prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Samfundet anser det riktigt , som föreslås i 3 §, får från bodelningen undanta kläder, personligapresenter och föremål, som man har uteslutande till personligt brak. (Ju 1974:09): Frågan i vad män rätt till pensionpå grund av försäkring skall ingå i bodelning, är av sådan grandläggandefamiljerättslig karaktär som inledningsvis angavs. Ingen gränsdragning för derättigheter som skaU beaktas i bodelning torde kunna leda till rättvisaresultat i alla fall, men de sakkunnigas lösning har likväl avsevärda fördelargenom sin enkelhet. Det kan dock anföras skäl även för någol annorlundalösningar. När den ena maken har sinpensionering anordnad enligt statliga eller kommunala bestämmelser eller t.ex.enligt den för privalQänstemännen gällande ITP-planen, gäUer atl ävenrätten till efterlevandepension oftast lämnas utanför bodelningen. I dessa fallkan alltså den anstäUde maken som regel föra över rätlen lillefterlevandepension tUl en eventuell ny make utan inträng av den tidigaremaken. En lösning i konsekvens härmed, enligt vilken även privat försäkring förefterlevandepension lämnades utanför bodelning, vore ännu enklare ände sakkunnigas förslag. Elt ytterligare skäl för en sådanordning kunde vara, att enligl uppgift numera många privata pensionsförsäkringar frän börian tecknas såsom avseende efterlevandepension, men med uttalad avsikt att försäkringen senare skall ändras till alt helt eller delvis avse egen ålderspension. Avsik ten är alltså atl försäkringen skall ge eflerievandeskydd om försäkringsta garen skulle dö under sin aktiva tid. Om han lever , skall försäkringen i stället trygga hans egen ålderdom. Vad som vid en skilsmässa formellt 266 framstårsom en försäkring för efterlevandepension, kan alltså i lika hög Prop.1986/87: 1 grad vara avsett som en möjlighet till egen ålderspensionering. Vidare kan man inte bortse från attbegränsningen till vad som enligt kommunalskattelagen är P-försäkring, iblandmåste kunna leda till otillfredsställande resultat. Kommittén har dock förståelseförde sakkunnigas ståndpunkt, att man inte kan utsträcka regeln till att gällat. ex. alla livränteförsäkringar. Vad som kunde ifrågasättas ärkanske att från bodelning undanta även annan periodisk försäkring när förmånengrundar sig direkt pä ett anställningsförhållande. Som en ytterligareförutsättning måste då måhända gälla, att förmånerna inte väsentligt överstegs. Utredningen föreslår atlpensionsbelopp som ATP skall ingå i bodelningen. MKF instämmer i reservation 2av beträffande 10 kap. 4 § alt sä inte börske. Paragrafen reglerar uttömmande ivad mån makars egendom kan göras till enskild och sålunda undantas frånbodelning. Enligt min mening är institutet äktenskapsförord så pass viktigt atlbestämmelserna härom bör få en mera framträdande plats i kapitiet och ävenomnämnas i kapilelrabriken. Det framgår enligl hovrättensmening inte fullt klart av den föreslagna texten i 10 kap. 5 § vilken egendomsom skall kunna omfattas av ett äktenskapsförord. En viss tvekan kan exempelvisråda huravida sådan egendom som avses i 7 kap. 6 § och som alhså har förvärvalsför makamas gemensamma begagnande kan omfattas av ett äktenskapsförord. I 5 § bör enligt samfundets meningklart sägas att äktenskapsförord inte endast skall upprättas skriftligen ochundertecknas av båda makama utan också inges till domstol för registrering. Utredningens majoritet föreslår i10 kap. 6 § andra stycket att undanla get frän bodelning enligt paragrafens första stycke inte skall omfatta vad som har anskaffats i stället för den enskilda egendomen, om det inte med hänsyn till rättshandlingens syfte och övriga omständigheter får anses följa av rättshandlingen. Till följd av övergångsbestämmelserna tilläktenskapsbalken skall äldre Prop. 1986/87: 1 rättshandlingar efter den härföreslagna lagens ikraftträdande tolkas enligt denna. Hovrätten delarutredningsminoritetens åsikter i reservationen nr 3 att detta skulle lämnaalltför stort utrymme för tolkning och a» tvister därigenom lätt skulle kunnauppstå. Som det sägs i reservationen bör därför 10 kap. 6 § andra stycketendast behandla avkastning av enskild egendom och elt tillägg göras till förstastycket med det innehåll som anges i reservationen. Uppsalauniversitet, juridiska fakultetsnämnden: I fråga om 10 kap. noterar nämnden till en böriande sakkunnigas uppfattning (s. 358 0. att förordnande om alt makes egendomskall vara hans enskilda inte kan åstadkommas genom föreskrift av tredje man iförmånstagareförordnande vid livförsäkring. (Laglekniskt tankes tydligenförbudet följa av elt motslut frän 10 kap. 6 § om tillskapande av egendom genomvillkor i testamente och gåva.) Det förefaller emellertid svårt att motiveravarför förordnande om livförsäkringsbeloppets familjerältsliga natur inleskulle kunna godtas vid förmånstagareförordnande, när det godlages vid gåva avpenningbelopp i allmänhet. I 6 § 1 st. ges regeln att från bodelning skall tasundan egendom som en make har fått i gåva eller genom testamente från tredjeman med villkor, att egendomen inte skall ingå i bodelningen. I 2 st ges enlilläggsregel om hur s.k. surrogat liksom avkastning av egendomen skallbehandlas; det sägs att vad som anskaffats i stället för egendomen eller vadsom är avkastning inle skall undantas från bodelning, "om det inte medhänsyn till rättshandlingens syfte och övriga omständigheter får anses följa avrättshandlingen". Denna regel skiljer sig i två hänseenden från vad somf.n. stadgas i GB 6:8. Dels skall surrogat enligt nuvarande reglering behandlassom enskild egendom, om annat inte framgår av gåvan eller testamentet. Dels harbeviskravet för frångående av lagens lolkningsregel satts lägre enligt desakkunnigas nu aktuella förslag än enligl gällande reglering där egendomenskall behandlas som enskild beträffande surrogat och giflorättsgodsbeträffande avkastning, såvida ej annorlunda "föreskrivits" genomrättshandlingen. ifrågasätter i båda de nämnda hänseendena, ominle nuvarande reglering bör bibehållas. Tolkningsregeln bör uttrycka vad som ide allra flesta fall kan antas vara en gåvogivares eller testamenlstagaresavsikt, när den individuella viljan inte kan utrönas. Syfiet med en gåva ellertestamentsföreskrift torde vanligen vara alt överföra elt förmögenhetsvärdetill mottagaren. Det är då en naturlig tolkning att låta surrogat omfattas avföreskriften om enskild egendom. De sakkunnigas förslag att lagenstolkningsregel skall kunna frångås "med hänsyn till rättshandlingens syfteoch övriga omständigheter" innebär en så vag formulering, attlillämpningssvårigheterna kan bli avsevärda. (Ju 1974:09): Prop. 1986/87: 1 Skäl kan anföras för attförmånstagareförordnande skall kunna göras med vUlkor atl vad som förvärvatsutgör enskild egendom - något som inte är ovanligt och somansetts motsvara elt praktiskt behov. För detta talar också likheten mellanförmånstagareförordnande och testamente, en synpunkt som kommittén fäster viktvid i flera andra sammanhang. Å andra sidan kan medges, atl om man delar desakkunnigas allmänna inställning till institutet enskild egendom, denifrågasatta regeln inte synes så angelägen (jfr s. 358 O- Enligt samfundets mening bör man i6 § bibehålla den nuvarande regeln att substitut för enskild egendom skall varaenskild. Det är exempelvis inle rimligt att make, som i arv med villkor attegendomen skall vara enskild fått ett kontant belopp, inte skall kunnainvestera detta ulan att riskera att egendomen ingår i bodelning. Familjelagssakkunniga har i motivenanfört att den grandläggande rättshandlingen först skall tolkas och atl regelnatl substitut för enskild egendom skall ingå i bodelning bör tillämpas förstom man inte kan finna vägledning vid tolkningen. Samfundet vUl dock erinra omatt den tolkningen oftast blir aktueU vid en bodelningstvist mellan makar ochall del gäller alt få så klara regler för en bodelning som möjligt. Detta ärinte minst betydelsefullt som familjelagssakkunniga framhåller atl bodelningnormalt bör förrättas av makarna själva. Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer: Substitut eller surrogat lillenskild egendom bör även vara enskUd egendom. Särregleringen i GB: 6 stycke 2leder tiU rättsosäkerhet. Övervägande skäl talar för atl låta nu gällanderegler kvarstå. Ett av skälen för sakkunnigas ståndpunkt sägs vara att nugällande föreskrift om vad som trätt i stället för enskild egendom hartillämpats strängt. Detta utgör inget bärande skäl till ändring avbestämmelsema. YKR instämmer i del tilläggreservanterna i reservation nr 3 vill tillägga i 10 kap. 6 § 2 st att ettbibehållande görs av att vad som anskaffats i stället för enskUd egendom skallanses som enskild. Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer: Förslaget i GB 10: 7 bör gällaendast såvitt avser bodelning i samband med äktenskapsskillnad. Risk finns annars att vid bodelning under äkten skap - där enskild egendom ingår - avtal kan framdrivas av ena parten där den svagare måhända i förhoppning om ett bättre framlida förhåUande mellan parterna gör eftergifter som ej skulle förekommit vid bodelning 269 11 kap. Prop. 1986/87: 1 , juridiska fakultetsnämnden: Beträffande II kap.. Andelar och lotter,konstaterar nämnden inledningsvis, att de sakkunniga inle funnit detnödvändigt att behålla den nuvarande regeln i GB 13:10 om behandlingen vidbodelning av engångsunderhåll efter äktenskapsskillnad. Nämnden kan hålla medom att det kan vara tveksamt om ett engångsunderhåll för framtiden skall gesförsteg framför andra förpliktelser av make, vilka uppkommit efter "denkritiska lidpunkten" men före bodelningen. Nämnden finner däremot inle densynpunkten övertygande, atl engångsunderhållet i framliden aldrig skulle behövaQäna som ett korrektiv mot obilliga verkningar av likadelningsregeln vidbodelning, eftersom förslagen tUl jämkningsregler i 12 kap. skulle göra omvägenöver ett engångsunderhåll onödig. (Se bet. Eftersom regeln i 12 kap. 2§ om jämkning av bodelningsresullatet efter skälighet blott kan användas föratl gynna den make som har mest behållet giftorättsgods, är det svårt attförstå varför behovet av ett engångsunderhåll för alt hjälpa den ekonomisktsvagare maken generellt skulle falla bort, om de sakkunnigas förslag lilljämkningsregler blir antaget. Enligl gällande rätt fårgäldstäckning äga rum för erhållna studiemedel. Utredningen anser att dettaskall fä ske även i fortsättningen. Atl den ena maken av sina tillgångar fåttla undan medel för all täcka sina studieskulder skall dock, enligt desakkunniga, kunna medföra atl 12 kapitiets jämkningsregler träder in. -Hovrätten anser att det inle är rimligt att en make som har erhållitstudiemedel - skulden för dessa uppgår ju ofta lill 50 000 kreller mer - skall få göra gäldstäckning för dessa. I en ordinär familj medgenomsnittligt väl skött ekonomi intar ju en makes studieskuld en särställninggenom sitt förhållandevis höga belopp. Denna skuld motsvaras inte heller avnågon materiell tillgång i hemmet och kommer att få en avgörande inverkan påbodelningens resuUat, om inte ocksä den andra maken har studieskulder päungefår samma belopp. Hovrätten anser inte atl erhållna studiemedel inormalfallet bör tillåtas ha någon inverkan på bodelningsresullatet. Detta börkomma till ullryck i lagen antingen genom etl tillägg till 11 kap. 2 § ellersåsom en särskild jämkningsregel i 12 kapitlet. , juridiska fakultetsnämnden: I 2 § 2 st ges en särskild regel omatt skuld som åvilar en make ensam men som är förenad med särskild förmånsrätt lill bostad eller bohag, som makarna skaU anses äga tillsammans, skall "anses åvila dem båda". man,som fakulletsnämnden tidigare gjort, underkänner konstruktionen Prop. 1986/87:1 med en samäganderätt av särskilt slag till bostad och bohag, bortfallerbehovet av en specialreglering av ena makens skuld. Nämnden påpekar dock attden föreslagna regeln, som den avfattats, kan missförstås genom att en läsareav lagtexten bibringas intrycket att det skulle uppkomma ett gemensamtgäldsansvar gentemot en borgenär. Syftet att blott åstadkomma en reglering avmakarnas inbördes förhållande borde ha framgått av den föreslagna lagtexten,t.ex. genom ett tillägg att skulden skall "vid bodelningen" eller"i makarnas inbördes förhållande" anse åvila dem båda. I 2 § 3 st anges i vad män gäldstäckning inte skallkunna ske ur giftorättsgodset utan blott ur enskild egendom. På ett sätt somnågot avviker från nuvarande reglering i GB 13:2 föreskrives bl.a. att"för de skulder som är förenade med särskild förmånsrätt till egendom sominte ingår i bodelningen skall maken få täckning endast i den mån betalninginte kan erhållas ur sådan egendom". Som framhålls i motiveringen (s. 374)kan emellertid den förestagna regleringen leda till otillfredsställanderesultat, om en skuld visserligen är förenad med särskild förmånsrätt i enskildegendom, men det uppburna beloppet av make används för förkovran av hansgiflorättsgods. 1 ett sådant fall är det motiverat att tillåta avräkning pågiflorättsgodset för täckning av skulden. Enligt de sakkunniga (s. 374) bör mankomma tillrätta med problemet genom möjligheten att jämka bodelningen,eftersom likadelning av egendomen skulle vara oskälig mot den skuldsatta maken.Mot denna utväg kan emellertid göras två invändningar. Jämkning enligtförslaget till 12 kap. 2 § kan aldrig användas för att gynna den make, som harminst behållet giftorättsgods. Jämkningen är därför inle en tillförlitlig utvägi alla fall. Om man anser att gäldstäckning av giftorätts-godset trots densärskilda förmånsrätten i enskild egendom bör kunna ske i vissa fall,förefaller det dessutom bättre att låta möjligheten framgå direkt av regeln omgäldstäckning än att hänvisa till en skälighetslösning som sistahandsulväg.Nämnden vill förorda att i 3 st läggs till, all skuld med förmånsrätt i enskildegendom kan föranleda gäldstäckning med egendom som skall ingå i bodelning baraom gälden används för underhåll eller förbättring av denna senare egendom ellerom betalning inte kan erhållas ur den enskilda egendomen. Tillägget medför ettbehov av ändrad avfaltning även av 3 st sista meningen. Samfundet vUl föreslå den ändringen i 2 § atl skuldsom är att hänföra lill egendom som makar skall anses äga lill lika delar ävenskaU anses åvila båda makarna. Delta bör alltså gälla även om endast ena makenåtagit sig skulden och denna inte är förenad med förmånsrätt i egendomen. Mankan här peka på del vanliga fallet atl ena maken utnyttjar sitt sparlån för altanskaffa båt eller bil som sedan ingår i bohaget. 4 § Prop. 1986/87: 1 1 II kap. 4 § 2 st 2: a meningen upptas en regel, somtydligen avses ersätta nuvarande bestämmelse i GB 13:11 a angående avräkningvid bodelning efter den ena makens död av förskott på arv. (Se bet. s. 377 och448.) Regeln, som saknar samband med det övriga innehållet i den föreslagnaparagrafen, bör brytas ut lill ett fristående lagrum och förtydligas. (Ju 1974:09): I fråga om tillämpningsområdet fördenna bestämmelse uppstår ett par frågor. I specialmotiveringen (s. 377)anges att paragrafen skulle bli tillämplig också när en personförsäkring, sominnehåller elt eflerievandeskydd för make, ändras till en ålderspension förförsäkringstagaren själv. En sådan innebörd framgår inte av ordalagen i 11 kap.4 § andra stycket, och att vid bestämmelsens tillkomst hänvisa till enanalogisk tillämpning i ett sådant relativt praktiskt fall framstår inte somlämpligt. Om regeln skall gälla för det angivna förfarandel, bör detta utsägasi lagtexten. (Atl en sådan ändring av försäkringen inte alllid behöver varaotillräcklig mot maken, har berörts ovan.) På ett par ställen i motivtexten(s. 377, 402) används formuleringar, som kan tyda på att de sakkunniga avsettatt bestämmelsen skall kunna användas bara om den aktuella försäkringen harnytecknats före skilsmässan. Någon sådan begränsning framgår dockinte av lagtexten, utan enligt denna är den enda förutsättningen attpremiebetalningen i ej obetydlig omfattning har minskat den egendom som skallingå i bodelningen; så kan naturligtvis vara fallet även om försäkringen hartecknats . Därmed är kommittén inne på detallmänna tillämpningsområdet för bestämmelsen. Härom kan lill en böQan påpekas,att de sakkunniga inte har utvecklat närmare i vilka fall de tänkt sig alt enpremiebetalning skall beaktas. Man kan tveka, om det är den erlagda premiensabsoluta storlek som skall räknas eller bara förhållandet mellan premiebeloppetoch den övriga egendomen. Onekligen är det en fördel från rällsteknisksynpunkt, att det inte skall göras någon bedömning av del rimliga ellermoraliskt försvarbara i premiebetalningen. Men kan det - när självarätten enligt en egen pensionsförsäkring aldrig skall beaktas - förefallanågot egendomligt om just värdet av den sista årspremien skall tas med i beräkningen,när premierna för alla de föregående åren skall lämnas utanför. Kommitténsätter i fråga, om det inte finns skäl att begränsa regeln till atl avse justförsäkringar som nytecknats under det kritiska året. Oavsett hur bestämmelsenutformas i delta hänseende, torde dess praktiska betydelse inte komma att blistor, främst med tanke på atl avdragsrätten för pensionsförsäkringspremier somregel är sä begränsad. 7 § Prop. Utöver vad anförtovan önskar göra några smärte kommentarer till några särskildaavsnitt i familjelagssakkunnigas förslag. I 11 kap. 7 § äktenskapsbalkenstadgas att "detta gäller dock endast om del även med hänsyn tillomständigheterna i övrigt kan anses skäligt. Vad som sagts om bostaden skaUocksä gälla bohaget". Ifrågasätter om inte denna skrivningkan ge upphov till en mycket varierad tolkning och därmed mål rörande svårapraktiska problem för domstolarna. Det kommer till följd härav också att talång lid att finna en enhetlig rättstillämpning. , juridiska fakultetsnämnden: Beträffande 7 § om rätt att övertabostad med ledning av en behovsprövning, tillstyrker fakultetsnämnden nyheten,att rätlen skall fä gälla fast egendom, även om denna är makes enskilda. - Närmake övertar andre makens bostad skaU detta normall ske genom ekonomiskavräkning på vederbörandes lott; del föreslås emellertid att övertagande skallkunna ske utan avräkning "om värdet är ringa", och detta även medhänsyn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. Frågan om befrielsefrån ekonomisk avräkning kan emellertid inte enbart bero på om egendomen i sighar ringa värde utan en bedömning måste göras med hänsyn till den mottagandepartens ekonomiska förmåga och lUl omständighelema i övrigt vid bodelningen.Den föreslagna nyheten är otvivelaktigt någol svårtilläm-pad. Nämnden stäUersig visserligen inte avvisande till densamma men anser, att utformningen börövervägas ytterligare. Beträffande 7 § vill samfundet föreslå att man lar bortmöjligheten för en make att utan avräkning få överta hela bostaden och bohagetom det har ringa värde. Husgeråd och köksutensilier exempelvis äsätls mycketlåga värden vid bodelning men betingar ändock stora kostnader för den make somtvingas skaffa ny utrastning. Den föreslagna"lioårsregeln" som hjälpregel vid korta äktenskap är en för svenskrätt okonventionell lösning, som har den fördelen atl den är lätt att förståoch förmodligen även atl tillämpa. Möjligen borde det vara möjligt atlforma en mera stringent formulering i I § första stycket än "omsamlevnaden inte har varat ". -Övriga i detta kapitelföreslagna jämkningsregler är ganska svårtillgäng- 18 1986/87. liga.Detta omdöme gäller framför allt reglema i 2 § och 4 § 2 st. Det av Prop.1986/87: 1 utredningen antydda "samspelet" mellan första och andraparagrafens regler framstår dessutom som något dunkelt. Frågan är om intejämkningsreglerna bortsett från lioårsregeln har blivit litet försofistikerade och skulle Qäna på att utformas litet mer konkret. Man kundeockså överväga att föra samman regeln i 2 § med den i 4 § 2 st. Hovrätten för : Se ovan under"Allmänt". Den föreslagna hjälpregeln i 12 kap. 1 § vidkortvariga äktenskap finner ändamålsenlig. Bestämmelsen i 2 § att vardera maken skall behållasin egendom om den ena maken befinner sig i konkurs anser vi riktig. Samfundetställer sig dock tveksamt till förslaget att en bodelningsförrättare skaUavgöra om en likadelning i övrigt skulle vara oskälig för en av makarna. I specialmotiveringen har de sakkunniga angivitnågra omständigheter som skulle medföra att likadelningen bör frängås. a. makarnas möjligheter att klara sin försörining, förekomsten avenskild egendom hos ena maken saml alt en make åsidosatt sin skyldighet attlämna upplysningar om sin ekonomi. Enligt samfundets mening bör inle sådanaomständigheter som makes försöriningsförmäga och uppträdande vid bodelningenpåverka fördelningen av egendomen. Om lagen medger en make att ha enskildegendom kan det heller inte vara rikligt att detta skall kunna vid bodelningenmedföra att han får mindre andel av den egendom som skall delas. 112 kap. 2 § anges atl den ena maken i vissa fallhar rätt att underiåla att lämna viss del av sin egendom till andra maken.Bestämmelsen är således avsedd att ge ett skydd åt den make som har devärdemässigt större tillgångarna. Bestämmelsen skall tillämpas om det "medhänsyn lill makarnas ekonomiska förhållanden och omsländighetema iövrigt" är oskäligt att egendomen fördelas enligt huvudregeln. Enligtparagrafens andra punkt skall delning helt underlåtas om den make som skulleerhålla egendomen är försall i konkurs eller om del finns andra särskilda skäl. Vi anser atl bestämmelsen genom rekvisiten"omständigheterna i öv rigt" och "andra särskilda skäl" är alltför vag. Den omöjliggöretl rimligt mått av förutsebarhet om vad som skulle bli det slutliga utfallet vid en 274 För alt bedöma effekterna avförslaget om att delning helt skall underlä- Prop. 1986/87: I tas när ena makenär i konkurs, måste beaktas den möjlighet till bodelning under äktenskapet somföreslås i 9 kap. 2 § andra stycket. Genom denna möjlighet i kombination med 12kap. 2 § andra punkten ges tvä makar mycket långtgående möjligheter attundandra egendom från ena makens borgenärer. Ätervinningsreglema i konkurslagentorde inte ge borgenärerna ett tillräckligt skydd mot sådana förfaranden.Familjelagssakkunniga har inte närmare uppehållit sig vid denna fråga. Även denredan behandlade bestämmelsen i 10 kap. 7 § skulle kunna utnytQas av makarna ikombination med de nu behandlade bestämmelserna. En lagstiftning i enlighet medförslaget skulle såvitt nu kan bedömas avsevärt försvära för en gift person attfå kredit om inte andra maken ställer personlig borgen. Även ogifta skullekunna fä vidkännas samma svårigheter beroende pä att de kan komma att ingåäktenskap krediten utestär. Med sådana konsekvenser börlagstiftningen ges en annan inriktning. Mot bakgrund av det anförda anservi att i 12 kap. 2 § första punkten orden "och omständigheterna iövrigt" och i andra punkten orden "eller finns det andra särskildaskäl att helt underlåta delning" bör utgå. Innan andra punkten i övrigtföranleder lagstiftning bör förhållandel mellan den och 9 kap. 2 § samtätervinningsreglema i konkurslagen närmare analyseras. (Ju 1974:09): Kommittén instämmer i desakkunnigas förslag, att försäkringsbelopp som tillfaller efterlevande makenormalt skall beaktas vid tillämpning av basbeloppsregeln. Det kan anmärkas atlde sakkunniga inle har motiverat varför de inte föreslår någon motsvaranderegel i 12:4 och 19:4. Kanske är detta en naturiig konsekvens av att dessaregler avser bara bostad och bohag och att förekomsten av enskild egendom(motsvarande) inte skall beaktas, men å andra sidan kan den efterlevande maken(sambon) naturligtvis även i denna situation använda ett försäkringsbelopptill att lösa till sig bohaget. I 3 § föreslås att efterievandemake skall kunna begära att vardera sidan skall behålla sin egendom. Dettaförslag vill samfundet biträda. Den berörda frågan om rätt förmake atl överta bostad och bohag "av ringa värde" utan ekonomisk avräkningsskyldighet har ett samband med förslaget, att efterievande make, i fall då det blott finns enskild 275 egendom, skall vara berättigad att vid bodelning efter denena makens död Prop.