prop · GA0347 · 1986-12-31 00:00:00 — Den liggerockså i linje med vad jag kommer att föreslå rörande det allmännasprocessföring, nämligen atl länsskattemyndighelen skall ha hand omprocessföringen angående de bolag som hör tiU del egna länet. Ettinförande av den nu beskrivna ordningen förutsätter dock enligt min mening attmäl rörande närstående bolag också i fortsättningen kan avgöras av en ochsamma domstol i de fall målen gäller frägor som har nära samband med varandra.Något behov av samordning föreligger däremot knappast i de fall en tvistefrågainle har direkt samband med något annat bolag. Det bör därför vara fullltillräckligt atl låta en evenluell samordning vara beroende av omständigheternai de enskilda fallen. Detla kan uppnäs genom att man öppnar möjligheter förlänsrätterna att till en länsrätt föra samman sådana mål frän olika länsrättersom har nära samband med varandra. Departementspromemorian innehåller etlsådanl förslag efter förebild från den regel som gäller päkammarrättsnivå och som återfinns i 4 § förordningen (1977:937) omkammarrätternas domkretsar. promemorian föreslagna regeln avser alllsä atl även för länsrätternas delskapa möjligheier att samordna mål som har samband med varandra. Det kan t.ex. gälla vissa s. k. oäkta koncerner där ägaren och hans företag taxeras iolika län. annat exempel är att delägarna i etl handelsbolag är bosatta ioUka län. Den föreslagna regeln har i allt väsentligl godtagits av samtligaremissinstanser. Även för egen del ansluter jag mig i sak tillpromemorieförslagel. Jag återkommer strax med nägra ytterligare synpunkter sominte direkl avser frågorna om koncernbolagen. Dennu förordade sammanföringsregeln på länsrättsnivå skulle enliglpromemorieförslaget inte vara tillämplig på koncernbolagen, eflersom dessaskulle Iräffas av den särskilda forumregdn med moderbolagets hemortsförhållandensom styrande faklor. Men genom att uividga tillämpningsområdet för den så altden omfattar också koncernbolagen uppnår man att besvär över koncernbolagenstaxeringar vid behov kan hållas samman för avgörande av en och samma domstol.Det behov av sammanföring som gör sig gällande för koncernbolagens del böralltså kunna täckas av en allmän sammanföringsregel. Avintresse är vad den nu beskrivna ordningen i prakfiken kommer att leda fill i fråga om fördelningen mellan länsrätterna av mäl rörande kon- 94 I förhällandetill promemorieförslaget lorde följden bli all inte lika mänga mäl kommer attstyras till de tre största länsrätterna och då främst länsrätten i Stockholmslän. Resultatet lorde ändå bli att närmare hälften av de allra största bolagen(aktiebolag noterade vid ) kommer att hamna under länsrätteni . Man kan över huvud taget räkna med en betydande koncentrationav mål rörande koncernbolag till denna länsrätt, eftersom relativt många bolaghar sin hemortskommun i . Möjligheterna att i slora delar hållaihop den kompetens som finns inom MKSR och atl bibehålla en enhetligrättstillämpning i andra instans bör således vara goda med den här förordadeordningen. På grund av vad jag nusagt föreslår jag att hela den målgrupp som handläggs av MKSR i principfördelas mellan samtliga länsrätter. Behörig alt avgöra ett mål skall varadomstolen i det län till vilken den taxeringsnämnd som meddelat delöverklagade beslulel hör. Jag föreslår vidare att del införs en regel om attmål i olika länsrätter skall kunna föras samman lill en enda länsrätt oberoendeav huruvida mälen rör koncernbolag eller inte. Vad gällersammanföringsregeln villjag lillägga följande. 1 departementspromemorianföreslogs att frägan reglerades i lag. För egen del anser jag attdetaljföreskrifter - i likhet med vad som gäller pä kammarrättsnivån bör gesi en förordning. Jag föreslär alt det i 14 § lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar tas in bestämmelser om att sådana mål vid fleralänsrätter som har nära samband med varandra fär handläggas vid en av länsrätternaoch atl regeringen meddelar närmare föreskrifier om detta. Mitt förslag: Detallmännas lalan i mål av del slag som avgörs av MKSR skall föras avlänsskattemyndigheterna i stället för av allmänna ombudet för mellankommunalamål (AO). RSV skall dock ges möjlighet att la över uppgiflen all föra talan. Promemorieförslaget:Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna: I denhär frågan har remissinstanserna över lag en inställning som moisvarar den somredovisats beträffande frågan om avvecklingen av MKSR. De som vill behållaMKSR vill alltså ocksä behålla AO medan de som godtar att MKSR avvecklas ävengodtar promemorieförslaget om det allmännas talan. Skälen för mitt förslag:Det allmännas talan i mål som prövas av MKSR förs av AO. Somskattechef ansvarar AO också för eftergranskningen beträffande mellankommunalataxeringar. AO:s funktion är direkt kopplad till det verksamhetsområde som ärbestämi för MKSR. Mitl förslag att avvecklaMKSR och föra över den mellankommunala målgruppen till länsrätterna leder tillatt AO:s ställning måsle omprövas. Den naturiiga lösningen ärdå alt den fördelning av de mellankommunala Prop. målen som föreslås pådomslolssidan följs av en motsvarande fördelning i fräga om behörigheten attföra det allmännas lalan. att man på regional nivålar hand om de arbelsuppgifter som ankommer Enöverföring av talerätten till regional nivä ligger också i linje medställningstagandet angående en sammanhållen skatteförvaltning (se avsnill 2.1).En sädan överföring skapar också ökade möjligheter all samordna processföringenmed utrednings- och revisionsfunktionerna. En decentralisering avprocessföringsuppgifterna bör vidare - med hänsyn till den breda kompetens sombehövs - medföra en värdefull stimulans för myndigheterna på del regionalaplanel. Det är enligt min mening också nalurligl atl det allmännasrepresentanter pä regional nivå får ansvaret för de angelägenheler som rör detegna länet. Moten sädan decentraliserad ordning kan vissa invändningar riktas. Det kan bl.a.hävdas all man bör slä vakt om den enhelliga behandling och överblick som nufinns hos AO och som är särskilt belydelsefull vad gäller många storförelagstaxeringar. Även med en regional placering av processförarna bör detemellerlid enligl min mening vara möjligl att på etl tillfredsställande sälllillgodose önskemålet om enhetlighet frän det allmännas sida beträffande denhär målgruppen. Bl.a. bör RSV ulnytQa sin enligt principbeslutet om ensammanhållen skatteförvaltning stärkta ställning och ge riktlinjer och räd förprocessverksamheten (jämför avsnill 2.1). Men för alt säkerslälla enhetlighetfrån del allmännas sida bör härulöver en decentralisering av processföringenförenas med möjligheter alt från centralt håll direkt ulöva processverksamhet.Jag ålerkommer lill detta. Behörighetenatt föra del allmännas lalan i sädana mål som avgörs av MKSR bör motbakgrund av vad jag nu sagt i första hand läggas på länsskattemyndigheterna.Nästa fråga blir dä hur en viss myndighets behörighel skall bestämmas. Delligger här närmast till hands att låla en läns-skallemyndighets behörighet avseskattskyldiga som taxerats i det egna länet. Delta skulle vad gällerkoncernbolagen innebära att länsskattemyndighelen i ett sädanl bolagshemortslän blir bolagets moipart i en eventuell taxeringsprocess. Milt förslagom forumregler innebär ju att forum vid besvär över ell koncernbolags taxeringskall bestämmas endasl med utgångspunkt i del egna bolagels förhållanden. Jaganser också för egen del alt behörighetsfördelningen mellanläns-skallemyndigheterna i fråga om talerätten normalt bör vara den nu beskrivna.Detta bör emellertid inte hindra en länsskatlemyndighel från all passeralänsgränsen och närmare utreda beskatiningsförhållandena beträffande enskallskyldig i ett annat län på samma sätt som AO gör.Uiredningar över länsgränserna är ju angelägna inle minsl i fräga omkoncernbolagen. När det i sädana fall blir fräga om att föra talan i domstolbör del allmänna kunna samordna processföringen i likhei med vad som skergenom AO och i enlighel med den samordning som kan äga rum på domstolssidan.Del bör alltså vara möjligt för en länsskaltemyndighet att föra talanbeiräffande en skatlskyldig i ett annat län. Enligtmin mening finns det inle anledning all koppla en sådan behörig- 96 hettill någon bestämd länsskattemyndighet. En sådan koppling föreslogs Prop.1986/87:47 däremot i departemenlspromemoriah, men della gjordes mol bakgrund avförslagel där om en särskild forumregel för koncernbolagen. Medden lösning jag förordat i fommfrågan lalar ralionella skäl i slället för attden geografiska behörigheten är i princip obegränsad så atl denlänsskallemyndighel som är bäsl lämpad atl föra talan i del enskilda fallelockså får göra detta. Om exempelvis en viss länsskatlemyndighel i samband medeftergranskning av en koncern finner att talan bör väckas beträffande flerakoncernbolag belägna i olika län, skulle hanleringen av besvärsfrågornaunderiättas om denna myndighet fick föra lalan rörande alla bolagen. I en sådansiluation kommer mälen i regel att föras samman till en enda länsrätt varviddet ankommer på de berörda länsrätterna att bestämma vilken av dem som skallhandlägga målen. Även om det då inte blir länsrätten i del län som denutredande skattemyndigheten hör till som skall avgöra målen, bör denna enliglmin mening kunna föra det allmännas lalan i målen. Enlänsskallemyndighel bör givelvis inte ges helt fria händer vad gällerprocessföringen rörande skallskyldiga i andra län. Del är ju ytterst myndigheleni hemorlslänel som ansvarar för beskattningsverksamheten där. För att en annanlänsskattemyndighet skall fä föra talan bör del därför vara en nödvändigföruisättning att myndigheten i den skattskyldiges hemortslän uppdrar äl denandra länsskattemyndighelen alt föra det allmännas lalan. Jagvill tillägga att det med den nu förordade ordningen ges utrymme förskatteförvaltningen alt utnyttja de samlade resurserna mera effekiivt. Det blirbl, a. möjligt att la hänsyn fill en viss myndighets speciella kapacilet ochtiUdela denna ett samordningsansvar beträffande bolagen i en koncern även ommoderbolagel inle har sitt säte i del länet. Vadjag här förordat i fräga om behörighelen all föra talan över länsgränserna börenligl min mening komma till uttryck i TL. Jag föreslär att del i 18 § las inen beslämmelse om att en länsskatlemyndighel får uppdra ät en annanlänsskaltemyndighet all föra lalan i mål enligt TL. Ävenom behörighelen i fråga om det allmännas lalan i de nuvarande mellankommunalamälen i första hand bör ligga på regional nivå, bör det som jag tidigare berörtvara möjligl alt också i fortsättningen frän centralt häll föra talan ilaxeringsmål. Därigenom bevaras till stor del möjligheterna till överblick ochenhetlighet frän det allmännas sida. En central talerätl är angelägen särskilti fråga om mål som har principiellt inlresse eller som representerar belydandeekonomiska värden. En annan fördel med centralt placerade processförare är alldet kan fömtsättas alt sådana kan bistå en länsskatlemyndighel när detta ärpåkallat med hänsyn till t.ex. ett ärendes svårighetsgrad. Erfarenheternavisar också atl det finns behov av alt centralt kunna föra processer i särskilda ärendeiyper, inle minsl i ärenden som rör internalio nell beskaltning. Detla behov har föranlett särskilda förordnanden för vissa Qänsleman, s. k. riksintendenter, hos RSV alt föra talan i visst mål eller viss grupp av mål. Sådana förordnanden har regeringen getl med stöd av 3 § Qärde slycket TL. Här villjag erinra om att jag i årets budgetpropo- 97 7 1986/87. sitionmol bakgrund av företagens ökande internationalisering bl. a. under- Prop.1986/87: 47 strök del angelägna i att det finns en tillräcklig kompetens på denfiskala sidan för hanteringen av multinationella förelag. Jag uttalade vidarealt del för att RSV skall kunna fullgöra sina uppgifter pä det inlernationellaområdet förutsätts att den speciella kunskap som erfordras vid handläggningenfinns inom verket. Dessa frågor borde lämpligen tas upp vid den inom verketpågående översynen av verkels organisalion. Jaganser alltså att del även bör finnas möjligheter atl från centralthåll föra processer i taxeringsmål. Den cenirala nivån bör enligl min meningges en rätt all från länsskatiemyndigheterna ta över uppgiflen att föra talan. Fråganär sedan hur denna centrala processföringsfunklion skall utformas. Jag vill dåfömlskicka atl jag (se avsnitt 3.4) kommer alt föreslå att RSV i detframtida, förenklade taxeringsförfarandel skall vara ensamt behörigt atl föralalan lill den skaltskyldiges nackdel över taxeringsbeslut som meddelats avlänsskattemyndighet. Jag lar därvid inle ställning i frågan hur RSV börorganiseras med tanke på processföringsuppgifterna i det förenklade systemet.Om sysiemel genomförs på föreslaget sätl bör emellerlid den centralaprocessfunkiion som avser de mellankommunala mälen kunna inordnas i denprocessfunktion som kommer all uigöra ell led i reformen om ell förenklaltaxeringsförfarande. Idepartemenispromemorian har föreslagits att behörighelen alt pä cenlral nivåföra del allmännas talan skall ligga hos särskilda ijänslemän hos RSV. Därskulle en processföringsenhet kunna bUdas genom en sammanslagning avverksamhetsgrenarna hos AO och de nuvarande s. k. riksintendenterna. När delförslagel lades fram hade man emdlertid inle tagit ställning i frågan om hurprocessföringsfunklionen på det regionala planet borde ulformas i samband medbildandet av länsskatiemyndigheterna. I det här sammanhanget (se avsnill 3.4)föreslår jag atl rätlen atl föra det allmännas lalan på den regionala nivänskall ligga pä länsskattemyndigheterna som en myndighetsuppgift. Syftet är bl.a. att skapa bättre förutsättningar för en samordning mellan de olika ledeninom beskattningsverksamheten. Med hänsyn härtill bör enligl min mening ocksåden centrala processfunktionen utformas som en sedvanlig myndighetsuppgift.Den centrala behörigheten att föra talan i mål om taxering bör alltså enliglmin mening tillkomma RSV som myndighet. Dennu förordade omläggningen av processbehörigheten innebär alt det inte längreblir fråga om funktionellt frislående processförare. Funktionen AO bör därföravskaffas. Det finns heller inte något behov av atl förordna riksinlendenler.RSV bör i stället på egen hand få beslämma i vad män man från centralt hållskall driva processer, l.ex. i ärenden om inlernationell beskattning. Mittförslag föranleder ändringar i 3 § TL. Vidare mäste ell anlal följdändringargöras i andra förfallningar. AOföreträder det allmänna även i vissa ärenden om förhandsbesked enligt lagen (1951:442) om förhandsbesked i taxeringsfrå gor. Eftersom många ärenden om förhandsbesked innehåller principielll viktiga frågor, är det enligt min mening angeläget att man från centralt håll 98 också kanbevaka det allmännas rält i sådana ärenden. Det bör emellertid inle tillkommaRSV att föra talan mol elt förhandsbesked, eftersom ett sådanl formellt settlämnas av verkel även om det är en särskild nämnd, ,som handlägger ärendet. På grund härav och då avvecklingen av AO - som jagkommer att föreslå i närmast kommande avsnitt - avses ske först vid utgången avjuni 1988 anser jag att AO också tills vidare bör få föra talan rörande ärendenom förhandsbesked. Jag avser atl i elt senare sammanhang ta upp frågan om hurorganisalionen bör utformas för tiden efter avvecklingen av AO. Vad jag härsagt medför att en övergångsbestämmelse bör fogas till lagen om förhandsbeskedi taxeringsfrågor. Tillsist vill jag nämna att RSV genom den nu föreslagna ordningen ges möjlighet attinom tämligen vida ramar från länsskattemyndigheterna överta uppgiften att föralalan i laxeringsmål. Enligl min mening bör man inte genast företa några slörreändringar beträffande de nuvarande arbetsuppgifterna pä processområdet.Tvärtom kan del vara lämpligt att framför allt under inledningsskedet se tillatl en slor del av AO:s nuvarande arbelsuppgifter ligger kvar på central nivä.Jag tänker då på att det är angeläget dels att decentraliseringen tilllänsskatiemyndigheterna genomförs på elt sådant sätt att man även ifortsättningen får en god överblick över koncernbolagens taxeringar, dels atten hög processkompetens bevaras inom RSV med hänsyn inle minsl till de nyauppgifter på processområdet som jag föreslår alt RSV skall tilldelas i delframlida, förenklade taxeringsförfarandet. Mitt förslag:Verksamhelen vid MKSR skall vara helt avvecklad . De nyareglerna om forum och del allmännas lalan beträffande de nuvarandemellankommunala målen skall tillämpas försia gången vid laxering. Promemorieförslaget:Överensstämmer med mitl. Skälen för mitt förslag:De tidigare nämnda förenklingsreformerna talar i och för signärmast för en ändring av forumreglerna redan i fråga om 1986 års taxering. Somframhållits i promemorian är det emellertid mot bakgrund bl. a. av altslopandet av den kommunala laxeringen av juridiska personer genomförs fullt utförst vid laxering - inle lämpligt atl länsrätterna skall behöva tasig an mål där frågor uppkommer som de har ringa erfarenhet av och somredan vid taxering kommer alt vara inaktuella. Jag gör därför ocksåför egen del bedömningen att länsrätt bör vara rält fomm vid besvär i fräga om1987 och senare ärs taxeringar. Jagdelar ocksä uppfattningen att verksamhelen vid MKSR bör fortsätta fram t. o. m.den 30 juni 1988. Därmed bör MKSR kunna avvecklas utan atl någol större antal redananhängiggjorda mål behöver föras över till länsrätterna. De mål som dåkvarstår icke avgjorda bör fördelas enligt de nya forumreglerna. Det måltillskott filllänsrätterna som förslaget innebär (inkom knappt 1 400 mål till MKSR)kan ställas i relation lill del målbortfall -också ärs taxering -som den förenklade löniagarbeskatiningen leder lill. Delta bortfall förlänsrätternas del har av skatteförenklingskommitlén beräknats till ca 25000mål. Med hänsyn härtill bör man sammantaget kunna räkna med en minskning avmålbalansen hos länsrätterna. TUl sist vill jag nämnaatt jag avser föreslå regeringen all de aviserade bestämmelserna omsammanföring av mål i olika länsrätter tillämpas . 2.3 Ingivande av besvär 2.3.1 Inledning Mitt förslag: Denya reglerna i förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen atlbesvärsskrivelser skall ges in tiU den myndighel som har meddelat detöverklagade beslutet och alt denna myndighel skall pröva om överklagandet harkommit in i rält lid skall i så stor utsträckning som möjligl tillämpas på skatteområdet.Vissa relativt omfattande undanlag måste dock göras bl.a. när det gäller besväröver taxeringsnämndernas beslul. Skälenför mitt förslag: På förvaltningsrättens område har huvudprincipen när detgäller hur beslut överklagas hitlills varit alt besvärshandlingen skall ges intill den instans som har att pröva besvären. Enligt de av i april1986 antagna förslagen till ny förvaltningslag (FL) och ändringar iförvaltningsprocesslagen (FPL) (prop. 1985/86:80, KU 21, rskr. 202, SFS 1986: 223och 224) skall emellertid klaganden i slället lämna in besvären till denmyndighel eller domstol som har fattat det överklagade beslutet och inte direklliU den högre inslansen. Vidare skall den insians som fallal del överklagadebeslutet pröva om besvären anförts i räll tid. Denya reglerna i FL och FPL träder i krafl och kommer attgälla i förvaltningsmyndigheter och förvaltningsdomstolar i den mån inte annatär föreskrivet i en annan lag eller i en förordning. Förde allmänna domstolarna och på socialförsäkringsområdet gäller redan altbesvären skall ges in till beslutsmyndigheten. Fräganom vart en besvärshandling skall ges in är ofullständigt reglerad iförfattningarna pä skalleområdel. I vissa lagar, såsom exempelvis lagen om mervärdeskallfinns beslämmelser som anger atl besvärshandlingen skall ges in lill deninstans som skall pröva besvären, medan frågan på andra skatteområden inle allseller endasl delvis är särskUl reglerad. Taxeringslagen (TL) innehållersåledes inga uttryckliga regler om vart besvär överen taxeringsnämnds beslut skall ges in. Lagens 75 § är dock formule- Prop.1986/87:47 rad på ett sädant sätt altden kan sägas förutsätta att besvären skall ges in Beträffande lokala skattemyndighetens beslut om särskild avgiftfinns regler som direkl anger atl besvär över dessa beslul skall ges in filllänsrätten (116 m och 116 o §§ TL). En utföriigare reglering har inte ansettsnödvändig med hänsyn att bestämmelserna i och FPL blir fillämpligai den mån från dessa lagar avvikande regler inte finns. Istor ulslräckning faller således ordningen för ingivande av överklagandenlillbaka på de allmänna reglerna i FL och FPL. De av antagnaändringarna i dessa regler gör det därför nödvändigl alt företa en deländringar i skatte- och laxeringsförfaltningarna sä atl de aniingen anpassasfill de nya principerna i FL och FPL eller regler införs som gör det möjligtalt bibehålla den nuvarande ordningen. Förtaxeringsprocessens del har en ändrad ordning för ingivande avbesvär övervägts. Den s. k. föreslog i rapporten (RSV Rapport1983: 7, DV Rapport 1983:1) Förenklad hanlering av taxeringsbesvär m.m., attflertalet besvär över taxeringsnämndernas beslul skulle ges in lill lokaiaskaltemyndigheten i stället för lill länsrätten. Nuvarande förfarande bordeenligl utredningen behållas i fråga om besvär och ansökningar fråntaxeringsintendeni samt besvär lUl mellankommunala skatterätten. Liknandeförslag har lagls fram i den s. k. ÖBO-rappor-len (elt projekl inomriksskatteverket) och i en av ombudsmän () företagen utredning1981 om den långsamma skaiteprocessen. förslag mottogs ihuvudsak positivi av remissinslanserna. Skatteförenklingskommitlénhar föreslagil att skallskyldiga och kommuner skall ge in sina besvär överskattemyndigheternas beslut tiU den myndighel som har fattat det överklagadebeslutet och atl besvär från det allmännas sida skall ges in direkt tilllänsrätten. Remissinstanserna har inte riktal nägra invändningar mol kommitténsförslag i denna del. Enligtmin mening talar flera starka skäl för alt bestämmelserna om ingivande avbesvär på skatteområdet i sä stor utsträckning som möjligt anpassas till de nyaprinciperna i FL och FPL. Somframhölls i propositionen om ny förvaltningslag är del angelägel all reglernaangående till vilken instans klaganden skall vända sig är enhetliga, eftersomolikheter kan verka förvillande och ge upphov till förseningar och krångel ihandläggningen. Genom omläggningen slipper överinstansen arbetet med attrekvirera handlingar från besluismyndigheten och handlingarna i ärendel kommersnabbare lill överinstansen. Det blir vidare lättare att "spåra"otydliga klagomål och att avgöra vUka ärenden de hör till. Jagvill även framhålla påpekande atl förfarandet med omprövningav beslut i taxeringsnämnd skulle kunna utnytQas mera frekvent och på ettsmidigt sätt saml att möjligheterna att vidta rättelse enligl 72 a § TL skullekunna utnytQas fulll ul om besvär över taxeringsnämndernas beslut gavs in tilllokala skallemyndigheten. ansåg dessutom att handläggningen avansökningar om anstånd med atl betala in kvarstående skatt skulle kunnaförenklas. Molbakgmnd av vad jag nu har anfört bör enligt min mening de nya 101 bestämmelsernai FL och FPL slå igenom på skatteområdet i slörsia Prop. 1986/87:47 möjligautsträckning. Vissa avsteg måsle dock göras från huvudprincipen alt besvärenskall ges in till besluismyndigheten, bl. a. när del gäller besvär övertaxeringsnämndernas beslut. Med hänsyn till de regler om extraordinärbesvärsräll som finns pä många håll inom skattelagstiftningen är det enligt minmening inte heller lämpligt atl alllid låta beslutsinstanserna pröva ombesvärsskrivelsen kommit in i rätl tid. Jag kommer alt i föQande avsnill la uppde fall där jag anser att avsteg frän de aktuella reglerna i FL och FPL börgöras eller där det krävs jusleringar i nu gällande bestämmelser. Denya reglerna för ingivande av överklaganden får givelvis inle leda lill atlenskilda föriorar möjligheten atl få sin sak prövad genom att de råkar sändabesvärsskrivelsen till fel myndighel. I syfte att förhindra rättsförlusterkommerjag därför atl föreslå särskilda regler om verkan av atl besvär lämnatsin till fel myndighel eller domstol (se avsnitt 2.3.5).