prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Av anförda skäl, särskilt på grund av dengodtycklighet som synes prägla bestämmelsens resultat, avstyrker lagrådet attden las upp i lagen. Om paragrafen utgår, bör även rabriken före paragrafenutgå. Godlages lagrådels förslag får paragrafnumreringeni det följande ändras. Ändring behöver även ske i vissa paragrafhänvisningarsom där förekommer. Om 16 § anses böra behällas, torde hänvisningama iförsta stycket andra meningen böra kompletteras med 13 § andra stycket. Lagrådetföreslär atl första styckets första mening jämkas redaktionellt i enlighet med följande lydelse: "Innehar den ena sambon den gemensamma bostaden med hyresrätt eller bostadsrätt och ingår egendomen inte i bo delning, har den andra sambon rätt atl överta den när samboförhållandel upphör, om den sambon bäst behöver anses skäligt." Iandra stycket bör orden "han eller hon" utbytas mot"sambon". Medanledning av föreskriften i sista meningen av tredje stycket vill lagrådetanföra följande. Bestämmelser om anstånd med betalning såvida säkerhet ställsfinns i 11 kap. 8 och 9 §§ förslaget till ÄktB samt i 11 § förevarandelagförslag. I specialmotiveringen till förstnämnda bestämmelse har uttalatsatl om makarna inte är ense om tiden för anståndet än sex månaderinte bör komma i fråga. Med anledning därav har lagrådet uttalat att en såpreciserad anvisning borde upptas i lagtexten; lagrådet har framlagt etlförslag till komplettering av lagtexten i paragrafens första stycke iöverensstämmelse härmed. Motsvarande komplelteringsförslag har gjorts till 11kap. 9 § ÄktB och till 11 § sambolagen. Någotuttalande i specialmotiveringen till förevarande tredje stycke av 17 § angåendeansfåndslidens längd har inte gjorts. Del är tänkbart att här i viss män andrasynpunkter gör sig gällande än i de förut berörda fallen. Om emellertid avsesatt även i det förevarande fallet en sexmänaderstid bör gälla föranståndslidens längd, torde motsvarande komplettering som föreslagitsbeträffande de nämnda bestämmelserna i och i denna lag böra ske även i nuförevarande fall. 1986/87: 1 Inskränkningarnai sambos förfoganderätt hänför sig enligt remissförslaget i första hand tillegendom som "skall ingå i bodelning". Härtill vill lagrådet anmärkaatt frågan huravida egendomen "skall" ingå i bodelning enligl 5 §inte blir klar förrän "när samboförhållandel upphör" och någon av sambornabegär bodelning. När en ifrågasatt avhändelse, nytQanderältsupplå-telse etc.skall företas, kan ägarsambon sålunda inte med säkerhet veta, huravidabodelning över huvud taget kommer alt ske mellan samborna. Med tanke på de i 20§ närmare angivna konsekvenserna av att förfogandel skett ulan"erforderligt" samtycke eller tillstånd synes denna ordning inletillfredsställande. Det förefaller enligt lagrådels mening nödvändigtatt en formulering väljs som gör det möjligt för ägarsambon alt redan vidlidpunkten för del ifrågasatta förfogandet veta, om samtycke av den andrasambon skall fordras eller ej. Av vikt är naturligtvis också att sambonsmedkonlrahent har sådan vetskap. En möjlighet är då att stadgandet anges avse"bostad som, om bodelning kommer till stånd mellan samborna, skall ingå ibodelningen eller som ...". En annan möjlighet är att det avsedda objektetanges som "bostad som förvärvats för gemensamt begagnande". Motsistnämnda lokution, som närmast svarar mot de sakkunnigas förslag (se 19 kap.2 § första stycket i det förslaget), skulle kunna invändas atl därmed ävenskulle komma atl omfattas det fall att avtal enligt 5 § andra stycket träffatsmellan samborna om att bodelning ej skall ske. Ett sådant avtal kan välemellertid uppfattas som likvärdigt med alt eventuellt behövligt samtyckelämnats av den andra sambon. Även beträffande sådan bostad som avses i 17 § ärremissförslagets lagtext enligl lagrådels mening behäftad med oklarhet. Vidtidpunkten för en ifrågasatt överlåtelse är det kanske tveksamt omföratsättningarna för tillämpning av 17 § kommer att föreligga för den händelsesamboförhållandet skulle upphöra. Samborna har t.ex. inlenågra gemensamma barn. Denna osäkerhet skulle tydligen bortfalla, om stadgandetfick avse bostad "som den andra sambon kan få rätt all överta enligtI7§". Om vad lagrådet nu anfört godtas, skulle förstastyckets första mening fä följande lydelse (varvid i anslutning till vadlagrådet föreslagit beträffande 7 kap. 5 § ÄktB företagits viss ytterligarejustering av den i remissförslaget upptagna lagtexten): "En sambo får inteutan den andra sambons samtycke avhända sig eller hyra ut eller på annat sättmed nylQanderätt upplåta en bostad som, om bodelning kommer till stånd mellansamborna, skallingå i bodelningen (ev. bostad som förvärvats för gemensamt begagnande) ellersom den andra sambon kan få rätt att överta enligt 17 §." Den andra meningen i första stycket avser enligtsin lydelse dels bostad som skall ingå i bodelning dels bostad som är föremålför övertaganderätt enligt 17 §. Stadgandets innehåll gäller emellertid endastdelvis egendom av del sistnämnda slaget. Måhända skulle bestämmelsen te siglättare alt förstå, om den fördelades på två meningar, varav den första upptogvad som endast gäller beträffande bostad som, "skall ingå ibodelning" (enligt lagrådets framförda förslag bostad som, "ombodelning kommer lill stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen"resp. "förvärvals för gemensamt begagnande") och den andra vad somgäller för båda de avsedda kategorierna. Återstoden av stycket (efter förstameningen) skulle sålunda enligt lagrådets förslag komma att lyda (varvid ävenhär gjorts viss justering i anslutning till vad lagrådet föreslagit beträffande7 kap. 5 § ÄktB): "Samtycke av den andra sambon krävs också, om en sambovill låta inteckna faslighet eller tomträtt där det finns bostad som, om bodelningkommer lill stånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen (ev. förvärvats förgemensamt begagnande). Detsamma gäller i fråga om pantsättning av annanegendom som innefattar sådan bostad eller bostad som den andra sambon kan fårätt alt överta enligt 17 §. Samtycke till avhändelse av eller inteckning ifast egendom eller tomträtt skall lämnas skriftligen." Om vad lagrådet nu föreslagit godtas, bör andrastycket av paragrafen anges avse "bohag som, om bodelning kommer tillstånd mellan samborna, skall ingå i bodelningen" (eventuellt: "bohagsom förvärvats för gemensamt begagnande"). Det bör observeras att med de förslag lagrådet nuframlagt det kan komma atl visa sig alt egendom beträffande vilken samtyckekrävts lill sist aldrig kommer att ingå i bodelning eller ej skulle ha blivitomfattad av någon övertaganderält enligt 17 §. 1 övrigt vill lagrådet anföra följande.Bestämmelserna är avfattade i nära anslutning till motsvarande regler om kravpå samtycke i 7 kap. 5 och 6 §§ ÄktB. Anledning föreligger till det påpekandetalt verkningarna av den disposition till vilken samtycke avses behöva inhämtasär olika när det gäller makar å ena sidan och sambor å den andra. I ettäktenskap är den egendom som omfattas av rådighetsinskränkningama, dvs. kravetpå samtycke, i normalfallet giftorättsgods liksom också det vederlag sominflyter till följd av det förfogande med egendomen varom fråga är. Isambofallen synes det emellertid, till följd av den principiella avgränsningsom där gäller i fråga om den delningsbara egendomen, bli rätt vanligt atl vadsom inflyter till följd av en disposition över egendom som omfattas avrädig-hetsinskränkningen kommer att falla utanför en kommande bodelning. Vad lagrådet här anfört synes värt atl observeraockså mot bakgrand av att samtycke enligt 19 § i lagförslaget kan ersättas medett tillstånd av domstolen. I övrigt hänvisas till vad lagrådet anför undernästföljande paragraf. Om i 19 kap. ÄB införs en ny bestämmelse (13 a §) ienlighet med lagrådets förslag under 7 kap. 6 § ÄklB, kommer atl klart framgåall 1986/87: I boutredningsman inte ulanefterlevande sambos samtycke äger uthyra bostad som varit sambornas gemensamma. 1986/87: 1 Lagrådetfår hänvisa till vad lagrådet anfört under 18 § i fråga om skillnaden mellanäktenskap och samboförhållanden i vad gäller förutsättningarna för lämnande avtillstånd till åtgärd med egendom som omfattas av rådighetsinskränkningar. Detdär anförda synes kunna förorsaka spörsmålet huruvida och i vilkenutsträckning i så fall en domstol i etl tillståndsärende nödgas ta hänsyn lillden totala ekonomiska situationen efter en tillståndskrävande åtgärd för densambo från vilken samtycke saknas. Till skillnad frän äktenskapsfallen, där iprincip en hälftendelning av allt giflorättsgods skall ske, finns isambofallen ingen uttrycklig grandsats av innebörd att sambor skall ställas påjämbördig fot efter en bodelning. Bodelningen i sambofallen syftar i ställettill att i möjligaste mån bevara det gemensamma hemmet åt den sambo som bästbehöver del och häratöver tillförsäkra samborna en lika stor andel vardera idenna egendom. En domstolsprövning i elt tillståndsärende föratsätts kunna skei ett skede av samboförhållandet när en upplösning därav och en bodelning inteär aktuella (jfr dock bet. s. 424). Ett vägrat samtycke eller tillstånd för den ena av samborna angelägen ekonomisk disposition kan förorsaka upplösningav samboförhållandet. Även om svårhetsgraden hos de problem som kan uppkommavid handläggningen av tillslåndsärenden enligt förevarande paragraf måhändainte bör överdrivas, synes del här uppkomna spörsmålet förtjäna uppmärksamhet idet fortsatta lagstiftningsarbetet. Lagrådet å sin sida saknar underlag förnågot eget förslag i frågan. Medhänvisning till vad lagrådet anfört under 7 kap. 8 § ÄktB föreslår lagrådet attförsta stycket i nu förevarande paragraf ges följande lydelse: "Om en sambo utan erforderligt samtycke ellertillstånd har avhänt sig eller till nackdel för den andra sambon upplåtitnyttjanderätt lill egendom, skall domstolen pä talan av denne förklara atträttshandlingen är ogiltig och alt egendomen skall gä äter. Detsamma gäller omen sambo ulan erforderhgt samtycke eller tillstånd har pantsatt sambornasbohag. Överlåtelse eller panlsättning av bohag skall dock inle förklarasogiltig, om den nya innehavaren har fått egendomen i sin besittning i godtro." Med uttrycket "sambornas bohag" åsyftassamma bohag som omnämns i 18 § andra stycket. Beträffande andra stycket i förevarande paragrafföresläs att ordet "dock" utgår. 21 § Prop. 1986/87: 1 Detbör påpekas att avliden sambos arvingar och universella lestamentsta- Lagrådet gare är behöriga attbegära bodelningsförrättare. Detta följer av 14 §:s sambolagen hänvisning lill 9 kap. 2 § ÄktB (9 kap. 4 § enligt lagrådets förslag). Beträffanderäckvidden och den närmare innebörden av förevarande paragraf hänvisas tillvad lagrådet anfört under 3 §. I linje med vad lagrådet föreslagit under 14 kap. 8§ ÄktB förordas att förevarande paragraf ges följande lydelse: "Den sambo som genom beslut av domstol harberättigats atl bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats harrätt att använda även det gemensamma bohag som finns i bostaden och som tillhörden andra sambon. Domstolen får dock beträffande viss egendom bestämma annat.Avtal som sistnämnda sambo därefter ingår med tredje man inskränker intenylQanderätten till bostaden eller bohaget. Har den ena sambon sålunda berättigats att bo kvari bostaden, är den andra sambon skyldig att genast flytta därifrån." Islutet av första stycket bör av förat anförda skäl orden "han ellerhon" utbytas mot "den förstnämnda sambon". I tredje stycket tredje meningen bör i enlighet medvad lagrådet föreslagit under 14 kap. 13 § ÄktB orden "pä nyttpröva" ersättas med "ompröva". 1986/87: i Slutprotokoll Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 26juni 1986 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , R. , ,, , Hulterström Proposition om äktenskapsbalk m. m. 1 Anmälan avlagrådsyttrande m.m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vidregeringssammanträde ) över förslag till 1. äktenskapsbalk, 2. lag om ändring i , 3. lag om sambors gemensamma hem.Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Det omfattande arbete som lagrådet har lagl ned pågranskningen av lagrådsremissen har resulterat i åtskilliga ändringsförslag avhuvudsakligen lagteknisk natur. De principer som bär upp del remitteradeförslaget har lämnats ulan erinran, och även i övrigt har lagrådet i alltväsentligt godtagit det sakliga innehållet i förslaget. Jag kan biträda de flesta av lagrådetsändringsförslag, även om jag på några punkter förordar en delvis annorlundaformulering av lagtexten. Också i övrigt bör vissa redaktionella jämkningargöras i de remitterade lagförslagen. 1det följande uppehåller jag mig företrädesvis vid de delar av lagrådetsyttrande där jag har en annan uppfattning än lagrådet i frågor som inte enbartrör formuleringar eller där lagrådets uttalanden föranleder särskildakommentarer från min sida. Jagdelar lagrådets uppfattning att regleringen i denna paragraf framstår somalltför speciell för alt höra hemma bland de inledande bestämmelserna i balken.Enligt min mening är det lämpligast att hela paragrafen och alltså inle bara,som lagrådet har föreslagit, dess andra mening förs över till 9 kap. för attdär bilda ett första stycke i en inledande paragraf. Undersenare år har i familjerättslig lagstiftning orden "han eller hon"använts med syftning pä substantiv (t.ex. makar eller föräldrar) som betecknarbåde män och kvinnor. Denna teknik har i dessa lagstiftningsärenden lämnatsutan erinran av lagrådet. Tekniken får ocksä allmänt setl anses godtagbar.Sålunda torde den endast i undantagsfall kunna ge upphov till missförstånd. Eltsätt att lösa problemet med användningen av personliga pronomen i de fall detnu är fråga om kan emellertid ibland vara att undvika sädana pronomen, om detär möjligt (se statsrådsberedningens PM 1979:2 Några riktlinjer förförfattningsspråket). Jag kan med hänsyn härtill godta de ändringsförslag meddenna inriktning som lagrådet i förevarande lagstiftningsärende har lagt fram. Enligtmin mening beskriver kapilelrabriken "Prövning av äktenskapshinder"bättre än den av lagrådet föreslagna rabriken "Hindersprövning" vadkapitlet handlar om. Jag anser därför att den bör behållas. Liksomnuvarande 4 kap. GB innehåller förevarande kapitel föreskrifter om vilka somhar behörighet atl över huvud taget förrätta vigsel. Av dessa föreskrifterframgår inle vilken vigselform som skall användas av vae kategorivigselförrättare. Några särskilda regler om behörigheten atl förrätta vigselmed användande av viss vigselform har visserligen, till skillnad frän vad somgäller , inte uppställts i det remitterade förslaget. Detinnebär emellertid inte att alla kategorier vigselförrättare får formellbehörighet att använda vilken vigselform som helst; det enda behörighetenomfattar är atl förrätta vigsel. Frågan om vilken vigselform som skall användas avvaqe kategori vigselförrättare regleras i det remitterade förslaget i ställetgenom särskilda bestämmelser som närmast är av ordningskaraklär. Dessabestämmelser innebär att en vigselförrättare inle kan välja en annan vigselformän den som gäller för hans kategori. Skulle vigselförrättaren välja felvigselform, är det emellertid lika litet som enligt gällande rätt något sompåverkar vigselns giltighet. Enligl min mening är det förvirrande all, såsom igällande rätt, tala om dels behörighet att viga, där behörigheten är ennödvändig förutsättning för att vigseln skall bli giUig, dels behörighet atlanvända viss vigselform, där ett överskridande av behörigheten inte påverkarvigselns giltighet. De bestämmelser som jag har föreslagit i del remitteradeförslaget har samma sakliga innebörd men är lättare atl förslå. Jag föredrardärför dessa bestämmelser. Som en av lagrådels ledamöter har föreslagit - ochsom även lagrådets majoritet har varit inne på - bör emellertid ordet"vigseln" i 2 § andra stycket bytas ut mot "vigsel". 5 kap. Prop. 1986/87: 1 Som lagrådet har framhållit i anslutning till 14 kap. 10 §bör det av lagtexten klart framgå att ett särskih yrkande om äktenskapsskillnadfår framställas först efter utgången av den lid pä som angesi andra meningen av förevarande paragraf. Elt förtydligande av delta slag börlämpligen göras i den bestämmelsen. Lagrådet har ansett atl även egendom som har trätt istället för sådan enskild egendom som avses i andra stycket 2-4 skall varaskyddad mol övertaganderält enligl 11 kap. 7 §. Vad lagrådet har anfört lillstöd för denna uppfattning utgör emellertid enligt min mening inle skäl att frångåden ståndpunkt jag har intagit i remissprotokollet. Lagrådet har vidare diskuterat ettuttalande i specialmotiveringen till förevarande paragraf av innebörd attövertaganderätt inte föreligger beträffande sådan ersätlningsegendom som nunämnts, om annat har föreskrivits i gåvovillkoren eller testamentet. Lagrådetanser att denna innebörd inte framgår av lagtexten och atl jämkningar därförmåste göras, om förslaget i sak vidhålls. För egen del vill jag framhålla allen utgångspunkt för lagförslaget är alt villkor i gåva eller testamente skallrespekteras. Detta kommer till uttryck på olika ställen i förslagel. Atlsärskilt markera detta i förevarande sammanhang anser jag inte nödvändigt. 5 och 6 §§ Lagrådet har i anslutning till 5 § diskuterat om makesamtyckebör krävas för uthyrning av bohag men har inte lagt fram någol eget förslag idetta hänseende. Enligt min mening finns del knappast något praktiskt behov aven sådan ordning. Det kan ocksä ifrågasättas om inte etl krav på makesamtyckei dessa fall skulle föra för långt. Jag är därför inle beredd atl ställa uppett sådant krav. Jag delar däremot lagrådetsuppfattning atl en boutredningsmans befogenhet att förfoga över den gemensammabostaden bör begränsas i förhållande till efterlevande make eller sambo.Enligl min mening är del lämpligt atl de situationer då en makes dödsboförfogar över dödsboets egendom jämställs, såvitt avser kravet på makesamtycke,med de situationer då en make själv förfogar över sin egendom. En bestämmelseom delta bör tas in som en ny 6 §. Genom en sådan reglering kommer del ocksåalt föreligga krav pä samtycke av den efterlevande maken när det gäller delgemensamma bohaget. Detta är motiverat med hänsyn till efterlevande makesövertaganderätl lill bohaget. En motsvarande reglering bör tas in isambolagen. Genom att en ny 6 § tas in ikaphlet förskjuts de följande paragraferna - i lagrådsremissen betecknade 6-8 §§ - ett steg framåt och kommer alhså att bilda 7-9 §§. Kravetpå god tro hos den som förvärvar egendom som en make har förfogat över utangiltigt samtycke av den andra maken har i remissförslaget getts en nägot annanutformning än i motsvarande bestämmelse i GB. Som lagrådet har antagit äravsikten inte atl ändra rättsläget. En annan sak är att, som lagrådet harpåpekat, godtrosregeln i förslaget till lag om godtrosförvärv av lösöre kankomma att påverka tolkningen av bestämmelsen i ÄklB. Lagrådethar föreslagit att regleringen i andra stycket om gåvas verkan mot tredje manbegränsas till att avse verkan mot givarens borgenärer. Lagrådet har ocksåföreslagit att det inte genom enbart registrering enligt andra stycket skallvara möjligt att åstadkomma att en ulfåstelse om framtida gåva blir alt ansesom fullbordad gåva. Lagrådet har kommit fram till dessa förslag efter att haanalyserat olika frågor framför allt sakrättsliga sådana - som kan uppkommavid tillämpning av remissförslagels reglering av gåvor mellan makar. Efter alt ha studerat lagrådets analys vill jaginte motsätta mig alt regleringen i andra stycket begränsas till atl avseförhållandel till givarens borgenärer, även om det remitterade förslaget skulleha inneburit vissa fördelar, framför alh när det gäller dubbelöverlåtelse avfast egendom. För alt åstadkomma begränsningen bör andra och tredje styckenajämkas på i huvudsak det sätt som lagrådet har föreslagit. När del gäller ulfåstelse om gåva mellan makaranser jag emellertid att de problem som lagrådet har påvisat löses bäst genomatt det inte görs någon ändring i förhållande till gällande rätt beträffandeverkan av en sådan ulfåstelse (se 8 kap. 2 § andra stycket GB). Nägotbeaklansvärt behov för makar av alt kunna göra utfästelser om gåva sig emellantorde inte heller föreligga. Vad jag nu har sagt innebär att utfästelser omgåva mellan makar bör sakna verkan även enligt ÄktB. En bestämmelse om dettabör föras in i 8 kap. Den kan lämpligen placeras som en särskild paragraf efterI §. Detta leder lill all 2 § i del remitterade förslagel flyttas ett steg ochfår bilda en ny 3 §. Uttrycket "personliga presenter", somanvänds i andra stycket av förevarande paragraf, torde skilja sig något frånuttrycket "sedvanliga skänker" i 8 kap. 2 § första stycket GB, liksomi 6 kap. 2 § andra stycket och 20 kap. 5 § tredje stycket ÄB. När det gällerförevarande bestämmelse i ÄklB är denna skillnad motiverad (sefamiljelagssakkunnigas belänkande s. 340). Jag är däremot inte beredd att ändrarättsläget beträffande de nämnda bestämmelserna i . Det innebär, som lagrådethar påpekat, att det på denna punkt kommer att uppstå en olikhet mellan deberörda regleringarna. 9 kap. Prop. 1986/87: 1 1detta kapitel bör ske en viss omdisponering av bestämmelserna. Somjag Slutprotokoll redan har framhållit bör de bestämmelser som i del remitteradeförslaget finns i 1 kap. 6 § flyttas hil. Vidare bör som lagrådet har varitinne på 10 kap. I § andra stycket i det remitterade förslaget flyttas till 9kap. Dessa ändringar föranleder vissa ytterligare omdisponeringar. Ianslutning lill denna paragraf har lagrådet tagit upp frågan om vilka som ärbehöriga atl delta i en bodelning med anledning av en makes död. skulle bestämmelserna i 2 § andra och tredje meningarna kunna ges dentolkningen att även efterarvingar är behöriga alt delta i bodelningen. Innan jag går in på lagrådets synpunkter i fråganvill jag framhålla atl efterarvingar enligl gällande rätt inte torde ansesbehöriga att delta i bodelningsavlalet. Om den efterlevande maken är ensamdödsbodelägare, har frågan om bodelningen i praktiken regelmässigt skjulils upptill dess alt även den maken har avlidit (se Carlén- Wendels, Bodelning ocharvskifte, 4 uppl., s. 82; jfr även , Kommentar lill , del I, 2uppl., s. 22 och s. 26 ff - SärskiU noterna 10, 12 och 13). I situationer av detta slag kan dock denefterlevande maken - särskilt med tanke på eventuella testamentariskadispositioner - ha elt berättigat intresse av att under sin livstid få klarlagtförhållandet mellan den i dödsboet ingående egendom som han eller hon kandisponera med full äganderätt och den egendom som han eller hon endast inneharmed fri förfoganderätt. I rättspraxis har ansetts att andelsförhällandetmellan de båda förmögenhetsmassorna bör kunna fastslås på bindande sätt genombodelning i vart fall gentemot sekundosuccessorer som godkänner förrättningen(se NJA 1977 s. 375). Förevarande paragraf är inte avsedd alt åstadkommanågon ändring av gällande rättsläge pä denna punkt (jfr 13 kap. 1 § andrastycket GB). Av arvingarna är det alltså endast de som är närmast atl la arv(dvs. de som är dödsbodelägare) som har rätt atl få delta i bodelningsavlalet.En annan sak är att det inte torde föreligga någol hinder för alt denefterlevande maken begär att efterarvingarna godkänner en såsom bodelningbetecknad hand-hng för atl därmed skapa klarhet i frågan om egendomensfördelning pä de olika egendomsmassorna. Skulle efterarvingarna inle viljagodkänna en sådan handling, torde den efterlevande maken kunna fä bodelningtill stånd genom atl begära att bodelningsförrättare förordnas (jfr ettutlåtande av f. d. justitierådet i NJA 1977 s. 375). Som lagrådet har antytt torde en efterlevande makesbegäran om jämkning av bodelningen enligt 12 kap. 2 § få rättsverkan även förefterarvingarna oavsett om någon bodelning har kommit till stånd eller ej vidden först avlidna makens död. Avvad jag nu har anfört framgår att jag inte helt delar lagrådets uppfall- ningi denna fråga. Någon rätt för en efterarvinge att delta i bodelning vid Prop. 1986/87: 1 denförst avlidna makens död kan alltså inte anses föreligga.