prop · GA03143 · 1986-12-31 00:00:00 — En sådan begränsning är inte rationell. Fullmäktige anserdärför atl 16 § ändras så att "utländska bankinrättningar" utbytsmot "bankinrättningar". Dessuiombör man i lagen ge möjligheter att ingå avtal om skyldigheter ochrättigheter som anknyter till de insättningar som nämnts i 16 §. Detta kan t.ex. gälla avtal om framtida räntevillkor eller räntebytes-avtal, vilka kanutgöra etl led i en rationell förvaltning av valutareserven. I lagtexten kandetta tillgodoses genom alt man tillfogar ett tredje stycke i 16 § med följandelydelse; Riksbankenfår också ingå avtal om skyldigheter och rättigheter som anknyter till deinsättningar som anges i denna paragraf Närdet gäller medverkan i internationellt monetärt och finansielltsamarbete kan fullmäktige i stort ansluta sig till utredningens övervägandenoch förslag. Enligt fullmäktiges mening kan det dock finnas skäl att i lagen påen punkt ytterligare precisera förulsällningarna för medverkan.Detta gäller möjligheten för banken atl, efter medgivande av egnamedel tillskjuta insatskapital i internationella finansorgan där ärmedlem. Sådana insatser bör komma i fråga endast lill finansiella organ vilkasuppgifter har anknytning till en centralbanks verksamhet. Utvecklingenpå kreditmarknaden har varit snabb och kreditmarknaden harförändrats såväl funktionellt som instrumentelit och institutionellt.Självfallet har delta också påverkat sätt att utformakreditpolitiken som huvudsakligen förs via det traditionellacentralbanksinstrumentet marknadsoperationer. reglerasriksbankens kreditpolifiska uppgifter i nuvarande lagstiftning på ett indirektsätt. Fullmäktige instämmer i att den nya lagen bör anges vilka de viktigastekreditpolitiska uppgifterna är för samt vilket syfte de har.Sammanfattningsvis kan sägas att fullmäktige i slort är positiv fill de förslagkommittén lägger fram rörande roll som ansvarigt organ förkreditpolitiken. Traditionellthar diskontot varit den räntesats till vilken bankerna kunnat låna upp fill ett visst belopp i . Bankernas in- och ullåningsrän- tor har därigenom varit starkt knutna till diskontot. Som kommittén kon- 147 staterat har denna koppling starkt reducerats i ochmed atl villkoren Prop. 1986/87; 143 för bankemas upplåning i riksbankenfrigjorts frän diskontot. Diskontots penningpolitiska roll har därmed - om inteupphört - så väsentligt minskat alt skäl finns att överväga om det skall heltavskaffas eller alternativt ej nämnas i den nya riksbankslagen. Fullmäktigedelar dock kommitténs bedömning att det fortfarande finns en mängd lagar ochförordningar som baseras på diskontot varför detta även fortsättningsvis böroffentliggöras. Om diskontot i framliden eventuellt skall avskaffas bör enligtfullmäktige samtliga berörda lagar ändras vid en och samma tidpunkt. Marknadsoperationer utgör numera ett reguljärt inslag iriksbankens kreditpolilik. Kommittén har i förslaget till ny riksbankslagfastlagt i vilka värdepapper får bedriva marknadsoperationer. Enligtfullmäktige synes förslaget väl läcka de transaktioner och värdepapper som kankomma i fråga. Kommittén föreslår också att skall få möjlighetatt emittera egna skuldebrev. Bakgmnden till förslaget är i korthet attsituationer kan tänkas när saknar material för marknadsoperationersamtidigt som marknaden är överlikvid. I en sådan situation skulle kunna tänkasatt för att dra in likviditet emitterade egna skuldebrev. Förslagetär dock i förarbetena förknippat med en restriktion som fullmäktige har svårtatt förstå motiven till - nämligen att inte från marknaden ellereminent skulle få vara nettoförvärvare av statspapper eller andra skuldebrev sålänge egna skuldebrev fanns utelöpande. Det enda motivet som nämns är alteftersom syftel med utgivandet av skuldebreven är att dra in likviditet börinte spä på likviditet med atl köpa värdepapper frånmarknaden. Motivet är svårförståeligt eftersom någon motsvarande restriktioninte finns beträffande t. ex. kassakraven. Penningpolitiskt är nämligen -vilket kommittén också konstaterat - effekten densamma om i ställetför att emittera egna skuldebrev höjde kassakraven för bankerna. Eftersom denföreslagna reslrikfionen enligt fullmäktige inte fyller nägon funktion bör deninte införas. Vidare föreslås att i penningpolitiskt syftefår bevilja lån till samt ta emot inlåning från svenskt bankinstilut. Vad avserutlåning är detta en utvidgning jämfört med nuvarande förhållanden eftersom endast affärsbanker kan erhålla kredit i checkräkning i utansäkerhet. Fullmäktige instämmer dock i kommitténs förslag atl sådan möjligheläven bör föreligga för övriga banker liksom att ufiåning till banker endast fårske i penningpolitiskt syfte och på penningpolitiskt mofiverade villkor somfullmäkfige äger besluta om. På andra villkor än penningpolitiska föreslås attriksbanken får rätt att om synnerliga skäl föreligger låna ut lill förutombanker även andra institut som står under bankinspektionens ellerförsäkringsinspektionens tillsyn. Fullmäktige delar kommiiténs bedömning attmöjlighet till sådan utlåning bör finnas enligt lagstiftningen. Delta bör docksom kommittén ocksä framhåller endasi få ske om synnerliga skäl föreligger. Ett annat förslag som fullmäktige vill beröra är förslagetatt flytta be stämmelserna om kassakraven från lagen om kreditpolitiska medel till den nya riksbankslagen. Motivet härtill är i korthet att eftersom tillämpningen 148 avkassakrav i stort seU är likvärdigt med t. ex. marknadsoperalioner bör Prop. 1986/87:143 bestämmelsen om kassakrav också återfinnas i riksbankslagen.Fullmäktige instämmer i kommitténs bedömning. Vadslutligen avser beslutsformerna vid kreditpolitiska åtgärder konstaterarfullmäktige att kommitténs förslag överenstämmer med den praxis som hittillsvarit. Fullmäktigehar inga invändningar mol kommiiténs förslag att för att täckastatens kortfristiga finansieringsbehov bereds möjlighet alt beviljastatsverket en kontokredit. att investeringsfondsmedel, likviditetsdepositioner ochliknande medel som placeras i , i stället bör sättas in iriksgäldskontoret. Enligt kommitténs mening uppstår det en rad nackdelar medalt dessa medel finns insatta i . Omslutningen på riksbankensbalansräkning ökar och kan skapa ett intryck av att med lånfinansierar statens budgetunderskott. Det uppkommer betydande räntevinster hosriksbanken. Antalet transaktioner mellan och statsverket blirstörre än vad som är nödvändigt. Allt detta till följd av en verksamhet som detinte är självklart atl en centralbank bör utföra. Kommittén föreslär att medlenöverförs till riksgäldskonlorei. Detkan hävdas - som kommittén gör - att hanteringen av dessainvesteringsfondsmedel m.m. inte är en naturiig uppgift för . Del kanemellertid lika väl hävdas alt det inte är en naturhg uppgift förriksgäldskonlorei. Etl överförande till skulle nämligenmedföra atl investeringskonton m. m. redovisades som en del av den svenskastatsskulden. Frånekonomisk-politiska synpunkter är det emellertid egalt om investeringsfondsmedelm. m. innestår i eller i . Ett ställningstagande omvar dessa medel skall finnas placerade blir därför mer beroende av vad som rentpraktiskt är mest rationellt. Riksbankenhar förvaltat denna typ av depositioner. Del finns därför inomriksbanken en väl utbyggd administrativ apparat för att sköta hithörandefrågor. Kommittén antyder visserligen att även om medlen innestår iriksgäldskontoret skulle administrationen skötas av . Enligtfullmäktiges mening är risken stor att det uppstår onödiga komplikationer ochdubbelarbete med en sådan lösning. Enligtfullmäktiges mening talar övervägande skäl för att inveslerings-fondsmedel m.m. fortfarande skall finnas deponerade i . Låneverksamhet,depositaverksamhet m. m. har fullmäktige konstaterat att bestämmelserna i riks bankslagen och bankoreglementet till slor del speglar en gången tids upp fattning om som en kreditgivande bank bland andra banker. Fullmäktige delar kommitténs bedömning att inle bör bedriva in- och utlåningsrörelse som inte är av centralbankskaraktär och instäm- 149 mer i förslaget att sådanverksamhet liksom inkasso och depositaverksam- Prop. 1986/87:143 het börupphöra. Fullmäktigevill dock erinra om atl del också finns depositaverksamhet som är avcentralbankskaraktär och som därför även fortsättningsvis skall få förekomma t.ex. deponeringar (nedsättningar) från andra centralbanker och inlemationellaorganisationer. Vidarebör det enligl fullmäktige få ankomma på fullmäktige atl avgöra om dotterbolagtill skall fä ha konton i . Detta bör också gällabeträffande de anställdas lönekonton. Ivad mån del ovan anförda bör explicit återfinnas i den nya lagen synes det varaen öppen fråga beträffande möjligheterna alt hålla lönekonton för de anställda.Fullmäktige anser det närmast vara en sådan personalpolitisk åtgärd som börkunna ulföras utan uttrycklig reglering i lagen. Detsamma gäller konton förriksbanksijänstemännens idrottsförening m.fl. liknande sammanslutningar. Närdet däremot gäller depositaverksamhet av cenlral-bankskaraklär ochmöjligheterna att hålla konton för dotterbolag synes uttryckliga bestämmelservara nödvändiga i lagen. Sådana bestämmelser bör införas under mbriken"Övriga uppgifter" och synes lämpligen böra sammanfattas i en nyparagraf av t.ex. följande lydelse: "får förvalla nedsättningarav cenlralbankskaraktär och hålla konton för bolag som ägs, helt eller delvis,av banken". För alt tillförsäkra fullmäktige beslutanderätten i dessafrågor föreslås att uppräkningen i 41 § första stycket över vilka frågor somskall avgöras av fullmäktige kompletleras genom angivande av den nyaparagrafen, lämpligen i punkt 10. Eneffekt av kommitténs förslag att förbjuda all utlåning som inte är avcentralbankskaraktär är att nuvarande verksamhet med försäljningav premieobligationer finansierat med lån i upphör. Däremot skulleenligt kommitténs mening även fortsättningsvis kunna såväl sälja,köpa som förmedla premieobligationer. konstaterar kommer formerna för statsuppläningen med all sannolikhetatt även i framliden förändras genom att nya tekniker och nya marknader skapas.Statens emissionsteknik liksom formerna för statsskuldspolitiken ochpenningpolitiken bör därför ej i detalj fastläggas utan snarare bör i den nyalagen största möjliga flexibilitet eftersträvas. Del bör ankomma på fullmäktigei att, efter atl ha inhämtat riksgäldskontorels synpunkter, bestämmaom belåning av premieobligationer bör förekomma. Lagförslaget bör utformas ienlighet härmed. behandlar etl antal frågor som rör statsuppläningen men som äroberoende av huvudmannaskapsfrågan. Dessa behandlas i det följande. a) Kontokrediti . Kommitténsförslag att ersätta den nuvarande kortfristiga upplåningen motskattkammarväxlar med en kontokredit i är enkelt att genomföra ochförutses inle innebära några olägenheter för kontoret. Fullmäkfige tillstyrkerdärför förslaget. Närdet gäller räntesättningen pä krediten medför kommiiténs förslag -en ungefärligpenningmarknadsränla - en viss fördyring av den kortfristiga upplåningen iriksbanken, där räntan f n. är lika med diskontot. Baserat på förhållandenaunder /86 skulle den föreslagna räntesatsen ha inneburitmemtgifter för statsskulden på . b) Belåningav premieobligationer Kommitténföreslår att rätt att belåna premieobligationer skall upphöra.Detta är en konsekvens av utredningens önskemål att renodla riksbankensställning som centralbank. Däremot föreslår kommittén att ävenfortsättningsvis skall kunna sälja, köpa och förmedla premieobligafioner. Fullmäktigehar i princip samma inställning som kommittén att ställning somcentralbank skall renodlas och markeras. Premieobliga-tionsinstmmentet kommeratt ses över och därför finns del inget behov av enlagreglering. Reglerna rörande ev. belåning av premieobligationer bör kunna utformasav styrgmppen för hushållsupplåning. c)Dagsinlåning i Kommitténföreslär att rätt att ta emot dagslän från bankema upphör.Räntesättningen pä dagslån har en övervägande penningpolitisk betydelse ochbör således skötas av . Denna ordning har också fastställts genomöverenskommelse mellan och . Fullmäktigetillstyrker således kommitténs förslag på denna punkt. d)Överflyttning av likviditetsdepositioner från till Kommitténföreslår att riksgäldskonlorei skall vara mottagare av likvidiletsdeposilioneroch invesleringsfondmedel i stället för . Bakgrunden är bl. a. atldelta inte är en centralbanksuppgift och därför inte hör hemma i . Inuvarande statsfinansiella läge slussas dessa medel vidare lill riksgäldskontoretgenom kontorets upplåning i . Mot denna bakgrund ser kommittén detsom en rationaliseringsåtgärd att flytta avsättningarna från tillriksgäldskontoret. Fullmäktigehar i och för sig förståelse för detta resonemang men kon- 151 staterarsamtidigt att dessa avsättningar inle primärt kan betraktas som ett Prop.1986/87:143 statsskuldspolitiskl instrument. De är främst motiverade frånstabilise-ringspolitisk synpunkt. Det är således inte självklart att dessaavsättningar i alla lägen är motiverade även av statsskuldspolitiska skäl.Fullmäktige anser emellertid att dessa avsättningar i och för sig kan görastill riksgälds-kontoret, om detta visar sig vara den mest praktiskauppläggningen. Kommitténsförslag får dock resursmässiga konsekvenser som måsle beaktas vid behandlingenav kontorets förvaltningsanslag. Deresursmässiga konsekvenserna är avhängiga av vilken arbetsfördelning mellanriksbanken och riksgäldskonlorei som kommer att gälla. Skulleriksgäldskonlorei ensamt svara för denna uppgift, d.v.s. bl.a. föra kontor förvarje insättare och svara för kontakterna med insättarna, blir behovet avresursförstärkning och utveckling av system stora. Svarar även ifortsättningen för dessa uppgifter blir de resursmässiga konsekvenserna förriksgäldskontorels del små. Om avräkning med görs månads- ellerveckovis bör överflyttningen kunna ske ulan något resurstillskott till kontoret.Erfarenheten från en sådan ansvarsfördelning finns i allemanssparandet, därbankerna svarar för kontaktema med insättarna inklusive bokföring av derasinsättningar och uttag. Bankema sänder sedan de insatta medlenvidare lill riksgäldskonlorei. Eftersom har personalresurser ochuppbyggda system för alt från insättarna la emot investerings- ochlikviditelsdepositionsme-del är det rationellt att bibehåller dessauppgifter, även om medlen i fråga överflyttas till . Enöverflyttning av medel frän till påverkarkontorets övriga upplåning. fanns drygt 44 miljarder kr.inlånade till på särskilda räkningar. Drygt 26 miljarder kr.utgjordes av investerings- och förnyelsefondsmedel, resten av likviditels-ochexportdepositionsmedel. En överflyttning pä en gång av alla dessa medel skullestöra kontorels marknadsmässiga upplåning. Visserligen hade kontoret vid sammatidpunki en kortfristig upplåning i på , menbyte av denna skuld mot inlåning från företag och kommuner skulle inte erbjudanågra problem men, inlåning av resterande . skulle inneburitinskränkningar i kontorets övriga upplåning. Sådana övergångsproblem går dockatt lösa genom att göra överflyttningen successivt med anpassning bl.a. tillförfallotidpunkten för befintlig statsskuld. Övergångsproblemen torde också blimindre genom all inlåningen i på särskilda räkningar kan fömtsesminska fram . Motbakgmnd av vad som ovan har framförts konstaterar fullmäktige attriksgäldskontoret mycket väl kan ta emot den s. k. kontoinsättningen. Enfömtsättning är dock att erforderiiga resurser ställs till förfogande. e)emitterar egna skuldebrev föreslår att får rätt atl, om särskilda skäl föreligger, utge egna skuldebrev med kort löptid. I normala situationer finns det inget behov av ett speciellt riksbankspapper. ken kan förvärvamaterial hos eller direkt på Prop. 1986/87:143 marknaden föratt vid senare tillfällen använda delta för öppna marknadsoperationer medsyfte att dra in likviditet. Det är endast i mycket speciella situationer somriksbanken skulle behöva tillgripa emission av egna papper. För det förstakrävs att staten inte emitterar några korta marknadspapper och för det andramåste eget lager av korta papper ha tömts. Om det i en sådansituation uppstår behov av kraffiga likviditetsindragningar (l.ex. till följdav revalveringsförväntningar) kan det finnas anledning för att ge utett eget marknadspapper. Men det bör påpekas att harmånga olika medel som kan användas för alt hantera sädana hypotetiskasituationer ulan att behöver tillgripa emission av ett egelskuldebrev. Behovet måste således anses vara ringa. Fullmäktige har dock ingainvändningar alt resa mot att det i den nya riksbankslagen skrivs in attriksbanken äger rätt att om särskilda skäl föreligger utge egna skuldebrev medkort löptid. Arvs-och gåvoskattekommitién har f.n. inte tagit slutlig ställning till om denlåneverksamhet som avser lån för erläggande av arvsskatt skall finnas kvar i enkommande arvsskattelagstiftning eller ej. De behov som nuvarande regler avserall tillgodose kan lösas på andra och enklare säll. Från kommitténsutgångspunkt möter det inga hinder att befrias från dennalåneverksamhet. De nya beslämmelserna om uppgifter föreslås träda ikraft . Arvs- och gåvoskallekommitténs slutbetänkandeberäknas vara klart /87. Det torde inte vara förenat mednågra svårigheter att samordna dessa lagar i tiden. Arvs-och gåvoskattekommitién tillstyrker förslaget att låneverksamhetsåvitt avser arvsskatten upphör. Bankföreningentillstyrker utredningens förslag att befria från allt som inte ärcentralbanksuppgifter och är också ense med utredningen om vad som kan hänförastill sådan verksamhet. Ifräga om de kreditpolitiska uppgifterna tillstyrker bankföreningen förslagetatt får rätt att ge ut egna kortfristiga skuldebrev såsom etl led ikreditpolitiken. Utredningen föreslår attdet kreditpolitiska medlet kassakrav regleras i riksbankslagen i stället för lagen om kredilpolitiska medel; detta innebär alt regeringsförordnande inte behövs för användning av kas sakrav. Förslaget gmndas pä uppfattningen att kassakrav är likvärdigt med de marknadskonforma cenlralbanksinstrumenten marknadsoperationer och diskontopolitik, vilka står lill förfogande utan regerings beslut. En liknande uppfattning kom lill uttryck i kreditpolitiska utredning ens betänkande "En effektivare kreditpolitik", SOU 1982:52. Bankföre ningen finner ej anledning till erinran mot den nu föreslagna lagtekniska omregleringen av kassakrav men vidhåller sin i yttrande över 153 kredilpolitiskaulredningen uttalade uppfattning att kassakrav bör utnytt- Prop.1986/87:143 jas främst i akuta kriser och endast ; de övrigamarknadskonforma kreditpolitiska medlen bör tillgodose behoven under mera normalaförhållanden. Enfömtsättning för att användning av kassakrav skall frikopplas frånden kredilpolitiska lagen är enligt bankföreningens uppfattning vidare atl detklargörs att kassakrav inle får användas i huvudsakligt syfte att reducerabankernas vinster. vidhåller också sin tidigare framfördauppfattning alt en lägsta ränta motsvarande bankemas anskaffningskostnad förinlåningsmedel alltid skall av betalas för kassakravsmedel. föreslagna riksbankslagen (16 §) begränsas möjligheter att taemot valuta- och gulddepositioner samt göra motsvarande insättningar till attavse endast utländska bankinrättningar. föreslår att riksbankenockså bereds möjlighel att låna i utlandet via svensk valutabank och användasvenska banker som förmedlare av placeringar i utländsk valuta. Kommitténföreslår (s. 150-151) en ändring som innebär alt sparbanker och cenlralkassorför jordbmkskredit skall kunna ha egen checkräkningskredit i påmotsvarande sätt som affärsbankerna har . tillstyrker detta förslag. Sparbankernalöser sina upplåningsfrågor och clearingen genom SparbankernasBank, varvid sparbankernas upplåningsrätt överlåts lill deras gemensammaaffärsbank. Detta har för sparbanksrörelsen som helhet haft vissa praktiskafördelar. fömtsätter alt sparbanker som sä önskar även ifortsättningen kan lösa upplåningsfrågorna och clearingen på nuvarande sättoch med gällande regler. Slutligen,i sill belänkande lar kommittén upp en mängd detaljfrågor av teknisk ochpraktisk natur, exempelvis att skall fä rätt att bestämma utseendeoch valörer av sedlar och mynt, atl fullmäktige skall få beslutaantalet verksamhetsställen m. m. I dessa och andra frågor av samma karaktärförutsätter atl bankinstitulen tillfrågas innannågra förändringar görs. Tillriksbankens centrala verksamhetsområde hör de valutapolitiska uppgifterna. Idet föreliggande förslaget till riksbankslag anges, atl skallbestämma det system som skall gälla för att fastställa kronans externa värdesamt bestämma om tillämpningen av detta system. Vidare ger lagförslagetriksbanken befogenheter att på elt vedertaget sätl deltaga i detinternationella monetära samarbetet. Hypoteksbanken har ingen erinran häremot. Beträffandede kreditpolitiska uppgifterna ger det föreliggande lagförsla get möjlighet att bedriva marknadsoperationer genom atl köpa 154 och sälja statspapper ochatt lill vissa villkor lämna lån. 1986/87:143 kodifieraren verksamhet som redan bedriver. Hypoteksbanken har ingeninvändning häremot. Ennyhet är att efter internationell förebild föreslås få rätt att geut egna kortfristiga skuldebrev. Hypoteksbanken har ingen invändning mot attriksbanken även får detta instrument att fillgå för sin penningpoli-fik. Enligt18 § första stycket förslaget till lag om riksbank skall påpenningpolitiskt motiverade villkor få bevilja lån och ta emot inlåning frånsvenskt bankinstilut saml medverka i beialningsutjämning. Sådan in- ochutlåning fär endast ske utifrån penningpolitiskt motiverade villkor. Om detföreligger synnerliga skäl får även på andra villkor bevilja låntill eller till andra förelag som står under tillsyn avbank- eller försäkringsinspektionen. Kommitténsförslag innebär en väsentlig inskränkning i rätt att bedriva in- ochutlåning med andra än bankinstitut. Förslaget motiveras med en önskan attrenodla roll som centralbank. I linje med detta föreslås attriksbankens inlåning på förelagens investeringskonton, likviditetsdepositioneroch andra kontoinsättningar som regleras i särskilda förordningar, överförstill . Vidarebör i sin roll som bankernas bank upphöra med att i konkurrens medbankerna ha affärsmässiga förbindelser med hushåll, förelag och kommuner.Därför bör sådana slag av ufiåning för premieobligationsköp och bosättning somriksbanken bedriver eller har bedrivit inte längre förekomma. Kassastyrelsenvill med anledning av vad kommittén föreslagit i här refererade avsnittinstämma i önskvärdheten av att renodla roll som centralbank.Därför bör finanspolitiskt bestämda kontoinsättningar överföras till del nyariksgäldskontoret. utlåningsverksamhet till allmänheten bör ocksåavvecklas. Detta bör dock inte enligt kassastyrelsens mening innebära att mansamtidigt principiellt förbjuder in- och utlåning till andra kreditinstitut änbanker där detta kan motiveras i särskilda fall utifrån de uppgifterriksbanken har att svara för. Självfalletbör liksom penningpolitiska styrning ske primärt genomvillkoren för bankernas upplåningsrätt i . Det hindrar dock inte attdet kan föreligga situationer där det kan vara motiverat med in- och utlåningfrån andra kredilinstilul för alt uppnå elt visst penningpolitiskt mål ellerför att i ett visst skede garantera en effektivt fungerande kreditmarknad. Denmöjlighet som kommittén öppnar för atl vara "lender of lastresort" även till andra kreditinstitut än banker är enligt kassastyrelsenett alltför snävt utformat undantag från huvudregeln. Medanledning av delta kommitténs förslag vill styrelsen erinra om att stadshypotekskassan sedan mycket länge haft en rätt att på penningpoli- 155 tisktbetingade villkor ta upp lån inom viss limit hos . Detta har Prop.1986/87:143 varit motiverat av den roll som spelar inom denprioriterade bostadskredilgivningen. I vissa lägen kan kassan för att kunnauppfylla av statsmakterna beslutade bostadspolitiska mål behöva utnyttja ensådan upplåningsrätt. Det kan vara fråga om såväl nyutlåning somkonverterings-situationer, då det av olika skäl inte finns möjlighet för kassanatt skaffa medel på sedvanligt sätt.