prop · GA03115 · 1986-12-31 00:00:00 — Det blir, som har sagts, fråga om situationer där risken typiskt sett framstår som stor för att tillhyggen skall komma till användning 21 3 1986/87. I sammasyfte får polisen undersöka portföljer, handväskor Prop. 1986/87:115 ochannat sådant handbagage som personen i fråga bär med sig. Detta avses gällaäven när fråga är om en låst väska eller ett på annat sätt slutet förvaringsmedeloch åtgärden alltså enligt terminologi är att hänföra tillhusrannsakan. Riskenför våldsbrott kan i det särskilda fallet hänföra sig till en viss person.Självfallet är det då endast denne som polisen får kroppsvisitera. I andra fallkan emellertid de omständigheter som gör att det finns anledning alt befara attfarliga föremål kan komma brottslig användning vara sådana att de intehänför sig till någon viss person. Situationen kan allmänt sett te sig hotfulloch konfliktfylld eller fråga kan vara om någon viss typ av offentligtevenemang där erfarenhetsmässigt risken för våld är överhängande. Polisenavses enligt förslaget vid sådana tillfällen ha befogenhet alt mera mtinmässigtkontrollera humvida de som uppehåller sig på platsen bär på sig eller ihandbagage medför föremål som kan användas för alt skada andra. Men givetvismåste alltid risken för våldsanvändning vara på del sättet kvalificerad somredan gäller enligt förverkandebestämmelserna i 36 kap. 3 § BrB. Delförekommer redan nu ibland exempelvis vid sådana fotbollsmatcher där man haranledning all förvänta sig bråk och oroligheter - all polisen utför mtinmässigavisitaUoner av i varje fall ungdomar tillhörande olika supportergrupper. Oftaanses delta ske med del rättsliga stöd som beslår i all anordnarenhar förbjudit tillträde för dem som bär knivar eller andra liknande vapen. Densom medför ett sådant föremål får då regelmässigt lämna det ifrån sig undermatchen men får tillbaka del när han går ut. Inte sällan är del emellerUd eftermatchen som orolighelerna uppslår på allvar. Frän denna synpunkt medför den härföreslagna regleringen den fördelen att knivar och andra farliga föremål oftakommer att kunna tas i beslag i stället för att återlämnas. Slutligenbör framhållas alt det ingripande som en visilation innebär självfallet intefår vara störte än vad som behövs för att uppnå det avsedda resultatet. Somregel bör det vara tillfyllest med en ytlig kroppvisitation (ibland benämndprovisorisk skyddsvisitation), som består i att polismannen systematisktkänner i eller utanpå fickor och kläder, samt eventuellt kontrollerar medfördaväskor o. d. Lag om ändring i polislagen Härigenom föreskrtvs alt 19 § samt mbriken närmast före 19§ polislagen (1984:387) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Kroppsvisitation Kroppsvisitation m. m. En polisman som med laga stöd griper eller annarsomhändertar eller avlägsnar någon får i anslutning till ingripandet kroppsvisiteradenne i den Utsträckning som är nödvändig 1. av säkerhetsskäl för att vapen eller andra farligaföremål skall kunna tas om hand, eller 2. för att hans identitet skall kunna fastställas. En polisman får också företa kroppsvisitation i denutsträckning det behövs för att söka efter föremål som är ägnade att användassom vapen vid brott mot liv eller hälsa, om ett sådant föremål med hänsyn tillomständigheterna kan antas vara förverkat enligt 36 kap. 3 § . Försådant ändamålfår polismannen även undersöka portfölj, handväska eller annatliknande handbagage. Denna lag träder i kraft den 2 Nuvarandeordning ............................................ .. 16 2.1 Kroppsvisitation............................................ 16 2.2 Beslag och förverkande.................................. 18 3 Övervägandenoch förslag .................................. .. 19 3.1 Allmänna utgångspunkter................................ .. 19 3.2 Ökad befogenhet till kroppsvisitationenligt 19 § polislagen ... 20 4 Specialmotivering.............................................. .. 21 Bilaga Förslagtill lag om ändring i polislagen......... 23 Sammanställning av remissyttranden över departementspromemorian(Dnr 3353-86) Kroppsvisitation för eftersökande av farliga föremål. Efterremiss har yttranden över promemorian avgivits av riksåklagaren (), Götahovrätt, , brottsförebyggande rådet (BRÅ), ,polismyndigheten i , i , . Föreningen (). RÅhar bifogat yttranden från överåklagama i dels , delsregionåklagarmyndigheterna i , , och . Rikspolisstyrelsenhar bifogat yttranden från polismyndigheterna i , , ,, , , , och . Samtligaremissinstanser har tillstyrkt förslaget. , ochDomareförbundet har dock ansett att de fömtsättningar som skall föreligga föratt kroppsvisitation får ske bör komma tydligare uttryck i lagtexten.Regionåklagarmyndigheten i har i sitt yttrande till RÅ förordat attförslaget avstyrkts. Remissinstansernahar varit övervägande myckel posiUva förslaget. Från några håll haremellertid framförts vissa synpunkter och erinringar av främst redaktionelltslag. Remissinslansemahar anfört följande: Jaghar i sak ingen erinran mot all polisen får möjlighet att använda de föreslagnatvångsmedlen. Däremotvill jag beträffande den laglekniska lösningen framhålla följan de. Av 2 § lagen (1986:1009) om förfarandet i vissa fall vid förverkande m. m. får anses följa att frågan om förverkande enligt 36 kap. 3 § BrB skall handläggas i den straffprocessuella ordning som anvisar för åtal för brott på vilket inte kan följa svårare straff än böter. Härigenom kan bl. a. reglema om fömndersökning i brottmål komma att tillämpas på förfarandet (se t. ex. JO 1974 s. 27 ff). Bestämmelser om beslag av föremål som avses i 36 kap. 3 § BrB har tagits in i 27 kap. 14 a § RB. I samband med lagstiftningen härom gjordes även överväganden humvida ytterligare 25 tvångsmedelsom t. ex. husrannsakan borde göras tillämpliga (prop. 1986/87:115 1975:106s. Det vore därför konsekvent om även de nu ifrågavarande tvångsmedlenreglerades i genom erforderliga tillägg i 28 kap. I 19 §polislagen skulle med denna konstmktion beträffande eftersökande av föremålsom kan tas i beslag enligt 27 kap. 14 a § RB endast behövas en hävisning tillrättegångsbalkens reglerom kroppsvisitation. Jagvill i första hand förorda den här ovan angivna laglekniska lösningen, men kanäven godta en direkt reglering i 19 § polislagen. Hovrättendelar uppfattningen att möjligheten för polisen alt företa kroppsvisitation ochgenomsöka eventuellt handbagage bör utsträckas. Denna rätt kommer att gepolisen större möjligheter att pä ett effektivare sätt förebygga brott och kanäven förebygga benägenheten att bära kniv och andra farliga föremål. Delframlagda förslaget beaktar emellertid enligt hovrättens uppfattning inte itillräcklig grad hänsynen till den enskildes gmndlagsfästa skydd mot påtvingadekroppsliga ingrepp. En gmndförulsällning för polismans ingripande enligtnuvarande 19 § polislagen är all laga stöd måste föreligga för polismans rättatt gripa eller annars omhänderta eller avlägsna någon. Denna fömtsättningkommer ej att omfattas av den nu föreslagna bestämmelsen som ju avses attinföras i nämnda paragrafs andra stycke. Enbart de begränsningar som intagils iden föreslagna lagtexten utgör ej ett Ullräckligl skydd mot obefogade ingrepp.För den enskilde polismannen kan del också uppslå besvärliga gränsdragsningsproblemnär del gäller att avgöra om ingrepp får ske. Enligt22 § polislagen - som behandlar polisens särskilda befogenheter i den skyddandeoch förebyggande verksamheten - begränsas polismans befogenhet att vidta kroppsvisitationtill fall då allvarlig risk för brott mot liv eller hälsa föreligger. Enytterligare begränsning ligger emellertid också däri all enligt bestämmelsenssista stycke åtgärd som avses i paragrafen får endast om fara är i dröjsmålvidtas ulan beslut av polismyndigheten. Detframstår som föga tillfredssslällande alt kroppsvisitation enligt denföreslagna utvidgningen skall kunna företas av polisman i mer vidsträckt omfaftningän i de fall som regleras i 22 § polislagen. Medhänsyn till vad ovan anförts anser hovrätten all den föreslagna utvidgaderätlen för polisman att företa kroppsvisitation, som huvudregel bör beslutas avpolismyndighet. Endast undantagsvis när fara är i dröjsmål får beslut omingripande tas av enskild polisman. Bestämmelsen kan lämpligen införas som ettnytt tredje stycke i 22 § polislagen och kommer därigenom att omfattas avbegränsningen i paragrafens sista stycke. Beträffandelagtextens utformning kan denna i stort godtas. Dock synes orden "med hänsyn till omständighetema" kunna utgå eftersom hänvis ning i lagtexten görs till 36 kap. 3 § . Lagtexten kan därför - efter vissa språkliga ändringar - förslagsvis utformas sålunda. "En polis man får också företa kroppsvisitaUon i den utsträckning det behövs för att 26 söka efter föremål som ärägnat att användas som vapen vid brott mot liv Prop. 1986/87:115 ellerhälsa, om föremålet kan förverkas enligt 36 kap. 3 § brottslbalken. För sådantändamål får polismannen även undersöka portfölj, handväska eller annat liknandebagage." Medden ovan föreslagna ändringen anser hovrätten att det intrång i integritelshänseendesom en visitationsräit av detta slag undantagsvis kan förorsaka medborgare börkunna accepteras med hänsyn till det angelägna intresset av att stävja denökade våldsbrottsligheten. Denlagändring som skedde 1983, vilken gav polisen möjlighet att i riskfylldasituationer la hand om knivar och andra farliga föremål, har visat sig svär atttillämpa i praktiken. Endast föremål som är tillgängliga utan alt särskildefterforskning måste äga rum kan komma ifråga för beslag. Detta förhållandeförsvårar ett effektivt polisarbete. Detär angeläget att åtgärder vidtas för att förebygga våldsbrottslighel. Desynpunkter som framförs i promemorian är väl motiverade. Mot bakgrund av vadsom anförts talar såldes myckel starka skäl för aft reglema om möjligheten förpolisen aft företa kroppsvisitation i detta fall korte-sponderar fullt ut medreglerna om beslag och förverkande. Beträffandevissa typer av offentiga evenemang är erfarenhetsmässigt risken för våldöverhängande. Enligt förslaget avses polisen vid sådana tillfällen fåbefogenhet att mera rutinmässigt kontrollera huruvida de som uppehåller sig päplatsen bär pä sig eller i handbagaget medför föremål som kan användas för attskada andra. En kontroll i dessa fall kan kräva stora polisiära insatser. Frågauppkommer med anledning härav - och vilket har påpekats av flerapolismyndigheter huruvida någon annan än polisman bör ha befogenhet altföreta kroppsvisitation i de avsedda fallen. Härmed avses närmast de avpolismyndigheten förordnade ordningsvakterna. Att även dessa vid vissatillfällen har möjlighet att företa kroppsvisitaUon kan vara rationellt och resursbesparande. Rikspolisstyrelsenvill dock inte förorda att ordningsvakt ges sådan befogenhet. Detföreslagna ullrycket "föremål som är ägnade alt användas som vapen vidbrott mot liv och hälsa" går Ullbaka på en formulering i 36 kap. 3 § andrapunkten . Man kan emellerUd fråga sig om inte begreppet vapenavser just föremål som kan skada annan till liv och hälsa och aft delföreslagna uttrycket därmed inrymmer en tautologi. Påsamma sätt går det föreslagna uttrycket "om eft sådant föremål med hänsyn till omständigheterna kan antas vara förverkat enligt 36 kap. 3 § broftsbalken" tillbaka på 27 kap. 14 a § . Del är emeller tid svårt all förstå hur föremålet skulle kunna vara förverkat redan innan del ens har påträffats. Hänvisningen till omständighetema i det särskilda 27 fallet synes desstuom varaöverflödig med hänsyn till all samma omstän- Prop. 1986/87:115 dighelerskall beaktas enligt 36 kap. 3 § . Påanförda skäl föreslår BRÅ all det nya andra stycket av 19 § polislagen fårföljande lydelse. Enpolisman får också undersöka portfölj, handväska och annat liknande handbagagesamla företa kroppsvisitation i den utsträckning det behövs för att söka efterknivar och andra vapen som kan förverkas enligt 36 kap. 3 § . Delär angeläget att våldet i samhället kan bekämpas med lämpliga medel. Det ärhärvid nödvändigt med kontroller som ibland kan inkräkta på den personligaintegriteten. Frågan är emellertid hur långt sådana inskränkningar kantillåtas få gå. I belänkandet anges all det bör råda principiell överensstämmelsemellan bestämmelserna om beslag och rätten att eftersöka föremål som kanbeslagtas. Rätten till beslag är inte så komplicerad ur integriletssynpunkl.Del ställer sig däremot annorlunda när det gäller rätten att efterforskaföremål. Molivledeshar angivits olika situationer när det finns skäl för kroppsvisitation.Socialstyrelsen kan för sin del godta dessa skäl när det gäller kroppsvisitaUonav viss person. Däremot kan diskuteras om polisen skall ha en generell rätttill sådana åtgärder när det rör sig om gmpper av människor, särskilt när detgäller ett stort antal personer där man redan i förväg kan anta att endastnågra enstaka personer har farliga föremål på sig eller där del överhuvudtagetinte finns tecken på att någon har det. Del kan ifrågasättas om enbart enhotfull situaUon skall ge rätt till kroppsvisitation. Socialstyrelsenhar stor förståelse för svårigheterna att på ett lämpligt sätt avgränsa rättentill kroppsvisitation för att bestämmelserna skall bli meningsfulla. Med hänsynUll att det är fråga om ur integriletssynpunkl känsliga åtgärder, som dessutomfår genomföras tvångsvis är del angelägel att de inskränkningar som angivits imotiven också avspeglas i lagtexten. föreslår att lagtextenkompletteras med angivande av att kroppsvisitation får ske om del kan antas allnågon viss enskild person eller någon eller några personer i en grupp för medsig föremål av nu aktuellt slag. Iandra meningen i förslaget till lagtext anges alt undersökningen också får avsehandbagage m. m. Enligt praxis ingår i kroppsvisitation en rätt att kontrolleraväskor m, m. som någon för med sig eller eljest har i sin närhet. För kontrollav väskor som vederbörande inte har rådighet över krävs normall inte särskiltlagstöd. Däremot torde behövas särskilt lagstöd för all bryta upp t. ex. enlåst väska, i vart fall när vederbörande har rådighelen över denna. Bestämmelserom kroppsvisitation finns i flera olika lagar, bl. a. inom vårdområden inom ansvarsområde se t. ex. 17 § andra stycket lagen (1981:1243) om vård av missbmkare i vissa fall. För all något missförstånd inte skall uppstå vid tolkningen av begreppet "kroppsvisita tion" i annan lagstiftning bör i vart fall molivledes anges att avsiktenmed 28 bestämmelsenär alt ange en rätt alt bryta upp låsta väskor - om detta är Prop.1986/87:115 avsikten. tillstyrker en utvidgning av polisensbefogenheter alt företa kroppsvisitation m. m. till förebyggande av brott menanser att fömlsättningarna för ingripande bör preciseras mer än som skett i detframlagda förslaget. Avsikten med förslaget är att polisman - ulan all gripandeeller omhändertagande äger mm i förebyggande syfte skall kunna företa kroppsvisitation,s. k. yUig eller provisorisk skyddsvisitaUon, för att söka efter vapen ochandra farliga föremål. Förslaget motiveras av att det blivit allt vanligareinom vissa grupper, bl. a. en del ungdomsgmpper i storstadsregionerna, att manbär med sig knivar och andra farliga tillhyggen i situationer som är känsligafrån våldssynpunkt. Den föreslagna lagtexten avspeglar inte den kvalificeradesituation som skall föreligga enligt moUveringen till förslaget. Hänvisningtill fömtsättningar för förverkande enligt 36 kap. 3 § synes inteUllräcklig för att ange förutsättningar för kroppsvisitaUon. I förslaget lagtext talas vidare om föremål som ärägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa. Lydelsenöverensstämmer med 36 kap. 3 § BrB. Emellertid skulle med den föreslagnalydelsen ordet "vapen" komma alt användas i två olika betydelser i 19§ polislagen. I första stycket talas om vapen och andra farliga föremål;begreppet vapen torde då i princip hänföras vapenlagens bestämmelser. I detföreslagna nya andra stycket talas däremot om vapen i betydelsen Ullhygge.Fråga är om det inte även i del föreslagna nya stycket skulle kunna användassamma ordalag som i det första stycket. Bestämmelsen skulle kunna lyda: Enpolisman får också företa kroppsvisitation i den utsträckning det behövs föratt söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vidbrott mot liv eller hälsa, om ... Förslaget, som är relaterat förverkandebestämmelsen i36 kap. 3 § medför ökade möjligheter för polisen att eftersöka farliga föremål. Med hänsyn de allvarliga formerna som våldsbroltsligheten numera ofta lar sig är den föreslagna bestämmelsen motiverad. Såsom den är formulerad ger den vida befogenheter till ingrepp i medborgarnas nor malt skyddade integritet. Föreningen, som tillstyrker förslaget, vill därför framhålla vikten av att uppmärksamhet ägnas ål att Ullämpningen sker med återhållsamhet och omdöme. Endast i särskilda undantagssitualioner bör beslut om ifrågavarande akUoner fattas av annat än erfarna polismän i lämplig befälsnivå. 4 1986/87. Kroppsvisitationoch husrannsakan utgör långtgående ingrepp i den enskildes integritet. Delmåste krävas starka skäl för att ge polisen befogenhet alt göra mtinmässiga visitaUonerutan samband med misstanke om ett konkret brott. Användandet av tillbyggen iolika former har emellertid enligt föreningens mening blivit allt vanligare -inte bara i de större och uppmärksammade målen. En bestämmelse som kortesponderarmed tillgängliga bestämmelser om beslag och förverkande är motiverat. Föreningeninstämmer därför i huvudsak i bedömningarna i departementspromemorian ochtillstyrker alltså alt polisen ges rätt att företa kroppsvisitation för altsöka efter farliga föremål i situationer då omständigheterna ger anledning attbefara att sådana föremål kan komma till brottslig användning. Mot denlagtekniska lösningen av alt en bestämmelse härom tas in som ett andra stycke i19 § polislagen finns inget att erinra. Detär emellertid angelägel att polisen ges utbildning och information om fömtsättningamaför tillämpningen av en sådan regel och att en uppföljning sker tillförhindrande av missbmk. Enligtförslaget skall polisen ges rätt att även undersöka portfölj, handväska ellerannat liknande handbagage. I promemorian sägs att detta avses gälla även närfråga är om en låst väska eller på annat sätt slutet förvaringsmedel. Polisensbefogenheter kommer i så fall helt att överensstämma med vad som enligträttegångsbalkens terminologi är att hänföra husrannsakan. Föreningen, sominte har något att invända häremot, anser emellertid att rätten att, om såkrävs, med våld öppna ett slutet förvaringsställe bör framgå av lagtexten. Polismansrätt att besluta om husrannsakan i vissa fall Husrannsakanär ett tvångsmedel, som syftar till att bereda myndigheter Ullträde till hus,rum och slutna förvaringsställen för alt där eftersöka personer eller saker(personell respektive reell husrannsakan). Bestämmelser om husrannsakan finnsi 28 kap. och 20 § polislagen (1984:387). Husrannsakan enligträttegångsbalken används i samband med brottsutredning, medan husrannsakanenligt polislagen tillämpas vid förfaranden enligt viss förvallningsräftsliglagstiftning, t. ex. omhändertagande enligt lagen (1981:1243) om vård avmissbrukare i vissa fall. Beslutom husrannsakan enligt fattas enligt 28 kap. 4 § denna balk avundersökningsledaren, åklagaren eller rätten. I 5 § finns bestämmelser som geren polisman rätt all i vissa situaUoner själv besluta om husrannsakan. Enligtdessa bestämmelser får en polisman besluta husrannsakan om åtgärden har tillsyfte all eftersöka den som skall gripas, anhållas eller häktas eller hämtasUll förhör eller till inställelse vid rätlen eller att verkställa beslag avföremål, som å färsk gäming följts eller spårats, sä ock eljest, dä fara är idröjsmål. Olikameningar har framkommit när det gäller tolkningen av 5 §. Sålunda menar (Rättegången i brottmål enligt RB, 1968, s. 258) all polisman allUd själv fårbesluta om personell husrannsakan, men att beslutsrätten vid reellhusrannsakan är begränsad till fall dä fara är i dröjsmål. Enligt en annanuppfattning har en polisman - ulan alt fara är i dröjsmål - beslutsrätt närhusrannsakan syftar till alt eftersöka den som skall gripas, anhållas ellerhäktas eller hämtas förhör eller inställelse vid rätten eller allverkställa beslag av föremål, som å färsk gäming följts eller spårats. Dennauppfattning är enligt mening bäst förenlig med lagensordalydelse. Den har också kommit till uttryck i lärobokför , Kriminalpolistjänst, Utredning-Spaning 3(1982, s. 85). Oavsettvilken av nämnda tolkningar som är den rikliga förefaller del som ompolismannens beslutanderätt enligt 28 kap. 5 § är meravidsträckt än enligt 20 § polislagen. Enligt polislagen skall nämligen beslutom husrannsakan i första hand fattas av polismyndigheten. Polismannensbeslutanderätt är alllid begränsad till fall där fara är i dröjsmål. Dennaordning skiljer sig från vad som gällde före polislagens tillkomst. regler om husrannsakan tillämpades dä analogt när det gällde eftersökning av personer och saker inom ramen för den förvaltnings- 31 rättsligalagstiftningen (prop. 1983/84:111, s. 126). Införandel av besluts- Prop.1986/87:115 reglerna i 20 § polislagen innebar således en inskränkning ipolismans rätt att företa husrannsakan utan föregående myndighetsbeslut. Dennainskränkning har inte närmare motiverats i polislagens förarbeten. Den synesdock inte ha berott på att del yppats några missförhållanden när del gällerdittills tillämpad beslutsordning. Fränpolischefshåll har sagts alt beslutordningen enligt 20 § polislagen vållar endel olägenheter i del praktiska polisarbetet. Polismän i yttre tjänst kanibland - t. ex. efter tips från allmänheten - komma i situationer då enhusrannsakan enligt polislagen behöver göras och där det framstår som en onödigomgång att inhämta beslut från polismyndigheten, fastän det inte direkt kansägas föreligga fara i dröjsmål. Det kunde därför vara motiverat alt övervägaom det verkligen finns skäl alt ha en annan ordning när det gäller polismansbeslutsrätt enligt 20 § polislagen än enligt 28 kap. 5 § . Medhänsyn till den opinionsyttring från pohschefshåll som nämnts villrikspolisstyrelsen genom denna skrivelse fästa uppmärksamhetpå saken, Ihandläggningen av ärendet har deltagit rikspolischefen ochverksjuristen , föredragande. Bilaga 4 Prop.1986/87:115 Sammanställning av remissyttranden över en skrivelse frånrikspolisstyrelsen ang. polismans rätt att besluta om husrannsakan i vissa fall Efterremiss har yttranden över skrivelsen avgetts av jusUtiekanslern (), riksåklagaren(), hovrätten för Nedre Nortland, polisstyrelsen i ,polisstyrelsen i polisdistrikt, i och , ombudsmän (), . Förbundet förjurister, samhällsvetare och ekonomer (), ochFöreningen . Länsstyrelseni har bifogat yttrande frän chefen förkriminalavdelningens spaningssektion vid . JK, i , och de olikaföreträdarna för polisväsendet tillstyrker en ändring av polislagen medhänvisning alt beslutsgången försvårar polisens arbete. RÅ vill intemotsätta sig en ändring fömlsalt del det finns ett påtagligt praktiskt behov.Hovrätten för Nedre , JO och anser däremot atteventuella praktiska problem inte utgör tillräckliga skäl för att luckra uppdet grundlagsenliga skyddet mot husrannsakan. Remissvar positiva till en ändring Deremissinstanser som förordar en justering av beslutsordningen enligt 20 §polislagen har anfört följande. Jaganser inte att det ur rättssäkerhetssynpunkt är påkallat att ha en annanordning för personell husrannsakan inom ramen för den förvaltningsrätts-liga lagsUftningenän enligt 28 kap. 5 § . Jagdelar polischefernas uppfattning all bestämmelserna i detta hänseen de i 20 § polislagen onödigt försvårar polisens arbete. i Göteborgsoch län Prop. Länsstyrelsendelar tolkning av innehållet i 28:5 RB, dvs. att polismanfår företa s. k. personell husrannsakan och husrannsakan i syfte att läggabeslag på föremål härtörande frän färsk gärning ulan förordnande av bl. Såhar också detta lagstadgande tillämpats i länets polisdistrikt.