prop · GA038 · 1986-12-31 00:00:00 — Kravetpå obligatorisk staflig kontrollstämpling bör således slopas. Som framhållits innebär detla inte all konsumenterna kommer att sakna infor mation om varans tekniska kvalitet. För att ädelmetallarbeten av guld eller plaflna skall få saluföras krävs atl de ansvarsstämplats som sådana. För ansvarsstämplingen svarar tillverkare eller importör. Ansvarsstämplarna bör som ange flnhalt samt uppgift om tillverkare eller importör. Vidare bör liksom ädelmetallarbeten kunna åsättas ortsmärke och årsbeteckning. Detta bör dock, som föreslås i betänkandet, vara frivilligt. Den likabehandling av svensktillverkade och importerade arbeten somjag förordar föranleder att möjligheten att åsätla ortsmärke och årsbeteckning bör stå öppen även för importerade arbeten. Ortsmärke och årsbeteckning har gamla traditioner och det flnns ålminstone vad gäller konstnärligt 20 bearbetadearbeten anledning att anta atl traditionen kommer atl behållas. 1986/87:8 Om sådana stämplar anbringas, måste också namnstämpel flnnas. Av det följandeframgår att namnstämpel kan ersältas med konlrollslämpel. Den senare bekräftardock bara flnhalten och inte de uppgifter som följer av ortsmärke och årsbeteckning.För åsätlande av ansvarsstämplar ansvarar som tillverkaren ellerimportören. Själva stämplingen bör kunna uppdras åt något annat organ, mentillverkaren eller importören har gentemot konsumenterna det fulla ansvaretför att stämpeluppgifterna är korrekta. Möjlighet bör också finnas attutnyttja SP för sådan slämpling. Förde tillverkare eller importörer som så önskar bör möjlighel finnas till frivilligkontrollstämpling. SP bör liksom kunna bekräfta ansvarsstämpelnsuppgift om finhalt med en offentlig kontrollstämpel. Som anförs i betänkandetbör därvid inte importerade arbelen särbehandlas. Detta gäller såväl taxor somutformning av stämpel. Påen väsenllig punkt skiljer sig mitt förslag från belänkandels. Jag föreslår attkravet på namnstämpel skall bortfalla, om arbetet kontrollstämplas av SP. Ensådan lösning har bl. a. den fördelen all importörerna, som intebehövt ha namnstämpel, får möjlighel all undvara denna och liksom hittillsöverlåta stämplingsförfarandel lill SP. Möjlighelen bör stå öppen också försvenska tillverkare. SP ansvarar då med sin kontrollstämpel för angiven flnhalt.Inget hindrar givelvis alt ett arbele förses med både namnstämpel och konlrollslämpel.Om den s. k. kattfoten skall förbehållas som konlrollslämpel för viss högre flnhaltfår övervägas i samband med utformningen av föreskrifierna om stämplar ochmärkning. Mittförslag innebär således att vissa guld- och platinaarbeten kan komma att saknanamnstämpel, vilket givetvis försvårar eftersökandet av tillverkaren ellerimportören. Från konsumentskyddsynpunkt är dock betydelsen av detta begränsad,eftersom förhållandet endast avser kontroll-stämplade arbeten och konsumentens nalurligakontaktpunkt vid reklamation är inköpsstället. För importörer flnns förnärvarande ingen namnstämpel. Frågan om att införa en sådan var aktuell i 1971års lagstiftningsärende. Föredragande statsrådet ansåg då att någon importslämpelinle borde införas med hänsyn till den kriiik mol förslaget att införa en sådansom anförts (prop. 1971:165 s. 28). Fråganom allergier som förorsakas av att smycken innehåller nickel har tagits upp av bl.a.konsumentverket och . Problemet med nickelallergier är av mycketstor omfattning. Det flnns beräkningar som visar att mellan 400000 och 500000kvinnor i lider av nickelallergier. Konsumentverkethar pekat på att ädelmetaller kan ha elt slort inslag av nickel utan att detta framgår på något sätt. Detta är enligt min mening inte en tillfredsställande ordning. Här flnns givetvis möjlighet att i lagform kräva att t.ex. ansvarsstämplingen även ger uppgifter om förekomst av nickel. För egen del känner jag dock tveksamhet inför atl nu slå fast innehåll i och former för konsumentinformationen i detla avseende. Före trädare för branschorganisationerna har också under hand förklarat sig beredda att i samråd med berörda statliga myndigheter skapa en ordning som tillfredsställer konsumenterna. Jag räknar därför inle 21 med att några särskildalagbestämmelser skall behövas. Jag utgår vidare Prop. 1986/87:8 från attberörda parter kommer fram flll riktlinjer för en god informationsordning. Inickelallergifrågan bör ytterligare nämnas att regeringen flllsatt enkommitté (S 1986; 2) för att utreda frågor kring förebyggande av allergier ochandra överkänslighetsreaktioner (Dir. 1986:7). Kommittén skall bl.a. kartläggavilka kemiska och andra ämnen och produkter som kan vålla allergier samtundersöka vilka system för redovisning av innehåll och kontroll som flnns.Kommittén skall särskilt studera vilka åtgärder som bör vidtas för att så långtsom möjligt motverka att nickelallergier utlöses genom håltagning i öronen.Kommitténs arbete skall vara avslutat . Förarbeten försedda med stämplar enligt ädelmetallkonventionen gäller speciellaregler som inte påverkas av vad som föreslås här. Mittförslag: Den som yrkesmässigt tillverkar, säljer eller importerar guld- ellerplatinaarbeten eller stämplade silverarbeten skall regislreras hos SP. Någrasärskilda tillsynsbestämmelser tas inte in i den nya lagen. Betänkandet:Registrering i enlighet med mitt förslag. Tillsyn föreslås ske genomstickprovskontroll av SP. Remissinstanserna:Tillstyrks av flertalet. Några instanser, bl. a. riks-revisionsverket (RRV),ifrågasätter dock om det finns behov av en så stark offentlig kontroll somstickprovskontrollen innebär. Skälenför mitt förslag: I likhet med vad som gäller bör det finnasuppgifter om vilka som tillverkar, säljer eller importerar ädelmetallarbeten. Dellager en överblick över marknaden. En sådan överblick är viktig urkontrollsynpunkt. Den kan även ge värdefullt underlag i samband medutvärderingen av den nya lagstiftningen. Ifråga om tillsynen över lagens efterlevnad skiljer sig mitt förslag från belänkandels.Där föreslogs att omfattningen av tillsynen borde förstärkas när kravet påobligatorisk kontrollstämpel togs bort. Bl.a. RRV har ifrågasatt behovet avdetta. Enligtmin mening bör ingen statlig tillsynsverksamhet byggas upp. SP är inte lämpadför polisiär verksamhet. I stället bör prövas vad branschens egenålgärder kanåstadkomma. Detta ligger i linje med de tankar som förs fram i propositionen ominriktningen av konsumentpolitiken. Frågan om tillsynsbehov från statens sidahör till dem som bör tas upp i samband med den ulvärdering av den nyalagstiftningen som enligt vad jag tidigare förordat bör ske inom enfemårsperiod. 3.4 Konsekvenser ochgenomförande Prop. Ibetänkandet har beräknats att borttagandet av den obligatoriska kontrollstämplingenskulle innebära en minskning av de åriiga kontrollkostnaderna för näringslivetmed 12-17 milj. kr. Som vägledning för bedömning av personalkonsekvenserna hari betänkandet uppskattats att den frivilliga stämplingen kommer att omfatta ca60% av den nuvarande volymen. Vidare föreslogs i betänkandet en utvidgadtillsynsverksamhet. SPhar i sitt remissvar framhållit att den frivilliga stämplingen på längre siktkommer att bli av marginell betydelse. innebär det borttagna obligatorietatt ca 25-30 arbetstillfällen avvecklas vid SP. Jagkan inte bedöma i vilken omfattning SP kommer att påverkas avslopandet av den obligatoriska kontrollstämplingen. Den framtidasysselsättningen på ädelmetallaboratoriet på SP i och på andra orter ilandet är beroende av i vilken omfattning branschen vill utnyttja SP:s tjänstervad gäller ansvars- och kontrollstämpling. Enligt vad jag erfarit har branschenvisat stort intresse för att även framgent anlita SP. Till bilden avsysselsättningsförändringen hör också vilka omplaceringsmöjligheter som finnsinom myndigheten. Om underlag finns bör SP till anslagsframställningen /88 ha kunnat redovisa en bedömning av personalkonsekvensersamt en redovisning av åtgärder som planeras. Deeventuella omställningar som behövs lorde underlättas av att den nyalagstiftningen bör träda i kraft först . Det är nödvändigt attbranschen får en väl fllltagen tid för att förbereda de ändrade förhållanden somförslaget leder till. 4 Förslaget till ändring i lagen om bestämning av volymoch vikt Detär mycket vanligt att beslut av olika slag baseras på mätresultat. beslut om dosering (inom medicin och kemisk industri), beslul omjustering av tryck, temperatur och andra parametrar (inom processindustrin),beslut om prissättning (inom handel m.m.), beslut om godkännande/underkännande(vid produktkontroll), beslut om tillstånd eller förbud (vid kontroll avhygieniska gränsvärden), beslut om kurs och/eller hastighetsändring (vidnavigering), beslul om åtal (vid t. ex. hastighets- och nykterhetskontroller).En nödvändig förutsättning för att dessa beslut skall bli riktiga är attmätresultaten är korrekta, vilket i sin tur förutsätter att de erhållits med hjälpav rättvisande mätutmstningar som använts och avlästs korrekt. Läran om hur mangenomför mätningar och kontrollerar mätresultatens korrekthet kallasmetrologi, medan det tekniska utnyttjandet av denna lära omfattas avmättekniken. Atten mätutrustning visar rätt kan man kontrollera genom kalibrering, vilket innebär att man jämför utrustningen med en annan och flnare utrust ning, som i sin tur tidigare kontrollerats mot en ännu finare utrustning osv. På detta sätt bygger manupp en kalibreringshierarki, där toppen utgörs av Prop. 1986/87:8 devetenskapligt baserade definitionerna på måttenheterna. Mätutmstningar somenbart är avsedda för kalibreringsändamål och som fungerar som referenser förmåttenheter kallar man normaler. Omfattningenav och formerna för den metrologiska verksamheten i ett land bestäms bl. a. avhur man har reglerat verksamheten i landets lagstiftning. Man bmkar skiljamellan legal och allmän metrologi, varvid man med legal metrologi avser den delav den mättekniska verksamheten om vilken regler flnns i lag eller annanförfattning och som t. ex. ålägger användare att kontrollera vissa mätutmstningar.All annan metrologi är allmän metrologi. ISverige är endast en liten del av metrologin författningsreglerad. Krav i författningpå kontroll av mätdon flnns endast i några fall. Ett sådant ärden i lagen om bestämning av volym och vikt föreskrivna kontrollen av mätdonsom används vid försäljning i detaljhandeln av varor efter volym och vikt. ILVV finns också föreskrifter om stickprovskontroll av rikligheten av uppgifterom volym och vikt på färdigförpackade varor. Lagen innehåller vidare ettprincipiellt krav på att en kundvåg skall finnas tillgänglig i lokaler fördetaljhandel med livsmedel. Kontrolloch tillsyn enligt LVV handhas av SP. Enligt den tidigare nämnda lagen omobligatorisk kontroll genom teknisk provning m. m. skall kontroll som skergenom teknisk provning och som är tvingande för enskilda i princip utföras inomramen för systemet med riksprovplalser och auktoriserade provplatser. SP är riksprovplalsför "redskap för bestämning av volym eller massa" (se förordningen(1985: 1107) om riksprov-platser och auktoriserade provplatser m. ILVV används termen Jusiering för den kontroll innefattande undersökning,godkännande och godkännandemärkning - som skall göras av i lagen angivna mätdon.Den i andra sammanhang använda termen kröning har samma innebörd; termen syftarpå den krona som finns i godkännande-märket. Idepartementspromemorian (Ds I 1985:4) Enklare kontroll av volym och vikt,härefter i avsnitt 4 kallad betänkandet, föreslogs att som rättsliga beteckningari fortsättningen skulle användas termerna verifiering och verifikation. Statensmät- och provråd (MPR) har i sitt remissyttrande föreslagit att i stället deninom provningslagstiftningen generellt använda termen kontroU bör användas. Jagdelar denna uppfattning och har utformat mitt lagförslag i enlighet härmed. Kontrollenav mått och vikt har mycket gamla traditioner. I fanns bestämmelser omdetta . Den nu gällande lagen, LVV, antogs av riksdagenår 1971 (prop. 1971:164, NU 49, rskr. Den ersatte då en äldre lag från år1934. En betydelsefull skillnad i förhållande till äldre rätt var att LVV fickett annat syfte. Huvudsyftetmed den äldre lagen var att främja en riktig mätning i affärstransaktioner och liknande verksamhet. Detta ansågs vid tillkomsten av LVV lill stor del kunna åstadkommas på annat sätt än genom lagregle ring. I stället skulle den nya lagen främst tillgodose konsumenternas behov 24 av skydd mot oriktig vägningoch mätning. Detta medförde att det lagreg- Prop. 1986/87: 8 Ierade områdetdelvis blev ett annat . En hel del äldre bestämmelser flck ingenmotsvarighet i den nya lagen. I stället tillkom några nya som var föranledda avatt försäljningen av konsumentvaror i dagligvaruhandeln i stor utsträckningövergått till att avse färdigförpackade varor. Som helhet fick dock tillkomstenav LVV karaktär av avreglering. Den legala metrologin har i litenomfattning jämfört med flertalet västeuropeiska länder. LVVhar i huvudsak följande innehåll. Lagentillämpas på yrkesmässig handel med varor som säljs efter volym eller vikteller är märkta med uppgift om volym eller vikt (1§). Enligtlivsmedelslagstiftningen skall färdigförpackat livsmedel som väger mellan och vara märkt med livsmedlets nettovikt eller nettovolym vidförpackningstillfallet. Den myndighet som regeringen bestämmer (=SP) skallgenom stickprov hos tillverkare m.fl. kontrollera att volym- och viktuppgifterpå färdigförpackade varor är riktiga (2§). För icke färdigförpackade varor somi detaljhandeln säljs efter volym och vikt skall justerat mätdon användas.Kunden skall utan svårighet kunna avläsa mätningsresultatet (3 §). Ilokaler för detaljhandel med livsmedel skall flnnas tillgänglig en justeradvåg som kunderna kan använda (4 §). Den myndighet som regeringen bestämmer (=SP)skall utöva tillsyn över efterlevnaden av 3 och 4 §§ (5 §). Myndigheten hardärvid rätt till tillträde m. m. (6§). Det är straffbelagt för en förpackareeller importör att uppsåtligen eller av oaktsamhet utbjuda färdigförpackadevaror med uppgift om större volym eller högre vikt än den verkliga. Det ärockså straffbelagt att uppsåtligen bryla mot 3 eller 4 § (7 §). Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får i visst fall medge undantagfrån 3 eller 4 § eller för vissa slag av företag föreskriva undantag från 4 §(8 §). Tillämpningsföreskriftertill LVV flnns i förordningen (1973:85, omtryckt 1978:279) om bestämning avvolym och vikt, m.m. Däri fastställs SP:s uppgifter och befogenheter vidtillämpningen av lagen. Ifråga om kontroll gäller följande: SP utför justering som är obligatorisk enligtlagen och på begäran även frivillig justering (1 §). Mätdon får justeras endastom det är graderat i enheter som ingår i det s. k. Sl-systemet (2 § I stycket).SP får dock om särskilda skäl föreligger justera även annat mätdon (3 §).Justeringen upphör att gälla om ett justerat mätdon avsiktligt eller genomovarsamhet förändras så att förutsättningarna för justering inte längre flnns (5§).SP får medge alt justering utförd i utlandet skall gälla i riket(6§). Ersättningför justering utgår enligt av SP i samråd med fastställdtaxa (9 §). SP får meddela ytterligare föreskrifier om justering (2 § andrastycket). I fråga omstickprovskontroll av färdigförpackade varor föreskrivs att Prop. 1986/87:8 SP skall utföra denna och att därvid undersökning av livsmedel skall ske i samrådmed ( 7§). Ifråga om kundvågar bemyndigas SP att medge undantag i de fall som delta ärmöjligt enligt lagen (8 §). SPåläggs att utöva tillsyn över efterlevnaden av att justerade redskap användsoch att kundvågar flnns tillgängliga när lagen kräver detta (7 §). SP får ocksåett allmänt bemyndigande att utfärda ytterligare tillämpningsföreskrifter (10 §). Somsynes bestäms i lagen och förordningen att kontroll skall ske i vissa avseendenoch vem som skall utföra den. Däremot överlåts i stor utsträckning åt SP attbestämma hur kontrollen närmare skall utformas. Det betyder att bestämmelser omdetta återfinns i föreskrifter meddelade av SP. Föreskrifter t, o. m. oktober1983 är kungjorda i (SPFS, tidigare SP-FÖR). Numerakungörs SP:s föreskrifter i statens mät- och provråds författningssamling (MPFS). Ettomfattande internationellt samarbete sker på det metrologiska områdel. I frågaom legal metrologi är det övergripande organet för global samordning OIML(Organisation Internationale de Mélrologie Legale). Till mycket stor delgrundar sig svenska föreskrifter på rekommendalioner av OIML. Förkontroll av mätdon flnns allmänna föreskrifter i SPFS 1983:6. De mätdon som omfallasav bestämmelserna är i praktiken butiksvågar, handelsvikter och peiroleummätare.I föreskrifterna används termen kröning. Kontrollensker i form av försia kröning och omkröning. Kröning gäller under dengiltighetsperiod som särskilt anges för resp. mätdon. Till om-kröning anmält mätdonfår dock användas till dess kröning lämpligen kan utföras. Ometl kontrollerat mätdon inom giltighetsperioden avsiktligt eller genomovarsamhet förändras så att fordringarna för kröning inte längre uppfylls, t.ex.om föreskrivna plomber brutits, eller om någon del av mäidonel som ärväsentligt för mätningsresultatet reparerats eller ersatts, skall omkröningske. För sådan kröning gäller samma regler som för första kröningen. Typgodkännandekan föreskrivas som krav för kröning. De flesta nytillkommande mätdon ärunderkastade detta krav. Undantagna är vissa mekaniska vågar enligt äldre välbeprövade principer samt vissa materialiserade mått såsom vikter och volymmått.Typgodkännande utfärdas av SP sedan mäidonel underkastats godkänd typkontroll. Medtypkontroll avses undersökning för att fastslå huruvida en objekt-typ fyller deav SP föreskrivna kraven. Etttypgodkännande gäller och med de villkor som anges i godkännandet.På varje mätdon som omfattas av detta skall anbringas typgodkännandebeteckningoch övrig märkning som SP föreskriver. Reglerom periodtider för kröning flnns i SPFS 1982: 18. Petroleummätare, fjädervågaroch elektroniska vågar skall kontrolleras åriigen, medan periodtiden är tre årför mekaniska vågar och handelsvikter. Isamband med kontroll förseglas delar av mätdonet som är väsentliga 26 för visningsresultatet.Detta sker för att förhindra ändring av mätdonet i Prop. 1986/87:8bedrägligt syfte. Kontrollen bekräftas genom märkning av mätdonet med krona,beteckningen SP samt årtalsangivelse. Plomben eller märklappen som låser försegligenär försedd med kronotecken. Ifråga om kundvågar har SP utfärdat en särskild föreskrift (SPFS 1980:8) somnärmare sflpulerar villkor om vågens beskaffenhet, placering och ulmärkning.Vidare ges i föreskriften generell dispens från kravet åt bl.a. kiosker, fmkt-och konfektyrbutiker, saluhallsstånd samt åt butiker med enbart försäljningöver disk eller med en försälj ni ngs yta understigande 40 kvm. SPhar utfärdat anvisning om kontroUen av färdigförpackade varor (SP-FÖR 1974:5).Vidare har SP kungjort ett par tilläggsänvisningar gällande kontroll av brödoch fågel som försäljs styckvis. 4.2.2Kontrollen av mätdon Typkontroll Församfliga moderna vågar och petroleummätare som omfattas av den obligatoriskakontrollen krävs att de först skall genomgå typkontroll ocherhålla typgodkännande. Både typkontroll och beslut om typgodkännande sker hosenheten för mått och vikt vid SP i . Kompletterande prov sker för vissatyper av mätdon vid installationsplatsen. Typkontrolluppdragtill SP som anknöt till den obligatoriska kontrollen omfattade 15 vågärendenresp. SP;s intäkter för dessa uppgick flll ca240000 kr. I de enskilda ärendena låg avgifterna mellan . och 15000 kr.för vågarna resp. . De lägre avgifterna har anflngenavsett viss kompletterande tilläggskontroll eller kontroll för att medgeanslutning av ny tillsatsutrustning i godkända mätsystem; de högreavgifterna har gällt relativt omfattande typkontrolluppdrag. För typkontrolloch typgodkännande av vågar för en högsta vikt av eller mindre har SPnumera en fast taxa, s. k. saktaxa. Den belöper sig till . Iprakflken måste av de vågtyper som utsätts förkontroll rättas till för att klara kontrollkraven. För flertalet typer av bensinpumparkrävs ofta 5-6 rättelser innan objekten kan godkännas. Förvarje typgodkänt mätdon publiceras ett dokument . Vid kontrollen flllämpas internaflonella rekommendationer som utgettsav OIML. Huvuddelenav SP:s kontrollverksamhet bedrivs regionalt genom ca 20 distriktskontor. Somnämndes tidigare skall i princip omkontroll ske även inom giltig hetsperioden, om plomben bmtits i samband med reparaflon e.d. SP medger dock användning av mätdon även utan föreskriven försegling och kontrollmärkning, om innehavaren har anmält att ny kontroll krävs. viceföretagkan förbereda denna genom att försegla och plombera mäl- Prop. 1986/87: 8 donenefter reparation. Vid godkänd kontroll anbringar då SP-personalen deföreskrivna märkningarna på dessa förseglingar. Den tillämpade ordningenförhindrar inte förekomsten av oförseglade och oplomberade mätdon i drift,eftersom någon skyldighet för serviceföretagen att försegla inte finns. Vissaserviceföretag gör inte detta. krävs en viss justering av mätdonet (intrimning)innan det kan godkännas. En sådan görs då vid kontrollen före försegling. I SP:sstatistik redovisas särskilt om intrimning har gjorts. Underår införde SP efter hand ett datauppföljningssystem förkontrollverksamheten, vilket var i full drift . Deflesta mätdonen får med tiden en tendens till felvisning lill säljarens nackdel.Generellt sett tenderar således mätdonen att visa lägre volym eller vikt än denverkliga. Det betyder alt säljaren har ett ekonomiskt intresse av att mätdonenlöpande ses över. I fråga om petroleummätare sker detta också regelbundet. Frånkonsumentskyddssynpunkt motiveras den offentliga kontrollen av att denna delsavslöjar avsiktliga manipulationer med mätdonen, dels uppdagar det inteobetydliga antal fall där förslitningseffekter m. m. kan ge upphov tillfelvisning flll konsumenternas . AvSP:s intäkter från den regionala kontrollverksamheten härden dominerande intäktsobjektgmppenvarit genomströmningsmätare med flöde upp till /min. Dessa gav enintäkt av ca 6,9 milj. kr. En stor intäktsandel härrör också frånvågar med belastning upp till , som gav ca 3,9 milj. kr. Överskottetfrån den regionala uppdragsverksamheten uppgick till 1,8 resp. 1, 7 milj. kr.för budgetåren 1982/83 resp. 1983/84. Härav överfördes 1.1 milj. kr. från1982/83 resp. 1,3 milj. kr. /84 till resultatutjämningsfond.Tillsynsverksamheten inom området, viss del av stickprovskontrollerna av färdigförpackadevaror och utbildning av personal samt utvecklingen av datauppföljningssystemethar bekostats genom överskotten. SP:sintäkter kommer delvis från uppdrag om kontroll som inte omfattas av lagen ombestämning av volym och vikt. Det gäller dels kontroll av mätdon inom offentligverksamhet, dels frivillig kontroll. LVVgäller som framgått av det tidigare endast yrkesmässig handel. Bestämmelser omkontroll av mätdon inom offentlig verksamhet finns i olika författningar, därverksamheten i övrigt regleras. Till viss del sker kontroll även utanuttryckliga bestämmelser. Urspmngligenkrävdes enligt LVV att affärsinnehavaren skulle anvisa en särskild våg enbart för kundernas behov av konlrollvägning. Bestämmel sen ledde till ett stort antal dispensärenden hos SP. Genom en lagändring (prop. 1977/78:132, NU 56, rskr. 259) ändrades kravet på en "särskild" våg för ändamålet till en "anvisad". Därigenomkunde butiker na ställa en våg som också användes för andra ändamål till kundernas 28 disposifion under fömtsättningatt den var lätt tillgänglig för dem. 1986/87:8 har tolkats så atten våg som används i en snabbköpskassa inte är godtagbar som kundvåg,eftersom den mycket ofta kan antas vara upptagen när en kund själv villkontrollväga. Efter lagändringen har antalet dispensärenden minskat väsentligt(sammanlagt ca 200 stycken). Om nuvarande praxis kan följandesägas. behandlades totalt 48 kundvågsären-den. I 18 av dessabeviljades dispens på gmnd av att buflkerna hade låg omsättning (mindre än 1,5milj. kr./år).