prop · GA03100 · 1986-12-31 00:00:00 — Kreditgränsen börfastställas individuellt för varje myndighet. För vanliga förvaltningsmyndighetermed en övervägande del av sina totala resurser kortsiktigt bundna i löner börgränsen sättas lägre än . Kreditgränsen ärett uttryck för hur stor anslagskredit som skall vara tillåten. Om enramposl, justerad med anslagssparande eller anslagskredit från föregåendebudgetår, överskrids över kreditgränsen skall emellertid även denöverskjutande delen belasta nästa budgetårs anslagsutrymme och redovisas som en anslagskredit. Utöverdetta förutsätts att ett sådant överskridandeleder tUl en revisionsanmärkning som, särskilt om det upprepas, börföranleda regeringen att överväga ytterligare åtgärder. Erfarenheter frånförsöksverksamheten kan föranleda regeringen att överväga all föreslå attbesluta om en kreditgräns inom vilken regeringenkan medge anslagskrediter. RRV har ocksåanalyserat värdet av att räntebelägga utnyttjade an slagskrediter. Verket menar att det finns såväl principiella som tekniska hinder för detta. Attanvända ränta som styrmedel förutsätter ett lönsam hetskriterium, vilket saknas för normalaförvaltningsmyndigheter som fi nansieras med skattemedel över anslag. Det är också tekniskt komplicerat 66 att beräknaränta i nuvarande ekonomiadministrativa system. En anslags- Prop.1986/87:100 kredit,uttryckt som ackumulerad negativ överföring, existerar konkret Bil. barai det ögonblick den räknas fram och registreras. Skulden finns inte i reellbemärkelse när myndigheten vid ingången av ett nytt budgetår fått dispositionsrätt till nya anslagsmedel. Mot dennabakgrund avstyrker RRV attanslagskrediten räntebeläggs, men man pekar på att RRV i annatsammanhang utreder möjligheterna atl, t.ex.via myndighets- eller anslagskontoni postgirot, införa en generell räntefaktor i det statliga betalningssystemet.Ett sådant system skulle ändra förutsättningarna för ränta på anslagskredit. Fråganberörs inte närmare av remissinstanserna. Jag delar deinvändningar som RRV anför mot att nu införa ränta på utnyttjad anslagskredit.På bör införande av en generell räntefaktor i detstatliga betalningssystemet kunna övervägas. En sådan räntefaktor skuUe allmäntsett kunna bidra lill alt man kom ifrån de olägenheter som finns genom attsåväl räntefria anslagsmedel som räntebärande avgiftsmedel förekommer i denstatliga verksamheten. Den skulle även kunna bidra tiU en bättre hushållningmed anslagsmedel. Ett arbete medatt se över det statliga betalningssystemet pågår inom RRV, som också i detta sammanhang avser att utreda tekniskalösningar för en sådan räntefaktor. 7.3.2 Redovisning av spar- och kreditbelopp Av särskild vikt i elt överföringssystem är att såvälmyndigheterna som statsmakterna skall ha en god överblick över hur systemetutnyttjas. RRV har därför analyserat behovet av att förändra statsbudgetensuppstäUning och av attåterredovisa utfallet på skilda nivåer. Vad gällerstatsbudgetens uppställning föreslår RRV att ramanslagens överföringsbeloppbehandlas på samma sätt som reservationerna på reservationsanslag. De bör därvidföras in under , eventueUt på en egenrad i uppställningen. Med begreppetåterredovisning avser jag i det följande hur uppgifter ur redovisningssystemetpresenteras för statsmakterna och myndigheterna. Beträffandeåterredovisningen av statsbudgetens utfall, vilken i första hand sker genomRRV:s publikation Statsbudgetens utfaU, föreslår RRV att en ny kolumninförs i denna som utvisar slufligt omräknat rambelopp lill följd avmedgiven kompensalion för avlalsenliga lönemerutgifter. Härigenom kan ocksåett tidigare av framfört önskemål tillgodoses. Vidare kan man tafasta på att reservationer på reservationsanslag är en form avöverföringsbelopp. RRV föreslår därför att man i utfallet använder det generellabegreppet överföringsbelopp varigenom de nuvarande kolumnerna för ingåenderesp. utgående reservation, med ändrade beteckningar, kan användas också föråterredovisning av ramanslagens överföringsbelopp. Om etl ramanslag har anslagsposter medolika beteckning krävs att utfallet på varje anslagspost återredovisasseparat, vUket enkelt kan ske i en särskild anslagsvis uppställdpubUkation. Frågorna om huråterredovisningen skall utformas berörs inte av remiss- Prop. 1986/87: 100 instanserna. Jag anser att RRV:sförslag är lämpliga som en utgångspunkt för att utforma den återredovisning somförutsätts ske i den föreslagna försöksverksamheten. Enligt min mening torde den föreslagnaåterredovisningen svara väl mot , regeringens och myndigheternasbehov av överblick, insyn och kontroll. Den niidvändiga informalionen kan åstadkommas genom relativtenkla ändringar i nuvarande återrapporlering. Försöksverksamheten fårutvisa om det finns skäl att utveckla återrapporteringen ytteriigare. 7.3.3 Former för att kompensera myndigheterna för ökadelöneutgifter till följdav nya löneavtal Förvaltningsanslag beräknas med utgångspunkt i denlönenivå som är känd då regeringens budgetförslag utarbetas. För ökade löneutgifter till följdav löneavtal som sluts senare ges myndigheterna vanligen kompensationgenom att regeringen, genom en generell överskridandeförordning eller i särskilda regeringsbeslut, medger attanslagen får överskridas med beloppsom motsvarar utgiftsökningen. När medel för förvaltningskostnader anvisas över reservationsanslagkompenseras berörda myndigheter förde avtalsenliga lönemerutgifterna genom omföring från ett s. k. täckningsanslagunder sjunde huvudtiteln. När kompensationskall utgå i ett system med ramanslag måste den faktiska medelsförbrukningen relaterastill ett slutligtberäknat anslagsbelopp i syfte att fastställa överföringsbeloppen.Systemet med ramanslag kan, enligt RRV, i övrigt fungera litan att de nuvaranderutinerna för hur lönemerutgifterna beräknas och för hur regeringen medgerkompensation ändras. Ramanslagstekniken skulle således vara neutral vad avser beräkningsunderlag ochkontrollmöjligheter. Behovet av att omföra medel från täcknings anslagetbortfaller dock i de fall man övergår från att anvisa förvaltningsmedel överreservationsanslag till att anvisa dem över ramanslag. Fleraremissinstanser tar upp frågan om kompensation för avtalsenliga lönemerkostnader.Några myndigheter framhåller att man löpande bör få underlag för attberäkna effeklerna av nya avtal och att ett sådant underlag ges . Enligt min meningbör man sträva efter att ge myndigheterna information om vad centrala löneavtal innebär iform av ökade löneutgifter för resp.myndighet möjligt efter det att avtalen slutits. Genom att det föreslagna ramanslaget medger flexibilitet kanett visst mått av schablon-mässighelaccepteras. Möjligheterna att utveckla en särskild rutin för beräkning avavtalsenliga lönemerkostnader som skulle ge större precision, snabbhet och ökad automatik i förhållande tilldagens system studeras förnärvarande i . Enligt vad jag har inhämtat torde det finnasgoda möjligheter att, med ledning av uppgifter från ,utforma en rutin som kan ge myndigheterna bättre information och ge regeringen och revisionen tillförlitligakontrollmöjlighe- Prop. 1986/87: 100 ter. En generelltillämpning av överföringssystemet underlättas, enligt min mening, väsentligtom kompensationen för avtalsenliga lönemerkostnader kan fastställas under löpande budgetår påett smidigare sätt . Däremot kan denfaktiska löneomräkningen under budgetarbetet i ske som hittills.Möjligheterna för regeringen att besluta om att kompensation för visst avtalinte skall utgå eller endast utgå i begränsad utsträckning kvarståroförändrade. 7.3.4 Behandling av lokalkostnader på ramanslag Jaghar redan nämnt att blandade anslagsposter under ramanslag bör undvikas, bl.a.för att befästa överblickbarheten i överföringssystemet och för att understryka anslagstypens karaktär av ekonomisk ram utanonödig ekonomisk detaljreglering. Härutöver anför RRV ytterligare skäl för att föra in lokalkostnaderna under samma postsom förvaltningskostnader i övrigt.1 dag förs lokalkostnaderna vanligen upp som en separat förslagspost under förslagsanslag. RRV menar attlokalkostnaderna är en stor utgiftspost och att det är väsentligt att deåterhållande faktorer som inverkarpå andra resursslag också får inverka på lokalkostnaderna. Vidareanförs att även kostnaderna för lokaler är påverkbara även om det ofta är först på . Ofta kankostnaderna för värme, vatten m. m. påverkasredan kortsiktigt. Det är också viktigt att myndigheterna ges incitament attutöva ett kostnadstryck på lokalhållaren. RRV menar dock att verkets konkretaförslag i detta sammanhang är neutralt för lokalbrukarna jämfört med nuvarande system. Manförutsätter nämligen att anslagsberäkningenav ramanslagen skall ske med utgångspunkt i förhandsavisering av lokalhyrorna påsamma sätt som , men atthyreshöjningar under löpande budgetår skall belasta anslag i stället för att som tas ut somöverskridande på resp. lokalbrukares anslag. Flertalet remissinstansertillstyrker, ofta dock med förbehåll för att hyreshöjningar inte skall belastaramanslaget och att lokalbrukarna ges reellamöjligheter att påverka sin egen lokalanvändning och hyresnivå. Man tryckerofta på att om myndigheterna skall ges ett större ansvar för sin lokalhållning måste man också ges störrebefogenheter. Några remissinstanserär direkt negativa till RRV:s förslagbl. a. med hänvisning till att manhar lokaler med en speciell utformning och att man själv i vissa fall svarar för sin lokalhållning genom direkthyrningav lokaler för vilka hyresnivån förväntas stiga kraftigt. Denna fråga harockså behandlats av en arbetsgrupp inom med uppgift att seöver hyressättningen i statliga lokaler och lokalkoslnaderna i myndigheternasbudget. 1 en rapport (Ds Fi 1986:28) Statliga lokalkostnader föreslår arbetsgruppen enförsöksverksamhet med lokalkoslnader under samma anslagspost som övrigaförvaltningskostnader. Jag delar RRV:s och arbetsgruppensuppfattning att lokalkostnaderna Prop. 1986/87: 100 för normalaförvaltningsmyndigheter under försöksverksamheten med Bil. I ramanslag bör föras upp under samma post somförvaltningskostnader i övrigt. En strävan att åstadkomma ytterligareavreglering av den ekonomiska styrningeninom större ekonomiska ramar är naturlig. Åtgärden bör också ses som en ytterligare markering av attlokaler från myndigheternas synpunktinte är en fri resurs. För att möjliggöra en sådan ordning bör ett system prövas där de lokalhållande myndigheternaaviserar och debiterar lokalbrukarna en totalhyra som innefattar kallhyra,förbruknings- och driftskostnader.Fördyringar till följd av stigandebränslepriser etc. skall bäras av den lokalhållande myndigheten. Minskadekostnader skall på motsvarande sätt komma till uttryck som besparingar hos lokalhållaren. Den aviserade totalhyran fåralltså endast frängås vid väsenlliga lokalförändringar. Enligt min mening bör myndigheterna ha möjlighet att göra besparingar genom minskad lokalanvändning.Myndigheterna måste därvid ges större möjligheter än nu atl påverka sittlokalutnyttjande. Hur detta kan utformas kommerjag att redogöra för imin framställning om anslag till . Ett sådant system, somjag härhar redogjort för, skulle öka utbytbarheten mellan lokalkostnader ochandra resurser. Jag vill dock understrykadet angelägna i alt del statliga lokalbeståndet utnyttjas effektivt och attinte staten åsamkas ökade kostnader till följd av kostnadsminskningar för de enskilda myndigheterna. RRV bedömer att den föreslagna lösningen för överföringär tämligen okomplicerad rent tekniskt. Om det ändå skulle uppstå någon oförutseddkomplikation kan den troligen lösas genom enkla korrigeringar. Det är däremotbetydligt svårare att i förväg bedöma hur de skilda aktörerna i budgetprocessenkommer att agera. Sådana viktiga faktorer kan bara bedömas på grundvalav praktisk erfarenhet. RRV föreslår därför en försöksverksamhet med detfrämsta syftet atl följa och utvärdera myndighelernas reaktioner på de ändradefinansiella förutsättningarna. Dessa försök bör, enligt RRV, ses som ett väsentligt ledi den fortsatta ulvecklingen av ett väl avpassat system för för finansiell styrning avstatsförvaltningen. Eftersom den försöksverksamhet med treåriga budgetramar som nupågår har anknytning till frågan om flexiblare resursanvändning kan det,enligt RRV, vara lämpligt alt eltöverföringssystem prövas vid myndigheter som ingår i dessa försök. Man föreslår attförsöksverksamheten med överföring utformas så att såväl anslagssparande som anslagskredit prövas, med obegränsatanslagssparande och en hög kreditgräns. Med ett undantaglillstyrker samtliga remissinstanser som yttrat sig i denna fråga att en försöksverksamhet inleds, i stort enligt den inriktning som RRV angett. anser nämligen att man har så goda erfarenheter av deöverföringsmöjligheter som finns inom försvaret, att det av RRV föreslagnasystemet kan införas direkt utan föregående försöksverksamhet. Flera remissinstanser uttrycker att man är intresserade av att delta i försöksverksamheten. '" Som framgått av vad jag sagtanserjag att en försöksverksamhet Prop. 1986/87: 100 bör genomföras. Försökenbör inledas /88. I förutsätter attförsöksmyndigheterna för nästa budgetår tilldelas medel över ramanslag, vilket i sin tur innebär all regeringen måste föreslåriksdagen alt för dessa myndigheteranvisa medel över ramanslag i årets budgelproposition. Överföring skulle därvid kunna ske första gången vidingången till /89. Antalet försöksmyndigheter börbegränsas i syfte att noggrant kunna följahur de enskilda myndigheterna tillämpar systemet. I första hand bör etl urval av de myndigheter som ingår iförsöksverksamheten med treåriga budgetramar ingå. Även andra myndigheter, främst sådana som föreslås tilldelas medelenligt ett treårigt huvudförslagmed böljan /88, kan väljas ut att ingå i försöken. Jag föreslår därför, efter samråd med berördastatsråd, att kommerskollegium, centrala ,arbetsmarknadsverket, statens lantmäteriverk,statens energiverk med slatens elektriska inspektion, statistiska centralbyrånoch statens löne- och pensionsverk får ingå i försöksverksamheten. Det finns anledning att också prövaöverföringssystemet i myndighetermed en slor andel projektinriktad verksamhet. Jag föreslår därför, efler samrådmed chefen för , att också statskontoret och RRV får ingå. Försöksverksamheten bör i stort ha deninriktning som RRV angett, dock med denförändringen atl kreditgränserna bör anpassas myndighels-vis, med generellt lägre procentsatser än vad RRVföreslagit. Jag kommer senaredenna dag, efter samråd med chefen för , atl föreslåregeringen att uppdra åt RRV att med förbehåll för beslut gevägledning åt och följa upp verksamheten i försöksmyndigheterna. RRV har ävenföreslagit att användningen av ramanslag och övriga anslagslyper saml denärmare villkor som är förknippade med dem bör regleras i en särskildanslagsförordning. En sådan reglering har tidigare efterlysts i skildasammanhang. Jag finner det angeläget att en samlad reglering kommertill stånd i fråga om de skilda anslagstypernas innebörd och de villkor somgenerellt gäller för dessa. Utformning av ett förslag till regler bör ingå idet uppdrag tiU RRV somjag nämnl i det föregående. Föratt slimulera hushållssparandet och begränsa konsumtionsökningen har beslutatom en temporär höjning av den högsta tillåtna månadsinsältningen iaUemanssparandet (prop. 1985/86:50, FiU 7,rskr. En allemanssparare fick , utöver 800 kr.per månad, sätta in sammanlagt högst . Somjag framhållit idet föregående ligger hushåUssparandet kvar på en mycket låg nivå. Det är därför motiverat att nu vidta särskilda åtgärder för att ytteriigare stimulera hushållens sparande. Det är angeläget att dessa åtgärder får effekt så snartsom möjligt. Jag föreslår därför en temporär 71 höjning av högsta tUlåtna insättning i allemanssparandel under andrakvar- Prop. 1986/87: 100 talet1987. Förslaget innebär att en allemanssparare,utöver de insättningar på högst . som hian fårgöra, kan göra ytterligare insättningar påsammanlagt högst . Spararen får själv avgöra om han under den angivna liden villsätta in hela det extra beloppet vidett och samma tillfälle eller om han vill dela upp detta belopp i flerainsättningar. Totalt kan således en sparare underdet sätta in . Bonusräntan tillnytillkomna yngre sparare är liksom tidigare högst . Jag har inte funnitskäl att föreslå någon förändring i fråga om högsta sammanlagdabeloppet av en sparares insättningar i allemanssparandel, . I enlighet med det anförda har inomfinansdepartementet upprättals förslag tUllag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparande. Förslaget bör fogas till prolokollet i detta: ärende sombUaga 1.5. Den föreslagnalagändringen är av så enkel beskaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 9 Redogörelse av fördelningspolitiska effekterav beslutade åtgärder har (FiU 1986/87: 3, rskr. 29) i samband medbehandlingen av en motion (1985/86: Fi717) behandlat frågan om redogörelsei budgetpropositionen för fördelningspolitiska konsekvenser. uttalade därvid bl.a. attdet bör vara möjligt för regeringen att göra sammanställningaröver hushållens ekonomiska situation och regelbundet redovisa dessa för . anlJorde därvidockså att allteftersom tillförlitligamätmetoder utvecklas borde regeringen redovisa de fördelningspolitiska effekterna av åtgärdsförslag, framförallt effekterna av förändringar i skatte- och transfereringssystemen. Inomregeringskansliel har bedrivits ett utvecklingsarbete för att kunna belysa fördelningspolitiskaeffekter bl. a. av ändringar iskatte- och bidragssystem. I en promemoriautarbetad inom , (Ds Fi 1983:8) Fördelningsstudiersom underlag för regeringsbeslut, redovisades en metodik för att belysafördelningseffekter av olika förslag. Den beräkningsmodell som användesbaserade sig på 27 stycken typhushåll. Modellen befann sig i ettutvecklingsskede. Både löntagar- och pensionärshushåll var representerade. Förvarje typhushåll beräknades den disponibla inkomsien (inkomst efter avdrag avskatt och med tillägg för olika typer av bidrag) och det disponiblaöverskottet (hushållens disponibla inkomst reducerat med kostnader förexistensminimum och i berörda fall för barnomsorg). 1 sludien redovisadesockså en tillämpning av modellen på förslag i propositionerna om vissaekonomiskt-politiska åtgärder m, m. samt om upphävande 72 av beslut om karensdagar m. m. hösten1982. Ettfortsatt utvecklingsarbete bedrivs nu inom regeringskansliel för all Prop.1986/87: 100 ta fram mer förfinade meloder för atl belysa fördelningseffekter.Familje- Bil. 1 typerna ityphushållsmodellen har reviderats och avsikten är att t. ex. även villaboendesekonomiska situation skall kunna belysas. ÅtskiUigt arbete återstår dock innanmodellen kan användas mer reguljärt. Regeringen harockså getl elt uppdrag till () atl undersöka hurvälfärden och dess fördelning har utvecklats under de senaste femton åren.Bl. a. skall SCB redovisa förändringar i ekonomiska villkor flöner,inkomster, förmögenheter och köpkraft). Uppdraget skall redovisas lill regeringen under våren1987. SCB ulvecklar inomramen för sitt fördelningsmodellprojekt metoder för att beskriva fördelningseffekter avreformer. En typhushållsmodell har tagitsfram där effekter av förändringar i skatte- och bidragsregler för vissa hushållstypers disponibla inkomst kan beräknas.SCB arbetar också på att ta fram en fördelningsstatistisk databas sombl. a. gör det möjligt att studeraförändringar i hushåUens ekonomiska situation över tiden. Till det statistiska materialet i databasen skall olikaberäkningsprogram kunna kopplas. Fördelningspolitiska beräkningar som ärrepresentativa för hela befolkningen skall då kunna erhållas. SCB:s arbele är avstor betydelse för den fortsatta utvecklingen på delta område. Chefen förcivildepartementet återkommer till detta vid sin anmälan av sitt förslag tillmedelstilldelning till SCB. Ett stort antalfördjupningsstudier har vidare genomförts i expertgruppens för offentligastudier i offentlig ekonomi () regi om fördelningseffekter av skatte- och bidragssystem samtav vissa statliga subventioner, t. ex. livsmedelssubvenlioner. Som jag härredogjorl för pågår således ett intensivt utvecklingsarbete för alt ta fram metoder för atl samlatberäkna fördelningseffekter för hushållenav förändringar i skatte- och transfereringssyslemen. Jag avser all åierkomma med redovisningar av detta i taktmed att utvecklingsarbetet resulterat i tillräckligt tillförlitligametoder. RRV har tidigaretill regeringen rapporterat (RRV dnr. 1982:155) resultatet av sinförvaltningsrevision inom områdel skatter, avdrag, bidrag och avgifter somberör hushåUen. RRV framförde bl.a. att det finns ett stort behov av planerat utvecklingsarbeterörande analyser av överföringars samladeeffekler. Detta borde enligt RRV göras vid myndigheter med ansvar för överföringssystem. RRV ansåg vidareatl statsmakterna borde klargöra utgångspunkterna för analysarbetetsomfattning, inriktning och former inom statsförvaltningen samt utfärdariktlinjer för samordningen. Enligt vad jagerfarit har, sedan RRV avlämnade sin rapport, ell antal myndigheter med ansvarför transferingssystem påbörjat etl arbele för att beskriva fördelningseffekterpå hushållsnivå. Jag kommer att följa detta arbete och avser inte vidta några särskilda åtgärder medanledning av RRV:s rapporl. 10 Vissa frågor angående postverket och Prop. 1986/87: lOO PKbanken B"-' De båda statliga bankerna Postbanken och SverigesKreditbank gick 1974 samman i Post- och , (numeraPKbanken). Syftet med samgåendet var att öka effektiviteten och därigenom stärka konkurrenskraften gentemot de privatägdabankerna. Genom en samordning av de bådabankernas tjänster skulle det också bli möjligt att ge kunderna en utökadservice. angav riktUnjerna för samgåendet (prop. 1973:145, NU 63, rskr. Dessa innebar istort sett följande. Postbankenssparrörelse, personkontorörelse och den räntebärande delen avpostgirorörelsen fördes över till den nya banken. Den del av postgirorörelsen som intevar räntebärande stannade kvar inom postverket. skulle dock inte bedrivanågon utlåning eller placeringsverksamhet utan skulle placera innestående medel liksomandra medel som inte erfordrades för utbetalningar i postverket på särskildräkning i PKbanken för att förvaltas av denna. Hanteringen av transaktioneri sparrörelsen och personkontorörelsen på postkontoren skulle för PKbankensräkning ombesörjas av postverket. Detsamma gällde den centrala bokföringen och behandlingen i övrigtav dessa transaktioner. Vidare skulle PKbankens kunder kunna utnyttjapostverkets konior och kundservice medan postverkets kunder skulle kunna utnyttja organisationoch service hos PKbanken. För postgirorörelsensdel innebar förslaget att postgirot i fortsättningen organisatoriskt skulleutgöra en avdelning inom postverket och att postgirots medel skulleplaceras på inlåningsräkning i PKbanken. Genom ett särskiltavtal tillförsäkras postverket ersättning för den inlåning som postverket pådetta sätt har innestående i PKbanken. Ersättningen motsvarar iprincip den avkastning som banken erhåller på sina placerade medel med avdrag för bankens kostnaderoch risker. Utvecklingen på kreditmarknaden under de senaste årenhar inneburil alt förutsättningarna för samarbetet mellan postverket och PKbanken föränd rats.Omläggningen av penningpolitiken, den snabba utvecklingen av pen ning-och kapitalmarknaderna samt ränteutvecklingen är väsentliga fakto rer isammanhanget. Mot denna beikgrund har postverket och PKbanken funnit det angeläget att grundligt överväga former och inriktning i fråga om det framtida samarbetet.Dessa överväganden har lett fram till ett nytt samarbetsavtal för perioden 1987-1989.Detta avtal syftar tiU ett fördjupat och mer affärsorienterat samarbete mellan partema vad gäller utnyttjandet av postverkets kontorsnät och service. Avtalet är baserat på attpostverket får ersättning av PKbanken beräknad efteruppnådda volymer på in- och uflåning i stäUet för som tidigare efter det antal transaktioner postverket genomförde åt PKbanken. Avtalet innebär vidare att postverket självt skaU förvalta sina likvida medel. Detta harinte ansetts inverka menligt på _.