prop · GA0389 · 1986-12-31 00:00:00 — 2. om det annarsskulle uppkomma kostnader eller olägenheter, som inte står i rimligtförhållande till bevisningens betydelse, och ändamålet med upptagningen kanantas bli i väsentlig mån uppnått. 12 § Rätten fårförordna att skriftliga bevis skall anses upptagna vid huvudförhandlingen utanatt de läses upp vid denna. Sådant förordnande får ges endast om parternamedger det, rättens ledamöter tagit del av bevisen och rätten med hänsyn tillsärskilda omständigheter finner det lämpligt. 13 § Om rätten vidhuvudförhandlingens slut eller därefter, innan dom eller slutligt beslutmeddelats, finner att det föreligger sädana ofullständigheter eller oklarheteri utredningen som rätten genom fräga eller pä annat sätt bort avhjälpa, färrätten förordna om fortsatt eller ny huvudförhandling. Kan en sådanförhandling antas medföra kostnader eller olägenheter, som inte står i rimligtförhållande till dess betydelse, får rätten efter samråd med parterna beslutaatt utredningen skall inhämtas på annat lämpligt sätt. 14 § Om åklagaren uteblir fränhuvudförhandlingen, skall förhandling en ställas in. Om en part, som blivit förelagd att infinna sigpersonligen vid huvudförhandlingen, underlåter att följa föreläggandet skallrätten, om inte målet avgörs eller frågan om personlig inställelse av annanorsak förfaller, förelägga högre vite eller besluta alt parten skall hämtastill rätten. 15 § Kan saken utredas tillfredsställande, får målelavgöras trots att den tilltalade inte är personligen närvarande vid huvudförhandlingen, 1. om del intefinns anledning att döma lill annan påföljd än böter, fängelse i högst tremånader, villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening, 2. om dentilltalade, sedan stämning delgivits honom, har avvikit eller häller sig undanpå sådant sätt att han inte kan hämtas till huvudförhandling eller 3. om dentilltalade lider av sinnessjukdom eller sinnesslöhet och hans närvaro på gmnddärav inte är nödvändig. 1 fall som avses i första stycket I får fängelse ådömasendast om den 353 Föreslagen lyddse Prop. tilltaladetidigare har underlåtit att infinna sig vid huvudförhandling i mälet. Hartilläggsåtal väckts efter det tidigare frånvarotillfället, får fängelse ådömasendast om det fanns anledning att döma till fängelse för de gärningar somåtalet avsåg innan tilläggsätalet väcktes. Medde påföljder som anges i första stycket I skall likställas förordnande enligt34 kap. I § första stycket I . Detta gäller dock inte, om i sambandmed förordnandet villkorligt medgiven frihet från fängelsestraff skallförklaras förverkad i fråga om en strafftid som överstiger . Ifall som avses i första stycket 2 får mälet avgöras även om den tilltalade intehar delgivits kallelse till förhandlingen. 16 §Förs tulan om enskilt anspråk i samband med åtalet, skall mälet om det enskilda anspråket avskrivas om båda parterna uteblir från en hu vudförhandling. Uteblirendast den ena parten, skall förenklad dom meddelas enligt bestämmelserna i 44kap. 18 eller 19 §, om den närvarande parten yrkar det och sädan dom inte ärutesluten på gmnd av samma bestämmelser eller på gmnd av bestämmelserna i 22kap. Vid tillämpningen av bestämmelserna i 44 kap. 18 och 19 §§ skallrättens avgörande i ansvarsfrågan anses innebära att det enskilda anspråket imotsvarande del är uppenbart gmndat eller ogmndat. Framställs inte nägotyrkande om förenklad dom, skall mälet avskrivas. 17 §Rättegängsfrågor får avgöras även om partema eller någon av dem underlåter att inställa sig till huvudförhandling. Om enskilt åtal Väckande av talan 1 §Vill en målsägande väcka åtal skall han göra det genom ansökan hos rätten. I fråga om sädan ansökan gäller 45 kap. I och 2 §§. Om målet är sådant som anges i 2 kap. 3 § tredje stycket 36 gäller 45 kap. 7 § i fråga om ansökningens innehåll. Underrättegängen får den tilltalade muntligen inför rätten väcka talan mot målsägandeneller åklagaren om ansvar för falskt eller obefogat åtal, falsk angivelseeller annan osann tillvitelse angående det brott som rättegången gäller, omrätten finner det lämpligt. 2 § Är brottet sådant att målsägandenfår väcka åtal endast om åklagaren beslutat att inte åtala, skall bevis ombeslutet fogas till ansökningen. Om bevis inte ges in, skall rätten förelägga målsägandenatt avhjälpa bristen vid påföljd att ansökningen annars avvisas. 3 § Vill målsäganden i sambandmed åtal föra talan om enskilt anspråk i anledning av brott skall han göraansökan hos rätten. 1 fråga om sådan ansökan gäller 45 kap. 8 § och 9 § förstaoch andra styckena. Föreslagen lydelse Prop. 4 § Är ansökningen sä ofullständig att den inte kanläggas till gmnd för rättegång gäller 41 kap. 6 §. 5 § Om ansökningen tas upp till prövning, skall rättengenast utfärda stämning. Stämningen skall tillsammans med ansökningen och viddenna fogade handlingar delges den tilltalade. Stämning behöver ej utfärdas, om talan väckts muntligenvid sammanträde. I fråga om åtal eller talan angående anspråk som äruppenbart ogmn-dade av skäl som anges i 41 kap. 7 § andra stycket, gäller vadsom där sägs. 6 § Utfärdas stämning, skall förberedelse i målet äga mm.I fräga om sådan förberedelse gäller 43 kap., om ej annat följer av vad som sägs nedan. Vid tillämpningen av 43 kap. gäller bestämmelser som avser käranden i stället målsäganden och bestämmelser som avser svaranden i stället den tilltalade. Väcks talan muntligen vid ett sammanträde skallförberedelse äga mm om det behövs. 7 § Har målsägandenväckt åtal eller biträtt åtal skall han kallas att inställa sig tillsammanträde vid påföljd att åtalet annars förfaller. Uteblir målsäganden skallåtalet förklaras vara förfallet om den tilltalade yrkar det. I annat fall skallmålet avskrivas. 8 § Om dentilltalade är berövad friheten såsom anhållen eller häktad gäller 45 kap. 18 §andra stycket. Har den tilltalade ålagts reseförbud och delgivits beslut omdetta gäller 45 kap. 18 § tredje stycket. 9 § I fråga om avgörande av mål gäller 46 kap., om ejannat följer av 10 §, Vad som sägs i 46 kap. om åklagaren skall istället tillämpas på den målsägande, som väckt åtal eller övertagit åtal. Bestämmelser som avser målsägande gäller endast sådana målsägande som för talan om enskilt anspråk. 10 § Även om målsäganden har begärt huvudförhandling,behöver någon sädan inte hållas om del är uppenbart obehövligt. Om huvudförhandling skall hållas, skall den målsägande somväckt åtal eller övertagit åtal kallas att inställa sig till förhandlingen vidpåföljd 355 att åtalet annars förfaller. Uteblir målsäganden skallåtalet förklaras vara förfallet, om den tilltalade yrkar det. 1 annat fallskall målet avskrivas. Om båda parter uteblir frän en huvudförhandling, skallmålet avskrivas. 11 § Har åtalet förklarats vara förfallet, har målsägandenrätt att efter ansökan hos tingsrätten få målet ätempptaget. Ansökan skallgöras skriftligen inom en månad från den dag då talan förklarades vara förfallen. Ansökningenskall avvisas om målsäganden har beviljats åtempptagande av mälet. Talan mot underrätts dom skall föras genom vad. Den, mot vilken tredskodom givits, äge ej fullfölja talanmot domen; om hans rätt till återvinning i anledning av sådan dom är stadgat i44 kap. 9§. Har part, sedan tvist uppkommit angående sak, varomförlikning är tillåten, utfäst sig att ej fullfölja talan mot domen, lände det tiUefterrättelse; utfästelse, som gjorts före domen, vare dock ej gällande, medmindre motsvarande utfästelse gjorts av motparten. Talan mot tingsrätts dom skall föras genom vad. Part, mot vilken förenklad dom givits, får ej fullföljatalan mot domen. Ifråga om hans rätt till återupptagande av målet finns föreskrifter'44 kap. 20. Har part, sedan tvist uppkommit angående sak, varomförlikning är tillåten, utfäst sig att ej fullfölja talan mot domen, skallutfästelsen gälla. Har utfästelsen gjorts före domen gäller den dock endast ommotsvarande utfästelse gjorts av motparten. Har underräuförklarat domare jävig e//er ogillat jäv mot särskild ledamot av nämnd ellerbifallit begäran om rättshjälp åt misstänkt i brottmål, skaU vid underrättensbeslutförbliva. Talanfår inte föras mot beslut varigenom tingsrätt 1. förklaratdomare jävig, 2. ogillatjäv motsärskild ledamot av nämnd, I Senasie lydelse 1979:242. 3. bifallitbegäran om rättshjälp ät misstänkt i brottmål eller 4. överflyttatmål enligt 10 kap. 18 a § eller 19 kap. 7§. Vill part vädja mot underrätts dom i tvistemål, skall haninom från den dag, då domen gavs hos underrätten anmäla vad. om anmälan rätteligen gjorts. Part, som anmält vad, skall från den dag,då domen gavs. fullfölja vadet genom an till underrätten inkomma med vadeinlaga. Villpart vädja mot tingsrätts dom i tvistemål, skall han tiU tingsrätten inkommamed vadeinlaga. Inlagan skall ha kommit in från den dag dådomen meddelades, om inle annat följer av vad som sägs nedan. Har målel avgjorts på handlingarna. skaU vadeinlagan hakommit in till tingsrätten från den dag då domen meddelades. Omhuvudförhandling äge i övrigt vad som i 1 kap. 9 § samt 43 kap. 1 6 och 1013 §§ är stadgat motsvarande tillämpning; om kallelse tiU uppskjuten huvudförhandhngoch föreläggande för part gälle dock 14 § i detta kapitel. Ifrågaom huvudförhandling skall i övrigt 44 kap. 1. 4, 6, 7 och 9 11 §§. 12 § förstastycket saml 13 § gälla. Har, dåtredskodom givits, den som yrkat sådan dom vädjat mol domen och upplages avmotparten gjord ansökan om återvinning, skall målet av hovrätten visas återtill underrätten att handläggas i samband med återvinningsmålet. Harsedan tingsrätt meddelat förenklad dom den ena parten vädjat, skall hovrättenvisa målet åter till tingsrätten, om handläggningen där på motpartens begäranåterupptagits enligl 44 kap. 20 §. Villpart vädja mot underrätts dom i brottmål, skall han inom tre vec- Villpart vädja mot tingsrätts dom i brottmål, skall han till tingsrätten Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. 1986/87: 89 kor från den dag. då domen gavs. inkomma med vadeinlaga, /n/a- till underrätten inkomma med va- gan skall ha kommit in inom tre deinlaga. veckor från den dag. meddelades, om inte annat följer av vad som sägs nedan. Har mälet avgjorts på handlingarna, skall vadeinlagan hakommit in lill tingsrätten från den dag då domen meddelades. Finner hovrätten erforderligt, att yttrande inhämtas avsakkunnig, skriftligt bevis företes, föremål tillhandahålles för syn ellerbesiktning, bevis upptages utom huvudförhandlingen eller annan förberedandeåtgärd vidtages, skall beslut därom utan dröjsmål meddelas. Vill part, att åtgärd, som sagts vidtages, skall han,sä snart ske kan, göra framställning därom hos hovrätten. Finnes i mål om allmänt åtal förundersökningen börafullständigas eller, omförundersökning ej ägt rum, sådan böra företagas, ägehovrätten meddela åklagaren föreläggande därom. Om huvudförhandling äge i övrigt Ifråga omhuvudförhandling skall vad i 1 kap. 9 § samt 46 kap. 1 5, i övrigt 46kap. 1, 4, 6.1 samt 9 7, 9, 11, 13 och /6§§ är stadgat % gälla,motsvarande tillämpning; om kallelse tiU uppskjuten huvudförhandling ochföreläggande för part gälle dock 14 § i detta kapitel. Då mål utsattes till fortsatt eller ny huvudförhandling, ägehovrätten förordna om de åtgärder, som finnas lämpliga, för att målet vid denförhandlingen skall kunna slutföras. Om sådan åtgärd gälle vad i 1012 §§ idetta kapitel stadgas. Har sedan tingsrätt meddelat för enklad dom över enskilt anspråk den ena parten vädjat, skall hovrät ten visa målet angående det enskil- ' Senaste lydelse 1969:244. da anspråket åter tiU tingsrätten, om handläggningen avdet enskilda anspråket där återupptagits enligt 44 kap. 20 §. Vill någonanföra besvär mot underrätts beslut, skall han inom tvä veckor från den dag,då beslutet meddelades, till underrätten inkomma med besvärsinlaga. Har beslutunder rättegången meddelats annorledes än vid sammanträde/o>/c)r/iart////ng,skall dock besvärstiden räknas från den dag dä klaganden erhöll del avbeslutet. Klagan över beslut om någons häktande eller kvarhållande i häkteeller om åläggande av reseförbud eller i fräga, som avses i 49 kap. 6 §, ärinte inskränkt till . Vill någonanföra besvär mot tingsrätts beslut, skall han från den dag, dåbeslutet meddelades, till tingsrätten inkomma med besvärsinlaga. Om beslutunder rättegången inte har avkunnats vid ett sammanträde och det inte hellervid etl sammanträde tillkännagivits när beslutet kommer att meddelas skalldock besvärstiden räknas frän den dag, då klaganden fick del av beslutet.Klagan över beslut om någons häktande eller kvarhållande i häkte eller omåläggande av reseförbud eller i fråga, som avses i 49 kap. 6 §, är inteinskränkt till . Om skyldighet att anmäla missnöje med beslut, som avses i49 kap. 3 § eller 4 § första stycket. I, 2, 3, 7, 8 eller 9, stadgas i nämndakapitel. Itvistemål, som skall upptagas av hovrätt, äge vad om råttegången vidunderrätt är i 42 44 kap. stadgat motsvarande till-lämpning. Itvistemål, som upptas av hovrätt som första domstol, skall 41 44 kap.tillämpas. Ansökan om återupptagande enligt 44 kap. 20 § första stycket skalldock ske hos hovrätten. I brottmål, som skaU upptagas av hovrätt, äge vad om Ibrottmål, som upptas av hovrätt som första domstol, skall 45 kap. Senaste lydelse 1981:1294. ' Senaste lydelse 1964:166. rättegången vid underrätt är i 45 47 kap. stadgat motsvarandetill-lämpning; i dylikt mål gälle dock följande avvikelser: Hovrättenäge ej uppdraga åt åklagaren att utfärda stämning. Hovrättenäge för målets beredande i stämningen förelägga den tUltalade atl liUhovrätteninkomma med skriftligt genmäle. Genmälet skall med därvid fogade handlingardelgivas åklagaren. Finnes för målets beredande ytterligare skriftväxlingerforderlig, äge hovrätten förordna därom. Rätten äge tillika meddela närmarebestämmelser om skriftväxlingen och därvid även föreskriva, i vilket avseendepart skall yttra sig. 1 18§§ saml 46 och 47 kap. tilllämpas. I stället för den tid av som i 45 kap. 18 § andrastycket föreskrivs för hållande av huvudförhandling i mål, vari den tilltaladeär anhållen eller häktad, skall dock gälla av . An.sökan omåterupptagande enligt 44 kap. 20 § eller 47 kap. 11 § skaU ske hos hovrätten. Prop, 1986/87:89 I stället förden tid av , som i 45 kap. 14 §. 46 kap. 11 § och 47 kap. 22 § ärföreskriven för hållande av huvudförhandling i mål, vari den tilltalade äranhållen eller häktad, skall gälla av . Förekommerej anledning tdl ådömande av annan påföljd än böter, äge hovrätten företagamålet till avgörande utan huvudförhandling; därom gälle vad i 51 kap. 22 §stadgats. Talan mothovrätts dom skall föras genom ansökan om revision. Den,mot vilken tredskodom g\v'its, äge ej fullfölja talan mot domen; om hans rätt tiUåtervinning i anledning av sådan dom är stadgal i 44 kap. 9 § och 53 kap. 1 §. Har part, sedan tvist uppkommit angående sak, varomförlikning är Part, mot vilken förenklad dom givits, får ej fullföljatalan mot domen. Har part, sedan tvist uppkommit angående sak, varomförlikning är tillåten, utfäst sig att ej fullfölja talan mot domen,lände del till efterrättelse; utfästelse, som gjorts före domen, vare dock ejgällande, med mindre motsvarande utfästelse gjorts av motparten. tillåten, utfäst sig att ej fullfölja talan mot domen skaUutfästelsen gälla. Har utfästelsen gjorts före domen gäller den dock endast ommotsvarande utfästelse gjorts av motparten. Dom,som vunnit laga kraft, skall på besvär av den, vilkens rätt domen rör, på grundav domvilla undanröjas: I.om målet upptagits,ehuru däremot förelegat rättegångshinder, som vid fullföljd högre rätt haftatt självmant beakta; I. ommålet /' strid med 34 kap. 1 § tagits upp trots att det förelegat etträttegångshinder, som vid fullföljd högre rätt haft att självmant beakta. 2.om rätten ej varit domför; 2. om rätten ej varit domför, 3. omdomen givits mot någon, som e/varit rätteligen stämd och ej heller fört talan imålet, eller genom domen någon, som ej varit part i mälet, lider förfång; 3. omdomen givits mot någon, som skulle ha varit stämd men ej stämts på rätt sättoch ej heller fört talan i målet, eller genom domen någon, som ej varit part imålet, lider förfång. 4. omdomen är så mörk eller ofullständig, att därav ej framgår, huru i saken dömts;eller 4. omdomen är så oklar eller ofullständig, att det ej framgår hur rätten har dömt,eller 5. om irättegången förekommit annat grovt rättegångsfel, som kan antagas hava inverkatpå målets utgång. 5. om irättegången /lar förekommit annat grovt rättegångsfel, som kan antas hainverkat på målets utgång. Strafföreläggande,som godkänts av den misstänkte, skall efter besvär undanröjas: Strafföreläggandeeller föreläggande av ordningsbot, som godkänts av den misstänkte, skallefter besvär undanröjas I.om godkännandet ickekan anses som en giltig viljeförklaring; 1. omgodkännandet inte kan anses som en giltig viljeförklaring. I Senastelydelse 1959:257. Prop.1986/87: 89 2. om vid ärendetsbehandling förekommit sådant fel, att föreläggandet bör anses ogiltigt; eller 3. omföreläggandet eljest ej överensstämmer med lag. Har strafföreläggande undanröjts, må ej därefter för sammagärning dömas till eller föreläggas svårare straff. 2. om vid ärendetsbehandling förekommit sådant fel, att föreläggandet bör anses ogiltigt, eller 3. omföreläggandet annars ej överensstämmer med lag. Har föreläggande undanröjts får därefter inte för sammagärning dömas till eller föreläggas svårare påföljd. Densom vill besvära sig över strafföreläggande skall till den underrätt, som ägtupptaga åtal för brottet, inkomma med besvärsinlaga-Besvär skola föras inomett år, sedan åtgärd för verkställighet av föreläggandet företogs hos denmisstänkte. Om besvär, som sagts, äga i övrigt bestämmelsema i 52 kap. 2, 3och 5I2§§ motsvarande tillämpning. Bestämmelse som avser hovrätt gällerdärvid i stället underrätten. Densom vill besvära sig över strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbotskall till den tingsrätt som haft att la upp åtal för brottet ge in skriftligansökan om undanröjande av föreläggandet. Ifråga om innehållet i ansökan gäller 45 kap. 7 §. Omfullföljd av talan mot underrättens beslut i anledning av besvär överstrafföreläggande äga bestämmelserna i 49 och 52 kap. motsvarandetillämpning. I mål om undanröjande av strafföreläggande ellerföreläggande av ordningsbot är allmän åklagare motpart till den bötfällde. Har ansökan gjorts av åklagare gäller 45 och 46 kap. ifråga om handläggningen av målet. Har ansökan gjorts av den bötfällde gäller 47 kap. ifrågaom handläggningen av målet. Därvid gäller bestämmelse som avser målsäganden istället den bötfällde. Talan skaU anses utgöra åtal. I Senastelydelse 1966:249. Senaste lydelse 1966:249. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Mot hovrättens beslut må talan ej Mot hovrättens beslut får talan ej 1 mål, som avses i 6 eller 7 § äger I mål som avses i 11 får rätten rätten, när skäl äro därtiU, förord- förordna att vidare åtgärd för na, att till dess annorlunda föreskri- verkställighet av föreläggandet tiUs ves, vidare åtgärd för verkställig- vidare inte får ske. het av strafföreläggandet ej får äga rum. I Senaste lydelse 1966:249. Bilaga 3 Prop. Förteckning över remissinstanser som har yttrat sig över rättegängsutredningensförslag Yttranden över betänkandet har till avgetlsav justitiekanslern (), riksåklagaren (), ,(), brottsförebyggande rådet (BRA), datainspektionen,, , arbetsdomstolen, bostadsdomstolen, Sveahovrätt, hovrätten över och , , , , , ,, , , , , kammarrätten i , länsrätten i Stockholmslän, juridiska fakulletsnämnden vid , ombudsmän (justitieombudsmannenWigelius), , . Föreningen och Föreningen . Nämndemännens riksförbund.Centralorganisationen /SR, i (LO),(), . , föreningsbankers förbund. ,, grossistförhund, hantverks- ochindustriorganisation - Familjeföretagen (SHIO-Familjeföretagen), . , , Motorbranschens Riksförbunds InkassoAB, professor emeritus Per , Föreningen samtSveriges allmännyttiga bostadförelag (). RÅ har bifogat yttranden frän överåklagaren i åklagardistriktoch från länsåklagarna i , samt och Jämtlandslän. Centralorganisationen /SR har som sitt yttrandehänvisat till ett yttrande som till /SR avgivits av har som sitt yttrande hänvisat till vad som anförts av , , SHIO-Familjeföretagen ochSveriges har avgelt ett gemensamt yttrande. Yttrandet från vid Lundsuniversitet omfattar fyra särskilda avsnitt, individuellt avfattade avprofessorerna saml docenten innefattar delvis skilda värderingar; fakultetsnämnden har dockförklarat sig stå bakom yttrandet i dess helhet. 1986/87:89 Skrivelse1982-02-16 från överbefälhavaren till regeringen Förslag lill ändring i sekretesslagen (1980:100) Överbefälhavaren vill med denna skrivelse fästauppmärksamheten pä etl problem som nuvarande process- och sekretessregler gerupphov lill när det gäller bekämpandet av brott mot rikets säkerhet. Del är väl känt atl värt land är föremål för omfattandespionageverksamhet från främmande makters sida. Ofta går verksamheten ut päatt identifiera, lokalisera och införskaffa närmare uppgifter om hemligasvenska lotalförsvarsanläggningar. Sädan verksamhet torde nämligen bedömas varaav grundläggande betydelse för möjligheterna alt genomföra överraskande anfall(kupp) mot vårt land. När verksamhet av detta slag uppdagas, blir helt naturligtförteckningar och kartor som visar de aktuella försvarsanläggningarnas belägenhetoch närmare beskaffenhet av stor betydelse som bevismaterial. De myndigheter,företrädesvis inom försvarsmakten, som efter hänvändelse av polismyndigheteller åklagare har atl la ställning lill om sådana handlingar skall lämnas ut,hamnar därvid i en mycket svär situation. Den eller de misstänkta personernasspionageverksamhet kan nämligen ha haft som sitt syfte att få tillgäng tilleller göra det möjligt att rekonstruera förteckningar och kartor av angivetslag. Åberopas handlingarna som bevisning i ett brottmål, följer direkt ochindirekt av atl den misstänkte har rätt atl fä del av dem.Därmed uppnår denne sålunda just den kännedom om hemliga svenska förhållandensom har varit målet för hans verksamhet och som insatserna frän rättsväsendetssida ytterst syftar till att förhindra. Detta problem ger sig tillkänna redan när handlingar avaktuellt slag begärs in under förundersökningen. Enligt 23 kap. 18 § förstastycket skall nämligen den misstänkte få kännedom om vad somhar förekommit vid undersökningen. Och enligt 21 § samma kapitel har han rättatt få avskrift av protokoll eller anteckningar från förundersökningen. Försvarsmakten har givetvis etl starkt intresse av alt lagföringkan komma till stånd i de fall då någon har gjort sig skyldig till spioneri eller liknande mot värt land riktad verksamhet. När man från försvarsmaktens sida bedömer frågan om handlingar av aktuellt slag kan lämnas ut som bevismaterial, mäste emellertid självfallet landets säkerhet sättas i främsta mmmet. Hänsyn får då i praktiken också tas till hur sannolikt det är all den misstänkte blir fälld och hur långt fängelsestraff som i så fall kan påräknas, förhållanden som är svåra att spekulera i. Den avvägning som här måste göras kan resultera i den bedömningen att man av säkerhetsskäl inte vågar lämna ut handlingarna, någol som i sin tur kan få den konsekvensen att det inle går alt få underlag för en fällande dom. Erfarenhetsmässigt är det nämligen mycket svårt alt genom exempelvis vittnesmål presentera mate rialet på det sätl som behövs frän bevissynpunkt utan atl säkerhetsintres sena träds för när. Det problem som har nämnts kan självfallet komma uppäven i andra Prop. 1986/87:89 fall än sådana där fräga är om lokaliseringen avförsvarsanläggningar. Atl det i första hand är de fallen som vållar svårigheterberor på atl fasta anläggningar inle kan ftyiias utan myckel höga kostnader. Iandra situationer l.ex, när det gäller organisationen av enskilda förband kan åtminstone i viss utsträckning skadeverkningarna av att hemliga förhållandentill följd av förundersökning och rättegång blir kända för främmande maktneutraliseras genom atl organisationen ändras.