prop · GA0395 · 1986-12-31 00:00:00 — Eftersom ändå liggeri närheten av spanings- och ledningssystem av vital betydelse för stormakternaså bör skyddsåtgärder mot EMP ändå ägnas stor uppmärksamhet. Även televerkettar upp EMP och anser att kommitténs syn på kärnvapenhotei stärker verketsuppfattning att mycket dyra åtgärder till skydd mot EMP inte bör prioriteras iallmänna telenät av den typ som ansvarar för. För svensk del bör det vara ett säkerhetspolitiskt inlresseatt i nedrust-ningspoliiiska sammanhang prioritera sådana initiativ som skullebidra till att reducera kärnvapenhotet mot vårt land, skrivernedrustningsdelegationen i . En sådan politik måste dock utformas medhänsyn tagen till den övergripande säkerhetspolitiska situationen. Delegationengår därefter igenom olika nedrustningsåtgärder på kort och läng sikt, bl. a.provstopp, avtal om förbud mot kärnvapen osv. Ettutförligt resonemang om svensk politik i syfte att förhindra kärnva penkrig finns i remissvaret från Svenska ingenjörer mot kärnvapen (SIMK). måste föra en aktiv politik i detta avseende, och se till att 271 vi har detnödvändiga tekniska och strategiska kunnandet. Mer resurser Prop. 1986/87:95bör läggas pä denna del av säkerhetspolitiken, anser SIMK. talar ganska kortfattat om den svenskapolitiken för att förhindra kärnvapenkrig. Några samlade åtgärder nämns dockinte, anser SIMK, och hänvisar till det seminarium om som SIMK och andra yrkesgrupper arrangerade i ifebruari 1985. De förslag som där diskuterades kan ligga till grund för nyasvenska nedrust-ningsiniliativ. SIMK talar för en rad förtroendeskapandeåtgärder som kan bidra till att hejda kärnvapenupprustningen och som dessutomär möjliga att kontrollera: ett totalt provslopp för kärnvapen, reduktion avkärnvapenstyrkorna, stopp för ulplacering av vapen i rymden, stopp för nya anti-satellitvapen.Även i det nationella perspektivet bör vi vidta åtgärder som minskar risken förkärnvapenspridning, t.ex. stopp för export av produkter och tekniskt kunnandesom stöder kärnvapenupprustningen. Både första användning av kärnvapen och svarsanfall är detgrövsta tänkbara brottet mot mänskligheten, anser Kvinnor för fred. Dennafolk-rättsliga aspekt på kärnvapenhotet behandlas ingående i remissvaret frånSvenska jurister mot kärnvapen (SJMK). Det folkrättsliga skyddet för allaneutrala stater måste stärkas och ut'idgas långt utöver nuvarande nivå. Det ärabsurt, menar SJMK, att kryssningsmissiler diskuteras i förhållandetill folkrättsliga regler om neutralitet. Därför bör i FNväcka frågan om en separat och grundlig översyn av . I ett vidgat neutralitelsskydd bör ingå t. ex.begränsningar av främmande makters närvaro eller övningar i närheten avneutrala staters territorium, förbud mot att i fredstid planera för att i krigöverflyga neutralt territorium med t.ex. kryssningsmissiler samt sanktioner vidkränkningar av neutraliteten i fred och i krig. bör principiellt hävda att endast sådanamilitärdoktriner som låter sig förenas med folkrätten är acceptabla, tycker SJMK. "säkerhetspolitik, liksom andra länders,syftar till all bevara landets oberoende". Så inleds den definition avmålet för säkerhetspolitiken som lade fast 1968 och som samtligaförsvarskommittéer och försvarsbeslut instämt i. Definitionen anger två allmänna vägar för atl nå dettamål: å ena sidan att "trygga en nationell handlingsfrihet", ä andrasidan att "i samband därmed utåt verka för internationell avspänning ochen fredlig utveckling". Hur avvägningen skall ske mellan dessa både vägarfinns det olika åsikterom bland remissvaren. Av alla remissvaren finns det egentligen bara ett somklart markerar en annan syn på säkerhetspolitikens mål. Det är Kvinnor för fred(KFF), som i kommitténs rapport säger sig sakna "del yttersta målet för vårsäkerhetspolitik, alt folkets livsmöjligheter och en levande miljöbevaras". "Försvar till döds är inget försvar", menar KFF. Även och broderskapsrö- 272 relsen iSSKF/SKSF)resonerar om säkerhetspolitikens mål. 1986/87:95 nernamenar att den förra försvarskommitlén valde en mera ändamålsenlig uppläggningnär den systematiskt gick igenom olika ätgärder för att nå säkerhetspolitikensolika del: - fredlig utveckling i väriden, - främja freden i ochNorden, - skapa förtroende för densvenska alliansfria politiken, - förhindra och begränsakonsekvenserna av fredskriser, - avhälla från ekonomisk ochannan icke-militär aggression, - begränsa konsekvenserna av krigi värt närområde, - avhälla från militäraggression, - fullfölja säkerhetspolitiken omSverige råkar i krig. Olikainstrument har olika relevans för de olika målen, anser SSKF/SKSF, och isäkerhetspolitiken är mälen, inte instrumenten, det centrala. En meramålinriktad analys skulle ge en bättre grund för att fördela resurserna mellansäkerhetspolitikens olika delar. Ävenom enigheten förefaller att vara stor om säkerhetspolitikens mål så finns detbland remissvaren olika åsikter om dels vad som hotar säkerhet, delsvilken betoning de olika instrumenten i säkerhetspolitiken bör ha. Irapporten tecknar kommittén de allmänna dragen i den internationellautvecklingen och pekar kortfattat på den risk för konflikter som utgörs av t.ex.den växande klyftan mellan rika och fattiga länder, miljö- och svältkatastrofer,politiskt förtryck samt bristande respekt för mänskliga fri- och rättigheter.Kommittén betonar att spänningen mellan öst och väst, och i första hand dessmilitärstrategiska aspekter, är ett gmndläggande problem för deninternationella säkerheten. Lösningar av regionala eller nationella konfiikterförsvåras av att stormakterna tenderar atl betrakta också sådana konflikter iett öst-väst-perspektiv. Militärtangrepp mot vårt land bedöms även i fortsättningen vara det största hotet motvår nationella säkerhet, sammanfattar kommittén. Huvuddelen av analysen av densäkerhetspolitiska miljön ägnas också ål öst-väst-frågor och utvecklingen i detnordeuropeiska området. Mängaremissinstanser tycker att försvarskommittén gett en alltför snäv beskrivningav den säkerhetspolitiska hotbilden. efterlyser en utförligare beskrivning av det globala läget,problem och hot. Frikyrkorådethar en liknande uppfattning och säger att de stora, övergripandesäkerhetsfrågorna om vapenutspridning, vapenhandel, felaktig användning avnaturtillgångar, miljöförstöring, hungerns samband med den transnationellajordbruksindustrin, bristen på jordreformer, icke-stat-liga och av stormakternastödda arméer är exempel pä problemområden som utredningen ytligt eller intealls berör. Andramenar alt kommittén underskattat det hot mot freden, och där med mot , som ligger i nord/syd-frägoma, dvs. frågan om den växande klyftan mellan fattiga och rika länder. central styrelse menar att det finns ett samband mellan nord/syd-och öst/väst- konfliklen, som kommittén borde ha analyserat närmare. Frågor om hung- 273 18 1986/87. er, massfattigdom och densociala orättvisan faller nästan helt och hållet Prop. 1986/87:95 utanförden ram som kommittén valt. Uppsalauniversitet pekar på utvecklingen i som ett exempel pä hur ulvecklingssträvandeni Tredje Världen kan resultera i kriser som också direkt berör oss iNordeuropa. Ett snävt säkerhetsbegrepp leder till att dessa kopplingarförsummas, anser . Även (),Kristna fredsrädet m.fl. efteriyser en närmare analys av hur nord/syd-frågornapåverkar vår säkerhet. Kommittén bortser från t.ex. skuldkrisen, arbetslöshetenoch de protektionistiska tendenserna, anser SFSF. Ibelänkandet behandlar försvarskommittén säkerhetspolitikens olika instrument:utrikespolitiken, försvarspolitiken, handels- och biståndspolitiken. Kommitténanser att utrikes- och försvarspolitiken utgör de centrala dimensionerna isäkerhetspolitiken. Överbefälhavarenoch några organisationer med militär anknytning hälsar kommitténs bedömningmed tillfredsställelse. ÖB betonar att trovärdigheten i väsentliga delar avvår utrikespolitik fömtsätter att den stöttas av elt starkt svenskttotalförsvar. "Om försvarskraften försvagas blir således ävenutrikespolitikens gmnd bräckligare". reservofficersförbundberömmer t. ex. rapportens "klarhet, skärpa och realism". () tar avstånd frän alla tendenser till atl tona ned detsvenska försvarels betydelse till förmän för utrikespolitiken. Det är försvaretsom är den främsta garanten för vårt nationella oberoende. Utan ett starktförsvar saknar neutralitetspolitiken trovärdighet. Saknas den militära förmåganär vår politiska strävan atl stå utanför en eventuell konflikt av underordnadbetydelse, anser MUF. Deflesta av de remissvar som diskuterar avvägningen mellan säkerhetspolitikensolika instrument anser atl utrikespolitiken, särskilt nedrustnings-, handels-och biståndspolitiken, fått för lite betoning i förhållande tillsäkerhetspolitikens militära aspekter. Ettpar av remissvaren antyder en radikalt annorlunda syn på avvägningen i säkerhetsapolitiken,där frågan om oberoende uppenbarligen spelar en tämligen undanskymdroll Svenska sektionen av för fred och frihettalar t. ex. om den breda definition av säkerhetspolitiken som "deninternationella samlevnaden kräver". Arbetsgruppen för svensk folkriksdagför nedrustning menar alt kommitténs alltför starka betoning av"nuläget" gör att inriktningen av säkerhetspolitiken blir "merasnävt nationell och militär än vad som svarar mot behovet". ÄvenSveriges frikyrkoråd och de Fria kristna samfundens råd (SFR/SAMRÅD) efteriyseren diskussion om ätgärder som "mer siktar till gemensam säkerhet än tillatt nationella och regionala säkerheisiniressen ensidigt prioriteras". Deutförligaste diskussionerna om avvägningen i säkerhetspolitiken finns i remissvaren från universiteten (och yttrar sig inte över rapporten). Genomgående efteriyser de en djupare analys av alternativa säkerhetspolitiska strategier. menar att försvars- och utrikespolitiken baseras på delvis oförenliga prin- 274 ciper, som ytterst går tillbaka på skUdasäkerhetspolitiska perspektiv. 1986/87:95 Säkerhetspolitikens dilemmaligger i att förena dessa båda till synes oförenliga principer. somkommittén upprätthåller den komplexa synen på säkerhetspolitiken uttrycker denen tendens mot en ökad betoning av den försvarspolitiska komponenten.Kommittén markerar det nationella perspektivet på bekostnad av del internaiionella.Begreppet "gemensam säkerhet" nämns knappast alls, sambandet mellan nedmstningoch utveckling endast i föregående, noterar . Kommittén faller tillhaka på ett konventionelltsäkerhetspolitiskt synsätt enligt vilka militära provokationer föranledermilitära motåtgärder, menar instilutionen och efterlyser "störreintellektuell skärpa och klarhet". är inne på samma tema och efterlyser"alternativa scenarier" och "kostnadskalkyler" för olikasäkerhetspolitiska lösningar. Kommittén borde ha presenterat vilka"kostnader (politiska, ekonomiska etc) som är förbundna med attupprätthålla den nuvarande målsättningen under olika utvecklingsförlopp i våromvärld". Även saknar en analys av olika "länkbarautvecklingsmönster" och menar att kommittén blandar ihop olikatidsperspektiv. och broderskapsrörelsenbetonar att neutralitetspolitiken är del främsta medlet för vår säkerhetspolitikoch att kommittén behandlat den alltför knapphändigt. Totalförsvarets betydelseför neutralitetspolitiken är starkt överbetonad, anser frikyrkoråd/Defria kristna samfundens råd (SFR/SAMRÅD). Det är omöjligt att fastställa vadsom är ett "tillräckligt starkt totalförsvar" och vad som krävs föratt "avhålla från angrepp". Neutraliteten mäste huvudsakligenuttryckas genom icke-militära ätgärder. 1 denna debatt intar någotav en mellan-posiiion och betonar att vi inte kan avstå från ett militärtförsvar därför att vi måste kunna värna om vårt territorium i bäde freds- ochkrigstid. "Ett väpnat försvar är ofrånkomligt". Men finnsdet risk, menar centralstyrelsen, att en alltför stark koncentration pä detmilitära försvaret kan komma att begränsa våra möjligheter att med andra medelhävda vår nationella suveränitet. "Ett ensidigt förlitande på militäramedel vore dock att svika de kristna idealen", citerar centralstyrelsen urbir.kopsbrevet . I stället måste vi enträgei söka efter icke-militäralösningar. Att föisvarskommitténs perspektiv blivit så snävt ansernågra av remisssvaren bero på att kommittén fäit fel direktiv och fel sammansättning.Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund och broderskapsrorelsen drarslutsatsen att års försvarsbeslut bör utredningen göras i två steg:först en delvis frislående säkerhetspolitisk utredning med bredare direktiv ochsammansättning och mer tid till sill förfogande, samt därefter entotalförsvarsutredning. Också Kristna fredsrädet föroidar en sådan ut:ed-ningsmodcll. SFR/SAMR,\D föreslår att komnitléii i sitt kommande arbetefär en sådan sammansättning och sådana utvidgade direktiv atl de säkerh .tspoli-tiskaanalyserna och förslagen väsentligen kan breddas. De som hårdast betonar biståndspolitikens roll i säkerhetspolitikenär och ungdomsförbund. Oiättvisorna är ett av 275 de allvarligaste hoten motfred och frihet i världen. Massiva resursöverfö- Prop. 1986/87:95 ringarfrån i-världen möjliggör utveckling av Tredje Världen, anser FPU. Etlomfattande, effektivi u-landsbislånd är ett av de bästa bidrag vi kan ge väridsfreden.FPU vill därför höja biståndet till av BNP. Enutjämning mellan rika och fattiga länder tillsammans med avståndstagande frånofrihet och förtryck, varhelst de sker, och ett starkt försvar är grunden förvår säkerhetspolitik, skriver kvinnoförbundet. ÄvenSvenska röda korset (SRK) pekar pä biståndspolitikens roll i säkerhetspolitiken.En helt annan resursfördelning är en förutsättning för att skapa något sänär drägliga förhållanden för världens befolkning. I det sammanhanget måste mstningarnai såväl i- som ses, anser SRK. Vapenexport, ekonomi, handel och teknik remissvar är kritiska mot den svenska vapenexporten och noterar attförsvarskommittén inte närmare har gått in på den frågan. Svenska freds- ochskiljedomsföreningen (SFSF) menar att kommittén t. o. m. ratat de resonemangsom fanns i den förra kommitténs säkerhetspolitiska rapport. Mot bakgrund avopinionen mot svensk vapenexport är det av myckel stor vikt att kommitténredovisar sin syn i denna fräga, anser SFSF. Även ,kvinnoförbundet och efterlyser en diskussion omvapenexporten i kommande betänkande. Föratt trovärdighet i internationella nedruslningsdiskussioner skaliupprätthållas måste den svenska vapenexporten upphöra, tycker . nöjer sig med att "medkraft stödja regeringens och beslut att så långt det är möjligtbegränsa vapenexporten". Även Kvinnor för fred ser vapenexporten som ettproblem i neutralitetspolitiken: "Den svenska vapenexporten sker ej ienlighet med svensk lagstiftning, vilket skapar misstro i vår omvärid". Enannan uppfattning i delta sammanhang företräder /(SAF/SI), som i sill yttrande betonar att en inhemskförsvarsindustri är en säkerhetspolitisk tillgång och att den minskande volymenbeställningar till det svenska försvaret ökat problemen: Om försvarsmaterielindustrinskall kunna fortsätta att fylla sin säkerhetspolitiskt viktiga funktion och denproduktionskapacitet och kompetens som finns inom dessa företag inte skall gäförlorad måste tUlämpas en mindre restriktiv politik när det gäller export avförsvarsmateriel, skriver SAF'SI. Enstark ekonomi är ett väsentligt säkerhetspolitiskt intresse, konstate rar försvarskommitlén. SAF/SI häller med om delta och menar att de samhällsekonomiska obalanser som utvecklats utgör det allvarligaste hotet. tar också upp ekono min, men ur en annan vinkel: insatsen för att främja trygghet inom landet utgör etl led i strävanden alt utåt skydda landets fred och oberoende. Människornas känsla av samhörighet och solidaritet, ochdärmed deras Prop. 1986/87:95 vilja att försvara landet, kan undergrävas omklyftorna i samhället ökar. tycker att försvarskommittén intetillräckligt uppmärksammat de säkerhetspolitiska konsekvenserna av de storastrukturella förändringar som skett i världens industriproduktion och i väridshandeln.Kommerskollegium nämner särskilt det västeuropeiska samarbetet, agerande saml vänskaps- och biståndsavtal medSovjetunionen. Samma brist pä övergripande synsätt finns när kommitténdiskuterar transportfrågor, t. ex. det faktum atl utrikeshandels-flottansmycket konkurrensutsatta läge helt kan komma att förändra förutsättningarnaför transporter i krislägen. SAF/SI lägger i sitt remissvar huvudvikten vid vårtteknologiska beroende av omvärlden. SAF/SI ser detta beroende som någonting iallt väsentligt positivt: Den globala och regionala ekonomiska integration som ärett resultat av det internationella ekonomiska samarbetet är i sig den kanskestarkaste fredsbevarande faktorn i världen, anser SAF/SI. Den för värt ekonomiska försvar ansvariga myndigheten,överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF), betonar att värt teknologiskaberoende kan innebära både att risken för konflikter ökar och att den minskar.Det går inte att generellt säga att situationen på grund av dessa förhåUandennu är mera konfliktskapande än , skriver ÖEF. Vad som däremot hänt är att vi fåll vad ÖEF kallar en"delvis ny konfliktstruklur". Beroendeförhållanden har gett storavästliga i-länder ekonomiska maktmedel av säkerhetspolitisk dignitet, anser ÖEF.Risken för en långsiktig urholkning av suveränitet och handlingsfrihetgenom ökade beroenden har ökat. Dessa risker bör uppmärksammas mera iframtiden, i synnerhet som detta är risker som inte totalförsvaret har någramedel för att motverka. () uppmärksammar också dessasäkerhetspolitiska risker och anser all försvaret bör vara så utformat ochuppbyggt att behovet av materiel och förnödenheter i allt väsentligt kantillgodoses inom landet. Detta skulle stärka trovärdigheten i vår alliansfriapolitik, skriver LO. SAF/SI håller med om att värt starka beroende av utlandetför att få tillgång till för svensk industri viktiga komponenter i ett utsattläge kan bli kritiskt. bör detta beroendeförhållande begränsas. SAF/SIföreslår t.ex. en intensifierad teknikutveckling, målinriktade nationellaprogram för forskning och utveckling samt ökad forsknings- och utbildningsverksamhetvid våra högskolor. För att höja vår kompetens och för att balansera beroendetav bör möjligheterna starkt förbättras för att delta i delvästeuropeiska teknikutvecklingssamarbetet. är inne på samma tankar, och efteriyseren utförligare diskussion av tekniska och industriella frågor. I sitt svarhänvisar till det projekt som man bedriver i samarbete med KungligaKrigsvetenskapsakademien, "Forskning, industri och säkerhetspolitik för1990-talet". långsiktiga säkerhet och oberoende kommer i högoch växande 277 19 1986/87. grad att bero av vårllands tekniska kompetensnivå, konstaterar . 1986/87:95vetenskapsakademien. Mångaremissvar betonar starkt nedrustningspolitikens roll i säkerhetspolitiken. Överbefälhavarenanser att det väsentliga är att minska risken för krig överhuvudtaget. Det ärdärför betydelsefullt att försöka reducera staters förmåga att bedriva offensivverksamhet i större skala. De strategiska och eurostrategiska kärnvapnen börbegränsas och förhandlingarna om taktiska kärnvapen bör kopplas till denkonventionella militära balansen. ÖB talar också för ett förbud mot kemiskavapen och anser att politiskt bindande och militärt betydelsefulla förtroende- ochsäkerhelsskapande åtgärder är i hög grad önskvärda. Kommitténskommande betänkanden bör mera utförligt behandla frågan om en kärnvapenfri zoni , tycker (), som anseratt kommittén allmänt undervärderat kärnvapnens roll. Det är väsentligt attkommittén noggrant går igenom problem, framkomstvägar och möjligheter.Kommittén borde mera ha framhållit zonens roll som politiskt förtroendeskapandeåtgärd, anser SSU. På denna punkt får SSU instämmande från Svenska freds- ochskiljedomsföreningen, som ser syftet med zonen som i första hand politiskt ochförst i andra hand som militärt. Även del Socialdemokratiska kvinnoförbundetoch efterlyser en närmare analys av behovet och värdet aven kärnvapenfri zon i . Merapositiv till kommitténs skrivning om en kärnvapenfri zon i är ambassadeni , som anser rapportens avsnitt i frågan vara väl avvägt. Del hade dockvarit värdefullt, anser ambassaden, om kommittén påpekat atl det är ensjälvklar förutsättning att ett zonfördrag inte innehåller några bestämmelsersom kan användas för inblandning i vår säkerhetspolitik. (), () och Kvinnor för freduttalar sig till förmån för en kärnvapenfri zon i . Blandremissvaren finns egentligen bara en kritisk röst mot tanken på en kärnvapenfrizon i , (). Det är ännu inte bevisat, anserMUF, atl en zon skulle bidra till ökad säkerhet. Kommitténs påstående altzon-tanken skulle ha väckt bred anslutning förefaller att vara en sanning medviss modifikation. Stödet kommer främst från socialdemokratiska partier ochgrupper lill vänster om dem. Desvenska nedrustningsförslagen måste, om de ska föra fredsarbetet framåt, varabalanserade och inte ensidigt gynna den ena sidan. 1 annat fall riskerarSveriges auktoritet på nedrustningsområdel atl undergrävas. Förslaget om t.ex.en kärnvapenfri korridor i uppfyller inte detta krav, tycker MUF. Enkärnvapenfri zon i skulle ha den fördelen att den inrymde precisa åtaganden av de ledande kärnvapenmakterna. Värdet av sådana åtaganden kan alltid diskuteras, men det kan ändå med fog hävdas alt etl 278 zonarrangemang skulleminska risken för användning av kärnvapen mot Prop. 1986/87:95 värt land.Sverige bör fortsätta det fördjupade analysarbetet av frågan, ansernedrustningsdelegationen i . Avsvaren är del egentligen bara ett som uttryckligen talar för en ensidig svensknedrustning: (). Föreningen anseratt försvarskommittén inte tillräckligt analyserat rustningarnas drivkrafter.Särskilt borde den starkare ha betonat de inre, nationella drivkrafternasbetydelse. SFSF anser att dessa inre drivkrafter dominerar och är därt"örmera pessimistisk än kommittén i sin syn på värdet avnedrustningsförhandlingar. Därför vill SFSF starkare betona värdet avnedrustningsåtgärder som vidtas ensidigt av ett enskilt land, s. k. unilateralaätgärder, som ett medel för att bryta dödläget i nedrustningsförhandlingarna. Nedrustningsdelegationeni diskuterar i sitt remissvar också sambandet mellan kärnvapen och dekonventionella vapnen. anser att kärnvapennedmstningen bör ges högstaprioritet. pågår en kraftig konventionell uppbyggnad inom bäggemaktblocken. Eftersom denna satsning syftar till att minska beroendet avkärnvapen bör vi vara försiktiga med att kritisera utbyggnaden avkonventionella vapen. del remissvar tas andra 'ledrustningsåtgärder upp. Kvinnor för fred föreslåratt skall verka för ett förbud mot kryssningsrobotar och att Sverigeinte bör tillåta örlogsbesök från kärnvapenstater om vi inte får garantier föratt det inte finns kärnvapen ombord. anser det varaorealistiskt atl. som kommittén, tro alt kryssningsrobolar skulle kunnainkluderas i framtida överenskommelser om rustningsbegränsningar eftersomkontrollmöjligheter saknas. Nödvändigheten och svårigheten att visa att Sverigekan hävda sin neutralitet genom att hindra intrång av kryssningsmissiler ochBI-bombplan i sitt luftrum diskuteras inte alls i rapporten, skriver Kristnafredsrörelsen. Nedmslningsdelegationeni resonerar om en rad andra initiativ på nedrustningsområdel. Förhandlingsteknisktbör en överenskommelse om fullständigt förbud mot kemiska vapen vara möjliginom de två-tre närmaste åren. Även frågan om radiologisk krigföring bör geshög prioritet. bör också delta i arbetet för att hejda en kapprustningi rymden. Detsamma gäller den kapprustningen, som fått mycketlite uppmärksamhet i nedrustningsarbetet. talar om värdet av förtroendeskapande ätgärder. Dessa börges en sådan bredd att de leder till långsiktiga mentalitetsförändringar:ökade och fördjupade kontakter mellan politiker, vetenskapsmän och vanligamedborgare, fritt utbyte av böcker, tidningar och massmediaprogram samt frihetför enskilda medborgare att förflytta sig både inom och mellan berördanationer. betonar att nedrustningsåtgärder påkärnvapenområdet inte behöver vara helt balanserade eftersom båda sidor ändåkommer att ha en tillräcklig avskräckande förmåga.