prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — 1 redaktionellt hänseende fårlagrådet föreslå att andra meningen enligt remissförslaget upptas som ett andrastycke i paragrafen och att bestämmelsen får denna lydelse: "Om vidbodelning av sådan anledning som nämnts en make är försatt i konkurs ellerdet finns andra särskilda skäl att inte dela makarnas giftorättsgods, skallvardera maken som sin andel behålla sitt giftorättsgods." 1986/87:1 Lagrådet 12 kap. ÄktB Regleringen i paragrafens första stycke är avsedd att Qänasom skydd för en efterlevande make mot den avlidna makens testmentstagare ochbarn tillsammans med annan än den efterlevande maken. Stadgandet ger denefterlevande maken rätt att vid bodelning med anledning av den andra makens dödbehålla sitt giftorättsgods som sin andel. Den grundläggande bestämmelsen häromupptas i styckets första mening. Andra meningen i första stycket efterievande maken möjlighet att endast delvis utnytQa sin rätt att behållasitt giftorättsgods. När en make begränsar sitt yrkande till att ej avse makenshela giftorättsgods skall, såsom sägs i specialmotiveringen, endast en för bådasidor lika stor procentuell del av giftorättsgodset ingå i delningen. Lagtextenär i detta hänseende vilseledande i det att där talas om lika stor"andel", varigenom tanken leds till sådan andel som avses i 11 kap.För atl den åsyftade innebörden skall komma till klart utryck bör ordet andelersättas med "kvotdel" (ordet kvotdel finns på flera håll i lagtext,se t.ex. 14 § trafikskadelag). Det synes obehövligt att, somenligt remissförslaget, i lagen uttryckligen tillerkänna den efterievande makenrätt att begränsa sin begäran att behålla sitt giftorättsgods. Med beaktande av del anfördaföreslär lagrådet att andra meningen i första stycket förtydligas enligtföljande: "Om den efterlevande maken begränsar sin begäran till att avseendast en del av sitt giftorättsgods, skall den andra sidan behålla motsvarandekvotdel av den avlidna makens giflorättsgods." I andra stycket torde slutorden"sin egendom" böra utbytas mot det -som framgår avspecialmoliveringen - mera adekvata uttryckssättet "sitt giftorältsgods". Imotiveringen till paragrafen påpekas att den efterlevandes nu ifrågavaranderätt lill jämkning är av personlig natur. Om, sägs det vidare, även denefterievande maken skulle avlida innan bodelning har hunnit ske har dennesdödsbodelägare inte rätt att påkalla sådan jämkning. Att dödsbodelägarna idetta fall saknar rätt att påkalla jämkning är inte så lätt att utläsa avlagförslaget. 1 9 kap. 2 § i det remitterade förslaget (4 § enligt lagrådetsförslag) föreskrivs sålunda att, om den ena maken är död, bodelning förrättasav den andra maken samt den avlidnes arvingar och universella testamentstagare;i så fall gäller för arvingar och universella testamentstagare. om inget annatsägs, vad som är föreskrivet om make. Exempel på antydda undantagsbestämmelserär 10 kap. 2 § samt 11 kap. 7 § tredje stycket och 8 § andra stycket. Somanmärkts i motiveringen till berörda 9 kap. 2 § är emellertid tekniken i denföreslagna balken den att, när det i lagtexten anges atl en regel gäller tillförmån för efterlevande make utan alt det uttryckligen sägs att deninte gäller för andra, regeln omfattar endast den efterlevande maken. 1anslutning härtill har i samma motivering hänvisats just till förevarande 12kap. 2 § såsom exempel. Lagrådet har med del anförda endast velat fästauppmärksamheten på systematiken i lagförslaget i det berörda hänseendet. Någonanledning till erinran finns inte. 1986/87:1 Lagrådet13 kap. ÄktB 3 och 4 §§ Dessabåda paragrafer har samma uppbyggnad. De bör lämpligen slås ihop till en endaparagraf, 3 §, vari ett nytt andra stycke får ersätta remissförslagets 4 §.Det nya andra stycket i 3 § föreslås få följande lydelse: "Vad som sägs iförsta stycket om villkor i äktenskapsförord skall gälla även villkor iföravtal." Avspecialmotiveringen till paragrafen framgår att beträffande dess första styckepunkt 3 tanken är att förbudet för make att avstå utmätningsbar egendom iutbyte mot sådan egendom som inte får utmätas inte skall gälla när fråga är ommakarnas gemensamma bostad eller bohag. Ett lämpligt sätt att låta denna tankekomma till klart uttryck synes vara följande. Punkt 3 kan ges denna lydelse:"3. vid fördelning på lotter avstå utmätningsbar egendom i utbyte motsådan egendom som inte får utmätas." Som ett nytt andra stycke - medförskjutning av följande stycken - kan intas en föreskrift av följande lydelse:"Första stycket 3 gäller inle om den egendom som avstås eller förvärvasutgör makarnas gemensamma bostad eller bohag och övertas med stöd avbestämmelserna i 11 kap. 7 §." Under 11 kap. 4 § i det remitterade förslaget har lagrådetberört en fråga av betydelse även för förevarande 13 kap. 3 §, nämligen fråganhuruvida reglerna i 11 kap. 4 § skall med hänsyn till föreskriften i 9 kap. 8 stycket i det remitterade förslaget kunna bli tillämpliga också när bodelningsker under äktenskapet utan att mål om äktenskapsskillnad pågår. Lagrådet hardär framkastat tanken att antingen uttryckligen undanta vad som i 11 kap. 4 §stadgas för bodelning med anledning av äktenskapsskillnad från giltighet närdet gäller bodelning under äktenskapet utan att äktenskapsskillnadsmål pågåreller åtminstone utesluta en tillämpning av bl.a. förevarande 13 kap. 3 § påsist avsedda fall av bodelning. Det kan nämligen synas egendomligt att låtamakarna under ett pågående äktenskap få förfoga över vederlagsreglerna i 11kap. 4 § med verkan mot tredje man, i förevarande sammanhang en gåvotagare,även om en förutsättning för återgång av gåva i detta fall är att gåvotagarenvar i ond tro beträffande skadan av gåvan. Som lagrådet anfört under 11 kap. 4§ i det remitterade förslaget saknar lagrådet emellertid anledning att taställning till den materiella frågan huruvida vederlagsreglerna i nämndaparagraf på något sätt skall kunna få verkan mot tredje man till följd avbodelningar som skett under äktenskapet ulan att mål om äktenskapsskillnadpågår. För övrigt kan konstateras att beträffande gåva en liknande regleringgäller redan f.n. Utöver det här sagda vill lagrådeti fråga om denna paragraf anföra följande. I första styckets första meningsägs att regleringen i paragrafen gäller för det fallet att en makes andelenligt 11 kap. 4 § har beräknats som om värdet av en gåva hade ingått blandtillgångarna och maken vid bodelningen inte kan få ut sin lott. Den gjordahänvisningen till 11 kap. 4 § torde böra preciseras till att avse nämndaparagrafs första stycke. Vidare synes uttryckssättet "sin lott" böraersättas med "sin andel". Andra meningen i första styckettorde, i närmare anslutning till gällande lag (6 kap. 6 a § GB) och sakkunnigförslaget (13 kap. 4 §), böra utformas på följande sätt: "Om gåvotagaren insåg eller borde ha insett alt gåvanvar till skada för maken, skall gåvotagaren återbära så stor ." Även i andra stycket bör orden "sin lott"utbytas mot "sin andel". Prop.1986/87:1 Lagrådet 13 kap. ÄktB I likhet med vad lagrådet har anfört under föregåendeparagraf i detta kapitel finns anledning att erinra om vad lagrådet berörtunder 11 kap. 4 §, nämligen frågan huravida reglerna i 11 kap. 4 § skall medhänsyn till föreskriften i 9 kap. 8 § andra stycket i det remitterade förslagetkunna bli tillämpliga också när bodelning sker under äktenskapet utan att målom äktenskapsskillnad pågår. Lagrådet vill framhålla alt denna oklarhet fårbetydelse även när det gäller frågan huravida makarna under ett pågåendeäktenskap enligt förevarande paragraf skall få förfoga över vederlagsreg- lernai 11 kap. 4 § med verkan mot tredje man, som i förevarande sammanhang är enförsäkringsgivare. UnderII kap. 4 § har lagrådet berört spörsmålet, huruvidalagtexten i det remitterade förslagets tredje stycke kunde anses täcka även det förfa randet att försäkringsvillkor ändrades sä att pensionsrättighet förvand lades till en sådan som inte skall ingå i bodelning. Lagrådet har med hänsyn till vad lagrådet anförde i detta ämne föreslagit att andra stycket i 11 kap. 4 § skulle omformuleras så att det kan omfatta även här diskuterade slag av förfaranden. Som konsekvens av detta lagrådets ändringsförslag bör i förevarande 13 kap. 4 § första meningen ändras och få lydelsen: "Har en makes andel enligt 11 kap. 4 § andra stycket (enligt lagrådets uppbyggnad av paragrafen) beräknats som om värde av pensionsförsäkring hade ingått ---- som fattas." Vidare bör ordet "lott" i samma meningför konsekvensens skull bytas ut mol "andel" (jfr i detta hänseendevad lagrådet anfört under 11 kap. 8 § och 3 § i förevarande kapitel). 1986/87:1 Lagrådet13 kap. ÄktB Utövervad lagrådet uttalat vill jag anföra följande synpunkter. Möjligheten att tillämpa den här till behandlingupptagna 13 kap. 4 § torde förutsätta en ändring av punkt I av anvisningarnatill 31 § kommunalskattelagen, något som också familjelagssakkunniga förutsett(se bet. s. 69, 402 och 472). De i kommunalskattelagen inskrivnarestriktionerna i vad avser rätt till återköp av pensionsförsäkringar ärtillkomna för att motverka skatteflykt. Det kan erinras om alt äterköpsfrågan iförsta hand kommer att få bedömas av försäkringsgivaren. Denne har givetvisinga möjligheter atl göra en bedömning av försäkringstagarensskatleförhållanden. Försäkringsgivaren torde inle ens ha möjligheter alt ingåi en verklig prövning av frågan huravida de materiella förutsättningarnaföreligger för en tillämpning av den här diskuterade återköpsregeln, dvs. omdet föreligger en vederlagssituation av det slag som avses i 11 kap. 4 § tredjestycket i del remitterade förslaget och om bodelningen verkligen resulterade iatt den förfördelade (återköpsberättigade) maken inle kunde få ut sin andel. Åandra sidan torde det inte ligga i försäkringsgivarens intresse att göra endjupare undersökning av dessa frågor, eftersom försäkringsgivaren inte behöverbetala ut mer än vad som i del remitterade förslaget betecknas somförsäkringstagarens tillgodohavande hos försäkringsgivaren, dvs. försäkringenstekniska återköpsvärde (minus latent skatteskuld) jämte eventuellaåterbäringsmedel, möjligen också s.k. ristorno, dvs. vad som återståroutnyttjat av inbetalad premie. Det här sagda ger en antydan ombetänkligheterna av att låta återköpsregeln få gälla vid bodelningar underäktenskapet utan att mål om äktenskapsskillnad pågår. Också vid bodelningar med anledning aväktenskapsskillnad ter sig möjligheten enligl förevarande 13 kap. 4 § en smulaegendomlig mol bakgrunden av nyssnämnda av skatteskäl upprätthållnarestriktioner mot återköp av pensionsförsäkring. En ansökan omäktenskapsskillnad behöver inte fullföljas för att sätta återköpsmöjligheten enligtförevarande paragraf i spel. Men även utöver vad jag hittillshar anfört i fråga om ålerköpsregelns tillämplighet finns anledning tillinvändningar mot den i lagrådsremissen på förevarande punkt valda lösningen.Förfaranden enligt 11 kap. 4 § såvitt här är av intresse - bl.a.premiebetalningar av visst slag - är i lagrädsremissen betecknade som "illojalatransaktioner". I många situationer kan så vara. men detta behöver intealltid vara fallet. Något krav på illojalitet finns inte inskrivet någonstans ilagtexten, som kännetecknas av en strävan all hålla moraliska synpunkterutanför såsom ej beaktansvärda. En form av illojalitet kan anses åtminstoneantydd genom alt vid flertalet fall av förkovran som kan föranledavederlagsanspråk bristande samtycke från den "förfördelade" makenssida utgör en nödvändig förutsättning. Men vid premiebetalningar som kan grandavederlagsanspråk saknar samtycke betydelse. Det kan således bli aktuellt medvederlagsanspråk även i etl fall där uttryckligt samtycke till premiebetalningföreligger. Inte heller finns någol krav på att det skall vara denpremiebetalande maken som har initierat ansökningen om äktenskapsskillnad.Förslagel i lagrädsremissen ger således möjlighet till vederlagsanspråk iförevarande hänseende från samtyckande "förfördelad" make som sedansjälv begär äktenskapsskillnad. Även om den här angivna situationen torde varamycket sällsynt, är det dock inte tillfredsställande alt ett vederlagsintresseav så låg angelägenhetsgrad skall kunna få bryta den restriktivitet iåterköpshänseende som av skatteskäl upprätthålls mot försäkringstagaren själv. De betänkligheter somjag här haranfört mot den i förevarande paragraf valda lösningen med en ålerköpsrält förförfördelad make leder lill tanken på en lösning av annat slag, nämligen densom enligt lagrådsremissen erbjuds när fråga är om pensionsrättigheter somskall ingå i bodelning. Exempel på sådana försäkringsrätter är rättigheter pågrund av kapitalförsäkring, se vid 10 kap. 3 § i det remitterade förslaget.Vad som här framförs innebär med andra ord att låta de delar av enpensionsförsäkring som enligt förevarande paragraf kan bli föremål för återköpi stället verkligen få ingå i bodelningen. Därmed torde dessutom den fördelennås alt försäkringens värde skulle komma till elt bättre ekonomiskt utnytQande.Några skäl atl direkt föreslå en lösning enligt det här framlagda alternativetser jag dock inte från de synpunkter som lagrådsgranskningen har att beakta. Detta kapitel innehåller bestämmelser om rättegången iäktenskapsmål och mål om underhåll. Kapitlet är genom underrubriker indelat itre avsnitt. Del första gäller äktenskapsmål (14 §§) och det andra mål omunderhåll (15 och 16 §§). Det tredje avsnittet upptar för de båda måltyperna gemensammaregler om sammansättningen av tingsrätt och hovrätt samt om överläggning ochomröstning i dessa domstolar (17 och 18 §§). Underrubriken till sistnämndaavsnitt är "Gemensamma bestämmelser". lydelsehar rabriken till 18 kap. i förslaget. För att dubblyr skall undvikas Prop. och föratt bestämmelsernas inriktning skall framträda tydligare föreslår Lagrådet lagrådet att underrubriken i nu förevaran- 14kap. ÄktB de kapitel ändras till "Domstols sammansättning m.m.". Av 15 kap. 4 § första stycket första meningen GB framgårbl.a. att äklenskapsmål skall instämmas till tingsrätt, dvs. anhängiggörasgenom ansökan om stämning i enlighet med huvudprincipen i 13 kap. 4 § förstastycket RB. Från huvudprincipen i sistnämnda lagrum gäller undantag när annatär stadgat. Sådant undantag förekommer bl.a. enligt 15 kap. 4 § första styckettredje meningen GB för det fall att makarna är ense i fråga omäktenskapsskillnad, inklusive därmed sammanhängande frågor om underhåll m.m. -se prop. 1973:32 s. 152. 1 sistnämnda lagstiftningsärendeförelåg till prövning ett förslag av familjelagssakkunniga att alla mål omäktenskapsskillnad med undantag av dem där åklagare för talan - skulle prövaspå ansökan och alltså utan Stämning. Förslaget avvisades emellertid av skäl somframgår av angivna proposition (s. 152 f, jfr s. 315 ff betr. lagtextensnärmare utformning). Förslaget återkommer , ehuru iuttunnad form. Sålunda har de sakkunniga än en gång föreslagit atl, även närmakarna inte är ense, äktenskapsskillnadsmål skall kunna anhängiggöras genomansökan, och i remissprolokollel har delta förslag följts. Det nu föreliggandeförslaget har emellertid bara elt terminologiskt ändamål. Det anges nämligen i14 kap. 4 § all en ansökan av nu ifrågavarande art - ehuru den inle formelltbetecknas som stämningsansökan skall anses som ansökan om stämning enligt 42kap. Grunden för den föreslagna, enbartterminologiska ändringen torde - i vart fall från början vara att man velatavdramatisera skillnadsmålen (jfr SOU 1972:41 s. 200). Tydligen har förutsattsatt det skulle kunna få ogynnsamma psykologiska verkningar om svaranden finnersig ha blivit stämd av sin make. Värdet av all i kärandens ursprungsinlaga kanundvikas orden "ansökan om stämning" blir dock inte särskilt stort,eftersom domstolen även enligt det remitterade förslaget har att för sin delanvända ordet stämning i sitt första föreläggande till svaranden. Mot bakgrunden av det anförda och med hänsyn tillintresset av att man i lagspråket nämner saker vid deras rätta namn avstyrkerlagrådet förslaget i berörd del och förordar att förevarande paragraf gesföljande lydelse: "Vill båda makarna ha äktenskapsskillnad, får de göragemensam ansökan om detta. I annat fall skall talan i äklenskapsmål väckasgenom ansökan om stämning." Vad som menas med äklenskapsmål framgår av I §i delta kapitel. Under 4 § har lagrådet föreslagit att det i lagtextenskall klargöras att mål om äktenskapsskillnad kan anhängiggöras antingen genomgemensam ansökan eller genom stämningsansökan. I nu förevarande paragraf bör i konsekvens härmed -sedan i paragrafen angetts all vissa bifrågor som sammanhänger med skillnaden(ang. underhåll, vårdnad och annat) fårprövas i skillnadsmålet stadgas attyrkanden i sådana bifrågor i första hand skall tas upp i gemensam ansökan resp.i stämningsansökan. Fortsättningsvis bör av paragrafen klart framgå att partsenare under handläggningen får utan stämning framställa sådana yrkanden ibifrågor och detta även om målet anhängiggjorts genom gemensam ansökan. Ensådan ordning framstår nämligen inte som självklar, eftersom iremissprotokollets specialmotivering uttalas att en förutsättning för altgemensam ansökan skall få ske är att enighet råder om alla däri aktualiseradefrågor. Förarbetena till nu gällande ordning (prop. 315 O visar dock att avsikten varit att främst med tanke pä att underbetänketid det kan inträda ändrade förhållanden en av makarna, vilkenundertecknat gemensam ansökan för egen del, fritt får hävda en annan eller nyståndpunkt i en bifråga. Någon förändring i detta hänseende synes inte varaåsyftad med remissförslaget. Del kan tilläggas att av 13 kap. 4 § andra stycketandra meningen RB följer all motparten skall erhålla del av laleändring. Mol bakgrunden av det anförda förordar lagrådet altandra och tredje meningarna i förevarande paragrafs första stycke ersätts medföljande: "Yrkanden i sådana frågor framställs i den gemensammaansökningen om äktenskapsskillnad eller i stämningsansökningen. När talan imålet redan har väckts, får yrkanden i sädana frågor framställas muntligeninför domstolen eller skriftiigen utan särskild stämning." Atl huvudförhandlingen blir nödvändig i fråga somparterna inte är överens om följer av förslagets 14 kap. 12 §. Med uttrycketmuntligen inför domstolen förslås att yrkande skall framställas vid förhandling(se prop. 1973:32 s. 143, jfr m.fl.. Nya s. 656). 1986/87:1 Lagrådet14 kap. ÄktB Iparagrafens första mening används i förslaget uttrycket atl "ett mål omäktenskapsskillnad har väckts". Ett bättre uttryckssätt är atl "talanom äktenskapsskillnad har väckts", varför jämkning av formuleringen börske; behov av motsvarande jämkning i förslagets 5 § i detta kapitel bortfallerom lagrådets förslag till omformulering av samma paragraf godtas. Detsistnämnda uttryckssättet inbegriper, såsom redan framgått under 4 §, såväl attgemensam ansökan som att stämningsansökan inkommit. Av förevarande paragraf, som enligt motiven motsvarar15 kap. 5 § GB, framgår all domstolen, sedan ett mål om äktenskapsskillnaduppkommit, skall pröva om dom på äktenskapsskillnad kan meddelas genast. Kan ensådan dom inte meddelas genast, heter det vidare i den föreslagna lagtexten,skall domstolen meddela att betänketid löper och ge besked om målets fortsallahandläggning. Den här återgivna meningen i lagtexten innehåller i två avseendenformuleringar som ger anledning lill synpunkter från lagrådets sida. Till en börian gäller det inledningen av meningen:"Kan en sådan dom inte meddelas genast, - -". När en talan omäktenskapsskillnad väckts,vare sig det sker genom gemensam ansökan eller efter yrkande av endast en av makarna, kan åtskilliga orsaker hindra en dom på äkten skapsskillnad genast. De fall vari hinder mot en omedelbar dom på äkten skapsskillnad föreligger sammanfaller inte med de fall vari betänketid är föreskriven. Som exempel kan nämnas alt talan väckts vid fel domstol eller att ett ombud för part inte styrkt sin behörighet. En formulering av inled ningen som bättre synes svara mot den avsedda innebörden är gällande lydelse av 15 kap. 5 § GB: "Behövs betänketid, ". Nästa synpunkt gäller ordet meddela i meningensfortsättning. Den föreslagna regleringen är avsedd att i förhållande tillgällande lydelse av motsvarande stadgande i 15 kap. 5 § GB, som innehållerorden "skall rätten i beslut meddela", bättre klargöra att domstolensinformation om betänketid inte är konstitutiv för betänketidens inträde (sebet. s. 405). Den föreslagna omredigeringen på denna punkt synes emellertidinte tillräcklig för all tillgodose del angivna syftet. Ordet meddela används ilagtext när det gäller handläggningsfrågor ofta i samband med orden dom ellerbeslut. För att syftet med föreslagna ändringar skall framträda tydligare, börhär användas ordet underrätta. Med anledning av det anförda får lagrådet föreslåalt andra meningen i förevarande paragraf får lydelsen: "Behövsbetänketid, skall domstolen underrätta parterna om alt betänketid löper och gebesked om målets fortsatta handläggning." 1986/87:1 Lagrådet14 kap. ÄktB Förevarandeparagrafs första stycke behandlar interimistiska beslut i delfrågor som kanuppkomma i äktenskapsmål. Grundkonstraklionen är att dylika beslut skall gällatill dess lagakraftägande dom föreligger i "frågan", vilket ord härsyftar på de särskilda beslutsämnen som specificeras i de tre punkter som medsifferbeleckningarna 1 3 följer i bestämmelsen. Beträffande punkt 1 i första stycket bör lämpligenorden "för tiden" tilläggas efter förslagets ord "docklängst". Vadangår punkt 2 i förslagets första stycke torde fråga om besöksförbud inte bliföremål för särskild prövning i skillnadsdomen (i vidare män än att domstolenuttalar att det interimistiskt meddelade förbudet skall bestå, jfr 15 kap. 11 §tredje stycket andra meningen GB och förslagets 14 kap. 13 §). Del är därförmindre lämpligt att hänföra besöksförbudet till första stycket, som juingressvis talar om alt giltighetstiden för de interimistiska besluten pågårfram till dess atl "frågan" har avgjorts genom dom som har vunnitlaga kraft. Bättre synes vara att besöksförtauden hänförs till ett nytt andrastycke, varvid som slutpunkt för giltigheten anges den tidpunkt när dom iskillnadsfrågan vinner laga kraft. Punkt 2 i förslagets första stycke aktualiserarytterligare spörsmål. Förslaget, som därutinnan i princip anknyter tillgällande rätt (betr. bakgrunden, se NJA II 1916 s.275), föreskriver att i domstolens beslut såsom sanktion för besöksförbudetskall anges vite av fängelse eller böter. Såvitt lagrådet kunnat finnasaknas i lagstiftningen parallell till företeelsen att domstol eller annanmyndighet skulle i ett föreläggande i individuellt 22 1986/87. fallkunna föreskriva böter som påföljd. Lagrådet förordar därför att även denekonomiska sanktionsformen i förevarande sammanhang formellt hänförs till detvitesrältsliga området. En ytterligare aspekt beträffande besöksförbudenföranleds av remissförslagets andra stycke, vari utsågs att de interimistiskabesluten enligt första stycket "får verkställas" på samma sätt som endom som har vunnit laga kraft. Men beslut om besöksförbud verkställs ju inle iexekutionsrättslig mening. Ordalagen bör jämkas så att det framgår attmeningen är att domstolens förordnande får giltighet utan hinder av att detinte har vunnit laga kraft. Härutöver må anmärkas, att ordningen medbesöksförbud ursprungligen fyllde funktionen att vara ett värn för att den medhemskillnadsinstitutet (avskaffat 1973) avsedda särlevnaden inte skullesaboteras. är som bekant särlevnad under skilsmässoförfarandets förloppinte rättsligt relevant. Möjligheten att ge föreskrift om besöksförbud tordedock alltjämt för en del fall svara mot ett praktiskt behov, i dagens läge avuteslutande integritetsbetonad natur. Lagrådet ansluter sig till förslaget attbesöksförbud även i fortsättningen skall kunna föreskrivas. Beträffandespeciella rättstillämpningsproblem hänvisas till rättsfallen NJA 1950 s. 161och 1964 s. 114. Vad slutligen angår det föreslagna tredje stycket iförevarande paragraf kan avfattningen ge anledning lill missuppfattningen attföreskriften i den delen vore av konstitutiv natur.