prop · GA03163 · 1986-12-31 00:00:00 — i samråd med SÖ göra en analysav lärarbehovet för hemspråksundervisningenoch därvid överväga vilka förändringar somdet bör medföra för lärarutbildningens del. I riksdagsbeslutet anges att utbildning av lärare förgymnasieskola och viss vuxenutbildning liksom skall äga rum inom bl a ämneslärarlinjernas ram. har inte angettomfattningen av vare sig den totala utbildningens längd eller av utbildningen för enskilda skolämnen.Utskottet menar att man först efter UHÄ:s och SÖ:söversynsarbete kan ta ställning till utbildningstidens längd för dessa lärare. I regeringens uppdrag till UHÄ ingår att tillsammans med SÖange ämneskombinationer i nuvarande ämneslärarlinjer.Utgångspunkten bör där vara att lärartjänst igymnasieskola m m normalt skall omfatta tväämnen, att belysa i vad månutbildningen på grundskollärarlinjen kan ge behörighet för undervisning även i gymnasieskola och vuxenutbildning, att utarbeta förslagtill ny organisation för den praktisk-pedagogiskautbildningen för gymnasieskola och vuxenutbildningoch därvid beakta vad som anförs om praktikorganisationen för grundskollärarlinjen. Då detgäller utbildningen av lärare för gymnasieskolan mm har UHÄ också i uppdrag att se över utbildningen av lärare för industri- och hantverk samthandel- och kontor. UHÄarbetar därutöver med en översyn av utbildning av vårdlärare. UHÄkommer att redovisa sina förslag i anslutning till anslagsframställningen för /89. Det utredningsarbete som UHÄ har utfört med anledning av regeringensuppdrag har samordnats av en ledningsgrupp vars sammansättning framgårav bilaga 1. Det egentliga utredningsarbetet har genomförts av tvåarbetsgrupper, en för grundskollärarutbildningen och en för utbildningen av lärare för gymnasieskolan ochvuxenutbildningen. Arbetsgruppen förgrundskollärarutbildningen har i sin tur tillsig knutit experter för olika delar av utbildningen.Arbetet har fortlöpande följts av planeringsberedningen för utbildning förundervisningsyrken. Som underlag förarbetsgruppens utredningsarbete och förhögskolornas lokala utvecklingsarbetemed anledning av riksdagsbeslutet gav ledningsgruppen utprincipiella riktlinjer beträffande grundskoilärarlinjens struktur (PM ). Under ledningsgruppens ledning utvecklade arbetsgruppernapreliminära över-vaganden och förslag. Dessagällde både grundskollärarutbildningenoch utbild- ningen av lärare för gymnasieskolan och vuxenutbildningen ochpublicerades i Skr. 1986/87: 163 UHÄ-rapport1986:32 " Ny utbildning av lärareför , gymnasieskolan ochvuxenutbildningen" ( bilaga 1 till denna rapport). Syftet med rapporten var tvåfaldigt. Dels skulle den ligga till grund för UHÄ:s fortsattaarbete med utbildningsplan och rapport till regeringen, dels skulle den utgöra ett underlag fördet lokala utvecklingsarbetet med inriktning mot reformen. sändesrapporten ut på remiss. Remisstiden gick ut ijanuari 1987 och ett mycket stort antal remissyttranden kom in. En sammanställning av remissvaren finns i bilaga 2. Rapporten ledde till en omfattande tidningsdebatt. Främst kom denna att handla om rapportens exempel på innehålloch struktur i ämnet svenska. Vissa övergripande ställningstagandeni dessa frågor kommer att göras i samband med fastställande av utbildningsplanen för lärarutbildningen.Den slutliga utformningen måste dock -med utgångspunkt i utbildningsplanen och läroplanen förgrundskolan - göras i samband med genomförandet av utbildningen pä lokal nivå.UHÄ avser att följa denna frågaoch ordna överläggningar i första hand med företrädare för litteraturvetenskap, nordiska språk, lingvistik och lärarutbildningsinstitutioner föratt ge ytterligare underlag för det lokalaarbetet. Med rapport och remissyttranden som grund fortsätter nu UHÄ:sutrednings-och utvecklingsarbete. Detta arbete kan delas in i följande punkter: utveckling av utbildningsplan för grundskollärarlinjen utredning av de ekonomiska frågorna som grund föranslagsframställning för av reformen berördalinjer fortsatt utredning av de särskilda uppdragen från regeringenatt avlämnas i anslutning tillanslagsframställningen för budgetåret1988/89 bl a avseende utbildning av lärareför gymnasieskolan ochvuxenutbildningen utarbetande av centralt stöd till fortbildning av lärarutbildare utveckling av plan föruppföljning och utvärdering av reformen andra gemomförandeåtgärder t ex stöd till lokatt utvecklingsarbete octi medverkan ikonferenser av olika slag 1 regeringens proposition 1984/85:122 anförs i detta sammanhang följande (ss "Lärarutbildningenär ett medel att förverkliga samhälletsintentioner med skolan. Från denna utgångspunkt ärdet motiverat med en mera preciserad styrning av lärarutbildningen jämfört med mångaandra utbildningar i högskolan. De instrument som används för att styra lärarutbildningenskall bidra till att säkerställa kvaliteten och Skr. 1986/87: 163 jämförbarheten i utbildningen på olika orter i landet. Ett styrinstrument är utbildningsplanen. I den skall anges syftet medutbildningslinjen och det huvudsakliga innehållet i denna.- - -Särskilt i ettinledningsskede är det därför nödvändigt att gede lokala högskolemyndigheterna, som skall geutbildningen ett mera preciserat innehåll,relativt omfattande ledning. Jag vill understryka att det är angelägetatt reformen förankras i ett lokalt utvecklingsarbetevid berörda högskoleenheter." anför (s 13) att det delar föredragandestatsrådets uppfattning omutbildningsplanen som ett styrinstrument förlärarutbildning. I årets budgetproposition (prop1986/87:100. bil 10) behandlas högskolansregelsystem. Föredragande statsrådet menar att man kan ifrågasätta omcentralt beslutade utbildningsplaner överhuvudtaget behövs. Han fortsätter (s 217) "För vissautbildningslinjer - i första hand inom vårdsektorn och undervisningssektorn - är det emellertid angeläget att samhället centralt garanterar ett visstgemensamt innehåll samt kvaliteten på utbildningar som leder till yrkeslegitimation ellerformell behörighet för vissa arbetsuppgifter. 1 dessa fall kan det varabefogat med en mera omfattande central styrning av utbildningen än vad som förnärvarande sker genomutbildningsplanerna. Jag vill här särskilt peka pådiskussionen om innehållet i de olika lärarutbildningarna." Både i proposition och i utskottsbetänkande understryks det att lärarutbildningen för måste ses som ett medel att fön/erkliga samhälletsintentioner med skolan och att utbildningen därför måste ges en struktur och ett innehållsom bestäms utifrån behov. Läroplanen förgrundskolan utgör därför en viktig utgångspunkt vid utformningen av grundskoilärarlinjens mål,innehåll och uppläggning. De övergripandemål som gäller förhögskoleutbildningar i allmänhet och som kommer till uttryck i högskolelagen skall givetvis även vara styrande för lärarutbildningen. I utbildningsplanen förgrundskollärarlinjen avser UHÄ att konkretisera statsmakternas intentioner bl.a.avseende grundskoilärarlinjens mål, karaktär och allmännainriktning utbildningens huvudsakliga innehåll och balansen mellan utbildningens huvuddelar UHÄ vill dock framhålla att utbildningsplanen inte kan vara det endastyrinstrumentet när det gäller nämndaområden. Ett av de viktigaste sätten att styra utbildningen är att påverkade lokalt utbildningsansvariga och de läraresom lokalt skall genomföra utbildningen. fortbildning av lärarutbildarnainför reformen seminarier, konferenser och symposier olika skriftliga diskussions- och planeringsunderlag Skr.1986/87: 163 UHÄ avser under ett övergångsskede stödja en utveckling inom vissa angelägna områdengenom att avsätta centrala resurser till olikainnovations- och utvecklingsarbeten som senare kan fä generell spridning och utgöra ett led i utvecklingen av utbildningen i enlighetmed riksdagsbeslutets intentioner. I anslagsframställning och verksamhetsplaner kommer UHÄ att vägain behovet av resurser för dessa ändamål. Liksom i all annan verksamhet är uppföljning,kontroll och utvärdering instrument för styrning av verksamheten. För uppföljningenoch kontrollen av utbildningen lokalt har linjenämnderna ett huvudansvar. Det ärockså viktigt att detta perspektiv anläggs redan vid implementeringen avutbildningsreformen. Utbildningsplanerna utgörutgångspunkt för denna kontroll och de är även denviktigaste referensen vid utvärdering. Den centrala uppföljningenoch utvärderingen ingår i UHÄ:skontinuerliga arbete med uppföljning och översyn av högskoleutbildningarna.Denna del av UHÄ;s verksamhet förutsätts öka. Uppföljningenav grundskollärarutbildningen bör samordnas med uppföljning avvad som sker ute i skolväsendel med anledning av reformen. Utöver det kontinuerliga uppföljningsarbete som ligger på linjenämnderoch på UHÄ behövs ett särskilt utvärderingsprojektsom sträcker sig t o m den första "kullens" första yrkesverksamma år. Ett sådant projekt bör vara friståendefrån UHÄ:s löpande uppföljning av reformen. En aspekt vid styrningen av lärarutbildningen ärvilken koppling det bör vara mellan skolverksamhet ochutbildning av lärare. Läroplanen förgrundskolan är som ovan nämnts en sådankoppling. 1 rapporten 1987:1 om "Ansvarsfördelning och styrning på skolområdet"pekas på en annan aspekt: "En annan viktig fråga gäller nödvändigheten avatt koppla lärarutbildningen närmare till skolverksamheten och till dess politiskaoch professionella företrädare både lokalt och regionalt. I detta sammanhangkunde diskuteras om inte skolöverstyrelsenborde ha ett större delansvar på riksplanet förlärarutbildningen och länsskol-nämndernaoch kommunerna ett större inflytande än nu på varjelokal iararutbildning. "(DsU 1987:1, s 245) Samverkan mellan UHÄoch SÖ tiar redan utvecklats i sambandmed reformen av grundskollärarutbildningen. 1 uppdragen från regeringen förutsattsatt UHÄ och SÖ skall samverka. Därutöver förekommer samverkan på denregionala nivån genom att företrädare för skolväsendetär ledamöter i linjenämnderför lärarutbildning. SÖ har dessutom tagitinitiativ till atl stödja skolväsendets medverkan i det lokala linjenämndsarbetet i samband med genomförandet av den nya grundskollärarutbildningen. 3.2 Mål, karaktär och allmän inriktning Alla lärare har ettgemensamt ansvar för att ge eleverna goda kunskaperoch färdigheter och för att fostra dem och medverka lill deras personligautveckling. För detta gemensamma ansvarstagandekrävs goda och relevanta ämneskunskaper och ett helhetsperspektiv pä barns och ungdomars utveckling och inlärning, på kunskaperoch färdigheter och på skolans uppgifter i samhället. ämnesstudierna av grundläggande betydelse lika väl som kraven på att Skr. 1986/87: 163 utbildningen skall ge pedagogiskt handlag och godametodiska kunskaper. Den sammanhållna grundskollärarlinjen skall bidra till att utveckla ett sådant perspektiv och att ge lärare med olika uppgifter och funktioner en gemensamreferensram för arbetet i . Den kunskap som läramtbildningenskall ge de studerande skall vara grundad på vetenskapoch beprövad erfarenhet. Genom att studiernaäger rum inom ramen för högskolan kankunskapen sättas in i ett sammanhang där närheten tillforskning och utvecklingsarbete ger möjlighetertill både kvalitet och kritisk hållning. Slitstarka fakta- och ämneskunskaper ären förutsättning härför. Utbildningen skall anknyta till aktuell forskning och skapa enpositiv attityd till forsknings- och utvecklingsarbete samt förbereda förforskarutbildning. All lärarverksamhet kräver att lärarenkan utnyttja och behärska de egna uttrycksformerna, både språkligaoch icke-språkliga, som instrument i undervisningen.Lärare skall med sitt föredöme också bidra till elevernas utveckling i dessa avseenden.Utbildningen skall därför ge insikt om språketsbetydelse som kommunikationsmedel och förmedlareav kunskap och värderingar. Varje lärare har ett ansvar för sina elevers språkutveckling.Under utbildningen skall därför de studerandes egna kunskaper och färdigheter i svenska utvecklas. De studerande skall utbildas för arbete i en obligatorisk skola som har tilluppgift att ge varje individ, oberoende av förutsättningar, social eller kulturell bakgrund,ekonomiska eller andra villkor en fullvärdigutbildning. Det är väsentligt att de studerande ser lärarrollenmot bakgrund av verkligheten i skola och samhälle i ett vidare perspektiv änden egna fördjupningen eller specialiseringen. Med grundskollärarutbildningenkommer läraren att kunna arbeta inom ettbredare fält inom med avseende på årskurser ochdärmed också med avseende påelevernas ålder, utvecklingsnivå, mognadsgrad och intressen. Lärarutbildningen måstedärför förbereda lärarna förhur de skall kunna använda sina egna kunskaper och färdigheter påett flexibelt sätt. De centrala frågornaom vad som skall väljas ut som innehåll i undervisningen, varför just detta innehåll bör väljas och hur innehållet skallstruktureras, organiseras och behandlas i undervisningen, har fått ökadaktualitet genom decentraliseringen i och de förändradekompetensområden, som den nya utbildningen gerupphov till. Frågorna är på intet sätt nya. vare sig för läraryrket eller i lärarutbildningen, men de väcks nu i nya sammanhang och kan därför i viss mån ge upphov till nya svar. För att kunna behandla dessa frågor måste en lärare ha betydande ämneskunskaper och en god förståelse församband och sammanhang. Lärarens egna kunskaper och färdigheter skall utnyttjas på sådant sätt att eleverna fårmöjlighet att själva bygga upp en egen kunskapsbas. För detta krävsbåde teoretiska modeller och praktiskerfarenhet av vad som sker i olika utvecklings-, inlärnings- och undervisningsprocesser. Skolarbetet måste kunna analyseras ur lärarens, elevernas och läroplanens perspektiv. Läraren behöverlära sig att medvetet bedöma sin egen roll i klassrummet och fä insikt om hur planer och idéer på ettokontrollerat sätt kan förändras iundervisningen. Skolan skall vara ett stöd och komplement för hemmet ien fostran utformad efter de grundläggandedemokratiska värderingarna i vårt samhälle.Det är viktigt att det finns ett förtroendefullt samarbete mellan skolan och hemmet. 1986/87: 163Ansvaret för att ta initiativ till ochutveckla former för denna samverkan vilar i huvudsakpå skolan. De studerande måste därför fä ta del av hur samverkan med hemmet kan ske och själva fä öva sig att påolika sätt samverka med föräldrar. utbildningen skall ge de studerande förmåga att deltai lagarbete samt att samarbeta och samverka med lärare och övrigpersonal i skolan och med personal inom barnomsorgen. Därför måste de studerande få kunskap om målen och verksamhetsformerna för samhälletsbarnomsorg. Det är också viktigt att lärarutbildningenför , framför allt fördess senare årskurser, ger kunskaper omgymnasieskolan och vuxenutbildningen och arbetet där. Utbildningen skall ocksåge de studerande kunskap om skolans och arbetslivets ömsesidiga beroende. Skolans samverkan med näringslivet och arbetslivet i övrigt liksom hur frågor om arbetsliv och arbetsmarknad kan tas tillvara i olika ämnen skall därviduppmärksammas. Varje lärare har ett ansvar för studievägledning inom det egna ämnesområdet,vilket måste beaktas i utbildningen. Utbildningen skall görade studerande medvetna om egna attityder och värderingar och stimulera dem att som ett led i den personligautvecklingen bearbeta dessa. Utbildningen skall stärkade studerandes kunskaper om den egna kulturen och ge de studerande förmåga att som lärare förakulturarvet vidare. De skall genom utbildningen ges ökad förmåga att bygga upp internationell förståelse hossina elever. Med hänsyn till att rymmer mänga etniska grupper skall de studerande också ges en sädanutbildning att de som lärare skall kunna bidra till atteleverna förstår och känner samhörighet med minoritetsgrupper inom vårt eget land. De studerande skall också bli medvetna om att de själva både somindivider och i grupp befinner sig i interkulturella processer. Ett inter-kulturelltperspektiv måste sålunda prägla både utbildningens innehåll och uppläggning. Utbildningen börstimulera till en fortlöpande kontakt med kulturellverksamhet och vilja att medverka i skolans del av samhällets insatser på kulturområdet för att på så sätt bidra till att förverkliga samhällets kulturpolitiska mål. För denblivande läraren är det nödvändigt att utveckla förmågan att använda uttrycksmedlen ord, ljud, bild, form, rörelse och drama i syfte att skapa en god barn-ochungdomskultur. De studerande börgöras medvetna om att den grundläggande utbildningen är en första del av en ständig utveckling av yrkeskunnande och att en lärare måstefortbilda sig. Grundskoilärarlinjensinnehåll skall väljas ut och struktureras så att undervisningsresurser och studieinsatsertillsammans ger den blivande grundskollärarenen förberedelse för de kommande arbetsuppgifterna att leda barns ochungdomars utveckling och inlärning, enberedskap att ta ansvar för den egna skolans pågående ochframtida utveckling samt en vilja och förmåga att mötakommande förändringar. 3.3 Utbildningens huvudsakliga innehåll och Skr. balansen mellan utbildningens huvuddelar Huvuddelarna i lärarutbildningenför är ämnesstudier,pedagogik, metodik och praktik. Dessa huvuddelar skall samordnas så att de bildar en funktionellt uppbyggd studiegäng. Utbildningens innehåll och uppläggningskall sättasi relation till den kommande yrkesfunktionen. Ämnesstudierna skall utöver ämneskunskaper innehålla didaktiska överväganden och de skall varvas med den praktisk-pedagogiska utbildningen. Tabell 1: Poängfördelning inom grundskollärarlinjen Tabellen visar balansen mellan utbildningens huvuddelaroch ämnen uttryckt i studieveckor {= poäng) enligt UHÄ:sförslag. Poängramarna utgör rikttal förden lokala planeringen. Avvikelser med bör medges. Ty/Fr/Hemsp 1) Engelska eller ett av ämnena bild, idrott, musik 2) Avser tvä av ämnena 3) Elt av de praktiskt-estetiska ämnena ingåri kombination med annat ämne Inom inriktningen mot årskurserna 1-7 finns dessutom en variant av Skr.1986/87: 163 utbildningen som riktar sig mot undervisning i grundvux. Dennautbildning kan också frivilligt förlängas medsvenska som andraspråk. Utbildningen omfattar dä 180 poäng. För studerande med finska, samiska, tornedalsfinskasom modersmål finns en variant av grundskoilärarlinjens inriktning mot årskurserna 1-7 med alternativt fördjupning i hemspråk och samhällsorienterande ämnen eller hemspråk,matematik och naturorienterande ämnen. Dennavariant bör också anordnas förstuderande från andra språkgrupper med mycket goda kunskaper i svenska.Varianten omfattar normalt 140 poäng.Utbildningen kan dock individuellt förlängas till 160 poängför att ge utrymme för att ge kompetens att undervisa i och på svenska. Jämfört med tidigare utbildningar förlärare inom har tiden för praktisk-pedagogiskutbildning för inriktningarna 1-7 minskats medca balansen mellan ämnesstudieroch praktisk-pedagogisk utbildning ändratsså att ämnesstudiernas andel ökat avsevärt jämfört med andelen förden praktisk-pedagogiska utbildningsdelen. Denna balansförändring är störst för inriktningen mot årskurserna 1-7. Hela det poängtalsom tillförs genom förlängningen för årskurserna4-9 avser ämnesstudier. Därför förändrasbalansen mellan studietiden för praktiskpedagogik och ämnesstudier även för dennainriktning. Syftet med de föreslagnaförändringarna i balansen mellan utbildningens huvuddelar är att utifrångoda kunskaper om barns och ungdomars utveckling öka de blivande lärarnas kunskaper och att därmed öka derasprofessionella kompetens som lärare. Dessasyften skall nås genom att i de utökade ämnesstudiernaskapa utrymme för ämnesdidaktiska inslag, dvs frågorkring val av stoff i undervisningen samt hur stoffet görs begripligt föreleven och safts in i ett sammanhang som eleven försfår och har erfarenhet av. Analys ochval av läromedel ingår som en del av utbildningen i detta avseende. Varjekunskapsområde har sin underliggande struktur.Denna är inte alltid tillgänglig. Men inhämtandetav kunskap, till skillnad från inlärning av enkla minneskunskaper, förutsätter att mantillägnar sig denna struktur. Vissaelever kan på egen hand få ett inlärtstoff att forma sig i ett kunskapsmönster.Andra elever behöver lärarens hjälp för att nå framgång. Det ärlärarens medvetna insatser för att väljaut och presentera stoffet så atteleverna når kunskap som kallas didaktik. Detta sätt att förhålla sig tillett ämnesstoff varom här talas ärväsentligt för varje högskolestuderande.Didaktik står således inte i motsättning till ämnesstudier. Men för den lärarstuderande är den didaktiska aspekten särskilt betydelsefull. Hans/hennes framtida uppgift är att presentera ämnesområdet så att såväl elever medstudiesvårigheter tillägnar sia kunskap som att elever med särskilda förutsättningar i ämneterhåller stimulans. Grundskollärarutbildningenblir därmed i sin helhet en professionellutbildning i enlighet med beslut. UHÄ avser att i det kommande utredningsarbetet ytterligare utvecklainnebörden av begreppet didaktik och stödja högskoleenheternai deras utvecklingsarbete. Om didaktikenskall kunna vara både integrerande och yrkesförberedande i den Skr. 1986/87: 163 nya lärarutbildningen, så måste ämnesteori, pedagogik, metodik och praktik beröras av didaktiskt utvecklings- och forskningsarbete.Därmed läggs grunden förden kritiska reflexion och det analytiska förhållningssättsom måste prägla varje högskoleutbildning. Ämnesstudiernaskall enligt riksdagsbeslutet bedrivas bådeämnesvis och ämnesövergripande.Det ankommer på berörda linjenämnder att utforma lokala planer ochkursplaner så att det blir en rimlig balansmellan dessa två aspekter utifrån de ramar utbildningsplanen anger. Utbildningenskall leda till att den blivande lärarenkan fullgöra sin undervisande och fostrandeuppgift i säsom den fastställts i gällandeläroplan. Det är också linjenämndensansvar att se till att ämnesövergripande kunskapsområdenav det slag som uttrycks i proposition och utbildningsplan på ett naturligt sättintegreras i utbildningen. Detta underlättasom vissa kurser hämtar sitt innehåll såväl ur ämnesstudiedelensom den praktisk- pedagogiska delen. Dagens ämneslärarutbildning äri hög grad påverkad av "enstaka kurssystemet". Dettainnebär att utbildningen i allmänhet är uppbyggdav kurser, som kan studeras friståendefrån varandra. Kursmoment som är nödvändiga förförståelsen av det enskilda ämnet kan därför förekomma inom ramen förämnesstudierna. 1 t ex kombinationer med svenska och språk är det inteovanligt att kursmoment som "allmänfonetik", "allmän grammatik", "språksociologi" och "språkhistoria" m m upprepas inom de olika ämnena. "Överlappningar"vad gäller de litterära inslagen i utbildningen förekommer ocksåbåde allmänt i frågaom t ex den grundläggande litterära begreppsapparaten, karaktäristika förolika epoker och mera specifikt i frågaom upprepat studium av samma litteräraverk (i t ex svenska och engelska). Inom No-ämnena förekommer ocksåmoment inom olika ämneskurser, som har stor överensstämmelse,även om de inte alltid är helt identiska. Inom t ex de grundläggande kurserna i fysik och kemi återkommer kärnfysik,termodynamik m m. Biokemi och celläraförekommer i kurserna i både biologi och kemi. Möjligen är överlappningarnamindre omfattande vad gäller So-ämnena. torde även inom dessa ämnenfinnas visst gemensamt stoff, t ex vad gällerkunskaper om den idéhistoriska utvecklingen m m. Enligt UHÄ:suppfattning är det väsentligt att dubbleringar av stoffet, på sätt som ovanbeskrivits, undviks i den nya grundskollärarutbildningen.Den studerandes kompetens bör successivtbyggas upp , såatt det utrymme som i flera fall användsför omotiverade upprepningar avtidigare genomgänget stoff, kan utnyttjas för fördjupadestudier. UHÄ ser det som en mycket viktig lokalplaneringsfråga att beakta den successiva och logiskakompetensuppbyggnaden hos de studerande . Fördetta krävs inte bara ingående öven/äganden vid planeringen av det konkreta innehållet i utbildningen i ett inledningsskede, utan också en kontinuerlig uppföljning av förändringar i kursplaner och kurslitteratur. Omfattningen av momentet praktisk-pedagogisk utbildningdvs pedagogik, praktik och metodik, föreslås i propositionen till ca 40 poäng.