prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Ocksä kostnader för arkivering av gäldenärensredovisningshandlingar kan vara att hänföra hit. 1princip hänförs till arvodet endast ersättning för förvaltarens eget arbete.Har förvaltaren med stöd av 7 kap. 11 8 anlitat ell sakkunnigt biträde kan,liksom enligt KL, tvä situationer föreligga: Antingen har biträdet goltgjortsmed förvaltarens egna medel eller fått ersättning direkt ur boet. I båda fallenär det förvaltaren som i förhällande till det sakkunniga biträdet bestämmerersättningens storlek. I det förra fallet skall ersättningen enligt mittförslag, liksom enligt KL, ingå i det allmänna förvaltararvodel. I det senarefallet ingår ersättningen visserligen inle i arvodel men bör likväl beaklas närförvaltarens arvode bestäms. Det arbete som det sakkunniga biträdel utförtskall ju dä inle gottskrivas förvaltaren (se vidare under punkl 3). Av 6 8andra stycket följer alt biirädesersätlningen alllid skall anges i denarbetsredogörelse som skall fogas lill förvaltarens arvodesräkning. Andrapunkten upptar arvode och kostnadsersättning till en sädan rådgivare ellerförlikningsman som har utsetts enligt 7 kap. 7 6. Närmare regler om dennesarvode finns i 15 6. Liksom enligt 50 a 6 femte stycket KL blir del enligt mittförslag aldrig fråga om atl rätten prövar kostnadsersättningen. Tredjepunkten avser sädan ersättning lill etl sakkunnigt biträde som har berörts underförsta punkten. Närmare regler om denna bilrädesersältning finns i 16 8. Ifjärde punkten anges att ersättningen till staten för tillsynen överförvaltningen är en konkurskostnad. Enligt 17 8 första styckel las ersättningenut ur konkursboet enligt föreskrifter som regeringen meddelar. Femtepunkten upptar kostnad för kungörande av beslut eller åtgärd rörande konkursen.Del är här fråga om kostnader vid domstolen dvs. kostnader för staten. vid efterbevakning avses bli läckta genom den avgift som en efterbevakande enligt 9 kap. 20 8 andra stycket har alt erlägga i förskott för atl efierbevakningen skall tas upp. I andra slyckel anges uttryckligen atl de kostnader som avses i sistnämnda bestämmelse inte anses utgöra konkurskosinader. Härav följer att boel inle svarar för dessa kostnader ens om de överstiger den särskilda efterbevakningsavgif- 374 Däremot svararboel för kostnader som inte avses med avgiften, l.ex. 1986/87:90 kostnader som kan komma alt åläggas boet i en jävsprocess. Enligt15 kap. 2 6 skall i den paragrafen angivna kungörelser ersättas med skriftligaunderrättelser till borgenärerna, om det saknas anledning atl anta attkostnaden för tillkännagivandet med kungörelse blir lägre eller om kungörelse iövrigl är lämpligare. sänds alla kallelser och underrättelser medtjänstebrev oavsett om kostnaden för porto skall belasta boel. Kostnaderna hardärigenom kommit att betraktas som övriga dom-slolskoslnader och betalas avstaten. I enlighet med vad som kommittén har föreslagit bör ersättning tillstaten utgå ur boel ocksä för dessa kostnader. Ersättningen kan lämpligen lasul genom en schablonavgift. Vad som har sagts nu bör gälla inte bara deskriftliga undertättelser fill borgenärerna som enligt 15 kap. 2 8 ersätter enkungörelse ulan ocksä övriga skriftliga kallelser och undertättelser tillborgenärerna som rätlen utfärdar i konkursen. En bestämmelse i ämnet hartagits upp i sjätte punkten. Det får ankomma på regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer all meddela närmare föreskrifter om hur ersättningenskall las ul. bemyndigande härtill finns i 17 8 andra stycket. Enligt6 kap. 14 8 kan gäldenären eller annan få ersättning av konkursboet förinställelser hos rälien eller annan. En sådan kostnad som boet åsamkas med stödav nämnda paragraf räknas enligt sjunde punkten som konkurskostnad. EnligtKL räknas kostnaden för hämtning enligt 94 8 som en konkurskostnad som iförsta hand skall las ut ur boel. Enligt mitt förslag skall däremothämlningskoslnaden alllid betalas av staten (se 6 kap. 9 8 Qärde slyckel). Konkurskostnadernaskall ulgä ur konkursboet framför andra skulder som boel har ådragit sig. I denmån konkurskostnaderna inte kan las ut ur boel, skall de betalas av staten, ominte något annat följer av 3 8. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 13 kap. 2 8 första styckel och 14 kap. 22 8första stycket KLförslagel. Den motsvaras i sak av 188 6 första stycket förstameningen samt andra och iredje styckena KL. Av11 kap. 1 6 första stycket framgår all konkurskostnaderna och boetsmassaskulder skall betalas innan utdelning äger rum i konkursen. I förstameningen av förevarande paragraf klargörs all konkurskostnaderna skall utgå urboel framför massaskulderna. Om boet inle ens räcker till betalning avkonkurskostnaderna svarar staten för dem med visst undanlag. Reglerna lar sikte främstpå de konkurser som avskrivs pä grund av otillräckliga tillgångar, dvs. enligt 10 kap. 1 8. Utformningen av bestäm melserna om statens subsidiära ansvar för konkurskostnaderna gäller emellertid också i de undanlagsfall då konkurser avslutas på någol annal sätt ulan all boel förslär lill betalning av konkurskostnaderna. En sädan situation kan tänkas uppkomma om boel består endast av egendom med annan särskild förmånsrätt än den som följer med företagsinleckning. 188 andra styckel följer all ur sädan egendom fär utgå endast sädana Prop.1986/87:90 konkurskostnader däri inbegrips i delta sammanhang kostnader för14 kap. egendomens vård och försäljning - som enligt första styckel samma paragrafalllid skall tas ut ur egendomens avkastning eller köpeskilling. Om förvaltarenmisslyckas med atl sälja l.ex. en intecknad fasfighei eller uppnår så dåligtpris atl det inle ger boel något överskoll, får övriga konkurskosinader tas utur boet eller i sista hand betalas av allmänna medel. Av3 6 följer alt den borgenär som har ansökt om gäldenärens försättande ikonkurs i vissa fall har ett ansvar för konkurskostnaderna. Undantag härförhar gjorts i andra meningen. Omen konkurs har uppställ på ansökan av nägon annan borgenär än staten och omkonkursen avskrivs enligt 10 kap. I 8, skall, i den mån konkurskostnadernainle kan tas ut ur boel, borgenären svara för dessa, dock högst med etl beloppsom motsvarar en tiondel av del vid liden för konkursbeslutet gällandebasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Är flera borgenärerbetalningsskyldiga, svarar de solidariskt. I beslutet om avskrivning skallansvarig borgenär åläggas atl beiala konkurskostnaderna med den angivnabegränsningen. Kan kostnaderna inte heller las ul av borgenären, skall debetalas av staten. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 14 kap. 22 8 andra stycket KLförslagel och 188 8första styckel andra-femte meningarna KL. Iparagrafen regleras sökande borgenärs subsidiära ansvar för konkurskostnadernai de fall dä konkursen avskrivs på grund av otillräckliga fillgängar, dvs.enligt 10 kap. I 8. Enligt2 8 andra styckel lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs utgårbetalning enligt garantin bl.a. för kostnad som avses i förevarande paragraf.Domstolsverket föreslär i sitt remissvar alt även en sökande vars fordranomfattas av den statliga lönegarantin bör befrias frän skyldighet alt betala konkurskostnaderenligt denna paragraf Domstolsverketsförslag skulle onekligen medföra en mer rationell hantering av kostnadsfrågani de konkurser vari sökande borgenärs fordran omfattas av lönegarantin.Lönegarantin belastar emellertid inte statsbudgeten utan utgår frän en förändamålet särskilt inrättad fond (lönegarantifonden). Fonden finansieras pädel sättet att en i lagen (1981:691) om socialavgifter särskilt angivenlönegaraniiavgifi enligt 4 kap. 10 8 samma lag förs till lönegarantifonden.Förslaget innebär alltså alt staten skulle fä vidkännas kostnaderna, vilket jaginte anser lämpligt. Enligt188 8 första stycket KL är en sökande borgenär subsidiärt ansva rig för konkurskostnaderna endast om konkursen handläggs som mindre konkurs. Detta gäller oavsett om konkursen avskrivs på grund av otillräck liga tillgångar i anslutning till edgängssammanträdet eller sena re. Om konkursen däremot handläggs som ordinär konkurs inträder aldrig nägot motsvarande kostnadsansvar för den borgenär som har ansökt om gäldenärens försättande i konkurs. Somframgår av 10 kap. har den särskilda ordning som enligt 186 8 KL i Prop.1986/87:90 dag gäller för avskrivning av ordinär konkurs pä grund avotillräckliga 14 kap. tillgångar slopats i mitt förslag. Detta inverkar påfrågan om borgenärs ansvar för konkurskostnaderna pä del sättet alt denhittills tillämpade skiljelinjen mellan ordinär och mindre konkurs inle kanutnyttjas för uppdelning av avskrivningsfallen. Antingen måste reglerna omborgenärs kostnadsansvar göras lika i alla konkurser eller också måste en nyskiljelinje dras upp. Jag har valt den förra lösningen. Förall borgenär skall vara säker pä alt undgå ansvar för konkurskostnadernamåste konkursen handläggas som ordinär konkurs. För atl borgenär ä andra sidanskall kunna åläggas skyldighet all svara för dessa kostnader krävs attkonkursen handläggs som mindre konkurs. Förutsättningarna för alt konkursskall handläggas som mindre konkurs framgår av 185 8 första slyckel KL. Därsägs inledningsvis all konkurs skall handläggas som mindre konkurs om delfinns anledning alt anta atl gäldenärens bo inte räcker lill betalning av dekonkurskostnader som annars skulle följa. I etl sådant fall fyllerkosinadsregeln i 188 8 KL elt syfte därigenom att borgenärer i förväg tvingasöverväga om en konkursansökan är meningsfull. Kostnadsregeln kan således antasmedföra all meningslösa konkursansökningar undviks. Sommindre konkurs skall emellertid ocksä handläggas en sädan konkurs varitillräckliga tillgångar finns men del kan antas atl boet med hänsyn till dessomfattning och övriga förhållanden är av enkel beskaffenhet. En konkurs som pädenna grund handläggs som mindre konkurs avvecklas pä elt sätt som principielltöverensstämmer med vad som sker i en ordinär konkurs. Trots del har sökandeborgenär en skyldighet alt i begränsad omfattning svara för konkurskostnadernaom del senare - mol förmodan - skulle visa sig all tillgångarna inle räckerlill för betalning av konkurskostnaderna. Om däremot konkursen handläggs somordinär konkurs och det senare visar sig alt tillgångarna trots allt inleräcker till betalning av konkurskostnaderna, har sökande borgenär inget ansvarför kostnaderna. Reglernaom sökande borgenärs ansvar för konkurskostnaderna infördes i samband med 1979ärs konkurslagsreform. Dåvarande chefen för justiliedepartemenlet anfördedärvid all det fanns skäl att ålägga sökande borgenär visst kostnadsansvar i dekonkurser där boets medel inle förslär lill konkurskostnaderna. En annan lösningskulle lämna fältet fritt för konkurser som inle tjänar något meningsfulltsyfte. Eltbegränsat subsidiärt ansvar för konkurskostnaderna säkerställer all meningslösakonkursansökningar undviks. Del saknas däremot egentligen anledning atl som nulåta den omständigheten atl konkursdomaren beslutar om ordinär konkurs varaavgörande för borgenärens kostnadsansvar. 1 mitt förslag har därför annansökande borgenär än staten generellt ålagts skyldighet all i den utsträckningsom boet inte förmår att bära dessa kostnader betala kostnaderna intill etlvisst högsta belopp, om konkursen avskrivs på grund av otillräckliga tillgångarenligt 10 kap. I 8. Bortsett frän den nu redovisade nyheten överensstämmer 3 6i sak helt med 188 8 första stycket andra-femte meningarna KL. Förvaltarens arvode Prop. Arvodetlill förvaltaren bestäms av rätten. Om det har utsetts flera förvaltare, skallsärskilt arvode bestämmas för var och en av dem. Arvodelfär inte bestämmas till ell högre belopp än som med hänsyn till det arbete somuppdraget har krävt, den omsorg och skicklighet varmed del har utförts samtboets omfattning kan anses utgöra skälig ersättning för uppdraget. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer taxa som skallfillämpas vid bestämmande av arvode lill förvaltaren om konkursen avskrivsenligt 10 kap 1 8- Paragrafensbåda första stycken överensstämmer i sak med 13 kap. 3 8 Gfr 14 kap. 23 6första stycket) KLförslagel och 82 8 första och andra styckena KL. Del sistastycket överensstämmer i huvudsak med 14 kap. 24 8 andra slyckel KLförslageloch 187 6 tredje stycket KL. Paragrafensbåda första stycken är ocksä tillämpliga i alla konkurser. Iöverensstämmelse med konkurslagskommitténs förslag har förbudet atl beräknaarvodel efter tid slopats. Skälen för denna förändring har redovisats i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.8.2). Förändringen kan antas medföra atträtlen och tillsynsmyndigheten ges ett bättre underlag vid prövningen avförvaltares arvodesanspråk. Den uppgivna fidsätgången blir en naturligutgångspunkt vid bedömningen av del begärda arvodet. Andra faktorer somförvaltarens skicklighet och det sätt varpå uppdraget utförts skall dockalltjämt tillmätas betydelse vid prövningen av arvodes-anspråket. Denföreslagna ändringen fär däremot inte uppfattas så all arvodel skall bestämmasmed utgångspunkt i den tid som konkursen har pågått. Idet tredje stycket har tagits upp ell bemyndigande för regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer all fastställa taxa för bestämmande avarvode lill förvaltare i de fall då konkursen avskrivs enligt 10 kap. 1 8, dvs.på grund av otillräckliga tillgångar. 1 den allmänna motiveringen (avsnitt2.8.3) har kommitténs förslag atl utvidga taxeområ-del behandlats. Den nuföreslagna bestämmelsen överensstämmer i huvudsak med 187 8 tredje stycket KL.En skillnad är att taxan alllid är tillämplig när konkurser avskrivs av dennämnda anledningen och inte som bara i mindre konkurser. Av den allmännamotiveringen framgår skälen för den valda lösningen. 1 en konkurs som avskrivsförst sedan den pågått en längre lid, dvs. en situation som liknar den som behandlas i 186 8 KL, kommer i allmänhet arvodet inte atl bestämmas enligttaxa, eftersom förvaltarens som skäligt ansedda arvode i dessa fall nästanalllid kommer alt överstiga del laxebestämda arvodesbeloppet med mer än 50 %.Den nuvarande taxans konstruktion kan alltså i detta avseende bibehållas oförändrad. Arvodetskall bestämmas fill etl visst belopp i ett för allt, om inle enligt 186 ett särskilt arvode behöver beräknas för egendom som avses där. sådantsärskilt arvode får bestämmas innan arvodesfrågan i övrigt avgörs. När ett särskilt arvodebestäms för viss egendom, tillämpas de grunder Prop. 1986/87:90 för arvodesberäkningen som anges 14 6. Paragrafenöverensstämmer med 13 kap. 4 8 Gfr 14 kap. 23 8 första stycket) KLförslageloch 83 8 KL Gfr 187 8 första slyckel) KL. Arvodetbestäms efler framställning av förvaltaren. Har del utsetts flera förvaltare,börderas arvoden bestämmas på en gäng, om det lämpligen kan ske. 1arvodesframstäliningen skall förvaltaren ange det belopp som han begär och, omdet kan komma i fräga all bestämma ett särskilt arvode för viss egendom, även detbeloppet. Till framställningen skall bifogas en redogörelse för del arbete somuppdraget har medfört med en specificerad räkning, som utvisar del begärdabeloppels fördelning pä de olika förvallningsätgärderna. Har förvaltarenanlitat ett sådant biträde som avses i 7 kap. 11 6 och har biträdet erhållitgotlgörelse eller har förvaltaren lillgo-doförts ersättning för utgifter, skalldel anges i redogörelsen. Omdel finns anledning att bestämma etl särskilt arvode för viss egendom, skallförvaltaren tillhandahälla rätlen en förteckning över de kända rättsägare somhar särskild förmånsrätt i egendomen. Paragrafenöverensstämmer i huvudsak med 13 kap. 5 8 Ofr 14 kap. 23 8 andra slyckel)KLförslagel och 84 8 Gfr 187 6 första styckel) KL. Genomen hänvisning i 187 6 första styckel KL är 84 8 första stycket KL i dagtillämpligt också i mindre konkurser. Även en bestämmelse motsvarande 84 8andra stycket KL, som överensstämmer med tredje stycket i förevarande paragrafbör gälla i alla konkurser. Att särskilt arvode skall fastställas för egendommed särskild förmånsrätt gäller ju i mindre konkurser. Avpraktiska skäl har del andra styckel utformats sä atl del därav framgår klartatt den specificerade räkningen får vara intagen i arbelsredo-görelsen. Stockholmstingsrätt påpekar atl förvallarna inle är särskilt observanta på nödvändighetenav atl fastställa särskilt arvode för egendom med särskild förmånsrätt.Tingsrällen uppger all nägon rältsägarförteckning aldrig spontant har getts inlill tingsrätten. Däremot ger förvaltarna ofta in en sådanförvallningsredogörelse som avses i 128 6 Iredje styckel KL. Genom denna kanrätten själv bilda sig en uppfattning i frågan om särskilt arvode skallfastställas. Eftersom ansvaret för arvodels fastställande åvilar rätten bör,enligt tingsrätten, en förvaltningsredogörelse alltid ges in lill rätten isamband med framställningen om arvode. 1 annal fall blir rätten beroende avförvaltarens eget ställningstagande till frågan om särskilt arvode behöverfastställas. Föregen del vill jag först erinra om all del åligger i första hand förval taren alt bevaka om del finns anledning all fastställa särskilt arvode för egendom med särskild förmånsrätt. Av paragrafens tredje stycke framgår atl förvaltaren sä snart del förekommer anledning alt fastställa särskilt arvode för viss egendom är skyldig att tillhandahålla rälien en förteckning 379 över de kända rätisägarnamed särskild förmånsrätt i egendomen. 1986/87:90 sädan förteckningskall tillhandahållas även om förvaltaren själv inte har 14 kap. begärt allsärskilt arvode skall fastställas. Enligt8 8 första slyckel åligger det rätten att, om särskilt arvode skall fastställasför viss egendom, bereda varje känd borgenär med förmånsrätt i egendomentillfälle atl yttra sig över förvaltarens arvodesframsiällning. Detta bör skeäven om förvaltaren själv inle har begärt särskilt arvode för egendomen ifräga. Rätten - och tillsynsmyndigheten - bör självmant se till atl arvode ochde särskilda kostnader som anges i 18 8 tredje stycket fördelas pä olika slagav egendom oavsett om förvaltaren eller rättsägarna begär det. Om fördelninginle har skett och andra borgenärer menar atl sä borde ha skett, torde dessanämligen vara oförhindrade att framställa invändning mot utdelningsförslaget. Somnämnts i anslutning till kaphelrubriken skall rätten, om konkursen avslutas medutdelning, alltid besluta om arvodel som rätten fastställerutdelningen i konkursen (9 6 första stycket). Härav följer bl.a. att rättenalltid har tillgäng til! såväl utdelningsförslagel somförvaltnings-redogörelsen när rätten bestämmer arvodet. Därigenom kan rättendels fä tillgång fill etl underlag för bedömningen av om särskilt arvodebehöver fastställas, dels kontrollera atl förvaltaren fullgör sin skyldighetatl inge den förteckning över rättsägare som avses i det tredje stycket. Avseren arvodesframställning endast all etl särskilt arvode skall bestämmas förviss egendom, fär rälien avgöra om det finns skäl atl ta upp yrkandet lill prövninginnan arvode i övrigl bestäms. Paragrafenöverensstämmer med 13 kap. 6 6 första styckel andra meningen KLförslagel och85 6 första stycket andra meningen KL. Dei 13 kap. 6 8 KLförslagel upptagna förfarandereglerna har samlats i denföljande paragrafen. Iandra fall än de som avses i 9 8 tredje stycket och 10 6 skall rätten, innanarvodesframställningen prövas, inhämta yttrande i arvodesfrågan av tillsynsmyndighetensaml ge gäldenären och de borgenärer som hos rätlen har begärt det tillfälleatt yttra sig över framställningen , minst två och högst fyraveckor. I fall som sägs i 6 6 tredje stycket skall varje känd borgenär som harsärskild förmånsrätt i egendomen ges tillfälle att yttra sig överframställningen. Rättenfär hälla förhandling i arvodesfrägan, om den finner skäl till del. Tillförhandlingen skall förvaltaren, tillsynsmyndigheten, gäldenären saml deborgenärer som har begärt att få yttra sig över arvodesframstäliningen kallas.I fall som avses i 6 8 tredje stycket skall varje känd borgenä" som harsärskild förmånsrätt i egendomen kallas. Paragrafenmotsvarar i huvudsak 13 kap. 6 8 andra stycket och 7 8 KLförslagelsamt 85 6 KL. 380 Paragrafensförsta stycke har utformats i enlighet med vad lagrådei har Prop. 1986/87:90föreslagit. Sålunda har undantag frän handläggningsreglerna i denna para- 14 kap. graf gjorts också för fall som avses i det i förhållande tilllagrädsremissen nya iredje stycket i 9 8 (liiläggsarvode). Förfarandereglernaför rättens prövning av förvaltares arvodesanspräk är nya i jämförelse med vadsom gäller i både ordinära och mindre konkurser. Av den allmännamotiveringen (avsnitt 2.8.4) framgår skälen för dessa förändringar. Ijämförelse med KLförslagel har bestämmelserna omarbetats redaktionellt. Reglernai förevarande paragraf för prövningen av förvaltares arvodesanspräk skalltillämpas i alla konkurser utom i de konkurser som avskrivs eller läggs nereller där konkursbeslutet upphävs eller vid efterutdelning enligt 11 kap. 21 §(se 10 6). Detta är en nyhet också i jämförelse med KLförslagel. Vidare behöverreglerna inle tillämpas när del är aktuellt atl bestämma arvode tillförvaltaren för hans agerande under handläggningen av en Ivistigutdelningsfråga i den mån han inte i sin ursprungliga arvodesräkning harberäknat ersättning för detta arbete (se 9 6 tredje stycket). 1övrigt bör i del enhetliga konkursförfarandet gälla samma förfaranderegler iandra fall än som sagts . Genom atl förhandling inle görs obligatorisk vidarvodesprövning underlättas en samordning av regelsystemen. Handläggningenhos rätten skall enligt/örsra stycket alltid inledas med atl rätten inhämtartillsynsmyndighetens yttrande över arvodesframstäliningen. Dessutom skallrätten bereda gäldenären och de borgenärer som hos rätten särskilt har begärtdet tillfälle alt yttra sig över framställningen . Denna tid skallvara minst två och högst . Om del finns anledning att fastställasärskilt arvode för viss egendom, skall varje känd borgenär som har särskildförmånsrätt i egendomen beredas tillfälle att yttra sig över framställningenäven om han inte har begärt det. En underrättelse tili en borgenär enligt deltalagrum bör kunna översändas lill honom med posten i vanligt brev (se 15 kap. 46). Somhar framhållits i den allmänna motiveringen torde förhållandena endastundantagsvis vara sädana all förhandling behöver hällas i arvodesfrägan.Beslutet om förhandling fatlas enligt andra styckel av rätten. Beslutet kanfattas sä snart som arvodesframställningen har kommit in men ocksä senare,l.ex. dä tillsynsmyndighetens yttrande har kommit in eller den i första styckelangivna tidsfristen har gäll ut. Om rätten fattar beslut omförhandling, bör underrättelser till gäldenären och de i första stycket angivnaborgenärerna inte skickas särskilt. Dessa personer skall i stället kallas tillrätten. 1 kallelsen bör dock anges att mottagaren i stället för all infinna siginför rätten skriffiigen kan yttra sig över arvodes-framställningen. En föreskriftom det bör las upp i den nya konkursförordningen. Oavsett om rätlen beslutarom förhandling skall dock tillsynsmyndighetens yttrande alllid inhämtas. 9 8 Prop. Ifall dä tingsrätten har atl fastställa utdelning eller efterutdelning i konkur- P' senskall beslut i arvodesfrägan meddelas med beslutet om faststäilelse,när inte något annal följer av 7 8. Oberoendeav om talan har förts mot ett beslut om all fastställa utdelning ellerefterutdelning får högre rätt som ändrar lägre rätts beslut i arvodesfrägangöra den ändring i beslutet om faststäilelse som föranleds därav eller, om delbehövs, återförvisa utdelningsfrågan till förvaltaren. Dendomstol som har atl pröva en fråga om utdelning eller efterutdelning fårbestämma liiläggsarvode till förvaltaren för arbeie i anledning av handläggningenav frågan vid domstolen. Paragrafensaknar motsvarighet såväl i KLförslagel som i KL. Paragrafenhar utformats i enlighet med vad lagrådei har föreslagit. Underkapitelrubriken har skälen för de i de båda första styckena upptagnabestämmelserna redovisats. Syftet med dessa är att skapa en ändamålsenlighandläggningsordning för prövningen av arvodesfrägan när konkursen avslutasmed utdelning.