prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — I fråga om förvaltarens befogenheter anser jag alt det i lagen böröppnas möjlighet för förvaltaren atl ta hånsyn till andra intressen än det renaborgenärsintresset. Förvaltaren bör vara skyldig att i viktigareförvaltningsfrågor höra tillsynsmyndigheten. Denna skyldighet motiveras bl.a.även önskan alt ge tillsynsmyndigheten ett bättre underlag för sin efterhandskonlrolloch för granskningen av förvaltarens arvodes-anspråk. Jag föreslår ocksä atlregler om sekretess i tillsynsmyndighetens verksamhet införs för atl förbättradessa myndigheters tillgäng till handlingar av betydelse för gransknings- ochkontrollarbetet. 2.4.2Förvaltarens utrednings- och uppgiftsskyldighet i vissa fall Mittförslag: Förvaltarens utrednings- och uppgiflsskyldighet utvidgas i vissahänseenden. Förvaltaren bör således, om det är möjligl, i förvallarberällelsenange insolvensen kan antas ha inträtt, och om det finnsanledning att anta atl någon är skyldig atl återbära olovlig vinstutdelningeller annan olovlig utbetalning till aktiebolag eller ekonomisk förening ellerutge skadestånd till aktiebolag, ekonomisk förening eller handelsbolag. Vidarebör om det är möjligl och anledning finns därtill, anges vid vilken tidpunktskyldighet kan antas ha inträtt enligt 13 kap. 2 8 aktiebolagslagen(1975:1385) all upprätta särskild balansräkning. Kommissionens förslag överensstämmer med mitt förslag(betänkandet SOU 1983:60 s. 70-71,86). Remissinstanserna: Förslaget har biträtts av de fiestaremissinstanserna. En remissinstans anser all förvaltaren därigenom åläggsarbetsuppgifter som faller utanför konkursinslilulets ram och som medförfördyringar som drabbar alla borgenärer men som endast gagnar staten(remissammanställning 11 s. 49-51). Skälen för mitt förslag: Frågan om vid vilken tidpunktgäldenären blev insolvent har betydelse i älervinningssammanhang och är vidareav intresse för vissa straffrättsliga bedömningar. För atl understryka viklenav all frågan utreds av förvaltaren bör del uttryckligen anges allförvallarberällelsen, om del är möjligt, skall innehålla uppgift därom. I 12 kap. aktiebolagslagen finns bestämmelser omvinstutdelning och annan användning av bolagets egendom. Om utbetalning skettlill aktieägare i strid mol lagen är mottagaren under vissa förutsättningarskyldig atl återbära vad han uppburit. Ålerbäringsskyldighelen föreliggeroavsett om medlen behövs för att tillfredsställa bolagets borgenärer men görs ipraktiken gällande främst i de fall då bolaget gått i konkurs. Talan omåterbäring förs för bolaget av dess ställföreträdare. I förekommande fall kansåledes konkursförvallaren föra sädan talan. För brist som uppkommer vid återbäringen är de sommedverkat till beslutet om utbetalningen eller verkställde denna ansvariga.Bestämmelser om denna och annan skadeståndsskyldighel meddelas i 15 kap.aktiebolagslagen. Skadeslåndsskyldigheten gäller för stiftare, styrelseledamotoch verkställande direktör som vid fullgörande av sitt uppdrag uppsåtligeneller av oaklsamhei skadar bolaget (1 §). Även revisorer och aktieägare kan bliskadeständsskyldiga (2 och 3 88). Särskilda bestämmelser finns om lid föranställande av talan av konkursboet om bolaget försätts i konkurs (6 8). Av intresse är vidare de regier i aktiebolagslagen som germöjlighet för en borgenär alt framställa anspråk mol styrelseledamöter m.fl.,särskilt bestämmelserna i 13 kap. 2 8- De föreskriver i sin lydelse frän ochmed atl en särskild balansräkning skall upprättas så snartdet finns skäl att anta atl bolagets eget kapital understiger hälften av delregistrerade aktiekapitalet. Upprättas en sädan balansräkning, en s.k.konirollbalansräkning, inleds ell förfarande som under vissa förulsättning- arkan leda lill skyldighet för styrelsen atl ansöka om likvidation. Vid Prop.1986/87:90 underlåtenhet från styrelsens sida alt fullgöra vad som åligger denkan styrelseledamöterna bli personligen ansvariga för bolagets därefter uppkommandeförbindelser. Bestämmelserna om skadestånd i 15 kap. ger också möjlighet förden enskilde borgenåren atl kräva skadestånd av styrelseledamöter m.fl. när dessavållat borgenären skada genom överträdelse av aktiebolagslagen ellerbolagsordningen. Denämnda bestämmelserna har som framgått ell nära samband med konkurslagensregler. Återbäring kan således ses som ell alternativ till återvinning. Det ärenligt min mening befogal atl uttryckligen ålägga förvaltaren skyldighet attutreda och lämna uppgift även om dessa möjligheter atl återföra medel lillbolaget. Även frågor om likvidalionsplikl enligt 13 kap. 2 8 aktiebolagslagenbör förvaltaren vara skyldig atl utreda. Av praktiska skäl börulredningsplikien begränsas lill frågan om vid vilken lidpunkt skyldighet attupprätta en kontrollbalansräkning uppslätl. Utredningen härom är av värde förde borgenärer som vill aktualisera del personliga betalningsansvaret;konkursförvallaren har själv inle rält atl föra talan därom. Lagen(1951:308) om ekonomiska föreningar innehåller bestämmelser om olovligvinstutdelning m. m. och skadestånd som är närbesläktade med reglerna iaktiebolagslagen. Motsvarande bestämmelser finns i förslaget lill ny lag omekonomiska föreningar (prop. 1986/87:7). Vidare innehåller lagen (1980:1102) omhandelsbolag och enkla bolag bestämmelser om skadeståndsskyldighel förbolagsman gentemot handelsbolaget. Förvaltarens uppgiftsskyldighet bör därföravse även frågan hur dessa bestämmelser har iakttagits. Såsom lagrådet harpåpekat finns del inle någol behov av all ålägga förvaltaren uppgiflsskyldighetbeträffande sådana juridiska personer som står under bankinspektionens ellerförsäkringsinspeklionens tillsyn. 2.5 Återvinning till konkursbo Återvinningsinstitutetinfördes i svensk rätt genom konkurslag. Regelsystemet har därefterbyggts ut allteftersom reformbehov uppställ. Bestämmelserna fick sin nuvarandeutformning är 1975, dä reglerna ändrades i åtskilliga avseenden. Återvinninginnebär all egendom som före konkursutbrollel frångått gäldenären genom i ochför sig giltiga rättshandlingar kan återföras till konkursboet under särskildaförutsättningar. Reglerna om återvinning brukar sägas ha två syften. För detförsta avses möjligheten lill återvinning motverka att borgenärer för atl få enbättre ställning i händelse av konkurs företar brådstörlade åtgärder gentemoten gäldenär som har kommit i ekonomiskt trångmål. För del andra vill manförhindra alt gäldenären på ell illojalt sätt gör sina tillgångar oåtkomligaför borgenärerna. Reglernaom återvinning är i huvuddrag utformade på så sätt att det i varje paragraf anges en typ av ätervinningsgrundande transaktion och etl 117 lidsrekvisil, innebärandeall transaktionen måste ha skett Prop. före en särskild frisldag.Med fristdag avses i allmänhet dagen dä ansökan om gäldenärens försällandei konkurs kom in till konkursdomaren. 1975års reform gjordes återvinningsreglerna, med ett undanlag, objektiva genom att utformas så atlåtervinning inte längre skulle vara beroende av all gäldenärensmedkonlrahent haft insikt om gäldenärens ekonomiska ställning eller om att hangynnats framför andra. Deätervinningsgrundande transaktionerna enligt de objektiva reglerna är gåva ochvissa gåvoliknande transaktioner, bodelning som innefattar eftergift lillförmän för make eller makes dödsbo, utbetalning av uppenbart oskälig lön,arvode eller pension lill närstående, avsättningar lill pensions-ochpersonalstiftelse, betalning av skuld som gjorts med annat än sedvanligabetalningsmedel, i förlid eller med belopp som avsevärt försämrat gäldenärensekonomiska ställning och som inle kan anses som ordinär, kvittning undermotsvarande förhållanden, pantsällning eller liknande sä-kerställelse iefterhand samt utmätning. Dessaobjektivt bestämda regler kompletteras av en på subjektiva rekvi-sil grundadgenerell regel som avser fall då gäldenären förfarit otillbörligt ochmedkonlrahenten var i ond tro. Frånåtervinning undantas genom en särskild bestämmelse betalning av skatt ellerallmän avgift om fordringen var förfallen till betalning samt, under vissaförutsättningar, betalning av eller förmånsrätt för underhållsbidrag. Ålervinningsfrislernaförlängdes betydligt vid reform. Frånsett bodelningsfallet föreskrivsi paragraferna en kortare frist dä återvinning skall äga rum utan reservation.Denna automatiska frist är för rättshandlingar av benefik natur för övriga fall. I fräga om gåva och överföring lillpensionsstiftelse av benefik natur liksom överföring lill personalstiftelsegäller härutöver en föriängd ålervinningsfrisl , med möjlighet försvaranden att freda sig från återvinning om han visar atl gäldenären varken vareller genom transaktionen blev insolvent. Vidare gäller genomgående en på sammasätt konstruerad förlängd frist pä tvä är gentemot närstående till gäldenären.För återgång av bodelning gäller enbart en sådan ivåärsfrisl. För återvinningenligt den allmänna otillbörlighetsregeln gäller en frist om fem är inormalfallet medan talan mot närstående kan väckas utan lidsbegränsning. Begreppetnärstående i konkurslagen tillkom vid reformen är 1975 och har bestämts oberoende av liknande regleringar i andra sammanhang, t.ex. skatlerätlsliga regler. Till den krets som vid återvinning skall räknas som närslående hänförs först vissa personligen närstående, nämligen make, bröstarvinge, förälder, far-och morförälder, syskon och den som annars står gäldenären personligen särskilt nära. Som närslående lill näringsidka re eller juridisk person räknas den som själv eller jämte honom närstående har väsentlig gemenskap med den andre, grundad på andelsrätt eller där med jämförligt ekonomiskt intresse och vidare den som genom en ledande ställning har ett bestämmande inflytande över verksamheten. Slutligen räknas som närstående den som är närstående till någon som enligt vad förut sagts är närslående. Skyldighetenall återbära egendom vid återvinning kan jämkas om syn- Prop. 1986/87:90nerliga skäl föreligger. Somen generell förutsättning för all återvinning skall kunna komma i fräga gälleralt transaktionen har varit till nackdel för borgenärerna eller någon av dem.Avgörande är härvid förhållandena för själva transaktionen.Någon uttrycklig bestämmelse härom finns dock inte ulan detta rekvisit ärunderförstått. 1KLförslagel har konkurslagskommitlén tagit upp om återvinning isak oförändrade utom på en punkl, lill vilken jag återkommer ispecialmotiveringen (4 kap. 5 8). Eko-kommissionenhar som utgångspunkt för sina överväganden haft vissa reformönskemäl somframförts i brottsförebyggande rådets (BRÅ) promemoria (PM 1982:5)Åiervinningsregler vid konkurs, vilken i sin lur baserats på undersökningar avålervinningsreglernas praktiska tillämpning, bl.a. intervjuer medkonkursförvaltare och kronofogdar. Kommissionenframhåller all konkursinstilulet har slor betydelse i kampen mot denekonomiska brottsligheten genom atl del vid konkursulred-ningen ges tillfälleatt undersöka i vad mån brottslighet eller andra illojala förfarandenförekommit. Enligt kommissionen visar gjorda undersökningar att del i en slordel av konkurserna, i synnerhet i dem där tillgångar saknas, finns anledningalt misstänka all brott begåtts före konkursen. Vidare visarundersökningsmaterialet och kommissionens egen utredning att illojalatransaktioner till skada för borgenärerna är vanligt förekommande. har ätervinningsreglerna och deras lillämpning central betydelseför bekämpandet av ekonomisk brottslighet vid sidan om övriga sanklionsregler.Dessa är i huvudsak reglerna om straffansvar för gäldenärsbroll, bestämmelsernaom näringsförbud i samband med konkurs, de bestämmelser som görställföreträdare för juridisk person personligen ansva.-ig för dennes skulderoch aktiebolagslagens bestämmelser om återbäring och skadeståndsskyldighel förstyrelseledamöter m.fl. gentemot bolaget vid överträdelse av reglerna omutdelning m.m. Kommissionenkonstaterar att de illojala transaktionerna är svära att komma ät med nuvarandeåiervinningsregler. Kommissionen föreslär därför reviderade regler i avsiktatl förstärka återvinningsinstitutet. En huvudlinje som kommissionen valt isina överväganden är all ätervinningsreglerna bör förslärkas i första hand närdet gäller transaktioner mellan kontrahenter som är närslående, l.ex. bolag ien koncern eller bolag som ägs av en och samma person eller grupp av personer.Kommissionen föreslår emellertid också utvidgade återvinningsmöjligheler ifråga om transaktioner mellan kontrahenter som inle är närslående. Deföreslagna ändringarna berör både grunderna för återvinning och det processuellaförfarandet. Därutöver föreslås att konkursförvaltarens utrednings- ochuppgiftsskyldighet skall utvidgas. Föregen del vill jag inledningsvis framhålla följande. Som jag redan har berört är en av ålervinningsinsliluieis viktigaste funktioner all motverka 119 kapplöpningmellan borgenärerna gentemot en gäldenär i ekonomiskt Prop. trångmål.Härigenom skyddas både gäldenären och borgenärskretsen som sädan.Borgenärerna blir mer jämspelia, de slipper att kontinuerligt följa gäldenärensekonomiska ställning för att ta lill vara sin rätt och transakfio- ner somrubbar förmånsrällsordningen neutraliseras. funktionhos återvinningsinslilulel är att borgenärerna skyddas mol att gäldenärenpå ett illojalt säll placerar sina tillgångar sä att borgenärerna inle kan komma ät dem. Ålervinningsreglernas betydelseligger inte minst på del preventiva planet. Återvinning är en civilrältslig sanktion men reglerna iämnet har till slor del samma grundläggande syfte som reglerna om brott mot borgenärer(tidigare benämnda gäldenärsbroll). Det är av stor vikt att såväl decivil-rätlsliga som de straffrättsliga sanktionerna fungerar effektivt.Straffsanktionen riktar sig emellertid mot gäldenären medanåtervinningsreglerna har gäldenärens medkonlrahent som adressat.Återvinningsreglerna måste därför utformas från delvis andra utgångspunkter änreglerna om straffansvar. Intresset av säkerhet i den allmänna omsättningenmäste således beaktas. Det är av stor vikt all man i affärslivet i möjligaste månskall kunna lita pä alt giltiga transaktioner också blir bestående. Hur långtätervinningsreglerna skall sträcka sig är alltså beroende av en avvägningmellan borgenärsintressena och den allmänna omsättningens intressen. Det böremellertid framhållas att delta intresse främst är aktuellt i fräga omtransaktioner mellan parter som inte är närstående. I närstäendefallen har denallmänna omsättningens intresse mindre tyngd. Återvinningsreglerna är neutralai den meningen alt vad som kan återvinnas kommer borgenärskollektivet somhelhet lill godo. Genom all fordringar på skatter och allmänna avgifter ipraktiken har den bästa allmänna förmånsrätten, har dock staten ell särskiltintresse av ell väl fungerande äiervinningsinstilul. Ålervinningsmöjlighelerna vidgades avsevärt genom 1975 årsreform. De undersökningar som redovisats i kommissionens betänkande visaremellertid alt reglerna är behäftade med brister i en del avseenden.Del är angeläget all komma till rätta med dessa och del är enligt min meningmyckel tillfredsställande atl ett underlag för detta har presenterats genomkommissionens arbete. En slor del av remissinstanserna, däribland flera somställer sig avvisande lill kommissionens förslag i övrigl, har också instämt ikommissionens uppfattning att reglerna inle fungerar helt tillfredsställande. I del följande kommer jag atl översiktligt gå igenom dereformförslag kommissionen lämnat och därvid ange i vad mån jag anser förslagenbör genomföras. Kommissionen har föreslagit alt undantaget frånåtervinning av betalda skatter och allmänna avgifter skall utvidgas lill atl omfatta även förmåns rätt på grund av utmätning härför. Enligt kommissionen finns inte nägot sakligt skäl för att förmånsrätt pä grund av utmätning för skatter och avgifter inte skall åtnjuta samma skydd som betalning. Ålervinningsfrihe- len blir enligt kommissionen beroende av tillfälligheter med den nuvarande ordningen. Om undantaget utvidgas kan kronofogdemyndigheten dessut om pröva frågan om uppskov med försäljning av utmätt gods ulan alt 120 behöva la risken för återvinning med i bedömningen. Närdet gäller för- Prop. 1986/87:90 månsräll som vunnits pä grund avbetalningssäkring finns del enligt kommissionen inte någon anledning att ändrapä nuvarande ordning, nämligen all förmånsrätten kan återvinnas.Betalningssäkringen fungerar nämligen prakfiskt sett som etl säkerställande avinle förfallna skatte- och avgiftsfordringar. Två remissinstanser, riksskatteverkel och enkronofogdemyndighet, har tillstyrkt förslaget medan övriga remissinstanser somyttrat sig i denna fräga ansett atl del inte bör genomföras(remissammanställning II s.18-20). För egen del får jag anföra följande. All betalda skalleroch därmed jämställda skulder vid reformen är 1975 uteslöts från återvinninghade sin grund i all tillämpningsproblem kunde förväntas uppstå med den nyabestämmelsen om återvinning av skuldbetalning (35 8). Undantaget bedömdes dockinte få nägon slörre praktisk betydelse eftersom återvinning som avsett betaldaskallebelopp var utomordentligt sällsynt. Skatter och avgifter har numera förmånsrätt enligt 11 8förmånsrätlslagen (1970:979). Av de allmänna förmänsrätterna - som gällerendast i konkurs - är det bara vissa kostnader som har samband med en konkursansökanm.m. som har företräde framför skaller och avgifter (10 8). Utmätning gerenligt 8 8 förmånsrätlslagen särskild förmånsrätt i den utmätta egendomen.Regleringen innebär i övrigl alt särskilda förmånsrätter har företräde framförallmänna men all de konkurskosinader som avses i 10 8 som regel skall las utföre fordringar med förmånsrätt pä grund av utmätning (15 8). 1 praktikenföljer alltså förmånsrätten för skatter och avgifter efterförmånsrätten på grund av utmätning. Det sagda innebär att frågan huruvida den förmånsrätt somvunnits genom utmätning för skatter och avgifter bör vara älervinningsbar ellerinte normalt har betydelse endast i det fallet atl konkursboels egendom ocksäär utmätt för andra fordringar och att den utmätningen skett ellersenare. Dessutom krävs att den förmånsrätt som vunnits genom den senareutmätningen inte återvinns eller atl utmätningen inte faller av något annatskäl. i andra fall är skatte- eller avgiftsuimälningen inle till nackdel förnägon annan borgenär och återvinning på den grunden utesluten. Den praktiska betydelsen av en regel som hindraråtervinning av förmånsrätt på grund av utmätning för skatte- elleravgiftsfordringar är alltså utomordentligt liten. Några remissinstanser, bl.a.från kronofogdesidan, har vidare påpekat alt del i den situationen all egendomsamtidigt utmätts för en skattefordran och en enskild fordran skulle le sigstötande om den enskilde borgenären förlorar sin förmånsrätt medan staten pågrund av en särskild undantagsbeståmmelse får behålla sin. Även om jag har förståelse för de skäl som har legat tillgrund för kommissionens förslag anser jag med hänsyn lill vad som anförtsinte all del lämpligen bör genomföras. Kommissionen har föreslagit en bestämmelse enligt vilkens.k. latenta skulder fär beaklas vid bedömningen av om en rättshandling fär återvin nas. Kommissionen har i detta hänseende hänvisat till etl förslag som den 121 harlagt fram för slraffrättsligl ändamål i promemorian (Ds Ju 1983:17) Prop.1986/87:90 Gäldenärsbroll. Kommissionens förslag innebär att när gäldenärensskuldförhållanden är av betydelse för prövning av en fräga om återvinning,hänsyn skall las även lill sådana skulder som uppkom först efter rättshandlingen,om skulden grundar sig på en omständighet som förelåg . Bakgrundenlill kommissionens förslag är i första hand de problem som kan föreligga närman i älervinningssammanhang skall avgöra frågan vid vilken lidpunkt en skuldavseende skaller eller avgifter skall anses ha uppkommit. När del gällerinkomstskatt har det sålunda hävdats all skulden inte uppkommer förrän vidbeskattningsårets utgång. Inkomslskalle-effekten av vissa transaktioner somäger rum under löpande beskattningsår kan neutraliseras genom andratransaktioner, och det har brukat hävdas att någon säker bedömning avskattekravets storlek därför inte kan göras förrän beskatlningsäret gäll lillända. Denbestämmelse som kommissionen föreslagit i ämnet lar emellertid sikte inle barapå skulder avseende skatter och avgifter ulan på skulder över lag och är främstavsedd atl ha betydelse i fråga om del s.k. nackdels-rekvisitei, dvs. kravel påatt rättshandlingen på etl eller annat säll skall ha varit till nackdel förborgenärerna eller nägon av dem för atl återvinning skall kunna komma i fråga.En förutsättning för bestämmelsens tillämplighet är att fordringen sedermeraverkligen uppkommer och görs gällande i konkursen. Förslagethar kommenterats från åtskilliga häll under remissbehandlingen. Fleraremissinstanser tillstyrker i princip förslaget ulan några närmare kommentarer,men drygt hälften av instanserna avstyrker del och framför kritiska synpunkter.Bl.a. har jämförelsen mellan återvinning och brott mol borgenärer kritiserats.Flera remissinstanser menar all kommissionens förslag medför alltför slorosäkerhet i omsättningen och inle tillgodoser kravel pä förutsebarhel. Delanses sålunda ohållbart alt en medkonlrahent inför en lillämnad affär medgäldenären skall behöva sälla sig in i vad denne har för latenta skulder. Denföreslagna bestämmelsen har ansetts oklar till sin innebörd och dessförutsatta tillämplighet på skulder avseende skadestånd har kritiserats avmänga. Vidare har man efleriysl ell klarläggande av hur bestämmelsen skalltillämpas pä vanlig inkomstskatt, exempelvis hur den verksamhet som grundar enskalleskuld skall avgränsas och eventuella förlusters inverkan pä inkomstersom uppkommit eller . Del har även påpekats atl regelnkräver komplicerade beräkningar på skatte- och avgiflsdebileringens område(remissammanställning 11 s. 20-25). Enligtmin uppfattning är den kritik som sålunda har anförts mot försla get till vissa delar starkt överdriven och grundad på missförstånd i fräga om förslagels innebörd. Jag vill emellertid framhålla atl jag delar den uppfattningen som kommit till uttryck i en del remissvar all man i detta sammanhang inle ulan vidare kan göra jämförelser mellan återvinning och brott mol borgenärer. Bestämmelsernas adressater är således olika. Inom straffrätten begränsas vidare bestämmelsens betydelse väsentligt genom del subjektiva rekvisitet; ansvar kan endast komma i fräga om förekoms- 122 ten av s.k. latenta skulder var täckta av gäldenärensuppsåt eller, i vissa Prop. 1986/87:90 fall, oaklsamhei. Någon sädan naturiigbegränsning av tillämpningsområdet finns inte i älervinningssammanhang.Skillnaden mellan de straffrättsliga reglerna och ätervinningsreglerna haremellertid också en annan sida. De straffrättsliga reglerna har ansetts krävaen restriktiv tillämpning av rekvisitet gäldenär och detta har varitutgångspunkten när man i doktrin och praxis har haft att ta ställning lillfrågan om etl sådant skuldförhållande som kan föranledastraffansvar uppkommer. Den praxis som har utbildats här behöver dock inte ulanvidare anses tillämplig pä andra rättsområden. Jag vill vidare erinra om straffrättsliga regleringen av motsvarande fråga numera har fält en annanutformning än den som kommissionen föreslagit (prop. 1985/86:30, JuU 12, rskr.66, SFS 1986:43). Som jag redan varit inne på skulle den av kommissionenföreslagna bestämmelsen framför allt ha betydelse i fråga omnackdelsrekvisiiet. Detta innebär ett krav på alt transaktionen pä etl ellerannal sätt skall ha varit lill nackdel för borgenärerna eller någon av dem förall återvinning skall kunna komma i fråga. Betalning av en skuld som är förenadmed betryggande och oangriplig pant i gäldenärens egendom kan således inleåtervinnas. Transaktionen skall vidare ha varit lill nackdel för borgenärernavid den tidpunkt när den företogs. Återvinning kommer alltså inle i fråga oml.ex. aktier säljs till dagskurs och de sedan stiger i värde under liden framlill dess att säljaren försätts i konkurs, sä atl avtalet hade varitoförmånligt om del skett före konkursen.