prop · GA03161 · 1986-12-31 00:00:00 — har dettakommit till uttryck genom regeringens uttalande, att det inte är tillräckligt"att skolan fungerar väl för flertalet elever, om vi skall nå målet en skolaför alla. Vi måste ocksåha ambitionen, att de elever som inte har så godaförutsättningar - som möter problem i skolarbetet - ska lyckas.Regeringen har sett som sina viktigaste uppgifter på utbildningsområdetatt åstadkomma en bättre skola ocksåför dessa elever". (Prop.1984/85:100, bil 10, UbU 16, rskr 234). Integreringen av elever med funktionsnedsättning i vanliga skolor och klasser har ökat . Som handlingsprogrammetbetonar, kräver denna utveckling, att resurserav olika slag tillförs skolorna. Stödet till de integrerade eleverna har byggts ut i detallmänna skolväsendet. Utvecklingen har dock inte uppnått målen iprogrammet. För att förbättrautbildningen för elever med handikapp är landet indelat i femplaneringsregioner. I dessa finns en planeringsberedning, som samordnar länsskolnämndernasinsatser för barn och ungdomar med handikappinom det allmänna skolväsendet (prop. 1984/85:27, UbU 8, rskr 112). Länsskolnämn-dernahar fått fler reselärare och konsulenter till stöd för elevermed handikapp. saknas dock en särskildkompetens för elever med medicinska handikapp.Skolvärlden och handikapporganisationernabetonar vikten av att fler reselärare ochkonsulenter anställs för att tillgodose de behov som integrerade elever med handikapp har.Det är också viktigt, att skolhälsovården förstärks, så att den tillgodoser handikappade elevers behov. År1983 inrättades ett resurscenter vidspecialskolan i för elever med svåra tal- och språkstörningar. Därmedfinns resurscenter vid samtliga fyra riksspecialskolor för hjälp åt integrerade elever, föräldrar, lärare och annan personal. utarbetar f n en beskrivning för verksamheten vid re-surscentren. En målanalys görsför varje center. Integreringen av synskadade elever i det vanliga skolväsendet har fullbordats . Dentidigare specialskolan för dessa barn i (Tomtebodaskolan)avvecklades år 1985- Då lämnade desista sju eleverna skolan. Tomtebodaskolan ombildades till resurscenter.Utvecklingen är i linje med handlingsprogrammet. Handlingsprogrammet framhåller, att avvecklingen av specialdestinerade medel för åtgärder till handikappade elever inte får missgynna dem. har övergången från specialdestinerat till generellt statsbidragfortsatt. Programmets krav på garantiermot försämringar väger alltjämt tungt. Det ärdärför angeläget, att följa upp verkningarna för handikappade elever. Skolöverstyrelsenhar börjat granska resursanvändningen. Döva elever måste undervisas påteckenspråk. Även om en del gjorts för att förbättra lärarnas färdigheteri teckenspråk. Skr.1986/87: 161 kvarstår både vid dövskolornapå grundskolenivå och vid gymnasieskolan för döva i omfattande behov av fortbildning för personalen. arbetar med att komplettera dövskolans läroplanmed kommentarmaterial. För hörselskadade elever finns en särskildgymnasieskola i fr o m /85.Antalet hörselskadade elever där är nära 100. Det är inte förenligt med det skolpolitiska målet att ha skilda syften med undervisningen i olikaskolformer. Därför arbetar med att anpassa målen för särskolan till dem som gäller för . Landstingskommunernaär fortfarande huvudmän för särskolan, men kan avtala med kommuner att ansvaret övergår till dem. träddeden nya skollagen i kraft. Den omfattar ocksåsärskolan. ansågs undervisning av psykiskt utvecklingsstörda vara en omsorg bland andra och reglerades iomsorgslagen. Genom skollagen kommer grundsatsen om en skola för alla till uttryck. Trots att psykisktutvecklingsstörda har skolplikt som andra, får drygt 100 utvecklingsstörda barn i skolålderninte någon undervisning alls. Ca 500utvecklingsstörda barn och ungdomar får enbart särskildundervisning. De får därmed inte undervisning tillsammans med andra. Anpassade läromedelanges i handlingsprogrammet som en förutsättning föratt handikappade ska kunna delta i undervisningen och få lika utbildning som andra. () och rikscentralerna förpedagogiska hjälpmedel (RPH) har ansvar för information om och produktion av läromedel förhandikappade. Resurserna till SIL och RPH har ökat, men behovet är alltjämt större än tillgången.Detta gäller särskilt förflerhandikappade elever. Det har ocksåvisat sig svårt att tillgodose deras behov avpersonlig assistans. Delvis beror det påatt flerhandikappades problem och behov uppmärksammats mera metodiskt förstunder programperioden. I fråga om läromedel förflerhandikappade är kunskaperna hur de ska utformasotillräckliga. Något planmässigtutvecklingsarbete har inte kommit igång.Ett par siffror får belysa läget. Enligt SIL täcksbehovet av läromedel för synskadade och hörselskadade elever till , medanbehovstäckningen för flerhandikappade är mindre än 5 . landstingskommunerna ochHandikappinstitutet har övertagit ansvaret för atthandikappade får vardagshjälpmedel, såledesinte pedagogiska hjälpmedel, som de behöver i skolan. I handlingsprogrammet framhålls, att studie- och yrkesorienteringen (SYO) för handikappade måsteförstärkas. Även om planeringsberedningarna harinlett projekt med utökad SYO, är uttalandet alltjämt giltigt. Det bör också nämnas, behöver göras för övergång mellan skola och arbetsliv, så att handikappade ungdomar ska få arbete. I handlingsprogrammet betonas, att kunskaperna omhandikappade måste öka för all personal inom skolväsendet. Inom den nya lärarutbildningen förgrundskolan får, enligt beslut ,alla lärare kunskap i specialpedagogik (prop1984/85:122, UbU 31, rskr 366). Arbete pågår inom universitets- och högskole- Skr.1986/87: 161 ämbetetoch med att utforma dennya lärarutbildningen liksomfortbildningen för redan utbildade lärare. Fortbildningen sker successivt och beräknas ta långtid. Handlingsprogrammet betonar också, att teckenspråketska vara grundläggande i dövlärarutbildningen.Ett första steg i denna riktning är, att 20 poängi teckenspråk ingår som ett förkunskapsprov i förslaget till ny dövlärarutbildning. I vuxenutbildningen ärkortutbildade och resurssvaga prioriterade. Handikappade har inte nåtts av utbildningsinsatser i den utsträckning det var tänkt,när vuxenutbildningsreformerna genomfördes. Skolöverstyrelsenhar därför beslutit, att prioritera insatser inom olika former avvuxenutbildning så att personer med stora funktionsnedsättningar kan delta mer än . Insatserna gäller såväl rekryteringsmetoder som studiemetoder. /87 redovisade ett regeringsuppdrag omvuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda (särvux).Styrelsen anser, att särvux, enligt handlingsprogrammetssyn, ska knytas till den reguljäravuxenutbildningen och att utbildningen ska bli kompetensinriktad. Västanviks folkhögskola, därundervisningen sker på teckenspråk, har erhållit statliga medel för nya lokaler. Skolan blir en del av den teckenspråkiga miljönvid dövas riksförbunds kulturcentrum i . Enligt handlingsprogrammet bör döva få högskoleutbildning vid någon eller ett par högskolor. Undervisningen ska ske påteckenspråk. En sådan utveckling har påbörjats. Universitets- och högskoleämbetet(UHÄ) har föreslagit, att fasta tolktjänster inrättasvid i . Avsikten är,att ska erbjuda en god miljöför döva studerande. I handlingsprogrammet framhålls, att handikappkunskap böringå i all högskoleutbildning. I UHÄ:s utbildningsplaner föreskrivs förflera utbildningar, bl a för lärare, att kunskap om handikapp ska ingå. Handikappade, som bedriver eftergymnasiala studier, får hjälp ochservice i sin dagliga livsföring genomstyrelsen för vårdar-tjänst. harefterfrågan på vårdartjänst ökat, och denlokala verksamheten har byggts ut. 1 1 ARBETE OCH SYSSELSÄTTNING Arbetsmarknadsfrågornaägnas stort utrymme ihandlingsprogrammet. Det är naturligt med tanke på arbetets centrala betydelse för både denenskilda människan och samhällets utveckling. De arbetsmarknadspolitiskainsatserna har inte ändratdet förhållandet, att många människor med handikapp saknar tillträdetill arbetsmarknaden. Situationen ärsärskilt allvarlig för människor med omfattandefunktionshinder. Trots att befintliga stödformeranlitats, har arbete inte kunnat erbjudas dem. Kommunernas ansvar för arbete åthandikappade enligt 21 § socialtjänstlagen har inte medfört någon ändring härvidlag. Skr.1986/87: 161 söker f n ca 32 000 handikappade arbete enligt arbetsmarknadsstyrelsensstatistik. Antalet sökande varca 30 000 . Ca 5 000 fårett arbete, arbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbete eller arbete i ungdomslag.För dem som kvarstår hos förmedlingenser det ut som väntetiden på arbete ökar. Andelen förvärvsarbetande ärenligt avsevärt lägre blandhandikappade än i den övriga befolkningen. Något fler handikappade får dockarbete nu än vid början av programperioden. Det behövs emellertid 40 000 nya arbeten åt handikappade föratt jämna ut skillnaden mellan dem ochandra. För vissa handikappgrupper, bl a rörelsehindrade och synskadade, är förvärvsfrekvensen särskiltlåg. Gruppen med nedsatt hörsel skiljer sig dock inte nämnvärt från övrigabefolkningen. Däremot är den överrepresenteradi arbetaryrken; många arbetar i bullriga miljöer. Samtliga handikappgrupper är överrepresenteradei arbetaryrken, och andelen yrkesutbildade ärlägre än i den övriga befolkningen. har betydande arbetsmarknadsinsatsergjorts för handikappade, men det är svårt att bedöma effekterna. Statistiken ger inte tillräckligt underlag. Det har därför framförts önskemål om bättrestatistik med bl a långsiktiga uppföljningar. Före programperioden ökade antalet förtidspensioneradeungdomar kraftigt. Ökningen har hejdats. Ca 2 100ungdomar i åldrarna förtidspensionerasvarje år. Totalt har förtidspensioneringarna ökat , och av nybeviljade förtidspensioner dominerar de åt äldre ochslitna arbetare. Satsningarna föratt minska ungdomsarbetslösheten kommer även handikappade till del, men har inte lett till någon påtaglig begränsning av arbetslöshetenbland dem. För psykiskt utvecklingsstörda utsträcktesrätten till plats i ungdomslag tillfyllda . budgetproposition föreslås att åldersgränsen25 år ska gälla även för ungdomar med svårarefysiska handikapp. har arbetsmarknadsverket med särskilt anvisade medel gjort försök medintensifierad uppsökande verksamhet bland handikappadeungdomar. Åtgärderna har förhindrat förtidspensionering för en del ungdomar. Regeringen har föreslagit,att försöksverksamheten ska fortsätta. När lagen om anställningsfrämjandeåtgärder trädde i kraft, väcktes hopp om en bättre arbetsmarknad förhandikappade. I handlingsprogrammet uttalas, att förväntningarnainte infriats. Lagen har tillämpatssporadiskt och dess yttersta konsekvens har inte utnyttjats. Uttalandet är alltjämtgiltigt. Arbetsmiljölagen syftartill att förebygga skador i arbetslivet, lageninnebär en skyldighet för arbetsgivaren att anpassa arbetsmiljön till människansförutsättningar. Frågor om arbetsmiljöns tillgänglighetär särskilt viktiga, när ny teknik tas i bruk iarbetsprocessen. Arbetarskyddsstyrelsen har utfärdat tillämpningsföreskrifter till lagen, men handikappades situationhar inte underlättats på ett avgörandesätt. För att förstärka företagens anpassnings- ochrehabiliteringsverksamhet infördes den 1januari 1986 nya regler i arbetsmiljölagen.Från samma tidpunkt 1986/87: 161 gäller som villkor för bidrag till företagshälsovård, att denna har kompetens och resurser till anpassnings- och rehabiliteringsverksamhet. Åtgärderna är i linje med handlingsprogrammets krav. Lönebidraget är en av de viktigaste stödformerna för handikappade påarbetsmarknaden och en förutsättning för många att få ett arbete. beslöts ett tak för anställning med lönebidrag inomallmännyttiga organisationer. Anställningarna med lönebidrag har ökat från 36 000 till 43 500 . infördes det särskilda lönebidraget. Syftet var att underlättaför svårt handikappade att få arbete på den reguljäraarbetsmarknaden. Det kan nämnas, att inte mer än hälften av 3 800 sådana bidrag, för vilka medel anvisats, utnyttjades . Reformen har således i vart fall inte ännu fått avsedd effekt. Detta kan utgå av lönekostnaden. Bidraget till arbetsbiträde har höjts. Möjlighet har enligt handlingsprogrammets krav öppnats att kombinera lönebidrag med rätt till arbetsbiträde. Bidraget till arbetstekniska hjälpmedel har förstärkts. Det går nuatt få hjälpmedel, som kostar mer än . har medlen för arbetshjälpmedel visat sig otillräckliga. I en del län har pengarna tagit slut före utgången av budgetåret. Det beror bl apå att dyrare, tekniskt mera avancerade hjälpmedel har behövt ställas till förfogande. Samhällsföretag har ca 28 000 anställda. Ökningen är ca 3 000. Företagen har ålagts att öka självfinansieringsgraden för att minskabehovet av statliga driftbidrag. har redovisats en resultatförbättring och ett minskat behov av driftbidrag i procent av lönekostnaderna. Bland annat detta har skapat oro för att människor med svåra funktionshinder inte får anställning inom Samhällsföretag. Efterfrågan på arbetstillfällen i Samhällsföretag är större än vad som kan tillgodoses. Antalet sökande uppgick till 7 000 personer . Samhällsföretag har fördubblat utströmningen till reguljära arbetsmarknaden från till . Statsmakternas mål är . Den yrkesinriktade rehabiliteringen bedrivs i första hand vidarbetsmarknadsinstituten med särskilda resurser (Ami-S). Verksamheten har ändrat profil och blivit mer utåtriktad. Denbedrivs till en större del på arbetsplatser och på den sökandes hemort. Diskussionen om rehabiliteringen har varit intensiv underperioden. föreslog, att lokala rehabgrupper med som huvudman skulle ha ansvaret för rehabiliteringen. Frågan har överlämnats till rehabiliteringsberedningen. kännetecknas av alltmer avancerad teknik i arbetslivet. Detta kan både gynna människor med handikapp och öka utslagningen. Frågor om datorisering och handikappades arbete behandlades av dataeffektutredningen. På dess förslag har arbets- 1986/87: 161 marknadsstyrelsen i samarbete med styrelsen för teknisk utveckling och tagitinitiativ till ett teknikupphandlingsprojekt, som ska svara för att fåfram bättre och billigare datoriserade hjälpmedel förhandikappade. 12 KULTUR OCH REKREATION Handikappade har rätttill samma kultur som andra. Det ären viktig grundsats i handlingsprogrammet. Det mesta av kulturutbudet är emellertid otillgängligt för dem. En rad insatser har gjortsunder programperioden i enlighet med mål, att kulturpolitiken ska utformas med hänsyn till eftersatta gruppers erfarenheter ochbehov. De har dock inte minskat skillnaderna på ett avgörande sätt mellan handikappades och övriga medborgares möjligheter att ta del av kulturlivet. Tvärtom måste man konstatera, att ett större informationsutbud och nya medier, som tagits ibruk, har ökat klyftorna. Ett exempel är de snabbt växandekabel-TV-näten. Det finns inga bestämmelser om att nätinnehavarenska anpassa verksamheten till handikappades behov. Arbetet med att göradagstidningarna tillgängliga för synskadade har fortsatt under programperioden.Riksdagen har anvisat medel för utgivningav dagstidningar som taltidning. Taltidningskommit-tén har sedan år1982 dels fördelat bidrag till utgivning avdagstidningar som talutgåvor, dels utrett och utvecklatverksamheten med radio- och kassettidningar. Resultatet är att sextidningar utger redigerade kassetter. Nio producerar redigerade, . En tidning gör ett försök med datoriserade FM-sända texter, som omfattar hela tidningen. Den kan läsas på punktskrifteller tas emot som syntetiskt tal. År1987 utges 185 dagstidningar i landet. Såledesär 90 av dagstidningarna otillgängliga försynskadade. År1985 beslöt enligt regeringensproposition om riktlinjer för fortsatt försöksverksamhetmed radio- och kassettidningar (prop. 1984/85:138, KU 33, rskr 294). avser att lämnasitt slutbetänkande . och veckotidningar är sällsynta italutgåvor. För att i någonmån kompensera synskadade, utgerSynskadades riksförbund ett 10-tal ersättningstidskrifter på tal och i punkt. Verksamheten finansieras med statsmedel. I en delfall kan synskadade möjligen få hjälp avbibliotekens inläsningstjänst med enstaka tidskriftsartiklar. Dag-NUET och Vecko-NUET är nyhetstidningar för dövblinda. FöreningenSveriges dövblinda ger ut dem i svartskrift, på kassett och i punkt. Utgivningen finansieras avstaten. Dövblinda har, även i jämförelse med synskadade, extremt ringa tillgång till pressen; innehållet motsvarar en sida i en svartvit tidning. Synskadades tillgångtill böcker har ökat. Under år1987 kommer 25 /É av den årliga bokutgivningen att finnas som talbok. Således förbliremellertid av den otillgänglig försynskadade. Skr.1986/87: 161 äldrebokbeståndet är andelen större. finns till låns i folkbiblioteken, men det finns stora regionala skillnader. Tal-ochpunktskriftsbiblioteket (TPB) har anslag att fördela till länsbiblioteken för att utjämnaskillnaderna. Samtliga länsbibliotek har fastlagt regionalatalboksförsörjningsplaner. TPB har anslag föratt producera talböcker för invandrare. har stor betydelse som läs- och skriftspråkför synskadade. Produktionen avpunktskriftsböcker har legat på samma nivåunder programperioden, ca 500 titlar per år.Sedan budgetåret 1984/85 tillhandsihåller TPB punktskriftsböcker för försäljning till enskilda till sammapris som den tryckta boken. Hälften avpunktskriftsproduktionen är barn- och ungdomslitteratur. inrättaderegeringen en nämnd med uppgift att utvecklapunktskriften som skriftspråk för synskadade. beslötenligt litteratur- och folkbibliotekspropositionen, som behandlade bl abibliotekens uppsökande verksamhet till äldre och handikappade samt behovet av att öka tillgångenpå litteratur till läshandikappade (prop. 1984/85:141, KrU 21, rskr 392).Frågorna gällde talböcker,LL-böcker, böcker med stor stil och videogram. Behovet av storstilsböcker är avsevärt, men produktionen fortfarande i det närmaste obefintlig. Bättre läshjälpmedel och ett ökat antal talböcker har inte minskat behovet. Tvärtom har bibliotek, som bygger ut sin uppsökande verksamhet, svårt att förse låntagarna med storstilsböcker. () producerar videogram på teckenspråkåt dövföreningarna. Ett 30-tal läns- och kommunbibliotek köper videogram förutlåning till döva. SDR producerar videoböcker och nyhetsprogram, barnprogram och program avallmän karaktär. beslötår 1986, att staten ska ha detekonomiska huvudansvaret för SDR:s videoproduktion, ochstatsbidraget räknades upp väsentligt. En översynav informationen om videogrammen och en katalogisering av dem påbörjades inomtalboks- och år1986. Syftet är bl a, att videogrammen ska nå flera ändövföreningarna. Staten har ökat stödet till Tyst teater för att fler döva skådespelare ska anställas, ochteatern ska erbjuda den döva publiken fler pjäser. Tyst Teater har uppskattats mycket underprogramperioden, men alltjämt har döva ytterst ringa tillgång till teater i jämförelse med vad som står hörande till buds. Psykiskt utvecklingsstördahör till de mest eftersatta i samhället. Kulturen äringet undantag. Utgivningen av lättläseböcker (Ll)har ökat . Ca 170Il-böcker har publicerats. Nästan alla Il-böckerfinns som talbok eller i punktskrift. Ett viktigt framsteg är att det nu finns en nyhetstidning, 8 SIDOR, på lättläst svenska. Tidningen började påförsök . beslöt enligt regeringens proposition om nyhetsförmedling till begåvningshandikappadeom permanentning av utgivningen . Tidningen kommer dock inteut mer än en gång . Textningen av svensktalade program i TV har ökat. textades290 av utbudets (10 ). År1986 textades 518 av Detär positivt, men 83 av det svensktaladeutbudet är således otillgängligt för döva. , som omfattar mycket annat än programtextning, har utvecklats .tekniskt och ökat sändningstiden.Åren 1983-1986 mer än fördubbladesutbudet, och har en miljonpublik tillgångtill . Intressant är en begynnelse med simultantextningav nyhetsprogram och andra direktsändningar.Tolkning till teckenspråk i TV förekommer sällan.Även om textsättningen har ökat,står de barndomsdöva licensbetalarna alltjämt utanförmöjligheten att ta del av TV. För att förverkliga de kulturpolitiska målen ges ett omfattande stöd till föreningslivet.Ett mål är, att eftersatta grupper ska kunna ta del i det. Undersökningar visar dock, att det är få människor med handikapp som aktivt deltar i föreningsliv. Trots insatser , har hindren för handikappade att delta i kulturlivet således inte undanröjts.Det beror inte bara på att en ringa del av utbudet är anpassat till handikappades förutsättningar. Enavgörande faktor är, att handikappade är beroende av boendeservice, hemtjänst,hjälpmedel och färdtjänst för att leva ett aktivt liv. Dessa verksamheter är inte utbyggda såatt handikappade kan delta i kulturlivet. Behovet av insatser föratt människor med handikapp ska få ett gott innehålli sin fritid diskuterades i turist- och rekreationspolitiska utredningen. Iett betänkande presenterades faktorer, som hindrar dem attha en aktiv fritid. Hot bakgrund av denna föreslogutredningen, att anläggningar för turism och friluftsliv skulle göras mer tillgängligaför rörelsehindrade, synskadade och allergiker. Förslagen har dock fått stå tillbaka vid avvägningen mot andra behov. Ett positivt exempel påtillgänglighet för handikappade ärBjörnö fritidsområde, som anpassats för rörelsehindrade.Eljest får konstateras, att få konkreta insatser har gjorts under programperiodeni detta syfte. Handlingsprogrammets beskrivning av det kommersiellafritidsutbudet som otillgängligt för handikappade ärfortfarande giltig. En orsak härtill är att den kommersiella sektorn anser handikappadevara en ekonomiskt mindre intressant grupp. Undersökningar avstatistiska centralbyrån visar, att handikappade har lägre inkomst, sämrehälsa, färre sociala kontakter och mer sällan åker på semesterresor änandra. Detta har riktat uppmärksamheten på fritidens betydelse. Att träffa andra människoroch få rekreation är viktigt, inte minst för dem som saknar daglig sysselsättning. Växandemedvetenhet om fritidens betydelse har resulterat i att regeringen genom allmänna arvsfonden beviljat medel till forskning på området fritidoch handikapp. Enligt trafikpolitiska beslut ska färdmedlenvara handikappanpassade . Skr.1986/87: 161 tid för halva vagnparken . anförtroddes ansvaret att initiera, planera, följa upp och samordna anpassningenav färdmedlen. Rådets första föreskrifter meddelades och rörde bussar. De gällde destinationsskyltning, färgkontraster, ljusförhållanden, hållplatsmarkeringar och steghöjder. Föreskrifter har därefter utfärdats för tågvagnar, spårvagnar, tunnelbanevagnar, motorvagnar, förortståg, fartyg och flygmaskiner. avser att meddela föreskrifter om taxibilar . Därmed skulle enligt transportrådet arbetet med föreskrifter vara färdigt. Handikappanpassningen anses ha gått långsamt och inte ha tillräcklig anspråksnivå. Kritiken gäller, att föreskrifterna saknar lösningar för hur personer med omfattande rörelsehinder och medicinska handikapp ska kunna anlitakollektivtrafiken. Utvecklingen av färdtjänst och riksfärdtjänst är beroende av hur de allmännakollektiva färdmedlen utformas. Det gäller särskilt bussar och tåg. Därför har kritik också riktats mot att hela Stockholmsregionenförklarats vara tätortstrafikområde. Härigenom har nämligen lokaltrafik i stor utsträckning dispens från anpassning av sina fordon. Vidare är bussar för turism och beställningstrafik undantagna från bestämmelserna om anpassning. Försöksverksamhetenmed riksfärdtjänst utvärderades i början av programperioden ochpermanentades . fick ansvaret att utveckla denvidare. Rådet skulle därigenom även få kunskaper om vad som försvårar för funktionshindrade att nyttja kollektivtrafiken. Kunskaperna skulle användas i arbetet med att göra färdmedel tillgängliga. Enligt utvärderingen av försöksverksamheten med riksfärdtjänst anlitade under försöket, som varade , 13 000 personer riksfärdtjänst för tillsammans 17 000 resor. Utredningar, som föregick försöket redovisade, att 20 000 personer hade så omfattandefunktionshinder, att de inte kunde resa på egen hand ens med väsentligt bättre anpassning av färdmedlen. Riksfärdtjänsten har avsevärt större omfattning.