prop · GA0321 · 1986-12-31 00:00:00 — På della område bör iall möjlig ulslräckning centralstyrning undvikas. Vad man bör göra fråncentralt håll är främsl att bidra med stödinsatser saml med modeller ochuppslag för arbelel. O AUa människors sociala Irygghet måste säkras Uksom ocksåeffektiva möjligheter till slöd och hjälp vid personliga och sociala problem. ODet är väsenlligl att pröva olika uppslag hur man genom lagsliftning ellerandra åtgärder kan minska riskerna för brott av olika slag. exempel somjagsenare kommer all beröra närmare är fiUgången lill och spridningen av olikaformer av vapen. O Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att utveckla poUsensinsatser i det brottsförebyggande arbelet. OYtterst måsle insatserna mol broll vila på vars och ens personUga ansvar. Elt effekiivtbrottsförebyggande arbele förutsälter emellertid också reformer inomrättsväsendel. I del hänseendel vUar elt särskilt ansvar på justiliedepartemenlet. ODen övergripande målsätlningen måste vara atl stärka allmänhelens förtroendeför rättsväsendets vilja och förmåga atl hantera den brottslighet vi har. ORättsväsendels insalser måste i varje led präglas av rältssäkerhei, fasthetoch konsekvens. OEffektiva åtgärder bör vidtas i syfte att åstadkomma eU snabbare förfarande. OReaktionerna mol vålds- och lillgreppsbrottslighel måste anpassas så att deför allmänheten framslår som begripliga och rättvisa. O Samhällets reaktioner måslesamfidigl utformas med hänsyn lill den dömdes behov av slöd, vård och fostran. OBrottsoffren måsle ges bättre stöd och hjälp. OVidtagna ålgärder måsle följas upp och ulvärderas. Inomdepartementet har redan ett planeringsarbete påbörjats efter de Skr.1986/87:21 riktUnjer somjag här antytt. Jag skall nu övergå liU de delar avdelta arbele där beredningsläget redan nu kan redovisas mera i detalj. Jagdisponerar mitl anförande så all jag först berör en del frågor som kan hänföraslUl förebyggande ålgärder (avsnill 5). Först erinrar jag om vissa redan fastslagnariklinjer i fråga om lokalt samarbele mol brott (o.l), och sedan lar jag upppolisens arbete (5.2), vapen och fariiga föremål (5.3) samt ålgärder motvåldspornografi (5.4). Därefler lar jag (avsnill 6) upp frågor med anknylning fillstraffbestämmelserna, nämligen grov misshandel och grov stöld (6.1), häleri(6.2) och straffmätning och påföljdsval (6.3). Under huvudmbriken Det rättsligaförfarandel (avsniU 7) behandlar jag frågor om häktning (7.1), brottsoffrensställning (7.2) och åtalsunderiåtelse (7.3). Jag avslutar med några frågor somrör kriminalvården (avsnitt 8). 5 Förebyggande åtgärder m. m. 5.1 Lokalt samarbete mot brott Isamband med en konferens om brottsförebyggande åtgärder som jag inbjöd till inovember 1984 (dokumenterad i Ds Ju 1985:5) markerade jag min inslällning tillfrågan hur det långsikliga brottsförebyggande arbelet bör bedrivas. Del är dellokala samarbetet mot broll som bör priorileras. bör ske i samverkan meUankommunala organ - där givelvis socialnämnd, skola och fritidsförvaltningspelar en särskiU viklig roU och stafiiga myndigheler, främsl polisen menockså t. ex. arbetsmarknadsmyndigheterna. Mensamarbetet på detla område får inte begränsas fill myndigheler och andraallmänna organ. Erfarenheten visar atl folkrörelser, fackföreningar, näringslivetsorganisationer och andra enskilda organ här kan spela en mycket betydelsefullroll. Jagframhöll också atl centralstyrning på detla område, där de lokalaförutsättningarna är så skiftande, i all möjlig utsträckning bör undvikas. Vadde centrala organen såsom BRÅ, och kanoch bör biara med är stödjande insatser samt modeller och uppslag lill hur arbeletkan föras vidare. Etl sådanl arbete pågår också . Ävendel lokala samarbetet på området är nu under slark utveckling (jfr prop.1985/86: 100 bil. 4 s. 22-23). Som ell resultat av den flexibla organisationsom den genomförda poUsorganisafionen innebär (se avsnitt 5.2) kan det förvänlasatl insatserna kommer all intenstfieras. Jagvill i sammanhanget nämna alt har beslutat anslåmedel till en spelfilm med antivåldspropaganda' avsedd att visas i samband medbrottsförebyggande aktiviteter på skolor, ungdomsgårdar och liknande platser. 5.2Polisens arbete Skr. PoUsensverksamhel har givetvis slor belydelse inle bara för alt beivra utan också närdel gäller all förebygga brottslighet av del slag som här står i blickpunkien. Polisverksamhetenhar varit föremål för översyn. fattade etlprincipbeslut om polisens uppgifter, utbildning och organisation som numerasedan den är slutligt genomfört. Delär elt mödosamt organisationsarbete som därmed har förts i hamn. Jag skall här inlege någon närmare redogörelse för polisreformen, som fidigare vid flera lillfällenhar redovisats för . I delta sammanhang vUl jag emellertid erinra om atlsjälva modellen för den nya organisalionen bygger på en åtskillnad mellan en gmndläggandeorganisalion och vad som har kallals fria resurser. Den grundläggande organisalionenfastställs centralt, medan de fria resurserna står lill de regionala ochlokala myndighelernas och medborgarstyrelsernas förfogande ulan någon sådan centralbindning. Avsiktenmed denna organisationsmodell har inle bara varil alt skapa fömtsättningar fören omfattande demokratisering och decentralisering inom polisen. En vikligledstjärna har också varil att öka polisens effeklivilel. Genom den ökadefriheten för de lokala och regionala organen kan resurserna från lid lill annankoncentreras på att bekämpa den brottslighet och del slags ordningsslömingarsom av medborgarna upplevs som särskUl besvärande inom orten eller regionen. Denökade flexibiliteten innebär också att fömtsättningar skapas för att vid behovåstadkomma en lemporär kraftsamling på all förebygga eller beivra en viss lypav brottslighet även när resurssitualionen inle medger atl en sådanprioriteringsnivå upprätthålls fortlöpande. Aktioner av detta slag har erfarenhetsmässigten betydande allmänpreventiv effekt. Sådana akfioner har t.ex. med framgång vidlagilsmol våldsbrott i vissa polisdistrikt. Jagvill peka på alt sådana i liden begränsade insalser som innebär alt bekämpningenav ett visst slags kriminalitet högprioriteras kan ha långsiktigabrottsförebyggande effekter även när det gäller kriminalitet med relativt sellmindre siraffvärde. exempel erbjuder butikstillgreppen som på många hållfrån lid till annan har oroväckande stor omfallning. Om del i vissa krelsar ochåldersgrupper skulle sprida sig den uppfattningen att sådana tillgrepp intebeivras av samhället och därför ulgör en mer eller mindre lovlig verksamhel,kan della leda lill en uppluckring av rältsmora-len som ger upphov tillallvarligare brottslighet. Etlviktigt syfte med polisreformen har emellertid också varil att ge det organisaloriskaunderiag som behövs för atl polisen i ökad utsträckning skall kunna pröva nyaarbetsmetoder. Forskning och utvärdering både i vårl land och i andra ländervisar nämligen att vissa av de Iradilionella meloderna inle alllid har de effeklersom man skulle vara benägen all tro samiidigi som delvis nya arbetsmetoder kange myckel goda resultat. ningsslutbetänkande (SOU 1985; 62) Inriktningen'av polisverksamheten. I Skr.1986/87: 21 betänkandet har beredningen framför aUl inriktat uppmärksamheten påhur polisens arbete skall kunna effekfiviseras yllerligare när del gäller sådanbrottslighet som kommer till polisens kännedom efter anmälan och där det finnsen målsägande. Det gäller alltså här i stor utsträckning våldsbrott, inbrottsslölderoch annan sådan brottslighet som jag har talat om inledningsvis. Belänkandetinnehåller i denna del en bred skildring av den försöksverksamhet som på olikahåll pågår eller har skelt i det svenska polisväsendet. Vidare ges en ulföriigredogörelse för förhållandena utomlands på poUsom-rådet och för vissa delar avpolisforskningen. Avsiklen är alt ge uppslag lill hur polisverksamheten skallkunna göras mer effekliv. Jagfår anledning att åierkomma fill det närmare innehållet i betänkandet i senaresammanhang. Här villjag emellertid peka på atl beredningen lagt stor vikt vid atlutforma förslag till modeller för hur den uniformerade polispersonalen skaUkunna sättas in i utåtriktade verksamhetsformer och arbela med metoder somuppmärksammas av allmänheten. Fotpalmlle-ringen och över huvud tagel verksamheisformersom ulvecklar nalurliga konlakler mellan polisen och allmänheten bör enligtberedningen få en mera framlrädande plats. Denna ändrade inrikining avses kunnagenomföras ulan atl den ulryckningsberedskap som är nödvändig eftersatts. Enannan huvudpunkt för beredningen när det gäller alt höja polisens effekfivitethar varit atl åstadkomma en mera integrerad samverkan mellan polisens ordnings-och kriminalavdelningar. Ulgångspunklen har här varit all den brollsbekämpande verksamhelenmåste ses som en helhet och som något som angår vatje polisman i ell dislrikl. Remissbehandlingenhar hell avslutats och jag skaU inte här föregripa min kommande anmälani ämnet. På de punkter somjag har redovisat och som jag bedömer som myckelbelydelsefulla från de synpunkter som är aktuella här kan dock redan nukonstateras alt betänkandet har fått ett mycket gott mottagande. Jag har godaförhoppningar om alt del i polisorganisationen finns så mycket av kreativitetoch strävan till förnyelse alt man med hjälp av de konkreia förslag och denidékatalog som har redovisats i belänkandet skall kunna komma fram lill enändrad inriktning av polisverksamheten, som inte bara bidrar till alt allmänhetensförtroende för polisen vidmakthålls och förbättras utan också lill atl pålagligaeffektivitetsvinster uppnås när del gäller vålds- och egendomsbrottslighel. Regeringenbeslöt alt uppdra åt rikspolisslyrelsen atl uireda polisens verksamhelför alt förebygga broll och övervaka den allmänna ordningen i samband med slörrehelger och allmänna festdagar. Bakgrunden var aU midsommarhelgen 1986 på mångahåll i landet präglats av ordningsproblem och omfattande brottslighet. Regeringenlämnade uppdrag till socialslyrelsen angående förebyggande insalserinom . Enliglregeringsuppdraget lill rikspolisslyrelsen borde styrelsens arbete Skr.1986/87: 21 ta sikle på såväl en kartläggning av problemen som förslag tillsådana åtgärder från siatsmakternas och myndigheternas sida som krävs för att lösadessa. Arbetet skaU inledningsvis inriktas på en analys av brottslighetensomfattning och struktur under de nämnda helgerna samt huruvida ordningslägetunder senare år har förändrals. Särskilt bör ulredas om våldet har blivit merhänsynslöst och om våldshandUngar numera begås under vissa särskilda omsiändighetereller förhållanden. Detanfördes vidare i beslutet att bör studera polismyndigheternasresursplanering inför de stora helgerna och i vUken ulslräckning dekoncentrerar resursinsalserna lill de tidpunkter och till de platser som kanberäknas bli särskilt hårt belastade. Vidare bör undersökas hurlänsstyrelserna och polismyndigheterna utnyttjar möjlighelen till poUsförstärkninginom och mellan länen och hur de nya bestämmelserna i främsl polislagen (1984:387) har fungerat i detta avseende. Även polismyndigheternas praxis vidbeviljande av tillstånd till offentliga tillställningar bör kartläggas.Styrelsen bör därvid också ägna uppmärksamhel ål frågan om vilkaordningsföreskrifter som meddelals arrangörerna och särskUt då i vUkenutsträckning dessa bmkar åläggas all anlila ordningsvakter. Styrelsen bör seefter om skyldighel atl anlila ordningsvakter bör föreligga även i andrasammanhang, t. ex. vid campingplatser. Ettannal centralt område som enligt regeringsbeslulel bör studeras är polismyndigheternassamarbete med andra myndigheter, främst inom , skolan ochkommunernas fritidsförvaUningar. Slyrelsen bör i detla sammanhang överväga på vilkelsätt de berörda myndighelernas insatser bäsl kan samordnas. Molsvarande uppdragmeddelades även lill socialslyrelsen. Iuppdraget lill påpekades särskilt viklen av myndigheternas samarbelemed olika organisaiioner och föreningar, t. ex. festarrangörer. a. fömtsättningarna undersökas för en nära och gemensam planering ochsamordning av verksamheten inför de stora helgerna av dem som ansvarar föreller berörs av de olika arrangemangen vid t. ex. festplatserna. Ocksåpolisens arbetsmetoder för atl övervaka och komma till rätla medordningsproblemen vid fest- och campingplatser borde studeras. Styrelsen bordevidare utvärdera hur de rättsregler som styr polisens verksamhel i de akluellasammanhangen i praktiken har fungerat. Av centralt intresse är i försia handbestämmelserna i lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m. m.saml reglerna om lillfälliga omhändertaganden i polislagen. Också de nyareglerna om beslag och förverkande av knivar och andra fariiga föremål (SFS1983:224) borde ulvärderas. Styrelsen borde se efter om möjligheten atl ta ibeslag föremål av detta slag borde ulvidgas och borde också överväga frågan omde beslämmelser som ger möjlighet atl i vissa fall ta alkoholdrycker i beslagär lämpligl avpassade. Slyrelsen skulle också peka på sådana brister i ulrustningeller lokaler, t.ex. tillgången på arresfiokaler, som kan anses hindrapolisens möjligheter atl lösa sina uppgifler vid de stora helgerna. Iuppdraget uttalades avslulningsvis all det står styrelsen frilt all i silt 14 arbeteockså la upp andra frågor som har betydelse för det givna uppdra- Skr.1986/87:21 get. Styrelsen bör i sitt arbele samråda med socialslyrelsen och lillsammansmed denna myndighet överväga möjligheterna atl redovisa uppdragel hell ellerdelvis i en gemensam rapport. Arbelet skall bedrivas skyndsamt och redovisas fillregeringen senast den Ijanuari 1987. 5.3 Vapen och farliga föremål 5.3.1 Knivar m.m. Enomständighet ägnad att inge oro är att vapen, knivar och andra tillhyggen i enutsträckning som inle är obetydlig kommer lill användning vid våldsbrott avolika slag. Jag har tidigare (avsnitt 2.2) nämnt några siffror för att belysadenna utveckling. Vidare kan nämnas all en vid brottsförebyggande rådelverkställd undersökning har visat atl över hälflen () av de grova våldsbrottsom kom fill poUsens kännedom i begicks med hjälp av sfick-eller skärvapen (molsvarande siffra var i fråga om hugg- och slagvapen ochför skjutvapen ). Enligl en uppfattning från polishåll, som synes varatämligen genomgående för hela landel, förefaller knivar och andra farliga tUlhyggenalll oftare "finnas med i bilden" vid våld och oroligheler av olikaslag. Nuangivna utveckling uppmärksammades av min företrädare, på vars föredragningregeringen lade fram förslag fill regler om vidgade möjligheter atl lai beslag knivar och andra farliga föremål saml alt förklara dem förverkade.Sedan proposilionen antagits av har nya beslämmelser i ämnel IräU ikraft (SFS 1983:224). Dennya ordningen, som kommU tiU uttryck i 36 kap. 3§ , innebär alt mankan la i beslag och förverka föremål som är ägnade all användas som vapen vidbrott mol liv eUer hälsa och som påträffas under omständigheter som geranledning att befara atl de skaU komma till sådan användning. Avsiklen harvarit alt bestämmelsen skall ge underlag för att ta hand om knivar och andra fariigatillbyggen t. ex. käuingar, batonger, järnrör och liknande föremål - från bl.a. personer som genom sill uppträdande ger anledning atl anta att de kan kommaalt använda föremålet för all skada andra. Någotsådanl uppsåt alt utföra eUer främja brott som erfordras för ansvar förförberedelse krävs inte för att den nya bestämmelsen skaU kunna liUämpas. Etltypexempel utgör det fallet alt två rivaUserande ungdomsgrupper konfronteras påallmän plats och vissa av medlemmarna bär på farliga tillhyggen. Om det enliglvad man från polisens eUer allmänhelens sida kan konstatera har uppstått enhotfull stämning med provokationer av olika slag, kan föremålen tas i beslagoch förklaras förverkade även om några våldsamheter ännu inte har hunnitförekomma. Detsamma gäller under förhållanden då erfarenhetsmässigt våldsammasammanstötningar mellan olika ungdomsgmpper kan befaras, såsom fallel kan varavid vissa idrottsevenemang. Avvad som har inhämtats angående tiUämpningen har de nya bestäm melserna fått slor praklisk betydelse, i synnerhet när del gällt alt beröva 15 omhändertagna personerfarliga föremål som kan användas till skada för Skr. 1986/87:21 dem självaeller annan. Klart synes dock vara att det föreligger en ulbredd uppfattningatt polisens befogenheter på området inte är tillräckliga. Somnyss framgått (avsnill 5.2) år de regler som det här gäller påregeringens uppdrag föremål för ulvärdering av rikspolisslyrelsen. Redan nukan dock konstaleras alt en orsak till atl bestämmelserna av alll atl döma inlefulll ul har fått den effektivitet som skulle ha varit önskvärd är att de intehar förenats med tillräckliga möjligheter lill kroppsvisitation föreftersökande av sådana farliga föremål som här avses. 1den fömt nämnda prop. 1982/83:89 uttalade min företrädare all generella reglerom kroppsvisitation för detla ändamål skulle le sig rält ingripande frånprincipiell synpunkt. Jag uttalade själv i prop. 1983/84:111 med förslag tUlpolislag m. m. att jag instämde i denna uppfattning och aU jag ansåg alt enbefogenhet all ulföra kroppsvisitation i silualioner av akluella slag bordebegränsas fill fall då aUvarlig risk för brott mot liv eller hälsa föreligger.En regel med della innehåll har numera också, i enlighel med mitt förslag,lagils in i 22 § polislagen. Motbakgmnd av ulvecklingen är jag nu beredd alt ompröva detla ställningstagande.Del finns enligt min mening starka skäl som lalar för all polisen bör ha befogenhelalt mera mlinmäsigt göra visitalioner för eftersökande av farliga föremål i silualionerdå omständigheterna ger anledning befara att sådana föremål kan komma tillbrottslig användning. Etl förslag av denna innebörd avses bliremitterat i form av en departementspromemoria från justifiedepartementet. Avsiklenär samiidigi alt på gmndval av ulvärdering se efler om självaförverkandebestämmelsen kan behöva förtydligas för att risken för en oenhetligpraxis i görligasle mån skall undanröjas. Del förekommer i prakliken inlesällan exempelvis i samband med sådana fotbollsmatcher och liknande evenemangdär risken för aggression är stor alt knivar och andra föremål somuppenbarligen är avsedda för våldshandlingar omhändertas från ungdomar sombesöker evenemanget och sedan återlämnas efter dess slut. En sådanordning vittnar enligl min mening inle om den fasthet och konsekvens som ärönskvärd och medför också atl de avsedda brollsförebyggande effeklerna inleuppnås fulll ut. Enfråga som också ägnades en ingående uppmärksamhet lagstiftningsärendevar om man borde införa elt generelll förbud mol alt bära kniv och liknandevapen på allmän plats när godtagbart skäl för delta inte föreligger. Ett sådantförbud gäUer i och omfattar även bl. a. bajonetter och knogjärn.Även i vissa andra länder finns liknande regler. 1982/83:87 uttalade min företrädare som sin uppfattning att de skäl somhar åberopats tiU stöd för kravet på ett sådant förbud även för svensk del är beaklansvärda.Kunde man på denna väg förebygga åtminstone en del av de våldsbrott som dethär är fråga om, skulle enligt hans mening de olägenheler som ell sådant förbudskuUe föra med sig för medborgare i allmänhel i och för sig vara värda sittpris. Vissauppgifler om effektema av den finska lagstiftningen har numera inhämlats genom juslUiedepartementels försorg. Någon systematisk ulvar- 16 deringhar inte gjorts. Del vill emellertid synas som om beslag av knivar Skr.1986/87: 21 ochandra farliga föremål huvudsakligen sker i sådana fall då personer grips för misstanke om brolleller omhändertas på grund av berusning eller avannal skäl och således i silualioner då molsvarande åtgärder kan vidlas även enligl den svenskalagstiftningen. Ett sådant antagande gjordes också av min företrädare i prop.1982/83; 89 (s. 11). Däremotförefaller det som om erfarenhelerna av den finska lagstiftningen strider mol ellannal antagande som gjordes i den berörda proposilionen, nämligen all en evenluellattitydpåverkan till följd av en förbudslag-sliflning skulle bli förhållandevisringa för den grupp som man framför allt vill nå, samlidigt som en betydandeosäkerhet skulle uppstå hos stora grupper som av yrkesmässiga skäl eller medhänsyn lill legitima fritidsintressen har behov av att bära knivar ochliknande föremål på sig i särskilda silualioner. Frånpolishåll i har nämligen ullalats atl lagen inle har föranlett några beaklansvärdalillämpningssvårigheler och att man bland befolkningen - lill skillnad frånvad som förut var en utbredd vana - numera på allmän plats bär kniv e. d. påsig i lämligen liten utsträckning. Detta gäller enligt uppgifl inle bara ifråga om den slora allmänheten ulan också beiräffande personer som omhändertasav polisen. Så t. ex. omhändertogs ca 60000 personer iHelsingfors för bemsning. Det sammanlagda antalel beslag av eggvapen iHelsingfors (således inle endast i samband med dessa omhändertaganden)understeg 500. Deuppgifler som har redovisals frän ger alltså vid handen att den finskalagen haft en belydande altUydpåverkande effekl, och del är möjligl atl molsvaranderesullal skulle kunna uppnås även för vår del genom en lagstiftning i ämnet. Självfallelkan emellerlid något slutligt ställningslagande lill en sådan för allmänhetenmycket belydelsefull nyordning inle göras i detla ärende, särskilt med hänsyntill de gränsdragningsproblem som måsle belysas närmare. Somjag strax ålerkommer lill bör en särskild utredare tillkallas för översyn av vapenlagsliftningen.Del bör anförtros åt denne alt pröva även de principiella och prakliskaaspekterna på den nu berörda frågan och att lägga fram de författningsförslagsom dessa överväganden kan leda tUl. Dettorde numera i vårt land inte råda några delade meningar om atl del allmännaförhållandevis ingående måsle konlrollera innehav och bruk av skjutvapen ochammunition. Huvudsyftet med en sådan kontroll är att molverka missbruk avskjulvapen liksom olyckshändelser i samband med hanleringen av sådana vapen.Genom en kontroll från det aUmännas sida kan man bl. a. försöka hindra all olämpUgapersoner får inneha vapen, alt onödigt många vapen finns i omlopp och att vapenförvaras eller hanleras på etl sätl som inle är betryggande frånsäkerhetssynpunkt. Lika givet är attkontrollen inle får ulformas så att del legitima innehavet och användningen av skjulvapen onödigtvis försvåras. Del alldeles över vägande antalet personer som innehar eller är iniresserade av vapen är 17 laglydiga och ansvarskännande personer. Delär därför naturligt all många kan uppleva en ingripande reglering på Skr.1986/87: 21 delta område som onödig. slår det klart all inle ens demest långtgående bestämmelser hell kan eliminera risken för olyckor eller förall vapen ibland kommer i händerna på en olämplig person. All åstadkomma enlämplig avvägning mellan de olika iniressen som här gör sig gällande är en vikliguppgifl. Den avvägning som f. n. gäller på området har kommit tiU ultryck ivapenlagen (1973: 1176), som irädde i krafl . Lagen kompletterasav vapenkungörelsen (1974: 123) saml av föreskrifier och allmänna råd som har meddelatsav . Såvälvapenlagen som vapenkungörelsen har varil föremål för ålskilliga ändringarefter ikraftlrädandel. Ändringarna har till stor del föranlells av denutveckling som forllöpande pågår på vapenområdet och som också medför alt vapenlagsliftningenständigl kan sägas stå under debatt. Enofta aktualiserad fråga gäller sålunda lagens lillämpningsområde. Delta skalldelvis ses mot bakgrund av atl nya lyper av vapen från lid lill annanintroduceras och blir föremål för marknadsföring och försäljning. exempelerbjuder s. k. elpisloler vilka föreslås bli underkastade vapenlagens regelsyslemi prop. 1985/86: 176, som är beroende på prövning. Rikspolisslyrelsenhar, med redovisning av en på regeringens uppdrag genomförd marknadsinvenleringpå områdel (jfr JuU 1978/79; 1), föreslagit atl sådana s. k. start- ochsignalvapen som ulan svårighel kan omändras till fungerande skjulvapen förs inunder vapenlagens regelsyslem. Bakgrunden är alt denna sorts vapen vid flera fillfällenhar kommit lill brottslig användning. Förslagel har remissbehandlats.