prop · GA0355 · 1986-12-31 00:00:00 — Etl arbele som syftar tUlgemensamma märkningsregler har påbörjals bl.a. mellan de nordiska länderna.Det är angelägel all detta arbele kan breddas oeh intensifieras. Jag avserdärför atl i det inlernationella samarbetet, särskilt på del nordiska planet, akliviverka för alt en enheilig märkning så snart som möjligl kan införas. Del slårdock klart atl internationellt anlagna rnärkningsbestämmelser inte kan träda i krafllill årsskiftel då enligt min mening de åtgärder jag här i övrigt redovisatbör genomföras. Redan nu är dock de alkaliska batterier som förekommer på densvenska marknaden försedda med påskriften . Med utgångspunkti detta finns del alliså fömlsätlningar all i praktiken åstadkomma enprovisorisk märkning av de alkaliska batterierna i anslutning till den ulformningsom dessa batterier redan har. Jag anser att beslämmelser härom kan övervägas. Molsvarandegäller beträffande nickel-kadmiumbatterier och vissa kvicksilveroxidbatterier. 2.3 Kostnaderna för åtgärdsprogrammets genomförande Mitt förslag:Regeringen eUer den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva alt densom yrkesmässigl hanterar eller importerar miljöfarliga batterier skall betala samhällelskosinader för hanteringen av avfaUet av de miljöfarliga batterierna samt andra kosinadersom är nödvändiga för att undvika skador på hälsan eller i miljön. Skälen för mitt förslag: Isamband med riksdagsbeslutet om samhällets kemikaliekontroU betonades atlansvaret för alt de uppsatta målen på detta område nås i första hand måsteligga hos de företag som yrkesmässigt producerar, importerar, eljesi levererareller använder kemiska produkter. Av detta följer atl de företag som självainte ombesörjer atl miljöfarliga ämnenavlägsnas från produkterna eller på annat sätt vidlar Prop. 1986/87:0 åtgärderför att minska miljöfarliga utsläpp måsle vara beredda att betala samhällets kosinaderför sådana åtgärder. Av mitt lidigare anförande framgår atl balterikampanjenmedför kosinader i första hand för insamling, information och slutligt omhänderlagande. av miljöfarliga batterier pågår kommuner. Kommunerna har dessutom ett övergripande ansvar förrenhållningen i kommunema. Batteriinsamlingen bör kunna ses som en del av detlaansvar. Vid de överläggningar jag har hafl med berörda parter, däriblandKommunförbundet, har det rått enighet om att insamlingsverksamheten börfinansieras av kommunerna. Även jag anser det lämpligt atl kommunens insalserför batteriinsamlingen liksom annan renhållning finansieras viakommunala renhållningslaxor. Jagövergår lill kostnaderna för informationskampanjen och omhändertagandet avförbrukade batterier. Riksdagsbeslutetår om samhällets kemikaliekontroll innebär enligl min mening såvitt gällerbatterier atl ett direkt kostnadsansvar har lagts på balleribranschen. Vidöverläggningar somjag har haft med batlerileveran-lörerna har dessa ocksåförklarat sig införstådda med atl stå för kostnaderna för information och förslutligt omhändertagande av de miljöfarliga batterierna. Enligt18§ lagen (1985:426) om kemiska produkter får regeringen eller den myndighelsom regeringen bestämmer föreskriva om avgift för myndighels verksamhet enligllagen. Bestämmelsen innebär bl.a. atl de företag som genom sin verksamhetföranleder en produklkonlroll på kemikalieområdet, också får betala de kosinadersom samhällskontrollen medför. Regeln är i överensstämmelse med principen omatt producenten bör ta ansvar för alt avfall som eller på sikluppkommer av en produklion kan tas om hand på ett från miljö- och resurssynpunklriktigt sätt. Bestämmelsen gör det dock inte möjligl all ta ut kostnader för annalän ren myndighetsutövning. Beslämmelserom finansieringen av kommunernas avfallshantering finns i renhållningslagen(1979:596). Dessa bestämmelser medger dock endast all avgift las ul av den somlämnar ett avfall till kommunen för omhändertagande. Deregler som jag nu nämnt passar aUlså inle för de ålgärder som är akluella föralt förhindra skador på hälsa och i miljön genom miljöfarliga batterier. Detbehövs därför etl ytterligare bemyndigande för att kunna tillämpa principen omproducentens ansvar. Regeringen bör hos begära ett sådantbemyndigande. som behövs för kostnadsdebiteringen bör beslutas av regeringeneller den myndighet som regeringen besiämmer. Jag vill här för informalionkortfattat ange någol om hur denna debitering bör utformas. Utgångspunktenbör härvid vara att kosinaderna skall belasta de miljö fariiga produkter som föranleder ingripanden från samhällets sida. Av prakliska skäl bör som jag tidigare nämnt förutom alkaliska batterier och nickel-kadmiumbatterier också samtliga slag av knappceUsballerier omfat- 11 tas av insamUngen. Konsumemernamåste också, som tidigare berörts, Prop. 1986/87:0 tillåtas lämnabrunstensbatterier. Detta innebär atl också vissa mindre miljöfarliga batterierkommer att samlas in. Kosinaderna för kampanjen bör dock belasta demiljöfarliga batterierna, dvs. i första hand alkaliska batterier och kvicksilveroxidbatterier. Närdet gäller övriga knappceUsballerier är det däremoi inte självklart att allasådana batterier skall delta såvitt gäller destruklions- och informationskostnader.Vissa batterier, som innehåller kvicksilver, gör det i så ringa mån att detframstår som önskvärt att konsumenterna övergår till sådana batterier i ställetför av.t använda kvicksilveroxidbatterier. Jag tänker här på silveroxidballerieroch zink-luftbatterier. Dessa batterityper innehåUer endasl kvicksUver, attjämföra med de som finns i kvicksilveroxidbatterier. För ell flertal avlandels hörapparalanvändare är dessulom zink-luftbatterier ett realisfisktalternativ till kvicksilveroxidbatterier. Givetvis bör inte de som går över lUlanvändning av miljövänligare batterier drabbas av ökade kosinader. Av de skäl somjagnu redovisat bör inte silveroxidbatterierna och batterier av typen zink-luftbelastas av avgifter för omhändertagande och information. Detsamma gäUer litiumbatterier,vUka inte innehåller någol kvicksUver alls. Däremoibör, utöver alkaliska batterier och kvicksUveroxidbatterier, också nickel-kadmiumbatleriernci,som innehåller kadmium, omfallas av avgiftssystemet. Därmed upprätthållsprincipen alt del är de batterier som är miljöfarliga som också får bära koslnademaför de åtgärder samhället behöver vidta för att lösa de miljöproblem dessaprodukter medför. Deavgifter som skall fördelas mellan berörda företag bör baseras på försäljningenav miljöfarliga batterier. Jag avser atl efler ytterligare överläggningar medföreträdare för batteribranschen la ställning till den närmare utformningen avavgiflssystemiet. Jag räknar därvid med att debileringen av avgifierna skallgrundas på uppgifler som batteriförelagen lämnar till . Sådana uppgiflerbehövs också för all myndigheterna skall få en allmän överblick överförekomsten av miljöfarliga batterier. Erforderliga bestämmelser omuppgiftsskyldighet kan därför meddelas med stöd av lagen om kemiska produkter.Naturvårdsverket bör anförtros uppgiflen all administrera avgtflssystemet ochall därvid bl.a. pröva kostnadsberäkningarna för informalionen och det slulligaomhändertagandet. Som jag tidigare framhållit kommer viss lagring tills vidareatt behöva tillgripas i avvaktan på atl behandlingsresurser kommer lill stånd.Jag vill dock framhålla nödvändigheten av att ytterligare behandlingsresursersnarast utvecklas och byggs upp. Med hänsyn tiU vad jag nu anfört böravgiftssystemet konstmeras så att det dels kan inbegripa framtida behandlingskostnader,dels fortlöpande kan justeras allteflersom man får erfarenheler avkostnadsutvecklingen. Medhänvisning till vad jag nu har anförl hemsläller jag att regeringen delsföreslår all bemyndiga regeringen eller den myndighet som regeringenbesiämmer atl föreskriva att den som yrkesmässigt hanterar eller importerarmiljöfarliga batterier skaU beiala samhällets kostnader för hanteringen avavfallet av batterierna saml för andra ålgärder som är nödvändiga för altförebygga sådana skador på hälsan eller i miljön som kan uppkomma genommiljöfarliga batterier, delsbereder tUlfälle all la del av vad jag har anfört om en övergång lillmindre miljöfarliga batterier, insamling, omhändertagande och märkning av miljöfariigabatterier, behovet av en informationskampanj och ulformningen av koslnadsdebiteringen.Ärendel bör behandlas under innevarande höst. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslular atl genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört för den åtgärd ochdet ändamål som föredraganden har hemställt om. Tryckeri, 1986 13