prop · GA03100 · 1986-12-31 00:00:00 — ''angsverksam-heten till mu.seerna.Utredningen är dock inte främmande för en sådan decentralisering i och för sig.Denna rriäste dock avvägas ifiOtclels den expertroll scm kännetecknar' riksantikvarieämbetetsundersokninrfverksaTihet, dels kraven på attverksamheten skall va.-"arikstäckande. gäller ettnytt i:,axesystem for riksantikvarieair.betets under.sökningsverks;.irahet.T.axan är konstr'uerad i syfte att uppnå administrativt sett enkla lösningar. Syftet är också att få en så långt möjligt exakt Kostnadstäckning för varje enskilt projekt. Eftersom länsmuseernaoch de kommunala rauseerria i varierande grad subventionerar kostnaderna för exploateringsundersökningar medan ämbetets andersökningsverksamhet måste ta ut ersättning för samtliga kostnader, fårarbetsf öre tagen betala en förfiåJ.landevishögre ersättning för de undersökningar som utförs av undersökningsverksamheten. Frän rättvisesynpunkt är detta betänkligt, eftersom storleken avde kostnader som åvilar arbetsföretagen kan varie.a beroendepä vilken institution det är som gör undersökningen. Över huvuc taget skapar deskilda taxesystemen förvirring hos uppdragsgivarnacch innebär p.roblem vid samarbetet meddessa. F.n. gäller att kostnader för riksantikvarieämbetetscentrala adn-dnis trät ioningär i de ersättningsbeloppsom exploatörerna skall utge till ämbetetsundersökningsverksamhet. uppfattning är det oskäligt att arbetsföretagen belastas med devjns, typ av kostnader. Lika oskäligt är det att exploatörerna måste betala kostnader avseendeskulder som undersökningsverksamheten har tillstaten. Utredningen föreslår därför att dessa slag av kostnaderutesluts ur undersökningsverksamhetens taxa. Om förslagetgenomförs, komraer skillnaderna mellan undersöknings-Prop. 1986/87: 100 verksamhetensoch museernas taxesystem att i viss utsträckning "il. Utredningen har uppskattat demerkostnader för staten sora kan följa avett fullständigt genomförandeav utredningens förslag till ca 6,7 milj. kr., varav 5 milj. kr. avserkostnader för finansiering av arkeologiska undersökningari samband med bostadsbyggande. Det sistnämndabeloppet utgörs dock av lån med äterbetalningsskyldighet. 1986/87:100 Bil. Förteckning över remissinstanser och sammanställningav remissyttranden över betänkandet (SOU 1985:13) Fornlämningar ochexploatering Efter remiss har yttranden avgetts av Sveahovrätt, Kammarrätien i , , statensvägverk, (RSVI, , ochstatens historiska museer (), statens ,Vitterhetsanlikvitetsakade-micn, universitets- och högskoleämbetet (UHÄ),humanislisk-samhällsve-tenskapliga forskningsrådet (). ,statens räd för byggnadsforskning, statens planverk, statens lantmäteriverk,statskontoret, (), i ,i län, i , i län.länsstyrelsen i . i och län.länsstyrelsen i , i , länsstyrelseni , i . kommun, kommun, kommun, Nyköpingskommun, , , , Gotlandskommun. , Ystads kommun, , , . för hembygdsvård, Svenska kommunförbundei. ,, Centralorganisationen /SR (/SR), FöreningenSveriges länsantikvarier. Länsmuseernassamarbelsråd, , , Malmömuseum, . Stiftelsen läns museum.Stiftelsen . StiftelsenHallands länsmuseer, och , Stiftelsen läns museum.Stiftelsen . Stiftelsen , SliftelsenLänsmuseet i Göleborg och län. Stiftelsen läns museum. Stiftelsen , , , i , Stiftelsen -Murberget. , Hyresgästernas sparkasse-och byggnadsföreningarsriksförbund (HSB), Svenska , (), och . Kultiirnåmnden iKristianstads kommun har också avgett ett yttrande i vilket nämnden hänvisar till yttrandet frän , som i sin tur hänvisar lill yttrandet frän Föreningen . Stiftelsen hänvisar ocksä tillyttrandet trån Föreningen . hänvisar till remissvaretfrän Göte- Prop, 1986/87:100 borgs kommun. Sammanställningen inleds med en översiki överremissinslansernas allmänna synpunkter pä fornminneslagen som skyddssystem ochlagens regler om kostnadsansvar. Sedan följer elt par avsnitt med kommentarertill utredningens behandling av fornlämningsskyddets samhällskonsekvenser ochlill fornlämningar i den fysiska planeringen. Remissinslansernas synpunkier påutredningens konkreta förslag är uppdelade på tre avsnitt, finansieringen av dearkeologiska undersökningarna, undersökningsverksamhetens organisalion ochkulturminnesvårdens informationssystem. Slutligen redovisas några synpunkter påutredningens förslag lill kostnadsökningar, I elt flertalremissyttranden beskrivs speciella erfarenheter och förhållanden när detgäller fornlämningar i olika län och kommuner. Sådana beskrivningar görs av länsstyrelsernai Göleborgs och län, , , ,av , och Lunds kommuner, av och Malmömuseum, av . Stiftelsen , Norrbottensmuseum, , ochLänsmuseet-Murberget. iVästerbottens län har en positiv inställning till utredningens samtligaförslag. 1 Fornminneslagen som skyddssystem och lagensregler om kostnadsansvar Enligt utredningensbedömning har fornminneslagens skydd för fasta fornlämningar varit effektivioch i slort sell fungeral tillfredsställande. Att avskaffa eller pä väsentligapunkter modifiera fornminneslagens huvudprincip för kostnadsansvaret skulleuppluckra lagens skyddssystem. Utredningens uppfattningfär slöd av del slora flertalet remissinslanser. Men även bland dessa finnsnyanser och resonemang som leder till andra slutsatser än ulredningens. De centrala myndighetersom yttrat sig i frågan och som ger ulredningen stöd år slatens kulturråd, UHÄoch . Statskontoret och RRV år däremot kritiska. Slalskontoret finner altulredningens förslag leder lillbesparingar för enskilda och kommuner, Samlidigt ökar uppgifterna för staten.Ulredningen har inle kunnal anvisa några säll atl finansiera de föreslagnakostnadsökningarna. RRV delar ulredningensuppfattning att syftet med fornminneslagens fornlämningsskydd är attfornlämningarna skall bevaras. En del av ulredningsförslagen kan emellerlid.anser RRV, fä som effekl all skyddet försvagas. Av den anledningen, liksom av kostnadsskäl,delar RRV inte ulredning- 610 ens synsätt att staten skall pä olika sättsubventionera undersökningsverk- Prop. 1986/87:100 samheten, RRV hänvisartill sin revisionsrapport och resurser i Bil. anser attkostnadsansvaret alltid skall åvilaexploatören när del är fräga om sädana undersökningar som skall göras när delredan finns tillstånd all ta bort en fornlämning. Undersökningar som syftartill att utröna om ett arbelsföretag kan ha någon inverkan på en fastfornlämning, dvs, prospektering och inventering, bör bekosias på samma sätt somandra undersökningar som behövs för den kommunala planeringen. Utredningenborde enligt hovrätten ha gjort en klarare åtskillnad mellan dessa olika slagav undersökningar. förbyggnadsforskning gör ingen egen bedömning av vilken part som skall betalagrävningskostnaderna vid etl arbelsföretag samhället eller, som , markägaren. Ett stort anlalremissinslanser som förelräder kulturminnesvårdensiniressen eller forskningsintressen delar utredningensståndpunkter. Hit räknas ocksä flertalet länsstyrelser samt några organisationerpä omrädet, RAÅ delar i stort iulredningens slulsalser, Ulredningen visar pä ett övertygande sätt de negativakonsekvenser som skulle kunna uppstå genom elt statligt övertagande avundersökningskostnaderna. gerelt siarkt stöd till de förslag iulredningen som syflar till att bevara fornminneslagens karaktär avsammanhängande skyddsnät. Enligt är vårt fornlämningsbeslånd redanslarki reducerat. Det krav som ställts på utredningen all inte ge förslag sommedför ökade kostnader för staten har enligt hindrat den frän all kommamed verkligt effektiva lösningar. Särskilt problematiskt är detta då det gällerden vetenskapliga uppföljningen av undersökningsresultaten. delar ulredningens principiella uppfallning om exploatörenskostnadsansvar men vill samlidigtunderstryka atl slatliga insatser behövs för att klara den arkeologiskabasorganisalionen liksom en meningsfull FoU-verksamhel, iStockholms län ansluter sig lillutredningens ståndpunkt atl nuvarande ordning på del hela taget fungerar braoch utgör en rimlig avvägning mellan allmänna och enskilda iniressen.Länsstyrelsen tar upp en koslnadsfördelningsfråga, nämligen kosinaderna förmagasinering och konservering av fornfynden. Fynden måsle kunna bevaras pä ettbetryggande sätl, Ulredningen har avvisat tanken på att låta kosinader fördetta belasta arbetsförelaget. anseratt det finns skäl altöverväga ett mindre procenipäslag, liknande det som görs för rapporter överutgrävningar. iÖstergötlands län tycker att det finns problem som utredningen inte beaktat när det gäller de arkeologiska kosinaderna. Vis serligen utgör dessa, som också ulredningen konstaterar, en mycket obe lydlig del av de totala exploateringskostnaderna. Det intressanta är emel lerlid inle de arkeologiska kostnadernas förhållande till det totala byggan det till de ganska fätaliga exploateringar som skall belastas a\' arkeo logiska undersökningar. En ur samhällets synpunkt viklig exploatering, 611 främst bostadsbebyggelse, kan allvarligtförsväras av kravet på arkeolo- Prop. 1986/87: 100 gisk undersökning. Särskiltbekymmersamt blir detta vid arbelsföretag . 10 som inte harcxploateringskaraktär. När det gäller kosinader för borttagande av fornlämningdelar utredningens principiella uppfattning. Länsstyrelsenbekräftar också utredningens uppfattning attinformation och god planering kan undanröja många konflikter mellanexploatörer och kulturminnesvärdarc och minska eventuella arkeologiska undersökningskoslnader.Lansstyrelsen har ett utvecklat samrådsförfarande med kommunerna i länet. Detär ändå uppenbart att utvecklingen kan leda till konflikter mellanexploateringsbehov och bevarandeintressen. iSkaraborgs län har inte sammauppfattning när det gäller konflikter vid tillämpningen av fornminneslagen.Enligt erfarenhet kan del allt överskuggande anlalel ärendengenomföras i fullt samförstånd mellan , grävande institution ochexploatör. Det hör lill undantagen att arkeologiska undersökningskostnaderförhindrar en önskvärd förnyelse av bebyggelse eller atl undersökningar medlor förseningar. Kostnaderna är i deflesla fall av underordnad betydelse. I Malmöhuslim är den enda i denna grupp av remissinstanser som ifrågasätter utredningen.Länsstyrelsen konstaterar att direktivenbegränsat utredningsuppdraget och ser det som en allvarlig brist alt ändringari kostnadsansvaret därför inte kunnattas upp till prövning. Enligtlänsstyrelsens uppfaUning är invenlering och bevarande av fornlämningar iväsentliga hänseenden ett riksintresse. Därför finns det starka skäl för attkostnaderna bör bäras solidariskt av allaoch således täckas av staten, som översäntyttrande från sitt medlemsförbundDIK-för-biindei. ansluter sig till utredningen men tillägger en ytterligareaspekt till stöd för att lagens huvudprincip bibehålls, nämligensysselsätlningen. En förändring av kostnadsansvaret medför slor risk för enökande arbetslöshet bland fäliarkeologer. Antalet arkeologiska undersökningarkan i en sådan siluaiion minska drastiskt som en följd av all hänsynen lillkulturminnesvärdens intressen kommer att minska i den toiala samhällsplaneringen,Museimuniuiförbuuds remissvar är likalydande, Alla museer som yttratsig i fråga om fornminneslagens huvudprinciper är överens med utredningen. Länsmuseernassamarbelsråd och Länsmuseet-Murberget tar upp bristen på resurser för attkonservera de fynd som arkeologiska undersökningar ger. Enligt rådet kan dettamaierial inte ges en vård sommöjliggör ett långsiktigl bevarande. Rådet föreslår atl kosinaderna för denomedelbara konserveringen av fynden i samband med arkeologiska undersökningarskall belasla arbetsföretagel, Södermanliinds museum och läns museumför fram samma förslag. Enligt Stockholmsstadsmiiseiiin finns det betydande risker med det resonemang som ulredningen för om att undersökningarna kan begränsas när det är frågan om en lyp av fornlämningar som år väl bekant genom lidigare undersökningar, I är en mycket stor del a\ ytterstadens fornlämningar gravfäli från yngre järnålder, en typ av fornlämning som är ganska väl dokumenterad, I samband med undersökningar har dock kon- 612 stateratsatt de synliga fornlämningarna överlagrar äldre gravar och bo- Prop,1986/87: 100 platser. En begränsning av det slag utredningen förordar kan ledatill att Bil, 10 man går misie om värdefull information. Att det förekommerexploatörer som utan tillstånd gräverbort eller grovt skadar fornlämningar är känt - åtminstone pä regional nivå.Det hävdar länsmiisccl i som tycker påföljdsfrågan borde habeiörts i betänkandet. Det finns exploatörer som bedömer det vara ekonomisktfördelaktigare att ta ell eventuellt bötesstraff än dryga arkeologiskaiitgråvningskostnadcr. En negativ inslällningpräglar de flesta remissvaren frän kommuner. Svenska Kommunförbundeikonstaterar att direktiven till ulredningen innebar en mycketdrastisk begränsning av utredningsuppdraget. Förbundets principiella ständpunkl beträffandekostnadsansvaret är alt staten mäste svara för kostnaderna i samband medarkeologiska undersökningar. Ulredningen har inte haft möjlighet att behandlakärnfrågan - en solidarisk fördelning av kostnaderna för undersökning ochdokumentation av vår gemensamma historia. En omprövning måsle ske. Förbundethar förståelse för att fornlämningar i princip bör bevaras pä plalsen. Videxploatering av rämark är det lättare atl ta hänsyn till förekomsten av fornlämningar. Då finns möjlighet tillalternativa lösningar. När det däremot gäller byggande i befintlig stadsmiljöfinns oftast inga alternativ. EnligtLandsting.sförbundci hade en mer förutsättningslös utredning avkostnadsansvaret för arkeologiska undersökningar varit värdefull. Bland kommunerna är delSiockholms. Göleborgs och Ystads kommuner som utan egentliga invändningargodtar utredningens uppfattning. Både ochSöderköpings kommuner slöder ulredningens principiella uppfattning men gör vissa påpekanden. kommunmenar att de arkeologiska undersökningarna kan ge betydande problem förbostadsförsörjningen i kommuner som villsanera eller förtäta inom de medeltidastädernas centrala delar ellernyexploatera kulturmark. Den nuvarande ordningen leder lill orättvisa mellankommunerna, anser all orter med kulturlager av denbelydelse som finns i kommunen bör få lättnad i kostnadsansvaret, kommun hävdar medbestämdhet att staten skall slå för merparten av kosinaderna för arkeologiskaundersökningar. Kommunen skall oavsett detla äga att själv planerautgrävningarna i lid och rum, kommun anser delbetänkligt att utredningen bara föreslär marginella förändringar i kostnadsansvaret. Konsekvenserna för exploatö ren, kommunen och staten vid alternativa förändringar, t, ex, en fördelning av kostnadsansvaret med 1/3 för vardera parten, borde ha redovisats. Största rättvisa kunde uppnås om staten hade hela kostnadsansvaret och, vad avser exploatering för bostadsändamål, finansierade sina kosinader via minskade generella subventioner av bostadsbyggandet. Kommunen anser också att staten bör stå för kostnaderna vid utgrävning av fornläm ning i_allmän mark. Utredningens ståndpunkt atl exploatering av mark med fornlämningar inte bör uppmunlras delas inteheller av kommunen, som i stället anser det angeläget atl fornlämningar blottläggs och dokumenteras och pä det viset omhändertas för kommande generationer. och Falu kommuner avstyrker bådautredningens förslag till Prop. 1986/87: 100 finansiering avutgrävningskostnaderna. Kostnader för arkeologiska un- Bil. 10 dersökningarskall inte belasla enskilda byggnadsobjekt. Förslagen medför kostnader förkommunerna. I slutändan blir delhyresgäster eller lokalul-nyltjare somfär betala, förordaratt ändringar görs i utredningens förslag som möjliggör större slatligaekonomiska insalser, kommun anser attdet behövs en mer differentierad syn än den utredningen har på vad som ärnationellt och lokalt inlresse när det gäller fasta fornlämningar. Dennuvaiande ordningen när det gäller kostnadsansvaret har i Sigluna inneburil enkonservering av rådande förhållanden med etl tilltagande förfall av byggnaderoch anläggningar, framför alll i stadskärnan. Samlidigt har funktionellt ochmiljömässigt viktiga projekl blivit allvarligt fördyrade och i vissa fall intekunnal genomföras. Även anseratt det kan ifrågasättas om riksintresset i sammanhanget skall vara begränsat lill atl avse enbart bevarande av fornlämningar.Även undersökningar i syfte atl öka våra kunskaper om arkeologiska fynd börkunna betraktas som etl nationellt och vetenskapligt inlresse av sädan arl atten statlig finansiering, helt eller delvis, framstår som naturlig. Sedan år 1978tillämpas i elt uljämningsför-farande av de arkeologiskautgrävningskoslnaderna. Vid förmedling av tomtmark inom större delenav stadskärnan ultas en s.k. grävningsavgift. Utjämningsförfarandel omfattarinte nybyggnad på mark i enskild ägo och inte bebyggelse för rent kommersiellaändamål. Kommunen finner alt utjämningsförfarandel har avsevärt underlättalbyggnationen i stadens centrala delar. Vissa projekt hade varit svära atlrealisera ulan denna konstruktion. ,, och kommuner föreslår en ny utredning med andradirektiv. Nuvarande huvudprincip om exploatörens kostnadsansvar måsle fåifrågasättas. Enligt borde fördelningen av statsstöd kunnarelateras till fördelningen avfornlämningar i landet. kommun anser alt utredningen har missuppfattatrådande förhållanden i en medeltidsstad av småstadskaraklär som . Istorstäder kan intäkter från lokaler i hög grad förbättra finansieringen av enbyggnation. För Skaras del är inläkler frän lokaler lägre än för bostäder.Genomsnittligt uppgår lokalhyran tillomkring /kvm och bostadshyran lill /kvm. Dessulom ärexploateringsgraden låg eftersom höghusbebyggelse inte är aktuell. Norrköpingskommun framhåller ocksä problemen i redan bebyggd miljö, typ stadskärnor. Mednuvarande koslandsansvar är risken slor alt en nybyggnalion kan bli mindrelämpligl uiformad. Möjligheterna till en levande stadskärna med inslag avboende och serviceverksamhet kan begränsas. Bland bygg- ochbostadsföretagen delar i stort HSB och utredningens uppfattning men föreslår vissa förändringar. HSB anser alt den avslutande rapporten skall betalas av staten som också skall svara för alla uppkommande kosinader beträffande ej förul kända fornminnen. lar upp de indirekla kostnader som byggherrar kan drabbas av i anledning av en arkeologisk undersökning, l.ex.ökade räntekostnader på 614 nedlagt kapital eller fördyrad projektering.Sådana indirekta kostnader Prop. 1986/87:100 måste kunna finansieras med ränte- och amorteringsfria lilläggslån. undersiryker viklen av att möjligheterna till kostnadsbefrielseutvidgas. uttalar sigbestämt för att kostnaderna för arkeologiska utgrävningar skall bärassolidariskt av alla medborgare genomslalliga anslag. och Fastighetsägarförhund delar utredningensuppfattning. Enligt del gemensamma remissvaret är det rimligl alt staten harkostnadsansvaret för den lyp av kulturhislorisk forskning som arkeologiskautgrävningar ulgör. är av samma mening. SverigesVillaägarförbiind framhåller att den nuvarande ordningen i vissa fall är etldirekt hinder för en angelägen byggnadsverksamhet. Förbundet nämner altsmåhusbyggandet sjunkit myckel krafligl. Alt lätta päkostnadsansvaret enligt fornminneslagen har givelvis endast marginell betydelseför att upprätthålla småhusproduktionen men kan ändå bidra till att underlättabyggande i elt anlal fall. 2 Samhällskonsekvenser av fornlämningsskyddet De ekonomiska konsekvenserna av kommunalaledningsschaklningar i våra medeltidsstäder är ell av de problem som tas upp lill diskussion vid remissbehandlingen. RAÅ konstaterar attutredningen i huvudsak nöjer sig med att konstatera atl dessa arbeten sannoliktkommer all bli vanligare men avstår från att bedöma konsekvenserna.Enligt RAÄ är denna fråga av mycket stor betydelse för kommunerna. RAÄ nämnerdiskussioner som ämbetet haft med bl.a. , , ochSigluna angående arkeologiska konsekvenser av ledningsdragningar. Enligt RAÄ:suppfattning kan slora förbättringar uppnås genom en mer långsiktig planeringav VA-arbelen m.m. Ett fortsalt tekniskt utvecklingsarbete när det gällermeloder för de arkeologiska undersökningarna år en angelägen uppgift. iÖstergötlands län ser de arkeologiska fördyringarna vid kommunalaledningsschaklningar som den allvarligaste konsekvensen av fornlämningsskyddet.Länsstyrelsen pekar som exempel på där de exceptionellt tjockakullurlagren påfordrar omfattande arkeologisk dokumeniation vidborlschakiningen. Kostnaderna för den pågående omläggningen av VA-ledningen itätorten har enligt kommunens bedömning tredubblats pä grund av de arkeologiskaundersökningarna. Trols all RAÄ gjort stora ansträngningar för atl minimerakosinaderna är dessa ändå oskäliga för kommunen. anseralt arbetsföretag av lyp kommunala ledningsschaklningar som inte har exploaieringskaraklärhar behandlals styvmoderligt av ulredningen, I Sigluna liksom i mängaandra medellida städer är anläggningsarbeten i form av ledningsdragningar i gatunäten, underhåll och reparalion av led ningssystem m.m. eftersatta. Sigluna kommun anser därför atl ulredning- 615 en borde ha diskuterat kostnadsansvaret,alternativa finasieringsmöjlighe- Prop. 1986/87:100 ler och metodutveckling, kommun är av s-amma mening. Länssiyrelsen I Goiluiidslän betonar vikten av tekniskt utvecklingsarbete för att finna alternativametoder för grundläggning, schaktning m.m,. både i samband med kommunalaanläggningsarbeten av olika slag och sanering av bostadshus. RAÄ måsle färesurser för detta. Merkostnaderna för undersökningar i innerstad börfinansieras av staten. framhåller all angelägna projekl somberör Visbys medellida stadskärna, t.ex. utbyggnad av fjärrvärmenätel, börjarifrågasättas på grund av de kraftigl ökande utgrävningskoslnaderna. Statligtstöd i etl sådant sammanhang anser kommunen välgrundat. Därför borde förutsättningarnaför ändring av kostnadsansvaret ha utretts mer ingående, Byggförskningsrädethänvisar till det forsknings- ochutvecklingsarbete som rådet bedrivii om möjligheterna alt bygga på kulturlagerutan utgrävningar. hänvisar också tillutvecklingen av grundläggningsmetoder som gör det möjligt att bevarakulturlager vid byggande. Enligt planverket år det önskvärt altulvecklingsarbeiei utmynnar i anvisningar och rekommendationer till den som vill genomföra byggnadsföretag som berörkulturlager. Även liera avlänsmuseerna, däribland , . Upplandsmuseel,och Läns-miiseei-Miirhcrgel anser det angeläget altdet tekniska utvecklingsarbetet med atl finna alternativa, mindreundersökningskrävande metoder för schaktningar och pälningsarbeten kanfortsätta. Detsamma anser HSB:s riksjörbund. 3 Fornlämningar i den fysiska planeringen .Som RAÅ framhåller gör utredningen sinaöverväganden rörande den fysiska planeringen och fornlämningsskyddet molbakgrund av förslagel lill ny plan- och bygglag. Viss osäkerhel omlillämpningen påverkar därför utredningens förslag. Enligt RAÄ ger den nyalagen stora möjligheter till förbättrad planering för fornlämningsskyddet menden släller också stora krav päkommunerna, I Svenska konimunförbundets yllrande framhållsföljande: "Det är i hög gradett kommunalt inlresse alt underlaget för den fysiska planeringen blir så riktig och fullständig som möjligt. Kulturellaförhällanden utgör lika betydelsefulla förutsättningar som geoiekniska ochandra naturförhållanden. En effekliv fysisk planering måsie. vad gällerfornminnena, grundas på väl fungerande slalliga insalser," museetdelar ulredningens uppfattning att det bör ligga i varje kommuns ocharbetsföretags intresse att sä längt som möjligt utreda förutsättningarna förgenomförandet av den fysiska planeringen. Härigenom minskar risken föroberäknade konsekvenser genom marinarkeologiska undersökningar. delarutredningens uppfallning att utredningar om före komsten av eventuella fornlämningar bör ingå som ett viktigt och naturligt led i planeringen av områden där del sannolikt finns kulturlager och andra 616 JpÄTgiiTTiTrdiKarkylan, Sådana utredningar börske på etl tidigt Prop. 1986/87:100 .i planarbetet i5\att fornlämningar så långt möjligt skall kunna Bil. 10lämnas orubbade vid en kommande exploatering.