prop · GA03100 · 1986-12-31 00:00:00 — 4 skillnad från riksgenomsnittet, i vissa fall visar en klartoroväckande uppgång. Betraktad i ett längreperspektiv ger ulvecklingen också anledning till oro. Såväl våldsbrott sominbrott och andra egendomsbrott har ökat på ett sådantsätt att det måste vara enkriminalpolilisk huvuduppgift att nu söka vända ulvecklingen i rätt riktning. 1 den nämndaskrivelsen till harjag. molbakgrund av en kriminalpoliliskhelhetssyn, redovisat en rad olikaåtgärder på området som planeras inom justiliedeparlementet. Jag skall inte här upprepa vad jag därvid anförde utaninskränker mig till alt redovisavissa förslag som har omedelbar aktualitet.Till vissa frågor om polisens arbete återkommer jag dock . En promemoria somupprättats inom justitiedepartementetoch som innehåUer förslag om ökade möjligheter för polisen att företa kroppsvisitation i syfte att eftersöka knivar ochandra farliga föremål som kan bli föremål För beslag är nu underremissbehandling. I departementet bereds enlagrådsremiss med förslag om att s.k. start-vapen och andra föremål som utansvårighet kan omändras till fungerande skjutvapen åtminstone i vissa avseenden skall föras in under vapenlagens regelsystem. Vapenlagen (1973:176) gäller inte i fråga om signalvapen. Det undantagetkommer att begränsas i betydande utsträckning. 1 remissen kommer också altföreslås att regeringen skall kunna göra vapenlagens system tillämpligt på olika farliga föremål sominte kan klassificeras som skjutvapen men som ändå är särskilt ägnade att användas vid brott mot person. 1 enlighet med vad jag förulskickade i den nämndaregeringsskrivelsen avser jag att föreslå att en särskild utredare tillkallas med uppdrag att göra en samlad översyn av vapenlagensregelsystem. Utredaren avses också få i uppdrag att utreda förutsättningarnaför elt mer allmänt förbud mol att bära kniv exempelvis på allmän plats ellervid offenllig tillställning. I den lagrådsremiss medförslag till ändradyttrandefrihetslagstiftning som jag förut har berört har förslag lämnats om ettförbud mol våldspornografi och skärpningar i slrafn:)estämmelserna om hets molfolkgrupp. Som jag också tidigareredovisat är avsikten att lämna förslag lill nya regler om anhållande ochhäktning. Förslagen har utformats inte bara för alt förkorta fristerna mellanett frihelsberövande och en domstolsprövning utan också för att tillgodoseintresset av alt på elt effektivt sätl kunna bekämpa vålds- ochegendomsbrottslighet. Tre olikadepartementspromemorior som sänds ut på re miss kommer att innehålla förslag avintresse i detta sammanhang. En av dem som jag redan har berört, tar upp frågan om gränsdragningen mellan grova fall och normalfall när det gäller brotten misshandel och stöld. 1 den andra promemorian behandlas förslag som syftar till atl stärka målsägandens ställning underförundersökning och rättegången i brottmål. Den iredje promemorian omfattar frågor om åtalsunderlätel- 19 se för unga lagöverträdare med målsätlningen attåstadkomma ett snab- Prop. 1986/87:100 bare och mera ändamålsenligtförfarande och atl i större ulslräckning än Bil. 4 förmåunga lagöverträdare alt göra rätt för sig. Jag vill i anslutninghärtill nämna att brottsförebyggande rådet har fått i uppdrag atlutvärdera de nya regler som trädde i krafl den i fråga omutredning av brott som begåtts av barn (SFS 1984:954). har påregeringens uppdrag utrett hur målsäganden skall kunna få bättre information påförundersökningsstadiet och avlämnat elt förslag. Styrelsen väntasvidare överlämna enutredning som genomförts på regeringens uppdrag om polisens verksamhet för allförebygga brott och övervaka den allmänna ordningen i samband med större helgeroch allmänna festdagar. Utredningen torde komma alt innehålla förslag både när del gällerorganisationsfrågor och i fråga om den rättsliga regleringen. Reformarbetet fortsätternu enligt de riktlinjer som redovisals i skrivelsen till . Detfinns, anledning att betona att kampen mot vålds- och egendomsbrottslighetenkommer alt kräva ett långsiktigt, tålmodigtoch systematiskt arbete. Det är knappast möjligt att finna några radikalt nyaoch oprövade grepp som skulle få klart gynnsamma verkningar påbrottsnivån. Till stor del blir det i stället fråga om alt arbeta vidare med kända meloder i ljuset avde erfarenheter man har gjort. När del gäller dennasorls brottslighet gäller i hög gradvad jag anförde inledningsvis nämligenatt kampen mot brottsligheten kan bliframgångsrik bara om vi alla tar vårt personliga ansvar, vare sig det är somföräldrar, lärare eller i annanegenskap. 1 det perspektivet är det glädjande att den allmänna kampanj mot våldet som pågår har mött ett brett stödbland allmänheten. Som jag redan har varitinne på styrs brotlsnivån väsentligen av vad som sker på andra områden än del isnäv mening kriminalpolitiska. Organutanför rättsväsendet har därför viktiga uppgifter i det brottsförebyggandearbetet. Myndigheterna inom socaltjänsten är naturligtvis av cenlral betydelse.Men också insatser t.ex. inom boslads-och famil-jeseklorn samt i skola, arbetsliv och fritidsverksamhet har storbetydelse för atl brottsligheten pä sikt sk.:ill kunna begränsas. Ettframgångsrikt brottsförebyggande arbete förutsätter en nära samverkan meilanmånga myndigheter, organisationer och enskilda på central men framför alltlokal nivå. Det står enligt minmening också klart atl slrävanden från förelags och organisalioners sida attbidra till det brottsförebyggande arbetet i samverkan med del allmänna bör tastillvara. Sådana initiativ har också tagits av företrädareför den privata sektorn under senare lidexempelvis när det gäller ålgärder mol bulikstillgrepp. Låt mig i anslutning tilldetla understryka alt det är mycket angeläget alt handeln, företagarorganisationer, försäkringsbolagen, bostadsko operationen och övriga fastighetsägare m.fl. organ medverkar i det brottsförebyggande arbetet på lokal nivå. Detta underlättas, om det 20 finns ett kontaktnät mellan sådana enskildaorgan och del allmännas Prop. 1986/87:100 förelrädare. Om så är fallet,ökar också förutsättningarna för atl de Bil. 4 förslag och modeller på delbrottsförebyggande områdel som utarbetas av Svenska kommunförbundei och avcentrala myndigheter - främst rikspolisslyrelsen, socialslyrelsen,skolöverslyrelsen och brottsförebyggande rådet - skall kunna prövas på fältet. Jag vill i del härsammanhanget betona att det i alltväsentligt måste ankomma på de lokala organen själva atl finna formerna för detintensifierade samarbete på lokalnivå med brottsförebyggande frågor som är önskvärt. Viktiga uppgifter ankommeremellerlid även på de centrala instanserna, bl.a. inom områdena förmetodutveckling och erfarenhetsförmedling. Regeringen har allt sedan silt tillträde målmedvetet satsat påallt mer effektiva insatser mot narkotikan. En av de första åtgärderna var altlillkalla en särskild kommission som snabbt skulleta fram underlag för ett brett program. På ett drygt år lyckades kommissionengenomföra detta uppdrag. På grundval av kommissionens arbete har regeringensenare för ställningstagande presenterat ett omfattande åtgärdsprogramsom nu är under praktisk tillämpning.När det gäller frågor som faller under ansvarsområde kanbl.a. nämnas alt narkotikastraftlagen skärpts i olika hänseenden vilkel också gett ökade möjligheter tillanvändning av vissa straffprocessuellatvångsmedel samt att polisen ålagts en utiryckligskyldighet att samarbeia medsocialtjänsten i dess arbete mot narkotikamissbrukets utbredning. Regeringens särskilda samordningsorgan förnarkotikafrågor (SAM-NARK) arbetar bl.a. med atl få till stånd en bättre samverkan mellan socialtjänst och kriminalvård. Lokala och regionalasamordningsprojekt initieras ochsamordnas i en särskildberedningsgrupp ined uppgifl att föreslå regeringen konkreta insatser.Beredningsgruppens arbete har hittillsresulterat i att chefen för efter samråd med mig tilldelat kriminalvården medel förmotivations- och behandlingsinsatser vid häktena i , ochMalmö samt vid lokalanstaltema inomde tre storstadsregionerna. Jag vill i deltasammanhang också framhålla atl på förslag avregeringen anvisat 75 milj. kr förbekämpningen av AIDS (prop. 1985/86:171.SOU 1986:25, rskr 1985/86:324). 1 åtgärds-paketet ingår medel för samordnadeinsalser för narkotikamissbrukare inom kriminalvården. Projekl som innebär atlnarkomanvården i samverkan med kriminalvården försöker nå missbrukare påhäkten, anstalter och inom frivården för olika motivations- ochbehandlingsinsatser kommer att få särskiltslöd. En satsning skall vidare göras för att öka anlalet s.k. 34 §-placeringarpå behandlingshem och i familjevård. Chefen försocialdepartementet kommer senare attnärmare beröra även missbruksutvecklingen. Jag skall därför nu bara ta uppnågra frågor som rör rättsväsendets insalser på detla omräde. Som jag antydde inledningsvis och som jagutvecklade mer utförligt 21 vid min anmälan lill förra åretsbudgetproposition är kriminalstatistiken .'rop. 1986/87:100 inte alltid någotbra mått på den verkliga brotisuivecklingen. Det finns Bil. 4 emellertidanledning att notera att den registrerade narkotikabrottsligheten gått nerkrafligl . Sålunda var de brott mot narkotikastrafflagen somkom till polisens kännedom omkring 70 1982, över 50 1983, drygt40 1984 och knappl 40 1985. Siffran beräknas bli under35 000. Antalet lagförda personer var drygt 8 1982, knappt 7 000 åretdärpå och omkring 6 1984 liksom . Jag är medveten om atldessa siffror måste tolkas med försiktighet och att de, betraktade isolerade,knappast kan läggas lill grund förnågra säkra slutsatser. Det stär dock klartatt det inle finns något underlag förett antagande alt narkotikabrotisligheten allmänt setl skulle ha ökat. Detta får naturligtvis påinga villkor leda lill alt vi slår oss till ro. Tvärtom skall ansträngningarna fortsätta medoförminskad styrka. Särskild uppmärksamhet måste ocks.å ägnas åt sådanavarningssignaler som lokalt försämrade förhållanden och introduktionen av nyapreparat på marknaden. Jagvill här slutligen beröra en fräga som tilldragitsig stor uppmärksamhet i den allmänna debatten om narkotika,nämligen huruvida kriminaliseringen bör omfatta också själva tillförseln av narkotika tillmänniskokroppen, dvs. missbruket som faktiskhandling. Frågan är i och för sig av mycket begränsad praktisk betydelse menhar från olika håll tillmätts stor viktfrån principiell synpunkt. I en departementspromemoria somutarbetats inom har föreslagits en vidgad kriminalisering som förslag harlämnats avsedda att motverka negativa effekter av en sådan kriminalisering. Promemorian är nu underremissbehanding. Det är min förhoppning attförslagen skall kunna läggas till grund för en lagstiftning som kan få den allmännaanslutning som är av så slor betydelse på detla område. 2.5 Den ekonomiska brottsligheten Även när det gäller den ekonomiskabrottsligheten har det bedrivits ett konsekvent och målmedvetet reformarbete.En kort lid efter regeringsskiftetår tillkallade regeringen ensärskild kommission - den s.k. ekokommissionen - med uppdrag atl snabbi arbetafram elt åtgärdsprogram inom ramen för en enhetlig och samordnad strategi. När kommissionen våren1984 överlämnade sitt slutbetänkandehade den i elt trettiotal olika betänkanden, promemorior och skrivelser presenteratförslag lill ålgärder inom en långrad olika områden. Kommissionens förslag hardärefter, efter sedvanlig beredning genom remissbehandling och på annal sätt, ialla sina väsenlliga huvuddrag fullföljis genom åtgärder från regeringoch riksdag. Också vid sidan av vad som initierats genom kommissionensverksamhet har en rad åtgärder som tar sikte på den ekonomiska brottslighetengenomförts. Lagstiftningsåtgärdernahar berört många skilda rättsområden. Över huvud taget gäller att reformarbetet mot den ekonomiska brottsligheten mindre har avsett den rent straffrättsliga regleringen än bestämmelser av 22 annat slag som år av betydelse för att lörebyggaoegenlligheler eller Prop. 1986/87:100 förenkla och effektivisera handläggningoch kontroll inom olika rätts- Bil- 4 områden. Många av lagförslagen harsålunda haft anknytning lill skatteområdet. Etl exempel på en sådan reform,som inle primärt lagit sikte på ekonomisk brottslighet men somändå säkerligen får positiva effekler i detta hänseende, erbjuder den nyalagsiiftningen om förenklad självdeklaration. De nya reglerna kommer atlmedföra atl kontrollverksamheten i slörre utsträckning kan inriklas motföretag och personer med mera komplicerade inkomstförhållanden. Jag vill också peka på de vidgade möjlighetertill s.k. näringsförbud som numera beslulat om. Även inom mitt egetansvarsområde har lagstiftningsåtgärderna till stor del rört andra områden ände rent straffrättsliga. Genom ändringar i bl.a. akliebolagslagstiftningen harförelagsrevisionen effektiviserats i olika hänseenden. Bulvanlagstiftningen harmoderniserats samlidigt som en särskild ulredning tillsatts för all uireda frågan om betalningsansvar för juridiska personers skulder m.m. Denproposition med förslag till ny konkurslag som avses bli framlagd innehåller skärpningar avbestämmelserna om ålervinning i konkurs. Lagstiftningsarbetet haremellerlid också avsett ändringar i det straffrättsliga regelsystemet. Ändringarna avser därvid inle i försia hand förskjutningar av detstraffbara området utan mer en anpassning av bestämmelserna till nya lekniskaoch ekonomiska förhållanden i syfte att uppnå en klarare och mer lättillämpadreglering. Genom ändringar i bestämmelserom brott mot borgenärerkommer handläggningen av sådan brottslighet all förenklas och effektiviseras. Jag vill också nämna delagändringar beiräffande vissa former av datorrela-terad brottslighet och ockersom anlagit och som bl.a. syftar lill att undanröjatillämpningsproblem som uppkommit i praktiken. De nya bestämmelserna om s.k.företagsbot är också viktiga isammanhanget. Genom dessa finns nu möjligheter att under vissaförutsättningar rikta sanktioner förbrott som begås inom ramen för näringsverksamhet inte endast mol enskildafysiska personer utan också mol företagen som sådana. Även om alltså elt brettoch kraftfullt program mol den ekonomiska brottsligheten nu har förts ut ipraktisk tillämpning måste man hållai minnet alt mera avgörande framgångar förutsätter etl långsiktigt ochtålmodigt arbete inom en rad olikaområden inle bara från del allmännassida utan också av olika organisationer och enskilda. Del är viktigt alt vi i del arbetet låter ossledas av solida kunskaper och en klaroch enheilig strategi som harmöjlighel att vinna allmänuppslutning. Det är mot den bakgrundenman bör se de riktlinjer för delframtida arbetet mot ekonomisk brottslighet som antagit. Som etl vik ligl led i det fortsatta arbetet ingår det särskilda forskningsuppdrag som regeringen lämnat till brottsförebyggande rådet (BRÅ). Avsikten är bl.a. atl de åtgärder som vidtagits skall utvärderas i syfle att ge underlag för den fortsatta politikenpå området. Frågorna om rätts säkerhet skall härvid uppmärksammas särskilt.Den första rapporten 23 fråndetla forskningsprojekt avlämnades under höslen och gällde poli- Prop. 1986/87:100 sens s.k. eko-roilar. budgetproposition (prop. 1985/86:100,bil. 4, s. 23 f) redogjorde jag förenrad åtgärder som har vidlagils för att förstärka brottsoffrens ställning. Redan då uttalade jag att det ärangeläget att gå längre ianslrängningarna att ge hjälp och slöd åt brottsoffren. Utöver vad som harredovisats i det sammanhanget villjag peka på följande. gavregeringen rätlshjälpskommittén (Ju 1982:01) i uppdrag att undersöka hur del rättsliga förfarandet i mål om ansvar försexualbrott har fungeral i praktiken från målsägandens synpunkt sedan nyaregler om personligt stöd åt målsäganden införts . På grundval av denna undersökning borde kommittén taupp frågan om formerna för utvidgad rättshjälp åt i första hand kvinnor somutsatts för sexualbrott eller vissa andra våldsbrott. Kommittén har överlämnalsitt betänkande . Betänkandet, som innehåller en rad förslag till förbättringar för målsägande som harutsatts för sexualbrott, remissbehandlas . Jag räknar med atlförslag i frågan kan förläggas . Jag vill i anslulninghärtill nämna att frågan om ytterligare lagstiftningsåtgärder för att motverkakvinnomisshandel övervägs särskilt inom . En hearing harnyligen hållits i ämnet. Olika försöksprojektpå området pågår dessutom inom verksamhetsområde. Regeringen uppdrog ijuli1985 ål BRÅ att karllägga i vilkahänseenden behov av stöd åt dem som har drabbats av brott gör sig särskilt gällande och i vilka former dessabehov kan länkas bli tillgodosedda.Rådet överlämnade tilljustitiedepartementet promemorian (KansliPM1986:1) Slöd och hjälp ålbrottsoffer. 1 vissadelar innehåller promemorian konkretaförslag till förändringar medan den i andra delar presenterar olika uppslag eller alternativalösningar. uppdrogregeringen åt rikspolisslyrelsen attefler samråd med riksåklagaren och överväga de förslag i promemoriansom rör information till målsägande om de bestämmelser som gäller för bl.a.förundersökning. uppdrog regeringen åt BRÅ alt genomföra en fördjupadundersökning rörande bl.a. brottsofferjourer och behovet av psykologiskahjälp- och stödåtgärder åt målsäganden. Somjag redan har berört hardel uppdragsom lämnats numera redovisats. beslutaderegeringen om en översyn av brottsskadelagen. Avsiklen är att man skallförbättra möjligheterna för brottsoffer att få ersättning från det allmännas sida. En proposition om ändringar i lagenplaneras lill (se avsnitt 1. i 0). Som jag förut nämnt harvidare i en inom upp rättad departementspromemoria som inom korl remitteras en rad förslag i syfle att stärka målsägandens ställningpresenterats. Del gäller bl.a. 24 handläggningenav skadeståndsanspråk på grund av brott och informa- Prop. 1986/87:100 tion till målsäganden. Har man väl bestämt sig för att straffbelägga enviss handling måsle man också vara beredd atl döma ut påföljder när förbudetöverträds. Detla är väsentligl för all kriminaliseringen skall behålla sin trovärdighet och kriminalpolitiken singenomslagskraft. Det är också viktigt för att rättsväsendets brottsförebyggandeeffekter skall bevaras. Däremot skall inte betydelsen av stränga strafföverdrivas, särskilt inte för brott som begåtts ulan närmarekalkylerande. Det är emellertid viktigtalt bruket av straff bringas atl överensstämma med de värderingar som bör styrastrafflagstiftningen och atl straffen uppfattas som rättvisa av medborgarna. En utvecklingslinje inom kriminalpolitiken är alt begränsa bruket avfängelse till de fall en sådan påföljd behövs för den allmänna laglydnaden.Det är en inrikining som det råderbred politisk enighet om, även ommeningarna ibland kan vara delade omvilka vägar som bör väljas. Allmänenighel råder också om alt frihetsstraff inle är ägnade att ha några positivaeffekter för de personer som utsätts för dem. Sedan slutet av 1970-lalet har det pågått enbetydande omdaning av påföljdssystem. Del har, glädjande nog,kunnat ske i bred politisk enigheloch i en gemensam strävan atlhumanisera systemet. Som exempel kan nämnas att de tidsobestämda påföljdernaungdomsfängelse och internering har avskaffats, att minimitiden förfängelsestraffet har sänkts och atl skyddstillsynen på olika sätt harförstärkts. fick vi också en ny kriminalvårdslagsliftning. tillsattes två kommittéer för atl arbeta med påföljdsfrågor, frivårdskommitténoch fängelsestraffkommittén. De fick tillsammans som uppgift att i princip se över hela vårt påföljdssystem. Båda kommittéerna harlagt fram delbetänkanden som letttill lagstiftning. slutförde sitt uppdrag i juni1984 och fängel-sesirafllommittén avlämnade sitt huvudbetänkande om bl.a.straffskalorna för olika brott och om regler för påföljdsbestämning undervären 1986. Avsikten är att enlagrådsremiss skall läggasfram på grundval av frivårdskommitténs slutbetänkande. Syftet är all göra detmöjligt att inom ramen för påföljden skyddstillsyn använda en form av s.k.kontraktsvård som en ny variant av kriminalvård i frihet och som ett alternativ till fängelsestraff. är avsiklen atlvidareutveckla den verksamhet som redan nu med stöd av 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt ochsom innebär att inlagna med missbruksproblem under vissa förutsättningar kanfå tillfälle att undergå särskild behandling i behandlingshem. Remissbehandlingen av fängelsesiraffkommitlénshuvudbelänkande har avslutats och förslagen bereds nu inom justitiedepartemen tet. Förslagen ärså omfattande och av delvisså genomgripande natur att del inte är möjligt atl ange närmare när eller i vilken 25 omfattning förslagen kan komma att läggas till grund fören proposition Prop.1986/87:100 till . Jag vill emellertid gärnaframhålla att jag för egen del ser kommitténs betänkande som etl mycketväcdefullt bidrag till detkriminalpoliliska utvecklingsarbetet, inte minsl genom alt kommittén haranalyserat olika kriminalpoliliska grundfrågor. Det är också värdefullt altkommittén i dessa delar i alll väsentligt kimnat enas om elt gemensamt synsätt.Kommitténs arbete borde härigenom kunna verksamt bidra till atl detkriminalpolitiska utvecklingsarbetet skall kunna bedrivas med en grundläggandeenighet om utgångspunkter och med den breda förankring som alltid är önskvärd idessa sammanhang. Jag har tidigare betonatden vikl som enligt min mening mäste läggas vid all samhällets reaktioner mor.brott anpassas så att de för allmänheten framstår som begripliga och rättvisa.Ett inslag i kommitténs förslag sommot den bakgrunden förljänar särskild uppmärksamhet är regleringen avstraffmäinings- och påföljdsvalsfrågor. Kommittén har föreslagit att del ibrottsbalken införs två nya kapitel om dessa frågor. Också för egen del serjag det som angeläget att en reglering med del ändamål som kommitténs förslagtar sikte på kommer till stånd. En preliminär genomgång avremissvaren synes också ge vid handen att kommittéförslaget i del hänseendel ärväl ägnat som underlag för ell fortsatt lagstiftningsarbete på området. Påföljderna för psykisklstörda lagöverträdare är en fråga som ständigl är aktuell i den kriminalpoliliska debatten.Socialberedningen (SOU 1980:07) har i elt betänkande föreslagit en lotal reformav lagstiftningen om den psykiatriska tvångsvården och därvid även behandlatdet straffrättsliga systemet i berörda delar liksom del rätlspsykialriskaundersökningsförfarandet. En utgångspunkt för beredningen har varit att vanliga påföljdsregler skall tillämpas i så stor utsträckning sommöjligt även för psykiskt avvikande lagöverträdare. Förslagelsstraffrättsliga delar har mött stark kritikfrän många håll under remissbehandlingen, och det har vid den fortsatta beredningen stått klart alt väsentligaförändringar i förhållande lillsocialberedningens förslag blir nödvändiga. Arbetet med en omfattandelagrådsremiss som även rör bl.a. hela den psykiatriska tvångsvården bedrivs medden inrikiningen atl ett förslag skall föreläggas . En nyordning påpåföljdsområdel som jag redan har nämnt representeras av de regler om en nysanktion för brott begångna i näringsverksamhet som trädde i kraft . Sanktionen, kallad företagsbot, är konstruerad som en särskild rättsverkan av brott och skallkunna ådömas ett företag eller en företagare när ett brott har begåtts iutövningen av verksamheten. 2.8 Polis- och åklagarväsendet Det principbeslut som fattade är 1981om en reform av polisväsendet har, säsom redovisades i 1986 årsbudgetproposition, numera slutligt genomförts. har vidare, pågrundval av förslag från1981 års polisberedning och ställningstaganden från vissa Prop. 1986/87:100 andra, mer begränsade reformer inom polisväsendet beslutats. En av dessa rörpolisväsendets regionala organisation. , ochVärmlands län har med verkan fr.o.m.den 1 juli 1986 en omorganisalion ägt rum som innebär att den s.k.länspolismäs-larmodellen har införts. Denna organisationsmodell innebär attlänspolischefens uppgifler fullgörs av polischefen (länspolismästaren) vid polismyndigheteni etl storl polisdistrikt inom länel, i dessa fall residensorterna ,och .