prop · GA0341 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87:41 om godkännande av internationella kakaoavtal, m.m. Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade uidrag urregeringsprotokoUet . Förentanationernas kakaokonferens anlog ett nytt internationelltkakaoavtal avsett att ersätta kakaoavtalet . I proposifionenföreslås att godkänner avtalet. Utdragur protokoll vid regeringssammanlräde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , , , , , , , , Proposition om godkännande av internationellakakaoavtal, m. m. Inomramen för konferens för handel och utveckling ()antogs ett första internationellt kakaoavlal . Avtalet har sedermeraefterföljts av 1976 och kakaoavtal. Förhandlingar inom har lettfram till etl nytt internationellt kakaoavtal, avtal, avsett attersätta avtal. Avtalet bör i engelsk text och svensk översättningfogas till protokoUet i detta ärende som bilaga 1. Regeringen beslöt att avtaletskulle undertecknas. har efter remiss ytlral sig överavtalel. har bifogal yttranden från generaltullstyrelsen,statens jordbruksnämnd, och livsmedelsindustriförbund.En sammanställning över yttrandena bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 2. 2 Föredraganden 2.1 Bakgrund Kakaoodlas i ett stort antal utvecklingsländer. Hälften av produktionen sker iAfrika. dTvoire är världens största kakaoproducent sedanproduklionen gått kraftigt tillbaka i såväl som . Dessa bådaländer var de dominerande producenfländerna. Flera syd- ochcentralamerikanska länder har haft enbetydande produktionsökning. är nu världens näsl störstakakaoproducent. I dominerar som kan uppvisa en myckel kraftigproduktionsökning, särskilt under innevarande årtionde. Totalt sett präglas produktionen ofta av storavolymmässiga variationer. Efter förhållandevis små skördar såväl som år1984 uppnåddes en rekordskörd och innevarande år väntas ungefärsamma produktionsresultat.Producenfiändernas överskottslager kommer atl växa Prop. 1986/87:41eftersom produktionsökningen är större än den årliga ökningen av världskonsumtionenunder den senaste tioårsperioden. Världslagren torde uppgå tilldrygt halva det årliga världsbehovet av kakao. De europeiska länderna svarar tiUsammans föromkring hätften av världskonsumtionen. Under desenaste tre verksamhelsåren i kakaoorganisalionen har den svenska importen haften genomsnittsvolym om drygt , och har kontinuerligt ökat någol. Någontull förekommer inte vid import till av kakaobönor, kakaoskal ochkakaomassa. Däremoi är införseln av bearbelade produkter enligttuUlaxenummer 18.04 (kakaosmör (fett eller olja)) och 18.05 (kakaopulver, ejsötat) belagd med tull om /IOO kg. utgår dock inte vid import avdessa varor med urspmng i EFTA-land, u-land, , och . Vidimport från ulgår tull med /IOO kg. För varor enligt tuUlaxenummer 18.06 (choklad ochandra livsmedelsberedningar innehållande kakao) utgår tuU på varansvärde. För sådana varor med ursprung i EFTA-land, annat än ,u-land, , och beviljas tullfrihet. För vara med spansktursprung utgår tull med 1,. Vidare ultas särskild vamskatt (/lOO kg) påvissa varor enligt tuUlaxenummer 18.06, nämligen 18.06.102, 201, 202, 301, 302och 909. Jordbruksavgift utgår för varor hänförliga filltuUlaxenummer 18.06, utom för sådana enligt varunumren 102-302 och 909 sominnehållerjord-bruksråvara upptagen i bilagan tiU lagen (1967:340) omprisreglering på jordbrukets område. Betraktad i såväl kortare som längre perspektivkarakteriseras kakaomarknaden traditionellt av betydande prisfluktuationer.MeUanstafliga insatser avsedda att komma till rätla med dessa prisrörelser harhittills getl endast begränsade resultat. Särskilt krafiiga prissvängningarinträffade och extremt höga priser rådde under denaUmänna råvamprisuppgången åren 19741979. Jämförd med den prisnivå som rådde vid tillkomsten av det förstainternationella kakaoavtalet är dagens priser, mätta i amerikanskvaluta, på en nivå som i löpande priser ligger fyra gånger högre. Som redovisats i proposition (1973: 36) angåendegodkännande av internationella kakaoavtal gjordes länge försök internationellt att sta bilisera förhäUandena på kakaomarknaden innan en kunde enas om detta första avtal. Det nya avtal som föreligger är resultatet av fem förhandlingsomgångar inom FN:s ram . Avtalet, som är treårigt och kan förlängas två gånger, med två resp. , skall träda i kraft så snart det har godkänts av erforderligt antal länder. För alt avtalet skall träda i kraft slulgilligi krävs alt regeringar representerande minst fem exportländer med minsl av den totala exporten enligt avtalels bilaga D och regeringar representerande importländer med av den lotala importen enligt avtalets bilaga E har deponerat instrument rörande ratifi kation, antagande, godkännande eller anslutning hos FN:s generalsekrete rare. Ralificering av avtalet skall ske . Dethar varil svårt att nå enighet om ett nytt avtal. Svårigheterna har Prop.1986/87:41 gällt såväl de priser som angetts i avtalet som nödvändiga åtgärderför alt uppnå dessa samt behovel och metoderna för atl under vissa omständigheterkunna ändra priserna. Betydande eftergifter har fått göras av både producent-och konsumentländer. Inte minst gäller delta i fråga om avtalelsprisbeslämmelser. spelade en ledande roll under förhandlingarnaoch på deras förslag har konsumenterna kunnat uppnå realistiska prisnivåersamtidigt som de väl koordinerade producenterna blivit tillfredsställda, dockulan att få igenom det länge upprätthållna kravet på en bindning av prisernatill produkiionskostnaderna. Vid förhandlingarnas slut antogs avlalet avsamtliga producenlländer, även dTvoire som stått utanför det tidigareavtalel. Av de betydande importländerna torde samtliga medverkande i dettidigare kakaoavtalet, dvs. , och , komma med idet nya avtalel. väntas som tidigare komma atl slå utanför kakaosamarbetet. Ifråga om de allmänna syftena överensstämmer del nya avlalet i huvudsak med detidigare avtalen. Betoningen på en stabilisering och ökning avproducentländernas exporfintäkter har emellertid kommit att ersältas av ettframhävande av att en stabilisering av världsmarknaden för kakao skall vara ialla medlemsländers intresse. En nyhel avtal är att priserna skallnoteras i de inom () tillämpade specielladragningsrätterna (SDR). Den mellan London- och New Yorkpriserna sammanvägdanoteringen uttryckt i amerikansk valuta omräknas således till sinSDR-motsvarighet på basis av den för dagen av fonden fastställda växelkursenmellan dollarn och dragningsrätten. De priser som fastställts i avtalet innebär altvärldsmarknadspriset skall hållas inom en spännvidd motsvarande 85121 US centper pund'. I det närmast föregående avtalet var prisgränserna 100 resp. 160cent. avtal låg prisintervallet . De nuöverenskomna priserna med ett referenspris (miltenpris) av bygger pålångtgående kompromisser. Producenterna krävde länge 115 cenl, medan konsumenternaönskade stanna vid . låg dagspriset kring . högsta organ, rådet, skallårligen genomföra en prisöversyn och kan då besluta orn vissa prisändringar. Omenighet i rådet inte föreligger, sker prisändringar automatiskt utifrån vissa iavtalet specificerade förutsättningar. Också i lägen då avtalets buffertlagerunder genomfört köp eller försäljning av vissa störrekvantiteter kakao kan automatiska prisändringar ske. Till skillnad från de båda första kakaoavtalen inomvUka huvudinstm-mentet för prisslabiliseringen utgjordes av eltexportkvoteringssystem 453,-. stöttat av ettbuffertlager, vilar det nya avtalet i likhei med avtal Prop.1986/87: 41 huvudsakligen på ett buffertlagerarrangemang. I vissa lägen kanstödåtgärder sällas in främst i form av åtaganden av avtalets exportmedlemmar,varigenom under vissa förhållanden kakao skaU dras bort från marknaden försärskild lagring. års kakaoavlal kom buffertlagret inteatt spela någon avgörande roU. Medel som ackumulerats från avgiften på handelnmed kakao under lidigare avtal användes för stödköp av ca kakao.Denna åtgärd var dock inte tillräcklig för försvar av avtalels prisram.Kakaorådet kunde inte enas om lånefinansiering av ytterligare stödköp varförbuffertlagret kom att frysas vid 100000-tonsnivån. I praktiken innebar dettaatt lagret inte fungerade fullt ut som stabiliseringsinslmment. I det nya avtalel förutses en aktiv funktion förbuffertlagret som skall genomföra köp och försäljning av kakao påvärldsmarknaden vid i avtalet angivna prisnivåer. Lagret skall som tidigare haen maximikapacilet om kakaobönor. Av den totala lagervolymen kandock få utgöras av kakaomassa. Till lagret överförs från fidigare avtal100000 ton kakao. I och med att ungefär 230 milj. US dollar i banktillgodohavandenöverförs från tidigare avtal, har det nya avtalet redan från början definansieUa medlen atl bygga ut lagret tiU den maximall förutsatta nivån.Utgångsläget för lagret i det nya avtalet är därmed avsevärt bättre än itidigare avtal. Den reguljära finansieringen av lagret skall ske påsamma sätt som tidigare genom att en avgift tas ut vid ettdera av tillfällenadå elt parti kakao exporteras eller importeras. Huvudregelnär att exportören erlägger avgiften. Vid import från icke medlemsland erläggeremellertid importören denna avgift. Avgiften i de tidigare avtalen var enamerikansk cenl per pund men höjdes till under det senaste avtalet.Enligt det nya avtalel skall avgiften uigöra per ton, vilketsvarar mot två US cent per pund. Vid behov kan rådet, för att förstärka lagretsresurser, vidta lämpliga åtgärder. Sådana får dock inle innebära altmedlemsländerna åläggs några obligatoriska bidrag eller garantiskyldigheter avannat slag än som kan följa av en associering med den gemensamma råvamfonden. 'Till skiUnad från tidigare kan inte buffertlagret lånefinansiera sinverksamhet. Av de stödåtgärder för buffertlagret som fömtseskunna fillgripas enligt avtalet har endast en klart angetts, nämligen detsystem som möjliggör atl exportmedlemmarna kollekfivt håller vissa kvantiteterborta från marknaden genom särskild lagring. Systemet sätts i kraft vidbestämda prislägen och då buffertlagrels maximikapacilet utnyttjats fill 80%eller buffertlagrets finansieUa resurser medger ytterligare köp av endast30000 lon. Totalt kan lagras genom exporlmedlemmarnaslagringssystem. Då systemet tillämpas ankommer det på importmedlemmarna attförsöka begränsa sin import från länder utanför avtalet till en kvantitetmotsvarande 'Avtal om den gemensamma råvarufonden för bi. a. finansiering av råvaruorganisa- tioners buffertlager slöts men har ännu inte trätt i kraft. Anslutnaråvaruor ganisationer skall genom sina medlemmar till fonden ställa regeringsgarantierför två tredjedelar av resp. organisations maximala finansieringsbehov. genomsnittsimportenfrån sådana länder före ikraftträdandet av lagringssystemet.Dessa begränsningar står i överensstämmelse med Allmänna tull- ochhandelsavtalets () artikel XXh). Liksom tidigare kakaoavtal innehåller det nyaavtalet bestämmelser om vissa kontrollåtgärder som medlemmarna skall vidta videxport och import av kakao. Vid exporl och import erfordras dels ett av rådetauktoriserat kontrolldokument, dels ett särskilt certifikat, som erhålles dåavgift till buffertlagret har erlagts. För partier med ursprung i länder somproducerar uteslutande s. k. fin eller aromatisk kakao erfordras endastkontrolldokument eftersom sådan kakao befriats från avgift. Beträffande medlemmarnas relationer till länderutanför avtalet förekommer inte några begränsningar med avseende på importenutöver vad som gäller då exportmedlemmarnas lagringssystem har trätt i kraft.Helt allmänt gäller att medlemmarna vid köp och försäljning av kakao inte skallbehandla länder utanför avtalet förmånligare än avtalsparterna. Avtalet innehåller en särskild artikel omleveransåtaganden och marknadstillträde enligl vilken exportmedlemmarna skaUeftersträva att föra en försäljnings- och exportpolitik som inte på konstladväg begränsar deras utbud och som tillförsäkrar importmedlemmarna reguljär tillgångpå kakao. De sistnämnda skall för sin del anstränga sig att föra en politiksom inte onaturligt begränsar efterfrågan på kakao och som tillförsäkrar exportmedlemmarnaelt regelbundet marknadstillträde. Liksom i tidigare kakaoavtal åtar sig medlemmarnaatt införa bestämmelser eller komplettera gällande sådana som förbjuder attprodukter av annat ursprung än kakao används i stället för kakao i syfte attvilseleda konsumenterna. skall erhålla en rapport om utvecklingenpå området. Den internationella kakaoorganisafionen skall äveni fortsättningen ha sitt säte i . Förutom rådet, där alla medlemsländerär direkt representerade, skall finnas en styrelse som genom det nya avtaletutökas från åtta till tio medlemmar från vardera länderkategori.Röstfördelningen sker på så sätt att exportmedlemmarna för varje kakaoår (den 1oktober ) tilldelas fem gmndröster vardera, varefter restenav de totalt 1 000 rösterna fördelas i proportion tiU medlemmarnas genomsnittligaexport under de tre föregående åren. Importmedlemmarna delar lika på 100röster, varefter de resterande 900 rösterna fördelas i proportion tillmedlemmarnas genomsnittliga import som gäUer förexportörerna. Det maximala röstinnehavet för enskild medlem har ökats från 300till 400. Medlemslandets bidrag till organisationensadministrativa budget beräknas på röstinnehavet. bidrag /86 utgjorde ca . 2.3 Svenskt godkännande av avtalet Mittförslag: bör godkänna internationella kakaoavtal. har tillstyrkt att ansluter Prop. 1986/87: 41 sigtill avtalet. Övriga instanser, som i sina yttranden begränsat sig till vissadelar av avtalet, har inte avrått från svenskt deltagande (se bil. 2, s. 73). Skälen för mitt förslag: har sedan längetagil aktiv del i det internationella samarbetet på råvaruområdet. Vårmedverkan har grundats dels på uppfattningen atl detta arbele varit fill nyttaför en rad som för sin ekonomiska utveckling varit beroende av eneller ett fåtal råvaror, dels på våra egenintressen. Effekterna av instabila och på senare lidlångvarigt svaga råvarumarknader har kännbart påverkat råvamexporlerandeu-länders exportinkomster och planering. De låga råvaruprisernas betydelse föru-ländernas svårigheler alt klara skuldkrisen är påtaglig. råvaruförbrukning och import ärinternationellt sett stor i relativa om än inte i absoluta lal. För enstakaråvaror är vi icke obetydliga producenter och exportörer. Svensk handelspolifik på råvaruområdet syftarsåledes fill att skapa förutsättningar för pris- och volymmässigt stabilförsörjning av råvaror på samma villkor som för andra länder samt till attfrämja lönsam export av egna råvaror. Denna politik inbegriper ävenutrikespolitiska och bistånds-polifiska värderingar. Det svenska intresset för råvaruavtal och andramultilaterala samarbetsformer är elt led i denna politik. fattade år1976 ett beslut om ett integrerat råvaruprogram (IPC). IPC var avsett att bliett brett program för att stabilisera råvarumarknaderna och minska eller lindrade negativa effekterna av råvaruberoende. Prisslabiliseranderåvaruavtal skulle ingås. En gemensam fond skulle finansiera lager och bidratill forskning och utveckling. Exportintäkter från råvaror skulle stabiliserasoch skulle vidareförädla, marknadsföra och distribuera sina råvarori ökad utsträckning. IPC-beslutet fillkom efter den första oljekrisen.Råvarupriserna steg kraftigl. Alarmerande bedömningar om jordensändliga resurser gjordes. Prisbilden är nu den motsatta. Råvarupriserna sjunkerväsentligen på grund av strukturella, långsiktiga faktorer. Efterfrågan harminskat tiU följd av substitution, äteranvändning, besparingar och minskadråvamin-tensitet i produktionen. Kapacitetsökningen, som delvis är en följd av1970-talets höga priser och produkfivitetshöjningar, har ökat utbudet. IPC-arbetet har gått trögt. Det gäller särskilt deprisslabiliserande avtalen som mött stora svårigheter. Endast för ett fåtalråvaror har det varU möjligt att sluta eller upprätthålla sådana avtal. Bakomdetta ligger främst omsvängningen i råvarumarknaderna och flera ledandei-länders motstånd mol ingrepp i marknaderna. Sludiegmpper för konsument- ochproducent-samråd och andra arrangemang har i stället trätt i förgrunden.Samtidigt har ökad samsyn mellan producenter och konsumenter kommit ull ullryckom nödvändigheten av all marknadsanpassa de prisslabiliserande avtalen. Det nyakakaoavtalet är ett exempel på detta. Råvarornas minskade roll i världsekonomin fårvikfiga konsekvenser för ulveckUngsstrategi. är många starkt be roende av råvaror för sina exportintäkter med effekter på utveckling och 7 avAfrikas och över hälften av Lafinamerikas Prop. 1986/87:41 export kommerfrån råvaror. Exportintäktsbortfallet för råvaror motsvarade hälften av derasskuldökning . råvambe-roende måste minska.Skuldtjänst, matimport och andra omedelbara behov har dock i många fallframtvingat ökad råvamexport. Strukturanpassningsålgärder är nödvändiga. Devidtas av själva och kräver i sig resurser. Det multilateralaråvamsamarbetet kan emellertid ge positiva bidrag. deltar fortsattakfivt i detla samarbele som sålunda delvis inriktar sig på nya metoder. Näslatillfälle för en mer övergripande diskussion i dessa frågor ges vid session . bör anges den inrikining Sverigeanser alt samarbetet bör ha för att svara mot de förändringar råvaruhandelnvisat upp . Bland instmmenten för att komma fill rätta meddessa problem kommer prisslabiliserande avtal att ha en plats även ifortsättningen fömtsatt att de bygger på realistiska ekonomiska bestämmelser. Sludiegmpper bidrar också till stabilare marknaderoch inkomster liksom till förbättrad marknadskunskap. Sådan kunskapunderlättar planering och beslul om investeringar eller nedläggning avproduktion. Denna effekt uppnås jämväl genom s. k. utvecklingsavtal som redanslutits för jute och tropiskt timmer. Dessa har som huvuduppgift att främjaforskning och annan råvamutveckling för alt förbättra konkurrenssituationen förenskilda råvaror. arbete för att stärka u-ländernasställning inom vidareförädling, marknadsföring och distribution av råvaror kanbidra till att ge ökal utbyte av råvaruproduktion. I diskuteras ävenförslag att ge ökade finansiella resurser vid bortfall av exportintäkter frånråvaror för slmklurförändringar och rationaliseringar. Även andra åtgärder utanför råvamområdet är avstörsta belydelse för att underlätta u-ländemas strukturomvandling såsom ökattekniskt bistånd genom , , /internationella handelscentmm (ITC) m. fl. samt stärkande avInternationella utvecklingsfonden () och andra finansieringsorgan. Slutligenär arbetet för all frigöra världshandeln i av slörsta vikt för alt ökau-ländernas möjligheter till avsättning av andra produkter än råvaror. Det finns alltså ur aUmän råvampolitisk synvinkelflera skäl för deltagande i internationellt kakaosamarbete. Även om del nya kakaoavtalet har många gemensammadrag med de föregående avtalen kan det finnas anledning anta atl medlemsländerna inom ramen för det nya avlalet skall ha större möjligheter att uppnå sina syflen. Jag gmndar detta på att det nya avtalel kommit att innehålla några principielll nya element som jag finner vara konstruktiva lösningar på stabiliseringsproblematiken. Del nytänkande som skelt kan få återverk ningar också i eventueUa avtalsförhandlingar för andra råvaror. Stor bety delse tillmäter jag också förhållandet all del viktigaste producentlandet, som stått utanför avtalssamarbetet, gett till känna sin avsikl att della i det nya avtalel. Detär naturligtvis av slörsta vikt att de överenskomna syftena, i försia Prop.1986/87: 41 hand gällande priserna, visar sig vara realistiska. Utifrån denmarknadsbedömning som är möjlig anserjag detta vara fallet. Erfarenhelernahar också talat för behov av störte flexibilitet i prishänseende. Svårighelernaalt i vissa lägen justera prisramarna skapade i fidigare kakaoavtal en stelhetsom omöjliggjorde ett fullt utnyttjande av tillgängliga instrument för altstabilisera marknaden. Det är därför tillfredsställande att konsumentländernahar kunnat få gehör för önskemålet att automafiska ändringar av avtalsprisemaskall ske i vissa marknadslägen. Häri ligger elt av de viktigaste nyaelementen avsedda att göra det nya avtalet mer marknadsanpassal än delidigare. Etl annal nytt värdefullt inslag är att man iavtalssammanhang har lyckats komma överens om alt länka priserna liU de inomIMF tUlämpade speciella dragningsrätterna. Härigenom torde man nu kunnamodifiera verkningarna av fluktuerande valutakurser, närmast för USA-dollarn,som tidigare under vissa perioder förorsakat betydande påfrestningar för detinternationella samarbetet på kakaoområdet. Förhållandet att de i det nya avtalet tillgängligastabiliseringsinstrumenten helt utgörs av lagerarrangemang torde svara väl motden nuvarande situationen på kakaomarknaden. Genom att buffertlagret, om detskulle visa sig otillräckligt, kan stöttas upp av ett lagringssyslem somexportländerna har åtagit sig atl ensamma svara för, har fömtsättningarnastärkts för åtgärder i situationer där sådana är påkallade. Någon höjning avdet bidrag som tas ut i den internationella handeln med kakao och somfinansierar verksamhelen inom buffertlagret har inte behövt göras. Upplåning avmedel tiU buffertlagrel kan liU skUlnad mot fidigare inte ske. Det är rimligtalt organisationens högsta organ, rådet, vid speciellt uppkommande behov harmöjlighet att ändra storleken på bidraget. Mol bakgmnd av de ovan redovisade flexiblamöjligheterna, varigenom avtalets instmment kan anpassas lillmarknadsutvecklingen, saml de för bufferflagret redan nu tillgängligaresurserna föreligger enligt min mening goda fömtsättningar för att det nya avtalet,trots rådande obalans mellan produktion och konsumfion, blir funktionsdugligt. Utöver de rent prispolifiska målen innehålleravtalet viktiga handels-och konsumtionsfrämjande syften. Jag konstaterar allSverige gentemoi inle lillämpar några importhinderbeträffande kakaobönor och kakaoprodukter. Det är angeläget att kanfortsätta att verka för en hälsosam utveckling av kakaomarknaden och finnagemensamma lösningar ägnade att eliminera sådana hinder som kvarstår inom deninternationella handeln och som försvårar en ökning av konsumtionen. I vissamarknadslägen skall enligl avtalet en begränsning ske av importen från ländersom står utanför avtalet. Av det anförda framgår att jag förordar attriksdagen godkänner internationella kakaoavtal. 2.4Bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om avgifter förfinansiering av buffertlagret Mittförslag: Regeringen bemyndigas meddela föreskrifter om avgifter förfinansiering av buffertlagret. Skälen för mitt förslag: En svensk anslutning tillavtalet kräver en uppföljning i form av vissa tillämpningsföreskrifter, bl. a.sådana som rör uttagande av avgifter för finansiering av buffertlagret. Som jag nämnt tidigare skall en avgift om två centper pund erläggas då ett parti kakao endera exporteras ellerimporteras. Avgiften, som kan ändras efter beslut av rådet, skaU enligthuvudregeln erläggas av exportören, om exporten sker från ett medlemsland, ochav importören i de fall då importen sker från ett icke medlemsland. Liksomnär det gäller bestämmelser för tillämpningen av avtalet i övrigt jämtekontrollbestämmelser bör det ankomma på regeringen att utfärda de föreskriftersom behövs. Beslämmelser rörande avgiftsuttag för finansiering avbuffertlagrel är emellertid enligt min mening av den karaktären all riksdagensmedverkan erfordras. kan ske genom ell bemyndigande för regeringen allmeddela erforderliga föreskrifier. Jag förordar således all riksdagenbemyndigar regeringen all meddela föreskrifier om avgifier för finansiering avbuffertlagrel. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att 1. godkänna 1986 årsinternationeUa kakaoavtal, 2. bemyndiga regeringen attmeddela föreskrifter om uttagande av avgifter enligt avtalet. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar alt genom propositionföreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. International Cocoa Agreement 1986 Chapter I: Objectives Artide 1.Objectives ........... 15 Chapter II: Definitions