prop · GA03166 · 1986-12-31 00:00:00 — Enligtremissen gäller detta i viss ulslräckning även molsvarande personalkategorier ilullager och frihamnar. Någon bestämmelse i lag om tystnadsplikt för dessapersoner finns inle . Mol den angivna bakgrunden föreslås i paragrafen införandeav en tystnadsplikt för enskild som i verksamhet vid tullupplag, tullager ellerfrihamn lar befattning med lulldeklaralioner och andra handlingar som lämnasför lullklarering. Enhgt den föreslagna lydelsen av paragrafen skall gälla etlförbud alt "obehörigen röja eller utnyttja vad han erfaril om någonenskilds ekonomiska och personliga förhållanden". Enligt lagrådels mening bör det föreslagna förbudetpreciseras till all avse vad den enskilde erfaril i verksamhelen. 1 remissen berörs inte frågan om den föreslagnalystnadspliklens ställning i förhållande lill principen om meddelarfrihel. Omlyslnadsplikten inle medlas i uppräkningen i 16 kap. 1 § sekrelesslagen, kommermeddelarfrihel all råda, också om förhållanden beträffande vilka tullljänstemänhar en tystnadspliktsom genombryter meddelarfriheten. Frågan huruvida en sådan Prop. 1986/87:166ordning bör råda får anses falla utanför lagrådets prövning. Lagrådet föreslår med hänvisning lill det anförda attparagrafen får följande lydelse: Den som i verksamhet vid tullupplag, tullager ellerfrihamn tar befattning med tulldeklarationer och andra handlingar som lämnasför tullklarering, fär inle obehörigen röja eller utnyttja vad han iverksamheten erfaril om någon enskilds ekonomiska och personliga förhållanden.I det allmännas verksamhet tillämpas i slället bestämmelserna i sekretesslagen(1980:100)." Enligt första stycket 1 i denna paragraf fär tullmyndighel- för kontroll av alt anmälnings- och uppgiftsskyldighet enligt lagen ellerenligt föreskrifier som meddelats med stöd av den fullgjorts riktigt ochfullständigt - undersöka bl. "lådor och andra utrymmen" där varorkan förvaras vid införsel lill eller utförsel från tullområdet. Vidföredragningen inför lagrådet har upplysts att det citerade uttrycket avsesomfatta även paket, brev och andra slag av försändelser. Enligt uppgiftförekommer också fortlöpande rutinmässig kontroll, närmast avsiickprovskaraklär, från lullverkels sida såvitt avser postpaket och andrapostförsändelser. Den nu nämnda kontrollen är tydligen av sådan art, att denkan göra intrång i räuigheler som ålnjuier grundlagsskydd enligt 2 kap. 6 §regeringsformen. För all sådana räuigheler skall få begränsas har vissaförulsättningar uppslällis i 12 § samma kapitel. Lagrådel vill inte göragällande, all rimliga kontrollåtgärder av nu ifrågavarande slag slår i slridmed dessa förutsättningar. Redan del allmänna intresset av att i möjligastemån förhindra, att exempelvis narkolika smugglas in i landel, torde motivera enviss kontrollverksamhet även när det gäller paket och andra försändelser. Delär emellertid här fräga om kontrollbefogenheter av så långtgående art, att debör ges elt klarare stöd i tullagen än den föreslagna lagtexten innebär. Såvittavser brev och andra förtroliga meddelanden hör enligt lagrådets meningövervägas atl lagfästa de begränsningar i kontrollbefogenheierna som skyddet avbrevhemligheten påkallar. En sådan mera specificerad reglering som lagrådet åsyftarkan knappast ske utan närmare utredning. I avbidan härpå torde den föreslagnautformningen av förevarande paragraf få godtas som elt provisorium. Denna paragraf har ulformais som normgivningsbemyndigandeför regeringen i fråga om vissa förbud, åligganden och inskränkningar förvaru- och personirafiken, som behövs för atl möjliggöra övervakningoch kontroll av införsel och ulförsel av varor. Enligi 115 § föreslåsregeringen få delegera de ifrågavarande normgivningsbefogenhelerna lillgenerallullslyrelsen. De skyldigheler som 64 § tar sikte på innebär i vissalägen ingrepp i den grundlagsskyddade rörelsefriheten (se 2 kap. 8 § andra meningen regerings- formen).Begränsningar i denna får inte göras annat än genom lag. 1 Prop.1986/87:166 författningar av lägre konstitutionell valör kan emellertidmeddelas närmare föreskrifter i anslulning till de genom lag ålagda begränsningarna.Sådana föreskrifter får dock inle innebära någon yllerligare begränsning. Enligi 2 kap. 12 § andra styckel regeringsformen fårenrättighelsbegränsning aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn tilldet ändamål som har föranlelt den. Stadgandet bör enligt lagrådets meningföranleda en uttrycklig föreskrift atl de med förevarande paragraf avseddaskyldigheterna, i den mån de kan påverka rörelsefriheten, endasl får åläggas,om del behövs för atl möjliggöra lullverkels övervakning av införsel ellerutförsel av varor, och atl ett åläggande inte får gå utöver vad som fordras fördella syfte. Med hänvisning lill del anförda föreslår lagrådet attparagrafen får följande lydelse: Förare eller befälhavare på iransporlmedel som slår underlullkontroll är skyldig all använda anvisad väg eller led, atl medförapasshandling för transportmedlet och dess last och atl stanna på tullmyndighelsanmaning. Förbud får meddelas förare eller befälhavare som sägs iförsta stycket aft göra uppehåll under resa inom tullområdet, att ulantullmyndighets medgivande ankomma eller avgå med transportmedlet samt attbeträda eller lämna och lossa eller lasta transportmedlet. Förare och befälhavare på transportmedel som inte stårunder lullkontroll och även annan person är skyldig att stanna påtullmyndighels anmaning. Sådan anmaning får ges, när det finns anledning antaatt anmälningsskyldighet föreligger för honom enligt denna lag eller enligtföreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Anvisning, anmaning och förbud som avses i denna paragraffår meddelas endasl om det behövs för alt möjliggöra lullverkels övervakning avinförsel eller ulförsel och får inle gå utöver vad som är nödvändigt för dettaändamål. Regeringen får meddela närmare föreskrifter i fråga om deskyldigheter som avses i denna paragraf." Paragrafen anknyter fill 64 § och bör med hänsyn fill denav lagrådet föreslagna omformuleringen av denna förslagsvis få följandelydelse; En förare eller befälhavare på ett Iransportmedel eller annan,som enligt 64 § är skyldig au stanna, skall på tulltjänstemans begäran lämna deuppgifter och förete de handlingar som behövs för konlrollen." Om den av lagrådet föreslagna omredigeringen av 46-51 §§godtas, skall hänvisningen i andra stycket till 46 § ändras till atl avse 48 §första stycket, Paragrafen behandlar tullmyndighets rätl all i vissa fallpreja och inbringa fartyg. Enligt första styckel i del remiilerade förslagelfår lullmyndighel preja farlyg inom lullområdel. Enligt andra styckel fårtullmyndighet 16 1986/87. inbringaelt fartyg lill plats inom lullområdel, om fartyget under resa mellan Prop. orter inomlullområdel avviker från kursen och lämnar lullområdel ulan att nöd ellerannat tvingande skäl föreligger. Befogenheten avser normalt inte ellutländskt fartyg och får som regel inte utövas inom en främmande stats De rättigheter som föreslås tillagda lullmyndighel genomparagrafen är vittgående och av djupt ingripande natur. De kan uppenbarligeninnebära begränsningar i den grundlagsskyddade rörelsefriheten. Med hänsynhärtill och med beaktande av föreskriften i 2 kap. 12 § andra slyckelregeringsformen, all sådan begränsning aldrig får gå utöver vad som ärnödvändigt med hänsyn lill del ändamål som har föranlett den, bör enligtlagrådets mening i paragrafen närmare anges när lullmyndighel får fillgripasådan åtgärd som avses med paragrafen. För utövande av prejningsrälten börfordras, alt åtgärden behövs för atl möjliggöra lullverkels övervakning avinförsel eller utförsel av varor. Inbringningsrällen bör normalt endasl fåutnyttjas, om befälhavaren inte efterkommer en anmaning au återvända lilltullområdet. Med hänsyn lill det anförda föreslår lagrådel altparagrafen får följande lydelse: Tullmyndighelfår preja fartyg inom tullområdet, om det behövs för atl möjliggöra lullverkels övervakning av införsel ellerutförsel av varor. Om elt fartyg under resa mellan orter inom tullområdetavviker från kursen och lämnar tullområdet utan att nöd eller annat tvingandeskäl föreligger, får tullmyndighel, om befälhavaren inte efterkommer en anmaningatt återvända till tullområdet, inbringa farlygel till en plats inom detta. Kananmaning inte ges eller finns särskild anledning anta att en anmaning skulleförhindra eller avsevärt försvåra ell inbringande av fartyget, får detinbringas utan föregående anmaning. Inbringande enligt andra stycket får inle ske av etlutländskt farlyg eller inom en främmande stats vattenområde, om det inte medgesenligt avtal med den främmande staten." Andra stycket i paragrafen avser de förpliktelser i frågaom arbetsbiträde m.m. vid tullmyndighels kontroll enligt 63 § som åliggeruppgifislämnare eller annan för vars räkning vara införs eller uiförs.Åsidosätts sådan skyldighet skall den försumlige enligt vad som stadgas istycket ersälla staten dess kostnad för ifrågavarande åtgärd. Vidare sägs allbeslämmelserna i 35 § om indrivning av tull och annan skalt som förfallit lillbetalning skall tillämpas även på sådan ersällning. Enligt lagrådets mening bör av lagtexten framgå attskyldigheten att ersätta staten för ifrågavarande kostnader åläggs genom beslutav tullmyndighel. Vissa redaktionella ändringar i övrigl bör också göras istycket. Förslagsvis kan andra stycket ges följande lydelse:"Den vars uppgifter skall kontrolleras eller för vars räkning varan införseller uiförs skall svara för den iransporl av varan som behövs samt föruppackning och återinpackning. Han skall även fillhandahålla arbetsbiträde vidprovtagning och vägning. Den som åsidosäUer dessa skyldigheler skall enligibeslut av tullmyndighet ersäuaslalen dess kostnad för ifrågavarande åtgärder. Vad som sägs i .35 § Prop.1986/87:166 om lull och annan skatt skall gälla även sådan ersättning.Tullmyndighet får medge befrielse helt eller delvis frånersättningsskyldigheten." Paragrafen är i lagrådsremissen utformad somnormgivningsbemyndiganden för regeringen i fråga om polisens (andra slyckel)samt järnvägsföretags och postverkets (förslå slyckel) medverkan ikontrollverksamheten enligt den föreslagna lagen. Lagrådet förordar all polisens medverkan regleras iparagrafens förslå slycke. I lagtexten bör uttryckligen föreskrivas alt polisenär skyldig all medverka i konlrollverksamhelen enligt lagen. Som föresläs iremissen bör vid sådan medverkan polismyndighet och polisman ha de befogenhetersom enligt 63-70 §§ tillkommer tullmyndighet och tulltjänsteman. Andra styckel bör avse järnvägsförelags och postverketsmedverkan i kontrollverksamheten enligt lagen i fräga om varor som befordras påjärnväg eller med post. Också härvidlag bör skyldigheten att medverka ikonlrollverksamhelen framgå av lagtexten. Vid föredragningen inför lagrådethar upplysts att det inte är avsett att 63-70 §§ skall gälla i fråga ommedverkan av järnvägsförelag eller postverket. Lagrådet förordar, atl deltaförhållande uttryckligen anges i lagtexten. I ett nytt tredje stycke bör föreskrivas att regeringenfår meddela närmare föreskrifter om medverkan som avses i första och andrastyckena. Med hänvisning till det anförda föreslår lagrådet atlparagrafen får följande lydelse: Polisen är skyldig all medverka i kontrollverksamhetenenligt denna lag. Vad som sägs i 63-70 §§ om tullmyndighet och tulltjänstemangäller vid sädan medverkan också polismyndighet och polisman. Även järnvägsförelag och postverket är skyldiga atlmedverka i kontrollverksamheten enligt denna lag i fråga om varor sombefordras pä järnväg eller med post. I fråga om sådan medverkan gäller inle63-70 §§. Regeringen fär meddela närmare föreskrifier om medverkansom avses i första och andra slyckena." Genom den föreslagna paragrafen bibehålls nuvarande reglerom skyldighet för transportföretag, som befordrar resande från utlandet, attutan kostnad för staten ställa vissa lokaler och anordningar till lullverkelsförfogande. Lagrådet har övervägt om bestämmelserna i 2 kap. 18 §regeringsformen om "expropriation eller annat sådant förfogande"ulgör hinder för paragrafen i dess föreslagna lydelse. Med hänsyn till detnära samband som föreligger mellan skyldigheten enligt paragrafen ochtransporiförelagets egen verksamhel och dess därav följande allmännaskyldigheler i övrigl enligt tullagens bestämmelser om lullkonlroll synes paragrafenemellertid inle avse någol sådant förfogande som omfattas av 2 kap. 18 §. Någolgrundlagshinder synes därför inte föreligga mot den föreslagna paragrafen. Skyldigheten enligt paragrafen överensstämmer med vad somenligt 67 § 235 lullsladgan åvilar sådana transporlförelag somavses i paragrafen. 1986/87:166 Avsiklen är enligt motiveringen attbibehålla nuvarande ordning. En mångårig praxis föreligger om skyldighetensomfattning. Paragrafens avfattning ansluter nära till den nu gällandeföreskriften i lullsladgan. Lagrådet utgår från, atl tillämpningen avparagrafen inte kommer all gå utöver tillämpad praxis. Mot dennabakgrund finner lagrådet inte anledning att ur de synpunkter som lagrådel haratl beakta rikta anmärkning mot de föreslagna beslämmelserna. I fråga om varor som inkommer till tullområdet ipostförsändelser är enligt första meningen i denna paragraf adressatentullskyldig, om varorna inle anmäls lill förtullning av någon annan. Vad somföreskrivs i 19-23 §§ om omtulltaxering och efterlulllaxering gäller enligtparagrafens andra mening även sådan lullskyldig, även om uppgiflen inle harlämnls av honom ulan funnits i handling som medföljt försändelsen. För alt reglerna i 19-23 §§ om omtulltaxering och eflerlulltaxeringskall gälla för adressaten bör krävas, att försändelsen med varan kommit honomtillhanda. Lagrådel föreslår därför, alt andra meningen i förevarande lagrum -med anpassning jämväl lill avfatlningen av 20 § - ges följande lydelse:"Har försändelsen kommil adressaten tillhanda, skall vad som föreskrivs i19-23 §§ om omtulltaxering och eflertulllaxering gälla honom, även om han inlelämnal oriklig uppgift eller underlåtit att lämna uppgift till ledning förlulltaxeringen." 94 och 95 §§ Enligt 94 § skall den som uppsåtligen eller av oaktsamhelgör sig skyldig till gärning som anges i paragrafen dömas för tullförseelse. Iringa fall skall dock enligt föreskrift i 95 § första meningen inle dömas lillansvar. 95 § hör närmast samman med siraffstadgandet 194 §.Den bör därför utgå ur 95 § och las in i 94 §, förslagsvis som elt andra stycke med följande lydelse:"I ringa fall skall inle dömas lill ansvar." Den föreslagna utformningen av 46-51 §§ föranleder att i94 § 2 hänvisningen till 48 § skall ändras lill atl avse 50 §. I del remitterade förslagel anges i paragrafens förstastycke att det allmänna ombudel får föra lalan även lill den lullskyldigesförmån. Vid föredragningen inför lagrådel har upplysls aU ombudel bör ha rättatl föra talan även fill förmån för annan än den som är tullskyldig, exempelvisden som ansökt om förhandsbesked. Mot bakgrund härav föreslår lagrådet, altförsta styckets andra och tredje meningar ges följande lydelse: "Detallmänna ombudet får föra lalan även fill förmån för den lullskyldige ellerannan enskild part. Ombudel har då samma behörighet som den enskildaparten." 99 § Prop. Bestämmelserna i andra styckel avser överklagande avtulliaxeringsbeslut och vissa andra beslut av tullmyndighel som har sådantsamband med tulltaxeringsbeslut att de bör överklagas enligt samma regler.Lagrådel förordar, att överklagandereglerna enligi det föreslagna slyckel fåromfalla också beslut om ersällning enligt 69 § andra stycket eller 71 §. Omlagrådels förslag följs, skulle stycket kunna ges följande lydelse: "Omöverklagandet avser slutlig fastställelse av tull, annan skall, ränla,reslavgift, tullfillägg, förseningsavgift eller ersättning enligt 69 § andrastycket eller 71 §, skall skrivelsen med överklagandet ha kommit in till denmyndighel som meddelal beslutet från den dag då beslutet meddeladeseller, i fall då omtulltaxering skett, från den dag dåomtulllaxeringsbeslutel meddelades, om liden för överklagande därigenom blirlängre." I förslå Slyckel anges i vilka fall beslut avgenerallullslyrelsen skall överklagas lill kammarrätten genom besvär. Lagrådelföreslår all punkten 10 får omfatta också ersällning som avses i 69 § andrastyckel. Punkten kan i så fall ges följande lydelse: "10. ersättning somavses i 56 § andra stycket, 69 § andra stycket eller 71 §, eller". 103 och 104 §§ Paragraferna moisvarar 48 och 49 §§ i den nuvarandelullagen. Den förstnämnda paragrafen avslutas med en mening om attbeslämmelserna i paragrafen lillämpas även för beslut i fråga om tulllilläggoch förseningsavgift. I 49 § andra stycket anges atl det under angivnaförutsällningar ankommer på kammarrällen alt pröva, förutomlulltaxeringsfrågor, även frågor om tulltillägg eller förseningsavgifter.Enligt lagrådets mening bör molsvarande bestämmelser tas in i 103 respeklive104 § i den nya lagen. Enligt paragrafen får regeringen, med avvikelse från denföreslagna lagen i övrigt, meddela föreskrifter om hur varor skall anmälas tilllullklarering och hur betalning av tull och annan skatt skall ske i vissa fall,när varor införs till tullområdet på järnväg, med post eller med luftfartyg. Regeringsformen medger inte atl bemyndigarregeringen alt meddela föreskrifter om annan skatl än tull som går utöver vadsom kan betraktas som verkställighetsföreskrifter. Regeringens befogenhet attmeddela verkställighelsföreskrifier kräver inle något bemyndigande avriksdagen ulan grundas på 8 kap. 13 § regeringsformen. De föreskrifter ombetalning av tull och annan skatt som åsyftas i förevarande paragraf torde varaav ren verkställighelskaraklär. Mol denna bakgrund förordar lagrådel, att orden "ochhur betalning av lull och annan skall skall ske" får utgå ur paragrafen. 115 § Prop. Enligiparagrafen får regeringen bemyndiga generaltullslyrelsen all meddela föreskrifteri ell antal ämnen som anges genom en uppräkning av de paragrafereller delar av paragrafer som avses. De förslag som lagrådel framlagt idet föregående föranleder, om de godtas, vissa ändringar i uppräkningen.Lagrådel föreslår atl nu förevarande paragraf får följande Regeringen får bemyndiga generaltullstyrelsen atl meddelaföreskrifter i de ämnen som anges i 3 §, 5 § andra styckel, 7 § första styckel1, 7 § andra stycket, 8 § första och andra slyckena, 10 § första slyckel, 13 §första stycket, 14 § andra stycket, 15 § iredje styckel, 16 § första styckel,27, 44 och 45 §§, 47 § första styckel andra meningen, 49 § första stycket, 51 §andra stycket, 52 § andra styckel, 64 § femte styckel, 72 §, 73 § tredjeslyckel och 110-113 §§." Enligt det remitterade förslagel skall regeringenbemyndigas all bestämma tidpunkten för lagens ikraftträdande och att meddela deövergångsbestämmelser som kan komma all behövas. Den föreslagna nya tullagen avser visserligenhuvudsakligen föreskrifter om in- eller utförsel av varor och om tull ochdärmed normgivningsämnen som enligt 8 kap. 7 § första styckel 3 och 9 §regeringsformen är delegerings-bara. Lagen innehåller emellertid ävenbestämmelser som faller inom del obhgaloriska lagområdet. Dit hör t. ex.föreskrifter om annan skatt än tull och om begränsningar av dengrundlagsskyddade rörelsefriheten. Med hänsyn härtill får ikraftträdande- ochövergångsbestämmelser till lagen - om sädan bestämmelse inte är begränsad tillenbart föreskrifter inom delege-ringsbart ämne - anses hänförliga lill delobligatoriska lagområdel. De skall därför följa de konsliiulionella regler somgäller för delta. Med hänsyn till vad som anförts i lagrådsremissen om dennya lagstiftningens samband med ikraftträdandet av den internationellakonventionen rörande systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifieringoch till rådande konstitutionella praxis (se lagrådels yttrande över förslagtill lag om ändring i luftfartslagen, prop. 1985/86:119 s. 50) bör enligtlagrådets mening godtas, atl regeringen får bestämma tidpunkten för lagensikraftträdande. När det gäller det föreslagna bemyndigandet för regeringenau meddela de övergångsbestämmelser som kan komma alt behövas saknasuttryckligt stöd i regeringsformen. Bemyndigandel är enligt sin ordalydelseendasl begränsat av att del skall vara fråga om övergångsbestämmelser "sombehövs'. 1 lagrådsremissen anges inte heller närmare vilka förhållanden somavses. Del föreslagna bemyndigandel går därmed utöver de bemyndigandenbelräffande övergångsförhållanden inom del obligatoriska lagområdet somriksdagen i andra lagstiftningssammanhang har godtagit. Enligt lagrådets meningtalar konsliiulionella skäl emot det föreslagna bemyndigandet. Vid den genomgångsom har skett i lagrådel under föredragningen av lagrådsremissen har för övrigl framkommit, attnågra särskilda övergångsbestämmelser knappast Prop. 1986/87:166 är erforderiiga. I samband med föredragningen har upplysls att nu gällandetullag och andra därmed sammanhängadelagar är avsedda att upphävas genom särskild av antagen lag. Med hänvisning fill del anförda förordar lagrådel aubeslämmelsen, atl regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs,utgår ur förslaget lill tullag. Förslaget till lag om frihet från skatt eller avgift vidinförsel Som framhålls i lagrådsremissen hör föreskrifterna omandra skatter vid införsel av varor än tullar lill det obligatoriskalagområdel. kan därför inle delegera lill regeringen atl meddelaföreskrifier om sådana skatter. Genom bestämmelserna i 8 kap. 13 § förstastycket 1 regeringsformen har regeringen emellertid en direkt på denna grundadbefogenhet alt beslula om föreskrifier om verkställighet av lag. Enligtparagrafens andra stycke kan regeringen överlåta åt underordnad myndighet allmeddela bestämmelser i ämnet. nämnda befogenheter gäller också på skatteområdet. Kompetensgrunden verkställighelsföreskrifier har sinstörsta betydelse inom den del av obligatoriska lagområde som avseroffentligrättsliga föreskrifier. Inte minsl gäller delta på skatteområdet.Rent fakfiskt torde regeringen och myndigheter under regeringen svara förstörre delen av den detaljinriklade normgivningen inom det obligatoriskaoffentligrättsliga lagområdet. Den vidsträckta användningen av institutetverkställighelsföreskrifier inom detta område har godtagits av (sebl. a. KU 1980/81:25 s. 13 och 125-130). Genom tullförfarandet fastställs och uppbärs inle baratullar utan även en rad andra skatter och avgifter. Då föreskriftsrättenbeträffande dessa skatter faller inom det obligatoriska lagområdet, måstereglerna om frihet från andra införselskalter än tullar finnas i lag. Delta ärden konstitutionella bakgrunden till den nu föreslagna lagen. Som framhålls i lagrådsremissen borde reglerna om undantagfrån beskattning i princip egentligen inläs i de olika skallelagarna i slälletför i en särskild lag. Beslämmelserna har emellertid tillämpning på etl stortantal skatter och avgifter. Administrativa och andra praktiska skäl talarstarkt för aU föreskrifterna finns samlade i en och samma författning. Lagrådelhar ingen erinran mot den föreslagna lagstiftningstekniken i delta hänseende. Den sakliga grunden för den föreslagna lagen är att sammaskäl som föranleder tullfrihet eller tullnedsättning vid införsel av varor förvissa särskilda syften eller annars under vissa särskilda omständighelerregelmässigt även talar för frihet från eller nedsättning av andra skatter äntullar. De olika konsfituiionella regelsystem som gäller förnormgivning på tullområdet, å ena sidan, och beträffande andra skaller äntullar, å andra sidan, medför vissa komplikationer när det gällerbestämmelser av det slag som föreslås i förevarande lag. Fastställandet och uppbörden av skatter i samband medinförsel av varor /87'166 sker genom lullförfarandet. Detla förfaranderegleras av en omfattande normgivning på olika konstitutionella nivåer. Deövriga i detta yttrande behandlade lagförslagen innehåller bl. a. en rad olikanormgivningsbemyndiganden, som avser au möjliggöra ett bibehållande av dennaordning inom ramen för regeringsformens regler.