyc/te/framgår att regeringenkan uppdra åt bankinspektionen Prop. 1986/87:12 att stadfästa vissa ändringar istadgarna för en central föreningsbank. Till skillnadmot gällande bestämmelse i 18 8 andra stycket JkL anges i detta styckeprinciper för vilka ändringar som inte bör delegeras. Prövningen av humvidaändringsbeslutet skall stadfastas sker i princip enligt samma kriterier somredovisats ovan beträffande oktrojprövningen. Bankinspektionen harför sin del hävdat att principen att regeringen skall förbehållas avgörandet avviktigare ärenden endast bör ta sikte på utvidgningar av betydelse. Vissautvidgningar av verksamheten är enligt inspektionen mer av formell än reell natureller av endast ringa betydelse. Bankinspektionenframhåller vidare att det är inspekflonens uppgift att enligt 3 6 fondkommissionslagen (1979:748) pröva frågan om tillståndtill fondkommissionsrörelse. Således bör inspektionen kunna stadfästa enändring av en föreningsbanks stadgar somsammanhänger med att banken önskar driva fondkommissionsrörelse. Föregen del år jag beredd att instämma i attbankinspektionen normalt bör kunna stadfästa en stadgeändring som har samband med att en föreningsbankönskar driva fondkommissionsrörelse.