prop · GA03143 · 1986-12-31 00:00:00 — Även om kommittén inte förordar någon teknisk utformningav lånebemyndigandet vill fullmäktige beröra frågan. Kommittén konstateradeatt bemyndigandet kan utformas på mänga olika sätt bl. a. nämns ett beloppsmässigtopreciseral bemyndigande respektive beloppsmässigt preciserat bemyndigande. kan sägas alt har ett beloppsmässigtopreciseral bemyndigande att ta upp lån eftersom upplåning enligt lag omriksgäldskontoret får ske för alt; - finansieralöpande underskott i statsbudgeten och andra utgifter som grundar sig påriksdagens beslut, - tillhandahållasådana krediter och fullgöra sådana garantier som beslutar om, - amortera ochinlösa statslån ävensom uppköp av statslån i utländsk valuta, - tillgodoseriksbankens behov av valutareserv och av statspapper för marknadsoperationer. Enligtfullmäktige finns det starka skäl som lalar för all bemyndigandet Prop.1986/87:143 även fortsättningsvis bör vara beloppsmässigt opreciserat och varaav samma tekniska innebörd som . Det statliga budgetsaldot bestäms av en mängd faktorer somframkommer genom en rad enskilda beslut av om inkomster ochutgifter. I stort kan sägas att det framför alll är budgetens inkomstsida somär svår att med nägon exakthet precisera. Kalkylen för budgetsaldot blir därförså osäker atl den knappast utan betydande marginaler kan ligga till gmnd förett beloppsmässigt preciserat lånebemyndigande. Därtill kommer riksbankenseventuella behov av att fylla på valutareserven respektive innehavet avstatspapper för marknadsoperationer vilket beloppsmässigt omöjligt kanförutses. Fullmäktige förordar därför att bemyndigandet även tekniskt iframtiden får samma utformning som . När det gäller formerna för samverkan mellan statsskuidspoiitikenoch penningpolitiken delar fullmäktige helt kommiiténs bedömning att denna börha sin tyngdpunkt i all en plan för inhemsk upplåning upprättas. Som kommitténockså kunnat konstatera upprättas sådana planer regelbundet sedan något årtillbaka. Fullmäktige är också som kommittén övertygad om att fömtsättningarnaoch formerna för såväl statsskuidspoiitiken som penningpolitiken även iframliden kommer att ändras. Nya tekniker och nya marknader utvecklas ständigtpå del finansiella området. Det vore därför olämpligt atl i detaljutforma bestämmelser om säväl statens emissionsteknik som samrådsformernamellan berörda parter. I stället bör och riksgälds-kontoret självaanförtros att finna formema för sin operativa samverkan och som kommitténkonstaterar är det viktigt att "berörda parter har flexibilitet altanpassa samverkan mellan statsuppläningen och penningpolitiken till vad fömtsättningarnaoch metoderna i varje situation kan kräva" (s. 233). Fullmäktige delardenna bedömning. Sammanfattningsvis konstaterar kommittén att enligt deframlagda förslagen skall även ha tillhuvuduppgift att ta upp och förvalla lån till staten. Så långt delar fullmäkfigekommitténs syn. Fortsättningsvis skriver dock kommittén att "verksamhetenskall bedrivas med statsskuldspolitiskl betingade målsättningar" (s. 241).Enligt fullmäktiges mening är det självklart att kostnadskalkyler måsle beaklasoch väga tungt när det gäller utformningen av lånevillkoren för t.ex. allemanssparandesamt spar- och premieobligationer. När det däremot gäller räntesättningen påinstrument som statsskuldväxlar och riksobligationer måste dockpenningpolitikens behov av att styra likviditet och ränteutveckling bli heltdominerande. Delta, som ocksä finansutskottet uttalat (FiU1978/79:39 och FiU 1982/83:16), kom också klart till uUryck i direktiven tillkommittén där det fastslogs att statsskuidspoiitiken numera måste ses som enintegrerad del av kredit- och valutapolitiken. Kommittén har i det tidigare delbetänkandetStatsskuldspolitiken samordningsfrågor SOU 1984:84 analyserat behov och formerför att stärka samordningen av statsskuidspoiitiken. Förslag lämnades tillåtgärder som i ett första steg borde vidtas i detta syfte. Fullmäktige yttradesig () över betänkandet och förslagen. Även om utredningen enligt fullmäktiges mening hadebetydande brister, inte minst i skildringen av hur samordningen avstatsskuldspolitiken bedrivits och i preciseringen åvsamordningsproblemens karaktär, kunde dock fullmäktige tillstyrka att vissa avde förslag som utredningen angav kunde genomföras med kort varsel. Någraåtgärder i denna riktning har emellertid inte vidtagits. I stället framför nuutredningen nya och betydligt mera långtgående förslag till förändringar avrådande ordning för hur statsupplåningen bedrivs och hur statsskuidspoiitikensamordnas. Kommittén föreslår sålunda i betänkandets kap. 9 altriksgäldskontoret blir en myndighet under regeringen, lämpligen hörande tillfinansdepartementet, och att skall besluta om en lånebemyndigandetill regeringen i anslutning lill att statsbudgeten sammanställs. Enligt fullmäktiges mening är de nya förslagen än meraknapphändigt beskrivna och ofullständigt motiverade än de tidigare. Fullmäktigehar därför funnit det förenat med stora svårigheter att bedöma förslagensinnebörd och konsekvenser. Utgångspunkten har dock varit den gmndläggandeuppfattning som fullmäktige framförde i sitt ovannämnda remissyttrande och sominte rubbas av vad kommittén nu anfört. Fullmäktige kommer i detta remissvar att koncentreraframställningen till betänkandets kap. 9. När det gäller huvuddelen avbetänkandet, som rör ställning och funktioner liksom ocksåutformningen av en ny riksbankslag, har fullmäkfige ingen erinran. Under ensärskild mbrik nedan behandlas de konkreta frågor avseende samarbetet mellanriksbank och riksgäldskontor som kommittén tar upp. Allmänt sett välkomnar fullmäktigeatt får möjlighet alt renodla sin verksamhet som centralbank ochatt dess relationer till regeringen kommer till klarare uttryck. Behovet av enny förenklad riksbankslag synes också belagt. Fullmäktige vill erinra om att riksgäldskonlorei,efter ett omfattande utredningsarbete, erhöll en sädan ny lag . Kommitténs argument för ett ändrat huvudmannaskap I kommitténs betänkande kan man urskilja fern argument förett ändrat huvudmannaskap. a) 1 enlighet med parlamentarismens principer börriksgäldskontoret vara en myndighet under regeringen. b) finans- ochkontrollmakt skulle stärkas om huvudmanna- Prop. 1986/87:143 skåpetändrades. c) Samordningen av finanspolitikenoch statsskuldspolitiken skulle förbättras. d) Kreditgarantigivningenbör skötas av en myndighel under regering en. e) Denstatliga förvaltningsstrukturen skulle bli smidigare om riksgälds kontoret blev en myndighet under regeringen. Enligtfullmäktiges mening brister kommiiténs analys på flera punkter och det finnsdärför anledning att närmare diskutera de olika argumenten. 3.a)Riksgäldskontorels konstitutionella ställning och pariamentarismen Riksgäldskontoretsnuvarande ställning har enligt kommittén sin gmnd i kampen mellan ochkungen om finansmakten under slutet av 1700-lalet. Kommittén konstaterar atlinförandet av parlamentarism har skapat ett nyll förhållande mellan riksdagenoch regeringen samt drar slutsatsen att motiven för atl skallvara en myndighet under numera saknar bärkraft. Fullmäktige,som med viss förvåning konstaterat att kommittén inte anlitat statsrättsligexpertis vid sitt arbete, finner för sin del atl kommittén inte ulfört någonanalys av i vilken män dagens situation skiljer sig från den som rått vid detidigare tillfällen då frågan om huvudmannaskapet för prövatsav . Fullmäktige anser därför att kommitténsförslag om en ändring av huvudmannaskapet utifrån konstitutionella övervägandensaknar bärkraft. 3.b) finans- och kontrollmakt Eltförändrat huvudmannaskap skulle enligt kommitténs betänkande stärka riksdagensfinans- och konirollmakt. Riksgäldskonloreihar en ovillkorlig skyldighet atl läcka underskottet i statens budgetmed län. Inget formellt beslut fattas om slatsupplåning-ens omfattning. Vid enförändring av huvudmannaskapet är kommitténs tanke att i anslutningtill att statsbudgeten sammanställs också debatterar och beslutar om elt lånebemyndigandefill regeringen. Om ett lånetak införs skulle således finansmaktstärkas, resonerar kommittén. Fullmäktigekan inte inse att de anförda synpunkterna är elt argument för ett ändrathuvudmannaskap. I lagen om har givitriksgäldskontoret ett ändamålsbemyndigande. Enligt lagen får riksgäldskontoretla upp lån endast för vissa preciserade ändamål. Om anser att dessfinansmakt skulle stärkas av all ett lånetak införs kan delta ske redan i daggenom alt lånebemyndigandet preciseras i belopp i stället för att ha nuvarandeutformning. Frågan om elt lånetak har således ingenting att göra medhuvudmannaskapet för . Möjlighetenatt föra en debatt i om den samlade statsbudgeten 176 finns också , t.ex.i anslutning till finansplanen, och har inle Prop. 1986/87; 143 hellernågon koppling till frågan om huvudmannaskapet. Omhuvudmannaskapet ändras hävdar kommittén att kon-trollmakt skullevidgas. kan granska regeringens handläggning avbemyndigandet, interpellalioner och frågor kan ställas till berört statsråd ochmisstroendeförklaring kan riktas mot statsrådet. Kontrollen är utformadpå ett annat sätt men behöver därför inte enligt fullmäktiges mening varamindre verkningsfull. bereder ärenden angåenderiksgäldskontoret och granskar kontorets förvaltning. Dessa frågorpresenteras sedan för för debatt och beslut minst tvä gånger per år.Dessutom innebär den parlamentariskt sammansatta fullmäktigeförsamlingen, somunder riksdagssessionen sammanträder , att har en direktinsyn och fortlöpande kan följa verksamhet. Den riksdagsvaldastyrelsen torde vara en vida värdefullare kontrollmöjlighet än konstitutionsutskot-lelsefterhandsgranskning, misstroendeförklaringsinstitutet och spörsmålsinstitutet(vilka kan användas för att granska regeringens meddelanden lillfullmäktige). Fullmäktigefinner således att ett ändrat huvudmannaskap för inte pånågot avgörande sätt skulle stärka finans- och konirollmakt.Möjligheterna alt införa ett lånelak finns . Formerna för riksdagenskontroll skulle förändras, men genom att insynen skulle minska snarareförsämras än förstärkas. 3.c) Samordningen av statsupplåningen och finanspolifiken Dettredje argumentet som utredningen för fram för elt förändrat huvudmannaskaprör samordningen av statsskuldspolitiken och finanspolitiken. Kommitténkonstaterar att statsskuldsräntor utgör avstatsutgifterna. Behovet av samordning är därför stort. Kommittén skriver att"denna samordning kan numera anses vara av sådant beständigt slag och skei sådana former alt fömtsättningarna för samordningen bör ges organisatorisktuttryck". Om riksgäldskonlorei blev en regeringsmyndighet skulle ocksåstatsupplåningens fördelningspolitiska effekter bättre beaktas, liksom regeringensintressen när det gäller kontoinlåningen från statliga företag och myndighetersamt utlåning till bl.a. affärsverken. Fullmäktigeinstämmer i kommitténs bedömning alt ränteposten i statsbudgeten nu är av denomfattning att den påverkar budgetulfallet och därmed får finanspolitiskaeffekter. Därav följer dock inte atl statsskulds-politiken i någon betydandeomfattning påverkar finanspolitiken. Statsupplåningens utformning kan visseriigenpåverka räntekostnaderna, men de variationer som kan uppstå har knappast någonavgörande finanspolitisk betydelse. Likvälanser fullmäkfige att statsskuidspoiitiken skall samordnas med finanspolitiken och inte endast med penningpolitiken. Det måste dock ske i former som gör del möjligt att de långsiktiga och de specifikt statsskulds politiska intressena kan hävdas. Fullmäktige vill också understryka vikten 177 12 1986/87. av attformerna för samordning och samråd har en viss flexibilitet. Utveck- Prop.1986/87; 143 lingen av penningmarknaden och penningpolitiken visar hur snabbi fömtsättningarnakan ändras. Kommitténs förslag för samordning med penningpolitiken anserfullmäktige väl möter det samordningsbehov som föreligger. På samma sätt behöver också samarbetsformerna medfinansdepartementet förändras från tid till annan. När statsupplåningensutformning nu har vissa finanspolitiska effekter är behovet av samordningstörre . sker också ett informellt men nära samarbete både vadgäller ränteposten i statsbudgeten och upplåningsplaneringen, dvs. i de avseendensom statsskuldspolitiken närmast påverkar finanspolitiken. Från en praktiskutgångspunkt kan fullmäktige konstatera att på de områden där behov haruppstått har en samordning ocksä kommit till stånd, låt vara i tämligen friaformer. Mot bakgmnd av detta mäste fullmäktige konstatera att etländrat huvudmannaskap knappast kommer att förändra den konkreta utformningenav statsuppläningen. Visserligen kan behovet av ett närmare samarbetemanifesteras genom etl ändrat huvudmannaskap men fullmäktige anser att ävendetta kan uppnås ulan ändring av huvudmannaskapet, om man nämligen inrättarden av kommittén ursprungligen föreslagna planeringsgruppen för inhemskupplåning (se nedan under 4). 3. d) Garantigivningen kreditgarantigivning anförs avutredningen som ett annat skäl att förändra huvudmannaskapet. Både statsfinansiellaoch näringspolitiska överväganden mäste i mänga fall göras vid garantigivning.Riksgäldskontoret överiåler regelmässigt på regeringen att ta ställningi frågor med näringspolitisk innebörd. fattar dock detformella beslutel. Enligt kommitténs bedömning betyder detta bl. a. altoklarhet råder om ansvarsfördelningen samt atl regeringen inte kanställas till svars för dessa ätgärder. Regeringen eller en myndighet underregeringen bör således ha det formella ansvaret för garantigivningen. Fullmäktige vill erinra om att riksgäldskontoretsrelationer till regeringen i garantifrågor i förväg regleras av , sombestämmer karaktär och former för regeringens direktivrätt för kontoret inom avriksdagen angivna ramar. Sådana direktiv överlämnas alllid i skriftlig form. Dekan därmed liksom fullmäktiges beslut underställas , efterföljandegranskning, med möjlighel till debatt såväl i samband med beviljandeav ansvarsfrihet för fullmäktige som vid en bedömning av hur regeringen agerarinom ramen för beslut angående etl visst garantisystem. Regeringensdirektiv innehåller, då de delges fullmäktige, redan en avvägning mellannäringspolitiska och statsfinansiella beaktanden genom att de varit föremålför gemensam beredning mellan och berörda fackdepartement. Kontorets samverkan med det under industridepartementetlydande sta tens industriverk, som är regeringens beredningsprogram på fartygsgaran- 178 tiområdet, tryggas genomrepresentation i den till verket knutna fartygs- Prop. 1986/87; 143 garantinämnden. Underde har garantiverksamheten, som kommittén påpekar, drabbats av enrad större förluster, särskilt på varvs- och rederiområdet. harutfärdandet av nya garantier gått kraftigt tillbaka. Garantistocken på dettaområde är därmed i praktiken under avveckling. Vid den av kommittén förslagnatidpunkten för förändringen av huvudmannaskapet torde därförgarantiverksamheten för varv och rederier ha fått en starkt reducerad betydelseför kontoret och samordningsproblemen med i praktiken braglsur världen. Garantifrågorna blir därmed betydelselösa för en bedömning avhuvudmannaskapet för riksgälds-kontoret. 3.e) En smidigare förvaltningsstruktur Etlytterligare skäl för ett ändrat huvudmannaskap rör den statliga förvaltningsstrukturen.Om riksgäldskonlorei ombildas från att vara en myndighel under regeringen bör enhgtkommitténs bedömning goda förutsättningar uppkomma för att omfördelaarbetsuppgifter mellan och andra myndigheter. Ett ändrathuvudmannaskap skulle också underlätta anpassningen av resurser ochorganisation, om fömtsättningarna för statsuppläningen snabbt ändras. Fullmäktigeinstämmer i kommiiténs bedömning att statsupplåningen bör bedrivas under smidiganpassning av förvaltningsresurser till upplåningens krav och all riksgäldskonloreibör kunna såväl påläggas nya uppgifter som överlåta befintliga sädana tillandra statliga myndigheter. Kommittén har dock inte närmare utvecklat vilkaförändringar som åsyftas. Den bristande preciseringen i utredningen gör detomöjligt att närmare bedöma relevansen i detta argument. Fullmäktige kan dockkonstatera att har förändringar skett av riksgäldskontoretsarbetsuppgifter och huvudmannaskap har därvid inte utgjort någothinder. För del har gällt samma förhållande, som kommittén självpåpekar, och ett huvudmannaskap under torde inte försvåra enfortsatt pragmatisk prövning av bankens arbetsuppgifter i relation fill de somutförs av andra myndigheter. Fullmäktigehar mol bakgmnd av ovanstående analys kommil fram lill att statsskuldspolitiskakommitténs argument för ett ändrat huvudmannaskap inte har någon större tyngd,i varje fall inte i den summariska form kommittén vak att presentera dem. 1 endel fall är dessuiom den slutsats som kommittén drar av sitt resonemang direktfelaktig. Om huvudmannaskapet skalländras för bör det kunna motiveras med att man därvid skulle avhjälpa stora praktiska brister i den nuvarande ordningen och erhålla betydande praktiska vinster för statsupp läningen, åtminstone pä nägon sikt. Fördelarna måste således mer än väl överväga de olägenheter och kostnader som varje förändring medför. Kommittén har enligtfullmäktiges mening inte alls berört fördelarna med Prop. 1986/87:143nuvarande ordning. Nackdelarna diskuteras mycket knapphändigt. Därmed har maninte heller kunnat visa alt en ändring av huvudmannaskapet skulle varaövervägande till fördel. Fullmäktigeanser att nuvarande huvudmannaskap bäst tillgodoser önskemål ominsyn och kontroll av statsupplåningen. Små förändringar skulle ocksä kunnagöra samordningen av statsskuldspolitiken, finanspolitiken och penningpolitikenbättre än . En sådan åtgärd är kommitténs tidigare förslag att inrätta ensamråds- eller planeringsgmpp för inhemsk upplåning. Fullmäktigeavstyrker således kommitténs förslag att huvudmannaskapet förriksgäldskontoret skall överföras från till regeringen. 4.Förbättrat samråd om statsskuldspolitiken Ienlighet med vad som sagts ovan anser fullmäkfige att det kan finnas anledningatt vidtaga några åtgärder för att ytterligare förbättra och förtydligasamordningen av statsskuidspoiitiken. Det rör framför allt formerna för samrådmellan riksgäldsfullmäkfige och regeringen. Fullmäktigehar ovan (punkt 3 C) konstaterat att behovet av samordning med regeringen ökat lillföljd av statsupplåningens storlek och finanspolitiska konsekvenser. Ipraktiken har också samarbetet intensifierats , såväl när detgäller beräkningen av statsskuldens budgeteffekter som beträffande den löpandeupplåningen inom och utom landet. Fullmäktige vill erinra om att en arbetsgmppför statlig utlandsupplåning, vari en av statssekreterarna ifinansdepartementet ingår, bereder och avger rekommendationertill de båda fullmäktigeförsamlingarna i flertalet frågor pä detta område. Ettliknande förfarande finns beträffande upplåningen frän hushållssektorn i styrgmppenför inhemsk upplåning, där statssekreteraren är ordförande. Frågan är omytterligare åtgärder kan vidtas inom ramen för nuvarande huvudmannaskap för attförbättra samordningen mellan statsupplåningen, penningpolitiken och finanspolitiken. Isitt tidigare remissvar på kommitténs första delbetänkande uttalade sigfullmäktige positivt till tanken på en planeringsgrupp för inhemsk statsupplåning.Såväl riksgäldskonlorei och som borde ingå idenna med förslagsvis statssekreteraren i som ordförande.Fullmäktige vill återigen understryka det önskvärda i att en sädan samrådsgmppinrättas och får en central ställning i samband med den inhemska upplåningen. Omriksbanken vidhåller sin negafiva inställning, såsom den kommer till uttryck ibankens yttrande över kommitténs ifrågavarande betänkande och den föreslagnagruppen således inle kommer till stånd, anser fullmäktige det önskvärt att påandra sätt ytteriigare förbättra samordningen mellan regeringen och riksgäldskonlorei. Kommitténsförslag att inför vikfigare penningpolitiska be slut bör samråda med statsråd som regeringen bestämmer skulle kunna tillämpas också för riksgäldskontorels vidkommande när det gäller viktiga re beslut av fullmäktige med finanspolitiska eller budgetmässiga konse- 180 kvenser.Härvid får beaktas det speciella behovet för utlandsupplåningen Prop.1986/87:143 atl undvika en explicit lagreglering av samrådsskyldigheten vidbeslut om sådana lån. Fömtom samråd vid speciellt viktiga beslut bör kontakternamellan riksgäldsfullmäktige och regeringen öka genom alt statsråd eller dennesmedarbetare inbjuds att framträda inför fullmäktige med enredogörelse för regeringens ekonomiska politik, speciellt statsskuldspolitiken. För att garantera alt regeringen alltid har insyn i statsuppläningenskulle också kunna ålägga fullmäktige att fortlöpande rapportera tillregeringen om upptagna län. Fullmäktige vill i sammanhanget understryka behovet avkontinuitet i statsupplåningens ledningsorgan, främst fullmäktige själva. Dettaär ägnat inte bara att underlätta förståelsen för och därmed samordningen av statsskuidspoiitiken.Även för långivare till staten, särskilt utomlands, är del ägnat att ingeförtroende och skapa goda samarbetsrelationer om ledningsorganen inte förnyasför ofta ulan får lillfälle atl förvärva en betydande saklig kompelens.Kontinuiteten hos fullmäktige över den gångna tioårsperiodens regeringsskiftenhar således varit en styrka såväl internt inom kontoret som förstatsupplåningens framtoning utåt. Mot yttrandets lydelse reserverade sig BirgU ochErik Hovhammar, vilka anförde följande. "Alt är en myndighet underställdriksdagen i stället för regeringen är en följd av tradition mer än avprincipiella överväganden. Det mesta talar för a« den statsskuldspolitiskamyndigheten sorterar under regeringen. Utredningens förslag är dock någotskissartat och lorde inte kunna ligga till gmnd för elt genomförande.Statsskuldspolitiska kommitténs förslag bör därför inte avvisas utan liggatill gmnd för en vidare utredning." "Jag delar inte majoritetens i fullmäktigeställningstagande i huvudmannaskapsfrågan utan slår fast vid min tidigare ifullmäktige deklarerade ståndpunkt att riksgäldskonlorei bör vara enregeringen underställd myndighet av följande två huvudskäl. Garantiverksamhetenskapar särskilda problem. Både statsfinansiella och näringspolitiskaöverväganden måste ofta göras vid garantigivning. För att eliminera denoklarhet som råder om ansvarsfördelningen bör regeringen eller en myndighetunder regeringen ha det formella ansvaret för garantigivningen. Jag hävdarockså att prövningen av anslagsäskanden svårligen kanutföras på ett effekfivt sätt av finansutskottet, som saknar bådekansliresurser och tid för denna uppgift. Det strider för övrigt mot det systemman har inom statsförvaltningen i övrigt, nämligen att budgetprövningen förstsker inom kansHhuset innan ärendet kommer till 181 En ändring av hvudmannaskapetför riksgäldskonlorei i enlig- Prop. 1986/87:143 het med kommitténs förslagskulle enligt min mening skapa en bättre ordning på detta område." 2.1Redovisningsverksamheten (avsnitt 9.8) Fråganom var redovisningsverksamheten inom riksdagsområdet utom skall varplacerad bör bedömas både med hänsyn till ekonomiska och praktiska aspekter.Statsförvaltningens redovisningsverksamhet är under snabb systemutveckling ochfrågan om hur den långsikfiga utvecklingen av redovisningssystemet i framtidenskall bedrivas utreds . Förvaltningskontorethar i och för sig inte något att invända mot kom-miuéns förslag alt handhavandetav redovisningen för riksdagsområdet utom överförs frånriksgäldskontoret fill . Med hänsyn till vad ovansagts föreslår förvaltningskontoret dock att slutlig ställning till varredovisningsverksamheten skall vara placerad inte tas . 2.2Revisionsfunktionen (avsnitt 9.8) Kommitténföreslår, vid ändrat huvudmannaskap för , att uppgiften atthandha den interna revisionen för riksdagsområdet utom kan överföraslill . Förvaltningskontoret kan i och för siggodta detta men vill dock föreslå alt man överväger en annan lösninginnebärande au revisionsverksamheten inordnas i revisionsenhet.