prop · GA0358 · 1986-12-31 00:00:00 — 2. den som har en handelsträdgård,anläggning för yrkesmässig fruktodling eller plantskola men saknar jakträttdär döda hare, om det behövs för alt förhindra skador på träd eller trädplantor;därvid skall djur som dödals tillfalla jakträttshavaren, 3. den som innehar mark men saknarjakträtt där fånga vildkanin och behålla de fångade djuren. Regeringen får medge att jakt efler björn, varg, järv, loeller säi bedrivs på annans jaktområde. Regeringen får meddela föreskrifter omundanlag från försia slycket. I paragrafen regleras frågor om skyddsjakt. Frågan omundantag från principen om jordägarens jakträtt för atl ge möjlighel lillskyddsjakt harjag behandlat i den allmänna moliveringen (avsnitt 2.3.1). För skyddsjakten finns i den gällande jaktlagstiftningenregler i två olika hänseenden. Den ena samlingen regler gäller rätten tillskyddsjakt ulan innehav av jakträtt. I förevarande paragraf har sådana reglertagits upp. De ansluter till sitt innehåll nära lill beslämmelsema i 14§ 1mom., 15§ 1 mom. andra och tredje styckena och 2 mom. samt 24§ 2 mom. nuvarandelag. Av skäl som redovisats i den allmänna moliveringen har dennuvarande bestämmelsen om rätt för yrkesfiskare atl döda säi inte fåll någon motsva righet i den nya lagen. En motsvarighet till bestämmelsen som finns i 15 § 1 mom. första slyckel och som ger var och en rätt att döda fillfälligtvis påträffade smågnagare bör kunna undvaras. Smågnagarna bör däremoi finnas med i uppräkningen av djur som får dödas eUer fångas av gårds- boende eller trädgårdsinnehavare. andra gmppen av bestämmelser som gäUer för skyddsjakten Prop. 1986/87:58regleras under vilken lid jakten får bedrivas. I vissa fall är jakten fillåtenhela året medan del i andra gäller en begränsad jakttid eller krävs särskilttillstånd i del enskilda fallet. Del är fråga om beslämmelser som reglerar allskyddsjakt, oberoende av om del är jakträttshavaren eller någon annan sombedriver den. Jaktlidsbeslärnmelserna för skyddsjakten återfmns i den nuvarandelagstiftningen på ett föga överskådligt sätt både i jaktstadgan ochjakttidsförordningen. Enligt min mening bör föreskrifter om tiderna förskyddsjakt meddelas i administrativ ordning. Det kan finnas skäl att ifortsättningen både bestämma och publicera dessa tider i samma ordning somtiderna för den vanliga jakten. I samband med att föreskrifter meddelas omjakttiderna bör det också meddelas föreskrifter om skyddsjakt som bara fårbedrivas efter särskilt lillstånd. När del t.ex. gäller skyddsjakt efler någolav de slora rovdjuren bör del i varje enskUl fall prövas om del är möjligt attgöra undantag friin fredningen. Som jag har anfört i den allmänna motiveringenbör även en evenluell skyddsjakt efter säi förutsätta en sådan prövning. Punklen1 i paragrafens första stycke skiljer sig från bestämmelsen i nuvarande 15 § 1mom. andra stycket genom alt fill uppräkningen av djurarter har förts, förutomsmågnagarna, även vildsvin medan björn, varg, järv och lo liksom nötskrika harutmönstrats. Igelkott och fladdermöss, som finns med i den gällandeuppräkningen, är undantagna genom särskilda föreskrifter meddelade avnaturvårdsverket. Rättenenligt punkl 2 atl döda hare gäller endasl innehavare av anläggningar föryrkesmässig odling. Punkten 3 ger, liksom nuvarande 24 § 2 mom. första slycket,endast rätt fill jakt med fångslanordningar och inte med skjutvapen. Somframgår av den allmänna moliveringen kan rovdjursjakl i skadeförebyggandesyfte komma all ske efler beslul med stöd av 7§. Det kan emellertid fömtsättasatt det även i fortsättningen finns behov av föreskrifier som innebär allsådan jakl får bedrivas på enskUt initiativ efter tillstånd i varje särskiltfall (jfr 15 § jaktstadgan). När sådant tillstånd meddelas kan det också finnasett behov av atl medge atl jakten får bedrivas inom annans jaktområde. Enbestämmelse härom finns i paragrafens andra siycke. De djur som fälls vid sådanjakl kan förulsällas komma all omfattas av föreskrifier om vill som skall tillfallastaten. På de gmnder som anförts i den allmänna motiveringen omfattarbestämmelsen också säi. Skyddsjaktkan regleras och därmed också begränsas genom föreskrifterna om de tider undervilka jakten får bedrivas. Skulle det visa sig påkallat atl särskilt inskränkarätten för annan än jakträttshavaren att bedriva skyddsjakt, genom atl undantanågon i paragrafen angiven djurart, kan det ske med stöd av paragrafens tredjestycke. Regeringenfår meddela föreskrifter om all vilt får fångas eller fällas på annansjaktmark för märkning eller undersökning eller andra ålgärder som företasför atl lillgodose velenskapliga behov. Jag har i anslutning lill 2§ redogjort för skälen lill atlverksamheten med Prop. 1986/87:58 bl.a. ringmärkning av fåglar bör jämslällasmed jakt. Förevarande paragraf ger regeringen rält atl meddela föreskrifter omatt vilt får fångas eller fällas för olika velenskapliga syflen utan hinder avbestämmelserna öm markägarens jakträtt. Sådana föreskrifter kan efter beslutenligl 52 § meddelas av en förvaltningsmyndighet. Är verksamheten av meraingripande karaklär kan del vara befogal att föreskriva krav på beslul avmyndighet i det enskilda fallel medan föreskrifterna om exempelvisfågelmärkningen bör kunna få formen av ett mera generellt tillstånd. Vill som tillfaller siaten För all skydda utrotningshotade, sällsynta och särskiltvärdefulla djurarter och tillförsäkra vetenskapen och undervisningen djur avsådana arter får regeringen föreskriva alt vill som omhändertas, påträffas dötteller dödas skall tillfalla staten. Paragrafen ersätter bestämmelserna om kronans villebråd i18 § nuvarande lag. Genom alt regeringen eller, efter regeringens bestämmandeenligl 52§, bemyndigas meddela föreskrifter om slatens viltkan föreskrifterna lätlare än f.n. anpassas till ändrade förhållanden.Bemyndigandet avgränsas genom alt det i paragrafen anges för vilka syftenstaten får ta om hand visst vilt. Föreskrifterna kan gälla också djur som dödasvid fillåten jakt, exempelvis vid skyddsjakt efter rovdjur. När föreskrifter meddelas med stöd av bemyndigandet finnsdet anledning atl överväga om den nuvarande uppräkningen av arter som behöversärskilt skydd bör kompletteras med någon ytterligare art. Det kan emellertidockså bli aktuellt alt slopa skyddet för vissa arter. Regeringen får meddela föreskrifier omanmälningsskyldighet i fråga om 1. vilt som har fällts under jakl, 2. vilt som skall tillfalla staten, 3. vill som har skadats eller dödalsvid sammanstötning med molorfordon. Paragrafen innehåller etl bemyndigande som ger regeringenrätl all meddela föreskrifier som motsvarar följande beslämmelser i den nuvaran de lagstiftningen. Enligt 10§ förordningen (1980:400) om ersäitning vid vissa viltskador m.m. skall anmälan göras lill när älg, kron hjort eller dovhjort fällts under allmän eller särskild jakttid. I 24 §jaktstad gan finns bestämmelser om skyldighet att anmäla lill polismyndigheten när vill som utgör kronans villebråd har dödats, fångats eller påträffats som fallvilt. I samma paragraf föreskrivs skyldighel för fordonsförare alt under rätta polismyndigheten om dovhjort, kronhjort, rådjur eller älg har skadats 79 eller dödats vid sammanstötning med motorfordon. Med stödav 52 § kan Prop. 1986/87:58 regeringen överiåla åt atlmeddela föreskrifterna. Jakten skall bedrivas så alt viltet inte utsätts föronödigt lidande och så atl människor och egendom inte utsätts för fara. TiU den dd paragrafen syflar till atl lillgodosedjurskyddsintressel vid jakten har den sin motsvarighet i 3§ försia meningenjaktstadgan. Bestämmelsen har lagils in i lagen för atl undersirykadjurskyddels slora belydelse och viklen av alt detta blir vägledande för varjemoment i jakten. Av skäl som redovisals i den allmänna motiveringen (avsnill2.3.1 och 2.3.2) ålägger bestämmelsen också jägarna alt iaktta försiktighet såatt människor och egendom inle kommer lill skada. Den som med uppsåt eller avoaktsamhet bryter mol förevarande paragraf kan enligt 45 § första slycket 3dömas till böter. Om vilt har skadats vid jakt, skall jägaren snarasl vidtade åtgärder som behövs för att djuret skall kunna uppspåras och avlivas. Om älg, hjort eller rådjur har skadais vid jakl på ettjaktområde och tar sig in på ett annat jaktområde, skall jägaren se till attjakträttshavaren där eller områdets ägare underrättas. Kan dessa nåsendast med svårighet, får polismyndigheten i orten underrättas i stället. Bestämmelsen i paragrafens/örj/a stycke har sinmotsvarighet i 3§ andra meningen jaktstadgan. Regeln har av samma skäl som denallmänna djurskyddsbestämmelsen i föregående paragraf förts till den nya lagen.Den jägare som har skadskjutit djuret kan fullgöra sin skyldighel aniingengenom att själv genomföra eflersöket eller vidtala någon annan att göra det.Del bör understrykas att den som söker efler djuret har både rätt ochskyldighet att följa djuret även in på annans jaktområde. En annan sak är atldjuret när del väl är avlivat i allmänhet tillfaller jakträttshavaren på där djuret fälls. Vidare fär hjälpmedel som annars inte är tillåtna,exempelvis molorfordon och lampor, användas för all få lag i del skad-skjutnadjuret. Bestämmelsen i paragrafens andra siycke, som moisvarar I6§nuvaran de lag, har till enda syfle att ge jakträttshavaren på den mark dit djuret spårats möjlighet atl la till vara det fällda viltet. Även när det gäller underrättelseskyldigheten kan den som skjufit på djuret välja mellan atl antingen själv underrätta jakträttshavaren på marken i fråga, markens ägare eller, i sista hand, polismyndigheten eller uppdra åt någon annan all lämna en sådan underrättelse. Skyldigheten innebär all underrättelse skall lämnas till den som äger eller har jakträtten på den mark där djuret befinner sig eller antas uppehålla sig. En mera vidsträckt underrättelse skyldighet skulle i många fall bli svår atl uppfylla. Det är emellertid 80 önskvärtoch får anses höra lill god ordning alt underrättelse om möjligt Prop.1986/87:58 lämnas också lill markinnehavare som endasl berörs på det sättet alteflersöket går fram över deras marker. Skulle den underrättade jakträttshavarenförklara sig villig atl överta eflersöket bör del göras fill regel att någon ellernågra från den ursprungliga eflersökspatrullen är med som deltagare i detfortsatta sökandet efler det skadskjutna djuret. 1fråga om älg, hjort eller rådjur innebär paragrafens båda bestämmelsersammantagna att den som skadskjutit djuret skall sörja för dels att djuret bliruppspårat och avlivat, dels, om djuret går in på grannmarken, all ägaren ellerjakträttshavaren på den marken blir underrättad om förhållandel.Jägareförbundet har i sill remissvar anfört att långl flera eftersök lorde hamisslyckats på grund av alllför stor brådska än pä grund av att eflersökettagils upp . Jag kan vid sådant förhållande dela förbundets uppfattningatt som huvudregel bör gälla atl underrättelse skall ske innan eftersök vidlaspå annans mark. Jag vill emellerlid understryka att del är givet att vid varjeskadskjulning den största vikten skall läggas vid alt uppfylla skyldigheten altspåra upp och avliva viltet. Aternalivelmed undertättelse till polismyndigheten bör få utnyttjas om varkenjakträitshavare eller markägare finns lillgänglig i grannskapet eller om detfordras en närmare undersökning för all få kunskap om vem som äger marken ellerhar jakträtten där. Regeringenfår meddela föreskrifier om 1. detider när olika slag av vill får jagas inom skilda delar av landel, 2. tillstånd till jakt underen särskild jakttid (licens), 3. lillslånd till jakl för atl förhindra skador av vill, 4. att hund skall finnas lillgänglig vid jakl för uppspårning av skadatvill. Paragrafeninnehåller elt bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om närjakl är tilläten, dvs. under vilka tider och villkor i övrigl som undantag kangöras från huvudregeln alt villel är fredat. PunktenI avser föreskrifier om allmänna jakttider, dvs. föreskrifter som moisvarar debestämmelser som fn. finns i jakttidsförordningen (1976:432). Bestämmelsen geremellertid också slöd för att meddela föreskrifter om jakttider förskyddsjakt. I 23§ finns ett särskilt bemyndigande för sådana föreskrifier ifråga om skyddsjakt som får bedrivas av annan än jakträttshavaren. Somjag haranförl i anslutning lill den paragrafen bör i fortsättningen, för en bälireöverskädlighet, föreskrifterna om tiderna för skyddsjakt kunna bestämmas ochpubliceras i samma ordning som de vanliga jakttiderna. Tilljakttidsföreskriflerna bör också föras bestämmelser om skyddsjakt som bara fårbedrivas efter särskilt tillstånd. Ett bemyndigande att meddela sådanabestämmelser finns i punklen 3. Medslöd av punkten 2 kan det meddelas föreskrifier om licensjakl. F. n. finns sådana föreskrifter om jakl efter älg, dovhjorl, kronhjort, rådjur och björn (13, 14 och 14b§§ jaktstadgan). Förevarande beslämmelse ger alltså stöd för att meddela närmare föreskrifter för bl.a. älgjakten som enligl 33§ 81 skallbedrivas i form av licensjakl. 6 1986/87. Kravpå atl hund skall finnas tillgänglig för eftersök kan liksom hittiUs Prop.1986/87:58 föreskrivas som villkor för licensjakl och faller därför underbemyndigandel i punkten 2. Del kan dock finnas skäl atl ställa upp ett sådanlkrav också beträffande annan jakl. Ett bemyndigande för sådana föreskrifter hardärför lagits in under punkten 4. Vidjakten får användas endast de vapen och jaktmedel i övrigt som regeringenföreskriver. Regeringen får föreskriva alt vapen och övriga jaklmedel skallvara av godkänd typ och atl avgift skall belalas för den prövning som behövsför sådant typgodkännande. Regeringenfår föreskriva all jakl med skjulvapen får ske endast under vissa tider avdygnet. Bemyndigandeli paragrafens första stycke har utformats så all detaljfö-reskriflerna inle,som , behöver innehålla regler om vilka vapen och andra jaklmedel som ärförbjudna. Förulom användningen av skjulvapen och fångstanordningar finns detanledning atl med stöd av bemyndigandet reglera i vilka fall och under vilkavillkor exempelvis bekämpningsmedel och belysningsanordningar får användas vidjakl. F.n.finns i 4a § jaktstadgan bestämmelser som reglerar under vilka lider på dygnetsom jakt får ske. Bestämmelserna är betingade av djurskyddsskäl ochsäkerhetsskäl. Molsvarande bestämmelser skall i fortsättningen kunna meddelasmed stöd av andra stycket i förevarande paragraf. Jaktmed skjutvapen får inle ske från motordrivna fortskaffningsmedel. Sådanafortskaffningsmedel eller andra motordrivna anordningar får inte helleranvändas för att söka efler, spåra, förfölja eUer genskjuta vilt, för althindra vilt alt undkomma eller för att avleda viltets uppmärksamhet från densom jagar. Regeringenfår meddela föreskrifter om undantag från första stycket. Regeringenfär meddela föreskrifter som förbjuder eller släller upp särskilda villkor föratl skjutvapen skall få medföras vid färd med motordrivna fortskaffningsmedel. Paragrafensförsta och andra stycke har utformats så all de fill sill innehåll näraansluter lill bestämmelserna i 11 § I och 2 mom. jaktstadgan. Med motordrivnafortskaffningsmedel avses alla slags motordrivna fordon med eventuellasläpfordon och alla typer av farkoster som drivs med molor i förekommande fallmed farkoster på släp. Med motordrivna anordningar avses exempelvis motorsågaroch andra redskap med motorer, vars buller kan utnylljas för att avleda viltetsuppmärksamhet från jägaren. En skillnad i förhåUande lill jaktstadgansbeslämmelser är all luflfarkosier som inle är motordrivna faller utanförförbudei. En annan skillnad är att förbudet mol att störa vilt med motordrivetfortskaffningsmedel i den nya lagen omfattas av bestämmelsen i 5§ andrastycket. 1paragrafen anges vilka förfaranden som är förbjudna. Av den beskriv ningen får del anses framgå lillräckligt tydligt att det är lillålel all färdasi ° ettmotordrivet fortskaffningsmedel före och efler jakten och under avbrott Prop. 1986/87:58 i jakten. Någon särskild regel som uttryckligen undantarsådana färder från förbudei kan därför inle anses nödvändig. Närdel gäller alt avgränsa vad som är förbjudet framgår det av praxis på områdetall avgörande vikl bör fästas vid om del moiordrivna fortskaff-ningsmedleteller den motordrivna anordningen använts på elt sätl som inverkat på jaktensföriopp. Det kan exempelvis vara fräga om all skaffa sig ett bättre utgångslägeför jakten eller atl avleda viltets uppmärksamhel från jägaren. Paragrafenstredje stycke innehåller elt bemyndigande atl meddela föreskrifter ommedförande av vapen vid färd med motordrivna fortskaffningsmedel. Sådanaföreskrifier finns f n. i 11 § 3 mom. jaktstadgan. Föreskrifterna syftar tillatt underiätta övervakningen men också till att förhindra olyckshändelser. Jaktmed drivande hund får inte ske på ell område som är så beskaffat att det kanförulses att drevet huvudsakligen kommer alt gå fram över annans jaktområde. Enligt19§ tredje slyckel nuvarande lag är jakt med drivande hund att anse som olovligjakt om jakten bedrivs på elt område av sådan beskaffenhel alt drevet måsleantas komma all huvudsakligen gå fram över annans jaktområde och syftetuppenbarligen är alt komma åt vilt från delta område. Bestämmelseni förevarande paragraf innebär en viss skärpning av del nuvarande förbudei altanvända drivande hund när omständigheterna är sådana all jakten kan inkräkta påandra jakträttshavares iniressen. Det skall inte längre behöva visas all jaktensyftat lill alt komma åt vilt från grannmarken. Som beredningen har anförl kannämligen jakt med drivande hund på en alltför liten eller dåligi arronderadjaktmark innebära elt allvarligt intrång i annans jakträtt även om jakten intesker med avsikt atl komma ät vilt från angränsande marker. Jaklefler älg får ske endast efter licens av och inom ett område somlänsstyrelsen har registrerat (licensområde). Detta gäller inle om jaktenendasl avser älgkalv. Eltlicensområde skall vara av sådan storlek och beskaffenhel i övrigt atl det ärlämpat för älgjakt. får vägra alt registrera elt område somlicensområde eller besluta om avregistrering, om området inle medger enavskjutning av minst ell vuxet djur om årel. Paragrafenanger villkoren för älgjakten. Frågan har utföriigt behandlats i den allmännamoliveringen (avsnitt 2.2.4). Utanlov är det inte tillåtet all skrämma eller mota vill från någon annans jaktområde i andra fall änsom avses i 5§ andra stycket andra meningen. Det är inte hellerlillålel alt uliin lov locka vilt från någon annans jaklom- Prop.1986/87:58 rade genom utfodring eller på någol annal sätt. Enligt19 § första stycket nuvarande lag är det inte tillåtet alt ulan lov skrämmaeller mota villebråd från annans jaktområde. Undanlag görs för den som inneharmarken. Han får skrämma eller driva bort vilt om det behövs för atl avvägaskada eller olägenhel. Det är inle heller tillåtet att utan lov genom anstalterför utfodring eller på annat sätt locka vilt från annans jaktområde. Av dennämnda paragrafens andra stycke följer vidare atl bulvaner och vissafångstredskap inle ulan lov får sältas upp inom visst avstånd frånjaktmarksgränsen. Förbudetalt skrämma, mota eller locka vilt har i storl sett oförändrat förts över lillförevarande paragraf. Däremoi har den särskilda regeln om bulvaner ochfångstredskap ansetts kunna undvaras. Denya bestämmelserna syftar liksom de nuvarande fill atl förhindra åtgärder somsker i avsikt atl tillgodogöra sig vill från andra områden än del egnajaktområdet. Del är i många fall svårt atl dra en gräns mellan vad som ärväUovliga viltvårdsåtgärder och etl Ulojall lockande av vill. Bestämmelseninnebär inle att del är förbjudet all jaga i anslulning lill olika anordningarsom kan ha vidtagils för alt främja viltförekomsten på en fastighet. Denavgörande frågan är om åtgärderna ingått som ett led i viltvården eller omsyftet inle varil annal än atl locka djur fill fasligheten för au där skjutaeller fånga dem. Vid denna bedömning har i praxis särskild vikl lagts vidåtgärdernas karaklär och ulformning. Del kan exempelvis vara fråga om enålgärd som visserligen uppskattas av viltet men som inte är särskilt starkimotiverad från vilivärdssynpunki och där särskilda anordningar vidtagits föralt underlätta jakl. Vid bedömningen av syftet med åtgärden tas emellerlidockså hänsyn lill avskjutningens storlek. En avskjutning som på ett meraanmärkningsvärt sätt överstiger vad som kan anses vara en normal avkaslning avjakt för fastigheten lalar för alt det har varit fråga om etl otillböriigt lockandeav vill. Utanmedgivande av jakträttshavaren är del inte tillåtet att med fångstredskapeller vapen som kan användas för jakt ta vägen över annans jaktområde. Dettafår dock ske på vägar som är upplåtna för allmänheten och även annars om detsker i lovliga ärenden. Om hund medförs, skall den hållas kopplad. Paragrafenöverensslämmer med 20§ gällande jaktlag med den ändring en att förbudet skall gälla fångstredskap eller "vapen som kan användas för jakt" i stället för "skjulvapen". Med skjulvapen ivapenlagens (1973:1176) mening förslås både eldvapen och vissa typer av luft- och fjädervapen men däremot inle pilbågar. Den nyssnämnda ändringen i den nya jaktlagen har gjorts för att det inte skall behöva ifrågasättas all förbu det i förevarande paragraf även omfaltar pilbågar som i vissa utföranden kan tjäna som jaktvapen. Det bör också anmärkas all det enligl jaktstadgan g ärförbjudet att använda pilbåge vid jakl. Att bestämmelsen i övrigt är oförändrad innebär altledning kan sökas i Prop. 1986/87:58 praxis vid bedömande av vad som skallanses vara lovliga ärenden. Som sådant ärende räknas inle all leta efter enbortsprungen hund. Etl exempel pä lovligt ärende är däremot att färdas överannans jaktmark om delta är nödvändigt för att nå den egna jaktmarken. Det ärvidare lillålet atl utan särskilt medgivande gå med vapen på annans jaktmarkför all spåra upp skadskjulet vilt. Utplantering av vill m.m. Regeringen får meddela föreskrifter om alt vissa slag avvilt inte får sättas ut i frihet eller hållas i hägn utan särskilt tillståndeller att andra särskilda föreskrifter eller villkor skall gälla för sådanverksamhel. Bemyndigandet i förevarande paragraf ger slöd för attmeddela föreskrifter som innebär förbud mol atl ulan särskilt lillslåndplanlera ut eller i hägn hålla djur av vissa arter. Skälen fill att sådanaföreskrifter behövs har redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.1). Gällande förbud mot utplantering ålerfinns i 18 §naturvårdsförordningen (1976:484). Avsikten är följaktligen att motsvarandeföreskrifier, vidgade till att gälla också hållande av djur i hägn, skallmeddelas med stöd av det nu föreslagna bemyndigandel. Därvid kan del, somberedningen har påpekat, finnas anledning alt överväga om förbudei inle bör hävasbeträffande vissa arter som fullt ut är införlivade med vår fauna. Detkan dock finnas smittskyddsskäl som talar mol ell sådant hävande. Om del behövs med hänsyn till villvården eller för alttillgodose något annat syfle i denna lag, får regeringen meddela föreskriftersom förbjuder eller ställer upp särskilda villkor för yrkesmässig handel medvilt. Med stöd av det i paragrafen föreslagna bemyndigandel bl.a. meddelas föreskrifter för alt möjliggöra den kontroll och insyn sombehövs för alt motarbeta den illegala jakten. De gällande föreskrifierna i dethär hänseendel innebär en uppgifisskyldighet för vissa näringsidkare och finnsi 27 § andra och iredje slyckena jaktstadgan och i jaktkungörelse. Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.1)föreslår jag dessulom en ändring i lagen (1975:85) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om in- eller utförsel av varor. Ändringen syftar fill atl göra detmöjligt atl till skydd för vissa arter meddela beslämmelser för den handel medvill som sker genom import och exporl. Regeringen får meddela föreskrifier som innebär atlyrkesmässigt bedriven montering eller annan preparering av vill inte får skeutan särskilt tiUstånd eller alt andra särskilda föreskrifter eller viUkorskall gälla för sådan verksamhet.