prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — Från denna synpunkt kan det emellertid också vara lämpligt atl läsaren i förekomman de faU får ta del av den kapitaltäckningsanalys som skall upprättas enligt 220 bestämmelserna i7 kap. 8 6. Enligl denna paragraf skall bankaktiebolag . 1986/87: 12 med dotlerbank iutlandet och/eller inlressebolagsandd i utländsk bank uppfylla vissaytterligare kapitaltäckningskrav. Kännedom om graden av bankensuppfyllande av dessa krav har samma betydelse för läsarens bedömning avbankens framtida finansieringsbehov som den i förslaget Alt FAR flnner vissoklarhet råda om den tidpunkt, till vilken kapital-täckningsanalysernaskall anknytas, framgår av kommentaren ovan till 7 kap. 7 8. De föreslagna redovisningsbestämmelserna tillstyrks.Bankföreningen ifrågasätter emellertid om inte 6 8 försia stycket bör kunnautgå. Där sägs att bestämmelserna i 17 6 andra och tredje styckena i bokföringslageninte gäller för bankaktiebolag. Därav föQer att 17 8 första stycketbokföringslagen får tillämpning, innebärande atl övertagen goodwill anses böra kunnatasupp som tillgång. Dåremot skulle - i likhet med vad som gäller enligt nuvarandebankrörelselag - utgifter för teknisk hjälp, forsknings- och utvecklingsarbete,provdrift, marknadsundersökningar samt kapitalrabatter och direktaemissionsutgifler vid upptagande av långfristiga lån inte få tas upp somlillgång. Utredningen har som motiv för bibehållande i sistnämnda hänseende avden gällande ordningen endast anfört att "ordningen ävenfortsättningsvis bör gälla". anser alt möjlighet bör finnas alt, undersedvanligt överinseende av bankinspektionen, i förekommande fall la upp ifrågavarande postersom tillgång. Syftet med ett företags årsredovisning är att vid varjeräkenskapsårs slut informera olika intressenter om företagets årsresultat ochekonomiska ställning och därigenom göra del möjligl för dem att göra olikabedömningar av företagetoch dess utvecklingsmöjligheter. För att del skall vara möjligt och meningsfullt att göra jämförelser mellan företag som driververksamhel inom olika branscher ochsom är organiserade under olika förelagsformerär det väsentligl att årsredovisningens rapporter, som de på etl rättvisande sätt återger delenskilda företagets resultat och ställning,präglas av en långt gående enhetlighel. BFN konstaierar därför med tillfredsställelse att isina förslag till redovisningsregler för de olika bankinstituten förutomatl anpassa reglerna till bestämmelsernai aktiebolagslag (ABL) och bokföringslag (BFL) genomfört enlångtgående inbördes samordning av de tre lagförslagen. Även om BFN anseratt samordningen av de regler som gäller för bankinslilulen och dem, som gäller för "vanliga" företag pä någrapunkter kandrivas längre än vad föreslagit är nämnden med vetenom att de speciella förhållanden som karaktäriserar banker ibland leder tillett behov av speciella tillämpningsregler för bankinstitutens redo- 221 Nämndendelar också uppfattningen att det i vissa fall kan vara Prop. 1986/87: 12 motiverat att bankinstitutens redovisning föQerandra regler än de i bokföringslagen. BFN vill emellertid poängtera atlnämnden fäster stor vikt vid atl bankinspektionen,innan den utfärdar sådana regler, samråder inte bara med berörda bankerutan även med BFN. Mot bakgmnd avönskvärdheten av att de olika legala redovisningsreglerna samordnas sålångl som möjligt ställer sig BFN i princip positiv till de värderingsreglersom intagits i de olika redovisningskapitlens 4 och 5 86. Nämnden delar ocksåutredningens uppfattning att man även i bankernas redovisning börskiQa mellan omsättningstillgångar och anläggningstillgångar. Enligl ulredningarnafömtsätts bland anläggningstillgångarna i en bank kunna ingå, förulomvissa immateriella tillgångar, dels fastigheter, datomtrustning och övrigainventarier dels andra tillgångar. Om de senare sägs i utredningen inget annat än att de skallvärderas enligt lägsta värdets princip. Avdenna värderingsprincip drar emellertid BFN slutsatsen att det bland "andra tillgångar" kan tänkasingå långfristiga innehav av fordringsbevis och andra värdepapper. I 13 § BFL definieras en anläggningstillgång som entillgång, som är avsedd att sladigvarande brukas eller innehas i rörelsen. Närdel gäller de olika typer av värdehandUngar som innehas i en bank kan det enligt BFN;suppfattningibland vara svårt att med hjälp av denna definition dra gränsen mellanomsättnings- respektive anläggningstillgångar. Nämnden anser därför attgränsdragningsproblemen bör behandlas i lagarna eller deras förarbeten. När detgäller principerna för denna gränsdragning anser nämnden att det förslag lill rekommendation somInternaflonal (lASC) utfärdat bör kunna Qäna som vägledning. Enligt ;s förslag bör direkt säQbaravärdepapper redovisas som omsätlningstillgång dels när den bokföringsskyldigeavser att inneha dem än dels när vederbörandeinle tagit ställning i fråga om innehavstiden. Det förhållandet att denbokföringsskyldige de faclo innehaft ettsådant värdepapper utesluter inte atl del redovisas som en omsättningstillgång. Direklsäljbara värdepapper bör följaktligenredovisas som anläggningstillgång endast när den bokföringsskyldige med säkerhel vet att värdepappret utgören långsiktig placering. BFN delarutredningens uppfattning atl lager av olika typer av fordringar och värdepapper (s. k. monetära tillgångar) till sinnatur skiQer sig från varulager,halvfabrikat och råvaror (s. k. reala flllgångar). Nämnden instämmer därför i utredningens slutsats att detvid värderingen av kortfristigamonetära tillgångar bör vara möjligt att frångå lägsta värdets princip även om det inte finns några sådana särskildaomständigheter som krävs enligt 14 8 BFL. Enligt den allmännamotiveringen till de olika lagförslagens redovis ningskapitelskall bankers anläggningstillgångar i princip alltid värderas enligt lägsta värdets princip. De olika förslagens 5 8 är utformade sä atl det föreskrivs att utöver vad som föQer av 15 8 BFL skall gälla, att bankernas anläggningstillgångar skall värderas enligt lägsta värdets princip. 1 kom mentarerna sägs dessutom altför tillgångar som stadigvarande används i 222 rörelsen -fastigheter, datorutrusining och övriga inventarier - skall del Prop.1986/87: 12 verkliga värdel fastställasenligt vederlagen bruksvärdeprincip, vilket normall kommer att innebäraett vanligt avskrivningsförfarande. Enligt BFN;suppfattning avviker utredningens deflnition av bruksvärde (= anskaffningsvärde- avskrivningar) från vad som är vedertaget. , tillsammans medutredningens uttalande om atl lägsta värdets princip skall vara huvudregel,medför att det flnns risk för alt värderingsreglerna kommer att tolkas så atläven fasligheter och andra reala anläggningstillgångar kommer alt värderas tilldet lägsta av anskaffningsvärdet och del verkliga värdel. Med en sådantolkning blir det möjligt att underlåta att göra avskrivningar när de realaanläggningstillgångarnas verkliga värde har ökat t. ex. på grund av inflation. En sådan tolkning skulleinnebära ett stort avsteg dels från BFL:svärderingsregler dels från vedertagna principer för värdering av anläggningstillgångar. BFN anserdärför att lagförslagens 5 6 och/ellermotivuttalandena måste arbetas om så, atl det klart framgår att avskrivningsprincipen 115 6 2 stycket BFL skall tillämpas på fastigheter,datorutrustning, inventarier och övriga reala anläggningstillgångar saml att fordringar, värdepapper och andra monetäraanläggningstillgångar skall värderas enligt lägsta värdet princip. Som antytts anserBFN att det på ytterligare några områden bör vara möjligt att tillämpa samma regler förbanker som för "vanliga" företag. Närdel gäller rätten att ta upp immateriella tillgångar i balansräkningen anser sålunda nämnden att banker bör ges sammamöjlighet som "vanliga" företag att i förekommande fallgenomföra en korrekt periodisering inte baraav utgifler för förvärv av goodwiU utan även av t.ex. ulgifter för utveckling av datorsystem samt av andra utgifteravseende forsknings- och utvecklingsarbetesom är hänförliga till . Eftersom bankinspektionen måste förutsättas föQa reglernas tillämpninganser BFN att 17 8 BFL utaninskränkning bör gäUa för bankaktiebolag, sparbanker och föreningsbanker. BFN vill i detta sammanhang också påpeka,alt nämnden arbetarmed en anvisning som kommer att specificera de krav som måste vara uppfylldaför att del skall vara förenligt med god redovisningssed att periodisera utgifler för forsknings- och utvecklingsarbeteoch ta upp härmed sammanhängandebelopp som en anläggningstillgång i balansräkningen.Risken för atl en sådan periodiseringsrätt skuUe kunna missbrukas tordedärför vara i det närmaste obefintlig. förslag skall vidare några bestämmelser motsvarande dem i11 kap. 9 8 4 stycket ABL inte gälla för bankinsfltuten. Enligt skallförvaltningsberättelsen för sådana aktiebolag somhar auktoriserad revisor innehåUa en finansieringsanalys. Motsvarande regler gäller för ekonomiska föreningar ochför företag som upprättar årsredovisningenligt lagen om årsredovisning m. m. i vissa företag. anser emellertid atl enfinansieringsanalys inte har något störrevärde i en banks årsredovisning och föreslår att banker i stället skall foga en kapitaltäckningsanalys till sinförvaltningsberättelse. BFN delarulredningens uppfattning att en traditionell finansieringsana lys som koncentreras på rörelsekapitalet och dess förändring sannolikt är avmindre värde för en bank. Efter den lagändring som genomfördes 223 skallemellertid en flnansieringsanalys vara en rapport som visar förelagels Prop.1986/87: 12 finansiering och kapitalinvesteringar under räkenskapsårel. Förnärvarande pägår på skilda hällutvecklingsarbete som syftar till att få fram modeller för flnansieringsanalyser som är mer informativaän de traditionella analyserna av rörelsekapitalets förändring. Eftersomenligt utredningen bankinstitutens årsredovisning har samma syfte som"vanliga" företags bör enligtBFN;s uppfattning detta utvecklingsarbete inriklas pä att fä fram modellerför informativa finansieringsanalyser även för banker. Inom WorkingGroup on Accounting Standards diskuteras hur ;s Guidelines kanbehöva modifleras med hänsyn till altde skall tillämpas även av banker. är gruppens ståndpunkt den att inga speciella undantagsregler skallgälla beträffande bankers skyldighet att publicera finansieringsanalys. Av enarbetsrapport som utarbetats inom framgår att bl. a. i och USApublicerar banker regelmässigtflnansieringsanalyser. 1 publicerar etl flertal av de störrebankaktiebolagen finansieringsanalyser, om än av skiftande kvalitet. Även om enkapitaltäckningsanalys är av värde för läsarna av en banks årsredovisning kan en sådan rapport inteersätta en flnansieringsanalys. Mot bakgrundav dels syftet med bankernas årsredovisning dels internationell praxis bör enligt BFN:s uppfattning ävenbankernas årsredovisning innehålla enfinansieringsanalys. I varje fall bör en sådan rapport ingå i de slörre bankernas årsredovisning och för atlpåskynda del pågående arbelet med attfå fram lämpliga modeller för analysen bör enligt nämndens uppfattning reglerom finansieringsanalys intagas i 9 8 av de tre lagförslagens redovisningskapitel. Inte heller närdet gäller reglerna för redovisning av koncernförhållan den har Banklagsuiredningen fullt ut anpassat de föreslagna reglerna lill dem i ABL. Enhgt 11 kap. 7 8 sista stycket ABL skall inbördes fordrings- och skuldförhållanden i en koncern specificeras liksom panter och därmed jämförliga säkerheter elleransvarsförbindelser tUl förmån för dotterförelag eller moderbolag. anser att enligt god redovis ningssed en motsvarande redovisning börgenomföras i banker. Utredning en menar emellertid att bankkoncernernas struktur gör alt specifikations skyldighetens omfattning är svår att reglera i lag. Utredningen avstår därför från att ta in regler motsvarande dem i ABL i sina lagförslag och överlämnar i stället åt bankinspektionenatt svara för reglernas utformning. BFN kan inte bedöma huruvida utredningen har rätt när den menar att särskilda förhållanden i bankkoncerner gör det speciellt svårt att specifi cera interna fordringar och skulder m. m. ien sådan koncern. Om svårighe terna finns anser emellertid nämnden inte att det är någon lösning på problemet att helt avstå från att regleraspecifikationsskyldigheten i lag och i stället överlåta allt ansvar för reglernas utformning påbankinspektionen. Redovisningslagstiftning har regelmässigtkaraktären av ramlagsflftning som måste kompletteras med olika typer av tillämpningsföreskrifter. BFN anser därför att grundläggande regler om skyldigheten att specificera in bördes fordrings- och skuldförhållanden m. m. bör finnas i 7 8 i de olika lagarnas redovisningskapitel. Om praktiskasvårigheter och bristande erfa- 224 renhet av sådan specificering gör, att man känner tveksamhet införregler- Prop. 1986/87: 12 nasulformning kan dessa enligt nämndens uppfattning utformas enligt föQandeprincip: "Inbördes fordrings- och skuldförhållanden mellandotterföretag och moderföretag i en koncern skall specificeras liksom pantoch därmed jämförliga säkerheter eller ansvarsförbindelser till förmän fördotterföretag eller moderföretag. Specifikationen skall utformas i enlighetmed god redovisningssed ochde föreskrifter som utfärdas av bankinspektionen." BFN har ocksånoterat att utredningen i anslutning till 11 6 i de olika lagförslagensredovisningskapitel rekommenderar att förvärvsmetoden används vidupprättande av koncernresultaträkning och koncernbalansräkning. Nämnden delarutredningens uppfattning att denna metod ger en mer korrekt koncernredovisningän de traditionella meloderna och instämmer i att den bör rekommenderas - men endast under fömtsättningatt koncernen bildats genom ett förvärv. I varje fallbankaktiebolagslagen torde emellerlid inte utesluta alt bankkoncerner bildas genom s.k. "poolingof interests" dvs. genom att två företaggår samman på det sättet att den formellt förvärvade bankens aktieägare erhåller nyemitterade akfler i denformellt förvärvande banken (apportemission).Vid sådan sammanslagning av de ekonomiska intressena består ägarkontinuiteten och ägarna i den formelltförvärvade banken kan inte erhållaersättning för några goodwiU-värden. Om dessutom de båda företagen är ungefär lika slora börkoncernredovisningen upprättas enligt pooling-metoden och detta bör enligtBFN:s uppfattning framgå av förarbetena. Den i förslagets 4 6 ingående regeln om avsättning avårsneliovinst tUl reservfonden innehåller samma krav som aktiebolagslagen -avsättning av av årsvinsten fllls reservfonden uppgår till av aktiekapitalet.Procenttaleni gällande lag är 15 resp. 50. Kraven har sålunda sänkts. FAR vill uttala, attföreningen icke ser någon risk med denna sänkning. Den för bestämmandet av en banks erforderligaegna kapital helt dominerande regeln ärkapitaltäckningskravet (förslagets 7 kap. 7 6). Med hänsyn flll detta hade det enligt FARs uppfattning varit mestrationeUt atl helt avskaffa kravetpå avsättning flll reservfonden ur årsvinsterna, men önskemålet om en likformig regel för alla aktiebolag kanmotivera att avsättningskravet behålls. 15 1986/87. 3.12.2 Prop.1986/87: 12 Bestämmelserna angående vinstutdelning m. m. i dettakapitel tiUstyrks. finner det väl motiverat atl kraven påreservfondsavsättningar lindras genom att anpassas till aktiebolagslagens bestämmelser därom. Möjligheten attutnyttja reservfond för fondemission är också exempel på en välkommen anpassning tillaktiebolagslagen. Likvidationsbestämmelserna vilka innebär att skyldighetenför ett bankaktiebolag attträda i likvidation kan inträda tidigare än likvidation av ett vanligt aktiebolag, föranleder ingen erinran. Detbör emellertid noteras alt medhänsyn till kapitaltäckningsreglerna och bankinspektionens fortlöpande tiUsyn över bankernas likviditet ochsoliditet regler om tvångslikvidation kan synas obehövliga förbankerna. Under denna mbrik behandlas även fusionsavsnitten isparbankslagen och föreningsbankslagen. Ibankaktiebolagslagen saknas beträffande beslut om godkännande av fusionsavtal denbestämmelse som i sparbankslagen (10: 3) och föreningsbankslagen (12: 3) angeratt viss kvalificerad majoritet är erforderlig. Bankaktiebolagslagen föQer idet avseendet den allmänna akflebolagslagen. till vikten av härifrågavarande beslut finns enligt inspektionens uppfattning inte anledningatt göra åtskiUnad mellan bankgmpperna. Vidare föreligger mellansparbankslagen och föreningsbankslagen en icke motiverad olikhet beiräffande nämnda lagmm. Även en annan skiUnad bankgmpperna emellan börframhållas. För bankaktiebolagengäller (14: 4) att det är regeringen som meddelar flllstånd attverkställa fusionsavtalet. Vid fusion genom kombination är det också regeringensom stadfaster bolagsordning för det nya, överlagande bankbolagel ochmeddelar oklroj för detta. Motsvarande gäller beträffande central föreningsbank (12:5). Beträffandestadfästelse av bolagsordning resp. stadgar och meddelande av oktroj gälleralltså detsamma som när eQest ny bank inrätlas. Delta är nalurligl. Beträffande fusionkan slutligen anmärkas att utredningen inte reglerat frågan om fusion mellan banker som inte tillhör samma bankgrupp. Be stämmelser härom hade i förekommande fall haft sin plats i den föreslagna ramlagen. Av alll att döma har ulredningen ansett behov av sådana be stämmelser inte föreligga.Ett särskilt fusionsinstitut i sådant syfte hade blivit komplicerat till sin konstruktion.Inspektionen vill inte för sin del påyrka att bestämmelser i sådant avseende införes. Ställning till detla spörsmål får tas om behov därav skulleaktualiseras. Kapiflets fusionsbestämmelser är hämtade frånakflebolagslagen. Det kan ifrågasättas om den stora överbyggnad somregelsystemet innebär egentligenär nödvändig. Kanske räcker det för bankernas vidkommande med den enklare fusionsmöjligheten som övertagande avhelägt dotterbolag innebär.Bankföreningen vill emellertid inte motsätta sig att anpassningen till aktiebolagslagen görs total när nufusionsregler införs för bankernas vidkommande. Del bär anmärkas att aktiebolagslagen varifrånbestämmelsen hämtats har ändrats genom SFS 1982:733. Ändringen innebär atthinder mot registrering av ett fusionsavtal möter om fusionen förbjudesenligt konkurrenslagen eller inte beslutat lämnafusionen utan åtgärd. Anledning fmns inte att för bankaktiebolagens del hamolsvarande bestämmelse. Den prövning av företagsförvärv som sker enligt konkurrenslagenersätts för bankernas vidkommande av bankinspektionens och regeringens oktrojprövning. I andra stycket föreskrivs att egendom som en bank intefår förvärva men som vid fusion tillfaller bankbolaget måste avyttras. Häremot finnsinget att invända. Däremot är den föreskrivna fristen för denna avyttring aUt för kort.I likhet med vad som föreslagits gälla enligt 7 kap. 66 -och föreslås avbankföreningen i fråga om 7 kap. 5 8 - bör frislen sättas till , fortfarandemed möjlighet till förlängning, om synnerliga skäl föreligger. Paragrafen som sägs överensstämma med motsvarandebestämmelse i akflebolagslagen innehåller bestämmelser om utseende av skiQemän. Vidutformning av förslaget har emellertid en sådan språklig jämkning gjorts att det materiellainnehållet i bestämmelserna har förändrats. Andra meningen i första stycket("skall styrelsen uppge skiQemän.") innebär att det ärdotterbolagets styrelse som skall utse skiQemän. Så är uppenbarligen inteavsett, utan denna uppgift skall åvila moderbolaget. anser attaktiebolagslagens 10 8 första stycke ordagrant skall överföras till förevarande 11 8. Motsvarande bestämmelse i akflebolagslagen har genom SFS1984:342 ändrats. Detsamma gäller motsvarigheten till förslagets 108. Samma ändringar bör göras i bankaktiebolagen. 14 8 Prop. 1986/87: 12 I jämförelse med motsvarande bestämmelse iaktiebolagslagen har en språklig otydlighet uppkommil genom användningen iandra stycket av ordet aktiebrev i bestämd form. , som ärmedveten om alt den nya försäkringsrörelselagen också har samma ordalydelse somnu föreslås för bankaktiebolagslagen, anser atl en åiergång bör göras flUaktiebolagslagens ordval flll undvikande av missförstånd. NO har inga invändningar mot utredningensförslag att skapa mera enhetliga regler för fusioner inom de olikabankinstitutsgmpperna genom viss anpassning till bestämmelserna iaktiebolagslagen. NO ser positivi på att möjligheten öppnas till fusion genomkombination för alla tre bankgmpperna. Förslagen innebär attregeringen normalt skall ge tillstånd till att verkställa en fusion. NO viUinte heller invända mol att fusionsprövningen normalt samordnas tillregeringen. Utredningen föreslår att regeringen skall pröva bl.a. om fusionen"framstår som ändamålsenlig ur allmän synpunkt". NO vill ifrågasättaom man inte även vid fusioner kan använda det begrepp som NO föreslagit vidoktrojprövningen. Regeringen skulle i sådant fall tillåta fusionen om den intebedöms vara oförenlig med en sund utveckling av bankverksamheten(sparbanksverksamhelen, föreningsbanksverksamheten). Under detta begrepp tordekunna inrymmas vad utredningen enligt specialmotiveringen åsyftar medfusionsprövningen, exempelvis att fusionen inte bör vara till nackdel för bankväsendet som sådant,eller för den bygd vari de berörda sparbankerna verkar, eller motverkar enändamålsenlig organisation av sparbanksrörelsen och föreningsbanksrörelsen.Härigenom skulle man komma ifrån den dubbla prövning som utredningens förslaginnebär vid fusion genom kombinalion. Enligt förslagen skall regeringen i dessafall pröva dels om fusionen framslår som ändamålsenlig ur allmän synpunkt,dels om den nya bankens planerade rörelse är nyttig för det allmänna i sambandmed atl oklroj beviQas för den nya banken. En sådan ordning innebär attfusionsprövningen, oktrojprövningen och tUlsynen görs enligt samma begrepp,nämligen vad som är alt anse som en sund utveckling av bankverksamheten. NO erinrar i dettasammanhang om att konkurrenslagens regler om företagsförvärv omfattarnäringslivet i dess helhet. FAR noterar med tillfredsställelse att dentidigare olösta frågan om fusion i bankaktiebolag inkl. fusion med helägtdotterbolag och inlösen av minoritetsaktier, nu får en lösning genomförslagets regler, som är utformade på i princip samma sätt som för allmännaaktiebolag. 3.14 15 kap. Prop. Vad belräffar skadeslåndsfrågorna i det föreslagna 15kap. har det varit besväriigi atl koppla in de s. k. delegaterna -anställda och ledamöier i lokalslyrdser som styrelsen delegerat sina befogenheterlitl - i ansvars-systemet. Särskildasvårigheler har mött i 5 och 685. Svårigheterna har alt göra med attdelegaterna inte beviQas ansvarsfrihet vid stämma. Utredningen har gjort denavvägningen att delegaterna inte får åtnjuta ansvarsfrihet men att deras ansvar upphör ett årefter den bolagsstämma då den akluellaårsredovisningen behandlades. Motsvarande regler föreslås i 11 kap. 4-586 SpL och 13 kap. 5-6 85 FBL. Enligl hovrättensmening kan denna lösning ifrågasättas. Styrelseledamot åtnjuter ju möjlighetentill ansvarsfrihet med de inskränkningar som sägs i 5 8 Qärde slycket förslagettill , resp. II kap. 4 8 Qärde stycket SpL och 13 kap. 5 8 Qärde stycketFBL. Normalt måste skadeståndstalan mot styrelseledamot väckas somangivils för delegat. Hovrätten anser atldet inte är rimligt att ställa en delegat sämre i ansvarshänseende än enstyrelseledamot. Tvärtom bör väl delegatens ansvar vara mera begränsat, då han stårlägre i organisationshierarkin. Den bästa lösningensynes vara att delegaterna får omfattas av beslutet om ansvarsfrihet.Vad utredningen anför om svårigheterna all utreda delegaternasförehavanden till bokslutet är inte något särskilt lungt vägandeskäl mot en sådan ordning. I 2 8 upptas bestämmelser om bifirma. Därvid anges ienlighet med gällande lag - att ordel bank inte får tas in i biflrman.Bankföreningen har observerat atl molsvarande bestämmelse i den föreslagnasparbankslagen inle innehåller detta förbud. Skälet härtill är enligt utredningen(sparbankslagen, sid. 249) att den önskade strukturomvandlingen av sparbanksrörelsenskulle kunna underlättas genom att ordet sparbank fick ingå också i bifirman.