prop · GA0338 · 1986-12-31 00:00:00 — Genom freden i är 1809 mellan ochRyssland kom , Muonio och Könkämä älvar att utgöra gräns mellan Sverigeoch . Gränslinjen bestämdes fill djupfäran i älvarna. Hemmanen längs denya gränsälvarna hade före freden i mycket stor utsträckning ägor på båda sidorom älven och på i älven. Genom ett stort riksgränsägoutbyte somfastställdes samlade man de svenska resp. finska fastighetsägarnas ägorpå den egna sidan om gränsen. Enligt överenskommelse som träffades redan år1810 fick ägor på holmarna som inte kunde bytas ut fortfarande innehas avfastighetsägare i det andra landet. På detta sätt kom enligt upprättadeförteckningar svenska medborgare att ha rätt till 15 i , varavfyra dock endast delvis, samt finska medborgare att ha rätt till 36 iSverige, varav en endast delvis. Holmarnas totala areal uppgick till knappt 500hektar (eller ) i vardera landet. Genom de gränsjusteringar som avses ske till följd av 1981års gränsöversyn kommer antalet suveränitetsholmar att minska. harefter det att översynen genomförts 32 i med en areal om ca 337ha. i minskar till 13 st. med en sammanlagd areal om481 ha. Som bevis på att holmarna tillhörde det andra landetskulle innehavarna enligt grundhandlingarna frän freden erlägga ensuveränitetsavgift, härav benämningen suveränitetsholme. Holmarna har fastighetsrättsligt behandlats helt olika iSverige och i . I har som tillkommer svenska fastighetervid fastighetsbildningsåtgärder likställts med fastigheternas övriga mark ochmeddelade lagfarter och inteckningar omfattar även de i belägnaholmarna. I har de i belägna holmarna helt lämnats utanför vidskiften m. m. Holmarna har i stället sämjedelats. Holmarna, som ursprungligen ofta utgjorde de förförsörjningen värdefullaste ägorna, brukas numera i begränsad utsträckning. Enväsentlig del av holmarna är dock fortfarande av värde för jordbmk m.m. Dentilltagande igenväxningen på holmarna är till skada för den öppna landskapsbildeni . Under de senaste årfiondena har olika förslag väckts föratt komma fill rätta med problemen ifråga både om markens användning och omfastighetsförhållandena. Bl.a. föreslogs attsuveränitetskonstruktionen skulle avskaffas. Regeringen uppdrog åt iNorrbottens län att efter samråd med finska myndigheter göra en kompletterandeutredning. Utredningen har både från svensk och finsk sida uppfattatstarka lokala intressen att få behålla suveränitetsholmarna. Ätskilliga delarav holmarna har också förutsättningar för jordbruk (bete och vallodling),skogsbruk och jakt i en omfattning som är av betydelse för bygden. Utredningenanser att en anpassning av de ursprungliga villkoren för Prop. 1986/87:38 holmarnatill moderna förhållanden bör ske. Det bör också göras möjligt för vart och ettav länderna att verka för likartade fastighetsförhållanden på holmarna. Ettutkast till överenskommelse mellan , avsedd att nå dessasyften, har därför utarbetats i samarbete med lantmä-teristyrelsen iHelsingfors. Denöverenskommelse som föreslås tar upp till behandling följande punkter. Tillämpningen av finsk ochsvensk lag Framtida ändrade förhållandenpå suveränitetsholmar Beträffande den del av de svenska suveränitetsholmarna iFinland som ärbelägen i Hietaniemiselet har utredningen kommit fram till att den nuvarandestarkt ägosplittrade fastighetsindelningen utgör ett hinder mot en önskvärdmarkanvändning. En successiv förbättring genom att lantbruksnämnden köper uppmarken är inte genomförbar inom rimlig tid. Utredningen föreslår därför att en samfäUighetbildas av holmarna i selet i vilken de nuvarande markägarna ingår. Reglerna ifastighetsbildningslagen möjliggör en samfällighetsbildning. De modernareglerna om förvaltningen av samfälligheter är väl ägnade att användas här. En samfällighetsföreningkan förutses vara i hög grad intresserad av att de marker som är lämpligabörjar nyttjas till bete och slåttervall. Den tidigare öppna landskapsbilden blirdärigenom tryggad. Förövriga fyra svenska suveränitetsholmar i konstaterar utredningen attskälen för att bibehålla suveränitetskonstruktionen numera praktiskt tagetbortfallit. Några förslag om åtgärder redovisas dock ej. Ägandeproblemenpå de finska fastighetsägarnas suveränitetsholmar åtgärdas bäst enligtutredningens uppfattning av finska myndigheter. Även om den svenskalagstiftningen om äganderättsutredning och lagfart i och för sig är fulltmöjlig att fillämpa här är detta inte lämpligt. Finska lantmäteristyrelsenhar vid samråd uttalat sig beredd att ta initiativ till s.k. skifteskomplettering enligt 231 a § finska jordskifteslagen. Därigenombedöms klara fastighetsförhållanden kunna uppnås. Utredningensförslag innebär inte att andra kostnader uppstår för statsverket än sådana sominryms i ordinarie anslag. 1986/87: 38 1984års utkast till överenskommelse mellan om suveränitetsholmarnai , Muonio och Könkämä älvar Medsuveränitetsholmar avses de ägor inom något av länderna eller Sverigesom kom att tillhöra fasfigheter i det andra landet vid ägoutbyte år 1823mellan svenska och finska fastigheter intill i , Muonio och Könkämäälvar. Bestämmelsernaom årlig avgift i artikel 2 andra stycket gränsregleringstraktaten den 20 (8)skall inte gälla. Suveränitetsholmarnatillhör innehavarna med äganderätt. Förinbördes förhållanden mellan innehavarna av suveränitetsholmar inom medavseende på fastigheterna samt markens användning för jordbruk, skogsbruk ochjakt gäller svenska rättsregler. Förinbördes förhållanden mellan innehavarna av suveränitetsholmar inom medavseende på fastigheterna samt markens användning för jordbruk, skogsbruk ochjakt gäller finska rättsregler. Derättsregler med avseende på fastigheter som avses gäller förvärv av äganderätteller nyttjanderätt på gmndval av avtal samt lagfart, inskrivning, fasfighetsbildning,fastighetsbestämning, äganderättsutredning, legalisering, gemensamma anläggningar,samfällighetsförvaltning och fastighetsregistrering. Gränsenför en suveränitetsholme har den sträckning som bestämts enligt karta ochhandlingar vid ägoutbyte . Omen gräns är avsedd att följa en strandlinje skall den strand som finns vidvarje tid vid medel vattenstånd vara avgörande. Enfråga om sträckningen av gränsen för en suveränitetsholme prövas med förfarandeenligt reglerna i det land där holmen är belägen. Innan frågan avgöres skallsammanträde hållas som samtliga kända sakägare från båda sidor om gränsenkallas till. Sakägarna skall bevisligen kallas före sammanträdet. Suveränitetsegenskapenför en holme kan borttagas om ändrade förhållanden uppstått. Beslutom att borttaga suveränitetsegenskapen fattas av finsk-svenskagränsälvskommissionen. Markägare, länsstyrelse eller kommun som berörs kanansöka därom. Innanbeslutet fattas skall den centrala lantmäterimyndigheten i båda länderna höras. Sedanett beslut fattats om att borttaga suveränitetsegenskapen för en holme skalldenna ingå i fastighetsredovisningen inom det land där den är belägen. Dennaöverenskommelse, som är avfattad i två exemplar på svenska och finska språken, skall ratificeras. Ratifikationshandlingarna skall möjligt utväxlas i. Desvenska och finska texterna har samma vitsord. Överenskommelsenträder i kraft som inträffar närmast efter det attratifikationshandlingarna har utväxlats. 1986/87: 38 Yttranden har avgettsav överbefälhavaren, lantbruksstyrelsen, , domänverket,kammarkollegiet, kommun, kommun, kommun, (), Koivukylä byamän, Haapakylä-Matarengi byamän, Kuivukangasoch Kuusi-järvi byars samt Ylinenjoki hemmans gemensamma skifteslag och Päkkiläbyamän. Lantbruksnämndenhar kommenterat suveränitetsholmarnas betydelse samt möjligheten att utnyttjadessa för jordbruksändamål påföljande sätt: I Könkämä, Muonio och älvarfinns det sammantaget ett stort antal som utnyttjats förjordbruksändamål. Holmarna finns belägna efter sträckning och igränsälvarnas hela längd. Betydelsen för jordbruksändamål har visserligenminskat men på vissa har brukningen av åkerjord aldrighelt upphört och pågår nu på flera håll ett återupptagande avjordbruksdriften. Som exempel kan nämnas den utanför Kuttainen i Muonio-älv,de helt svenska holmarna Haapakylänsaari och Kylänsaari norr och söder om samtliga dessa har jordbruksdriften ökat väsentligt under senare årgenom att förbindelsefrågorna ordnats genom vägbank eller färjor. Sammanlagt brukasnu på dessa ca 300 ha åkerjord. Därutöver finns ett antal andra holmardär viss jordbruksdrift förekommer både som åkerbruk och som betesdrift. Isamtliga dessa fall kan konstateras att inte minst ägandeförhållanden ochskiftesstorlek har varit betydligt gynnsammare än när det gällerSuveränitetsholmarna. utredning konstaterar att det hinder motbrukande av jorden på Suveränitetsholmarna framför allt utgörs av den mycketlångt gångna ägosplittringen, svårigheten med åtkomst, att det saknas vägar på holmarnaför jordbruksmaskiner samt att ett ökat dikningsbehov föreligger och att denupphörda jordbruksdriften lett till en förbuskning på många håll.För att effektivt kunna bruka åkerjorden behövs alltså åtgärder både avseendefastighetsstrukturen och markinvesteringar. Den genom Hushållningssällskapetsinitiativ startade betesdriften på Selkäsaari där betesområdet omfattar ca 150ha och kan ta emot ca 300 djur visar att det finns både intresse, behov ochmöjlighet att utnyttja holmarna för fortsatt jordbmksdrift. bedömning fungerar betesdriften bra och markerna är lämpligaför ändamålet. Utredningen har funnit att ca 180 ha på de Suveränitetsholmarsom disponeras av kan användas för åkerändamålhuvudsakligen vallodling. Tillsammans med marker som är lämpade för betesdriftskulle ungefär 300 ha kunna effektivt utnyttjas. Möjligheten att utnyttja denna areal skulle väsentligt förbättra förutsätt- ningarna för ettrationellt jordbmk i de byar som är delägare i Suveränitets- Prop. 1986/87:38 holmarna. Fastigheternas på fastlandsdelen har nämligen ofta betydandebrister både avseende storlek och arrrondering. Dessa brister är dessutom svåraatt avhjälpa p. g. utav begränsad tillgång till . Naturvårdsverket:I ett yttrande finsk-svenska utredning angåendeSuveränitetsholmarna i , Muoni och Könkämä älvar framförde verket bl. "Störst vetenskapligt intresse tilldrar sig Ojasensaari, Kylänsaari samtholmarna i Hietaniemiselet". Beträffande Hietaniemidel-tat anförsföljande: "Detta unika deltalandskap har också, vilket omnämnts avutredningen, poängterats av den nordiska arbetsgruppen för skydd av naturtyperoch biotoper av gemensamt nordiskt intresse. Denna arbetsgrupp har ocksåsärskilt betonat vikten av att bibehålla den öppna och kulturbetingadelandskapstyp som representerar." vill medanledning av framhålla att älv klassats somriksobjekt för friluftslivet och naturvården. Hieta-niemideltat utgör ett uniktområde för studium av fluvialmorfologiska processer. Även Muoni och Könkämäälvar har utpekats som riksobjekt för naturvården. Från naturvårdssynpunkt ärdet av primärt intresse att holmarna i Hietaniemiselet får en sådanfastighetsindelning att fömtsättningar skapas för att iståndsätta jordbmket(bete och slätter). : LRF har inhämtat uppgiften att det på en del av arealen, på Selkäsaari,f. n. tillämpas gemensam betesdrift för drygt 100-talet kvigor. Dennaverksamhet har varit uppskattad och kommer med säkerhet att fortsätta. Jordensbeskaffenhet för jordbmksdrift bedömes allmänt vara mycket god på holmarna.Åkermarken lämpar sig bäst för betesdrift och spannmålsodling. Genom sinbelägenhet bedöms åkermarken på holmarna allmänt vara dyrare att bruka änmotsvarande på fastlandet. Det finns tre aktiva brukare i Hedenäset.De har tillräckligt med på fastlandet. Förutsättningenför att kunna bedriva åkerbruk på holmarna är därför att brukarna erhållerbidrag till uppmslning av marken och fill merkostnader för driften. Endasttvå remissinstanser (och domänverket) har särskilt uppehållitsig vid frågan om suveränitetsholmskontmktionen som sådan bör bibehållas.Övriga remissinstanser har tillstyrkt förslag eller endastdiskuterat enskildheter i detta. : Iverkets yttrande utredning anfördes: "Under fömtsättning att särskilda medel kan ställas fill förfogande över statsbudgeten för inlösen av holmarna och under fömtsättning att dessa objekt kan skiftas på ett för naturvården fillfredsställande sätt torde utred ningens förslag utgöra det på lång sikt mest fördelaktiga alternativet för bibehållande av älvmiljön som en levande kulturbygd." vidhåller denna uppfattning. Verket bedömer dock att tillskapande av en samfäUighet på holmarna i Hietaniemiselet med tillhörande samfällighets- föreningsbildning är ett bra sätt att erhålla en ändamålsenlig fastighetsin delning och förvaltning. Domänverket:Konstruktionen suveränitetsholmar i anslutning till freds- Prop. 1986/87:38 fördraget1809 och gränsregleringstraktaten 1810 torde ha varit tänkt som en provisorisklösning. Det är därför närmast förvånande att systemet fortfarande består ochkanske än mer förvånande att det ännu efter drygt ett och ett halvt sekel inteanses finnas förutsättningar för en definitiv lösning. Fråga är dock endast om13 i med en areal av 481 ha och 32 i med en arealav 337 ha - dessutom är markvärdena låga om man ser till avkastningsförmågan.1975 års finsksvenska utredning har föreslagit inlösen av holmarna. Detta ärenligt domänverkets mening ett bra förslag. Fortsatta överväganden borde inriktaspå att finna sådana former för att realisera förslaget som tUlgodoser rimligakrav från markägarna men där målet att avveckla ägoblandningen länderna emeUanligger fast. säger i sin utredning att några allmänna intressenför en avveckling av systemet med suveränitetsholmarna inte torde föreliggaförutsatt att nuvarande hinder i bmkandet och de övriga oklarheter som finns istort kan elimineras. Slutsatsen är förvånande mot bakgrunden av attfinsk-svenska utredningens förslag om avveckling tillstyrkts av ,lantbruksnämnden, kammarkollegiet, lantbmksstyrelsen, lantmäteriverket ochSvenska . tycker att det i allra högsta gradborde vara ett allmänt intresse att fullfölja fredsfördraget och gränsregleringstraktatensamt avveckla den anomali inom fastighetsindelningen som suveränitetsholmarna utgör.Domänverket kan därför inte godta förutsättning för sinutredning att konstruktionen suveränitetsholmar skaU behållas. 3.1Positiva till förslaget om samfällighetsbildning Lanibruksnämnden:Länsstyrelsens utredning föreslår för att lösa frågan om ägosplittring på holmarna en samfällighetsbildning. Problemet med tids- och arbetskrävande förhandlingar om köp eller inlösen av de enskilda skiftena på holmarna skulle därigenom kunna kringgås. Lantbruksnämn den delar utredningens uppfattning att ett sådant förfarande skulle bli både tids- och arbetskrävande och sannolikt i en del fall inte kunna lösas frivilligt. Inte heller en sådan lösning där aktiva jordbrukare genom lång siktiga arrendeavtal skulle få disponera de enskUda små skiftena på hol marna skulle kunna förutsättas leda fill bra resultat annat än i kanske något enstaka fall. är situationen den när det gäller arrenden att det finns ett betydande motstånd hos passiva markägare i och i också i övrigt att arrendera ut sina marker på långsiktiga arrendeavtal. Dessutom inverkar personliga relationer mycket på vilka möjligheter de aktiva jordbmkama skulle ha att få arrendera vissa bestäm da skiften. Som utredningen dessutom påpekar ägs många av jordbruksfas tigheterna nu av dödsbon eller är samägda och det skulle ytterligare försvå ra en lösning med arrende av enskilda. bedömer därför förslaget om samfällighetsbildning som mycket realistiskt med goda möj ligheter till en snabb lösning av ägostrukturen. Som utredningen föreslår bör ha möjlighet att ta initiativ till åtgärden. denanser också att all mark bör intas i samfällighetsbildningen. Om det av Prop.1986/87: 38 praktiska skäl skulle finnas anledning att någon areal måste ståutanför torde detta kunna lösas utan större problem i samband medförrättningen. bedömer att förutsättningarna för statligt stödtill förrättningskostnaderna enligt rationaliseringsförordningens bestämmelserär helt uppfyllda. Någon projektering av samtliga behövliga markinvesteringarför att iståndsätta den mark som inte hävdas har icke skett.Lantbruksnämnden kan givetvis medverka i sådan projektering avseende både vägförbindelser,färjor, vägar på holmarna samt iståndsättning av åkerjordarna och dikningar.Utredningen föreslår att ett förhöjt statsbidrag bör kunna lämnastill dessa åtgärder. Med den erfarenhet lantbruksnämnden fått från pågående ochutförda åtgärder i byaprojekten och i det större dikningsprojektet i länetskustland anser lantbmksnämnden det nödvändigt i allmänhet tiU dessaåtgärder. Om ägostrukturen löses som utredningen föreslår genom samfällighetsbildningblir det desto mera angeläget att kunna lämna det högre bidragsstödet. Ägargruppenkommer ju att bestå av både aktiva och i övrigt passiva markägare och dettaleder naturligtvis till ett svagare intresse (från de passiva markägarnassida) att medverka i kostnader. Sannolikt skulle en enkel lösning vara att samfällighetenutarrenderar markerna till aktiva jordbrukare som sedan står som sökande tillåtgärderna. Lanlbruksstyrelsenhar instämt i lantbmksnämndens yttrande samt tilllagt: Styrelsen finner detnödvändigt med stafligt ekonomiskt stöd till markanläggningsåtgärder men anseratt detaljutformningen härav bör anstå tills omfattningen och kostnaderna förerforderliga åtgärder klarlagts. Övertorneåkommun: Den av utredningen föreslagna samfällighetslös-ningen finner kommunenväl genomförbar och är därför beredd att tiUstyrka densamma. Kommunen villdock peka på vissa problem som bör beaktas. Många markägare betraktar den nuföreslagna samfällighetslös-ningen mer eller mindre som en tvångsåtgärd. Det ärdärför av vikt att genomförandet sker så långt som möjligt på frivillig väg ochatt de markägare som ej vill ingå i samfälligheten ges möjlighet att försälja sUtmarkinnehav till samfälligheten. Det är också av vikt att samfälligheten och indirektdelägarna icke åsamkas betydande kostnader i samband med bildandet av samfällighetenoch iordningställandet av marken utan att staten tar på sig dessa kostnader.Kommunen förutsätter också att samfälligheten aktivt arbetar för att få tillstånd en ändamålsenlig markanvändning och att nu aktiva som nytillkommandejordbruk, enskilda som kooperativ, ges möjlighet att via arrendeavtal få brukamarken. : LRF har noterat utredningens bedömning att nuvarande fastighetsindelning är olämplig. Ombildningen av nuvarande fastighetsindelning avses ske genom lantmäteriförrättning. Det är dock inte uteslutet att det i samband med förrättningen kan framföras yrkande från någon fastighetsägare om att dennes mark på holmarna utesluts från samfällighetsbildningen. Kostnaderna för förfarandet hos fastighetsbild ningsmyndigheten beräknas till ca . LRF förutsätter att lantbruksnämndens uppfattning kvarstår att förrättningen har sådan bety delse för jord- och skogsbrukets yttre rationalisering att nämnden skall 19 kunnabevilja statsbidrag fill hela kostnaden för samfällighetsbildningen. Prop.1986/87: 38 LRF har efter överläggningar med representanter för LRF-avdelningeninom kommun och byamännen i funnit att det finns ettstarkt och djupt rotat intresse att alltjämt behålla den privata äganderätten.Utredningens förslag att bilda samfäUighet av holmarna har vad LRF erfaritmottagits positivt av markägarna. Äganderätten, som då övergår från ägande avmark till ägande av andelar i samfälligheten, behålles i privata händer. Detförutsätts att respektive land tillämpar sin lagstiftning på "sinaholmar". Beträffande markanvändningen förutsattes att huvuddelen avholmarna kan utnyttjas för jordbruksändamål, resten för skogs-bmksändamål. Minoritetenav Koivukylä byamän: Betråffande den senaste utredningen omSuveränitetsholmarna är undertecknade positivt instäUda till bildandet av samfäUighet.På gmnd av tidigare utredningar har holmarna hunnitförbuskas. Det blir därför stora kostnader för iordningställande och vi anseratt Staten bör gå in med medel till detta. Markägarna vill att holmen Selkäsaari-Papplanhietavilken redan utnyttjas som kvig-bete och arrenderats av bör utgöra en särskild samfäUighet. Haapakylä-Matarengibyamän: Efter att ha tagit del av utredningen i rubr. fråga finner byamännenatt vi inte direkt motsätter att det bildas någon form avgemenskapsförvaltning, som får taga hand om miljövården på holmarna. Det kantilläggas att byamännens marker ligger mer på låglänta (översvämningsområden)som är svåra att utnyttja till jordbruksändamål såsom bete, vallodlingmed vissa undantag. Byamännen motsätter sig på det bestämdaste att medverkaeller deltaga i gemenskapsförvaltningen om detta för med sig kostnader ochekonomiska åtaganden, som inte är rimliga i förhållande till avkastningen. kommer till stånd bör hela kostnaden åvila påstatsverket eller dess underavdelningar enär det mera är frågan om miljövårdoch en riksangelägenhet och ett fönster utåt. Utredningsförslagettillstyrks dessutom av kommun, kommun samt Päkkilä byamän. 3.2Tveksamma eller negativa till förslaget om samfällighetsbildning Domänverket:Förslaget att bilda samfäUighet i Hietaniemiselet avstyrks eftersomkonsekvensen blir en konservering av systemet med suveränitetsholmar.Domänverket ifrågasätter vidare om det är ekonomiskt försvarbart att iståndsättamark på holmarna till slåttervall eller bete - en rent företagsekonomisk kalkylkan knappast ge stöd för sådana åtgärder. Huruvida naturvårdsintressenmotiverar dylika insatser anser sig domänverket inte ha underlag för attkommentera. anser sammanfattningsvis att beslut omsuveränitetsholmarna bör syfta tUl en avveckling och att förslagär alltför passivt för att inom rimlig tid få en avveckling förverkligad. Majoritetenav Koivukylä byamän: Vi undertecknade markägare i Koi vukylä by finner det högst märkligt att vi nu föreslås bli av med äganderät- 20 Vi är ju inte ens underrättade om att sånt här var på Prop.1986/87: 38 gång. skulle bildas fick vi massor medpersonliga brev och kallelser. när den största frågan iSuveränitetsholmarnas historia skall behandlas hänvisar till enkungörelse där intresserade välkomnas. Vi kräver att samtliga ägare till Suveränitetsholmari Koivukylä by kallas personligen till sammanträde. Då nu alla turer och utredningarunder ej kan uppvisa bättre förslag är vår bestämda meningatt arronderings- och ägarförhållandena får kvarstå som . Detta gagnarutvecklingen i vår by. Vi undertecknade markägare avstyrker utredningensförslag om bildandet av samfäUighet och motsätter att våra ägandes holmängaringår i den föreslagna samfälligheten. Kuivukangasoch Kuusijärvi byars samt Ylinenjoki hemmans gemensamma skifteslag: Att förvaUaen samfäUighet med 250 delägare är helt orimligt. Enbart en omröstningsprocedurvid styrelseval, i frågor om användning eller iståndsättning av mark, de oftakontroversiella frågorna om jakträtt etc. skulle skapa kaotiska tillställningarav föreningsstämmorna. Skiftesägarna inom skifteslaget är ej heller villiga attpåtaga sig något ansvar eller några kostnader för återställande i ängsbruk avde sedan ungefär för höskörd outnyttjade och helt slybeväxtamarkerna på Niittysaari holme. Troligt är dock att samfällighetsbildningen ären utväg till lösning av problemet. Om en sådan genomföres så får förrättningskostnadernaicke belasta skiftesägarna utan bör staten helt stå för dessa. Någon tvångsanslutningtill samfälligheten får ej heller ske. De skiftesägare, vilka inte frivilligtönskar bli delägare i samfälligheten, måste förbehållas rätten att avstå sinmark mot ersättning i pengar. Överbefälhavaren,lantbruksstyrelsen, lanibruksnämnden och domänverket har tillstyrkt förslagettill överenskommelse eller lämnat detta utan erinran. Beträffande de enskUdaartiklarna har följande synpunkter framförts. Kammarkollegiet:Begränsningarna i innehavarnas rätt till suveränitetsholmarna finns regleradei den kungörelse som intagits i kommissariernas protokoll , § 31. Desålunda stadgade inskränkningarna i förfoganderätten får anses utgöra enväsentlig del av suveränitetsholmsbegrep-pet.