prop · GA03161 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1986/87:161 om uppföljning av handlingsprogram i handikappfrågor Regeringenbereder tillfälle all la del av vad som har tagits upp i bifogadeutdrag ur regeringsprotokollet . Iskrivelsen redovisas regeringens bedömningar med anledning av riksdagensbeslut (SoU 1985/86: 11, rskr. 1985/86: 159) angående en uppföljning avHandlingsprogram i handikappfrågor. 1 1986/87. Rättelse:Sid 1, årtal ändras /88 till 1986/87. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsråden , ordförande, , , , ,, , , , , , , ,, G. , Lönnqvist Skrivelse om uppföljning av handlingsprogram i handikappfrågor Ijuni 1982 överiämnade den särskilda beredningsgrupp som haft i uppdrag atlsvara för genomförandel av del internationella sitt förslag tillHandlingsprogram i handikappfrågor (SOU 1982: 46) till regeringen. Iberedningsgruppen ingick företrädare för samtliga fem riksdagspartier, vissadepartement och myndigheter, Landsfingsförbundel, ,arbetsmarknadens parter samt handikapporganisationerna. Våren1983 anmälde regeringen handlingsprogrammet för i en skrivelse(1982/83: 131). I denna konstaterades bl. a. aft handlingsprogrammet bordeingå i regeringens underiag för kommande ställningstaganden inomhandikappområdet. I skrivelsen framhölls vidare atl också landstingskommunernaoch primärkommunerna kunde använda programmet på motsvarande sätt saml att detborde få betydelse för de statliga myndigheterna i deras planering ochverksamhet med syfte att inom givna resurser fullfölja arbetet inomhandikappområdet. Handlingsprogrammeti handikappfrågor togs upp av i anslutning till behandlingen av 1986års budgetproposition (prop. 1985/86: 100, bil. Med anledning av motionerangående riktlinjer för handikappolitiken framhöll socialutskottet att det varangeläget att följa upp handlingsprogrammet. borde undernästkommande fä en redovisning för hur handlingsprogrammetförverkligats på olika områden och för de åtgärder som vidtagits frånregeringens sida för att påskynda utvecklingen. Utskottet hemställde attriksdagen som sin mening skulle ge regeringen till känna vad utskottet anfört.Riksdagen beslutade i enlighet med vad socialutskottethemställt (SoU 1985/86: 11, rskr. Regeringenbeslutade att uppdra åt att göra denuppföljning av handlingsprogrammet i handikappfrågor som beslutat om.Statens handikappråd har redovisat resultatet av denna uppföljningtill regeringen. Det handlingsprogram i handikappfrågor som utarbetades ianslutning till det internationella är elt i flera avseendenunikt dokument. 1 programmet har på samhällsområde efter samhällsområdehandikappades situation analyserats, problem identifierats och förslag tilllösningar presenterats. Genom handlingsprogrammet har företrädare för samtligafem riksdagspartier och handikapporganisationerna kunnat redovisa en gemensamsyn på handikappades situation och i enighet lämna förslag till åtgärder somsyftar fill atl förbättra handikappades levnadsförhållanden. Handlingsprogrammet i handikappfrågor är mycket omfattandeoch de många förslag lill åtgärder som lämnas är av starki skiftande karaktär.På en del punkter fordrar elt förverkligande av programmet myckel omfattandesamhällsförändringar, medan det på andra förutsätter mer begränsade insatser.Förslagen ställer krav på åtgärder inom alla samhällets nivåer och sektorer.Del berör såväl staten, landstingskommunerna och primärkommunerna, somföretag, organisationer och enskilda. Den omständigheten att förslagen är av så skiftandekaraktär innebär självfallet också alt de ekonomiska och praktiskamöjligheterna att förverkliga dem varierarkraftigt. Delta faktum föranledde den beredningsgrupp som utarbetade förslaget lillhandlingsprogram att göra följande konstaterande i programmets förord: "Det är inle vare sig praktiskt eller ekonomisktmöjligt alt undanröja alla de hinder på skildasamhällssektorer som försvårar för människor med funktionshinder atl nå fulldelaktighet och jämlikhet i samhället. Vissa av de åtgärder som föresläs ärdessutom av så genomgripande art all de kräver för sitt genomförandeoch därför endast kan hinna påbörjas ." När regeringen i en skrivelse (1982/83: 131) våren 1983anmälde handlingsprogrammet i handikappfrågor för konstaterades attprogrammet borde ingå i regeringens bedömningsunderiag för kommandeställningstaganden. Vidare uttalade regeringen atl även landstingskommunernaoch primärkommunerna borde kunna använda programmet på motsvarande sätt, samtalt det skulle kunna få betydelse förde statliga myndigheterna i derasplanering och verksamhet att inom givna resurser fullfölja del handikappolitiskaarbetet. I skrivelsen konstaterades också alt samhällsekonomin var ansträngdoch att kostnadskrävande reformer måste anstå lill dess ekonomiskaförutsättningar skapats för atl genomföra dem. Vidare framhölls att del iekonomiskt kärva tider är särskilt viktigt all genom fördelningspolitiskaåtgärder och genom effektivt ulnytfiande av tillgängliga resurser minskaklyftorna mellan handikappade och andra. Insatserna för att utveckla samhällets stöd tillhandikappade har haft och kommer även atl ha hög prioritet iregeringens politik. Trots att samhällsekonomin varit hårt ansträngd som förflutit sedan handlingsprogrammet överlämnades till regeringen,har betydande framsteg kunnat göras pä en rad områden. Dessa insatser har möjliggjortsgenom en aktiv fördelningspolitik och etl effektivt ulnytfiande av samhällsresurserna.De handikappolitiska reformerna som genomförts har utgjort en viktig del iregeringens samlade strävanden att uppnå ökad social trygghet och rättvisa i samhället. ,som fått regeringens uppdrag att göra den upp- Skr. 1986/87: 161 följning avhandlingsprogrammet som beslutat om, har gjort en genomgång avutvecklingen inom handikappområdet sedan handlingsprogrammet färdigställdes år1982. Rådets uppföljning av handlingsprogrammet bifogas denna skrivelse sombilaga. Minbedömning är alt regeringens handikappolitik varit framgångsrik och i godöverensstämmelse med handlingsprogram. som regeringen ägnatkraft åt att sanera den svenska ekonomin, har positionerna inomhandikappområdet kunnat flyttas fram på viktiga områden. Som framgår avstatens handikappråds uppföljning har ett betydande antal handikappolitiska reformergenomförts . De handikappolitiska insatserna har, sområdet konstaterar, "finansierats genom omprioriteringar av regeringen ochär således resultat av en sådan fördelningspolitik som enligthandlingsprogrammet är nödvändig". Jagvill betona att detta naturiigtvis inte skall uppfattas som om regeringen ärhelt tillfreds med hur samhället är utformat ur handikappsynpunkl. Fortfarandeåterstår en rad brister som successivt måste undanröjas om målet fulldelaktighet och jämlikhet skall kunna förverkligas. Regeringens ambition ärdärför att fortsätta reformarbetet inom handikappområdet. Även i del framtidahandikapparbetet kommer programmet att fungera som ett viktigt underlag. Deåtgärder som regeringen vidtagit för alt påskynda utvecklingen inom handikappområdethar omfattat nära nog samtliga samhällsområden och varit av starkt skiftandekaraktär. Eftersom i sin uppföljning av handlingsprogrammetbåde sakkunnigt och ingående redovisat utvecklingen inom området vill jag härendast kortfattat och i stora drag påminna om något av vad som gjortssedan år 1982 med sikte pä att förbättra handikappades situation ochförverkliga handlingsprogrammet. Låt mig påpeka att de bedömningar som görs iden bilagda uppföljningen självfallet är statens handikappråds. Med detta villjag säga att regeringen inte nödvändigtvis på varje enskild punkt delar rådetsuppfattning. Enserie åtgärder har vidtagits för all stärka handikappades sociala och ekonomiskatrygghet. beslut atl avskaffa de karensdagar inom sjukförsäkringensom infördes på initiativ av den dåvarande regeringen har, som rådet framhålleri sin uppföljning, haft stor handikappolitisk betydelse. Även 1985 årsriksdagsbeslut atl avskaffa de differentierade avgifterna inom sjukvården måstebetraktas som väsentligt ur handikappsynpunkt. Låt mig i sammanhanget ävennämna andra åtgärder som vidtagits för alt inom socialförsäkringens ramförstärka handikappades ekonomiska trygghet. Jag avser här bl. a. höjningen avnivåerna inom handikappersättningen, reformeringen av vårdbidraget samlförbättringen av föräldraförsäkringen. Genomlagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt ulveck-Hngsstörda m. fl. somträdde i kraft den har betydelsefulla steg tagits i strävandena attintegrera psykiskt utvecklingsstörda i samhället. har den nyalagstiftningen medverkat till att psykiskt utvecklingsstördas rättsligaställning stärkts påtagligt. berederför närvarande frågan om behovet av omsorger för andra barn och Skr.1986/87: 161 ungdomar än dem som omfattas av lagen. " Iöverensstämmelse med handlingsprogrammet har en serie insatser gjorts för attge handikappade utökade möjligheter fill ett eget och självständigt boende. År1985 beslutade på förslag av regeringen om åtgärder med sådaninriktning (prop. 1984/85: 142, BoU 24, SoU 4 y, rskr. Genomriksdagsbeslutet har vissa nya stödformer på området införts, somkommunernas ansvar för bostadsförsörjningen för alla medborgare kommit tillklarare uttryck i lagstiftningen. En grundläggande förutsättning för alt flerhandikappade skall kunna bo i egen bostad är att olika former av stöd- ochhjälpinsatser kan ges i tillräcklig omfattning. Genom den förändring avstatsbidraget till den sociala hemhjälpen som infördes har förulsättningarskapats för fortsalt utveckling och förnyelse av verksamheten. Enrad insatser har gjorts med syfte att förbättra handikappadesmöjligheter till arbete. Genom de nya stödformerna särskilt lönebidrag och inlroduklionsslödsom infördes har framförallt svårt handikappades möjligheter tillförvärvsarbete utökats. Antalet anställda med lönebidrag har också ökatavsevärt. Andra vikliga insatser som förstärkts påtagligt ärbidraget till arbetsbiträde samt bidraget lill arbelstekniska hjälmedel. Iårets budgelpropostion har regeringen bl. a. lagt fram förslag om utökaderesurser till Samhällsförelag molsvarande 500-600 nya platser, samtförbättrade möjligheter för unga gravt handikappade att erhålla arbete inomungdomslagen genom höjd åldersgräns till . Avsärskilt stor betydelse för atl förhindra ulslagning från arlbelslivet är denya reglerna i arbetsmiljölagen (1977: 1160), som ger skyddskommittéerna etlansvar för att arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhel bedrivs för deanställda pä arbetsplatserna. gäller också som etlvillkor för statsbidrag till företagshälsovården, att denna har kompetens ocherforderliga resurser alt bedöma anpassnings- och rehabiliteringsverksamhel. Ettav de vikfigasle målen inom handikappolitiken är atl förstärka unga handikappadesmöjligheter till arbete och därmed förhindra förtidspensioneringar. Underprogramperioden har flera olika åtgärder vidtagits med denna inriktning.Handikappkommittén (A 1982:03) föreslog i sitt slutbetänkande (Ds A 1984:12)Vägar till arbete för handikappade all handikappade ungdomar i stället förförtidspension skulle erhålla ett särskilt rehabiliteringsstöd. Med anledningav all kommitténs förslag till teknisk lösning kritiserades i betydande utsträckningi remissbehandlingen, har denna fråga överiämnats tillrehabiliteringsberedningen (S 1985:02) för ytteriigare överväganden. Utbildningsväsendethar tillförts betydande resurstillskott med syfte attförbättra handikappade elevers möjligheter till en god utbildning i delordinarie skolsystemet. Genom inrättandet av de fem planeringsregionerna har förutsällningarskapats för en utvidgad regional samverkan i arbetet med att förbättrahandikappade elevers utbildningsmöjligheter. Även den regionala pedagogiskastödpersonalen har ul- ökats kraftigt under desenaste åren. utgör dessa omkring Skr. 1986/87: 161 av länsskolnämndernasfasta personal. Som påpekar i sin uppföljning, harintegreringen av handikappade elever i den ordinarie skolan ökat under denaktuella perioden. Som en följd härav har behovet av anpassade läromedel ökatkraftigt. Rikscentralerna för pedagogiska hjälpmedel för handikappade (RPH),som har lill uppgift att förse handikappade elever med anpassade läromedel, haråriigen tillförts särskilda resurstillskott för all kunna svara mot dessaökande behov. Låtmig ge ytterligare några exempel på åtgärder som regeringen vidtagit inomutbildningsområdet. trädde den nya skollagen (1985:1100) ikraft, som omfattar också särskolan. Därigenom har grundsatsen om en skolaför alla kommit fill klart uttryck. Landstingen är fortfarande huvudmän försärskolan, men enligt bestämmelserna i den nya skollagen kan enlandstingskommun på vissa villkor överlåta åt en primärkommun att svara försärskoleundervisningen. /85 inrättades i ettsärskilt riksgymnasium för hörselskadade elever. En särskild satsning görs förnärvarande med specialpedagogisk fortbildning av lärare och personal vidriksgymnasiet. Jagskulle vilja avsluta min genomgäng av exempel pä åtgärder som underprogramperioden vidtagits för att i linje med handlingsprogrammets anda förbättrahandikappades sitution med alt peka på ytteriigare några betydelsefullaframsteg som kunnat uppnås. Påkultur- och medieområdet har vikliga insatser gjorts för att öka handikappadesdelaktighet. a. har statens bidrag för utgivning av talböcker och lätUästaböcker ökat påtagligt, som stödet till dövas riksförbundsproduktion av videogram förstärkts avsevärt. Med statligt stöd utges vidare ennyhetstidning av rikskaraktär för begåvnings-handikappade. I sammanhanget börockså nämnas den försöksverksamhet med tallidningar för synskadade sombedrivits. Taltidningskommitlén vänlas lämna förslag tillregeringen om hur en permanent verksamhet med tallidningar skall utformas. Handikappforskningenhar - som anger - successivt förstärkts och utvecklats.Regeringen har i den forskningspolitiska proposifionen (prop. 1986/87:80) lagt förslag som ytterhgare förbättrar förutsättningarna för en utvecklingav området. a. föreslås all forskningsrådsnämnden får ell samordningsansvarinom handikappforskningen och därvid även får särskila resurstillskott, samtatt styrelsen för teknisk utveckling ges medel för utökad forskning kringhjälpmedel för handikappade. Handikapporganisationernahar haft en avgörande betydelse för de framsteg som har kunnat nås i del handikappolitiskaarbetet. Organisationernas insatser har varit nödvändiga för såväl denutveckling som skett i samhället kring synen på handikapp, som för den konkretautformningen av olika insatser. Även kommer samhället - stat,kommuner och landsting - att vara beroende av en stark och engagerad handikapprörelseom målet full delaktighet och jämlikhet skall kunna uppnås. En viktigförutsättning för detta är alt organisationerna ges goda ekonomiska villkor attverka under. Jag kan konstatera all även i delta avseende har positionernaunder programperioden kunnat flyttas fram väsentligt. Sammanfattningsvis kan jagkonstatera att ett stort antal åtgärder vidta- Skr. 1986/87: 161 gits underprogramperioden i linje med handlingsprogrammet i handikappfrågor. Trots dessaåtgärder är bristerna i samhället allfiämt omfattande, och på flera punkter harhandlingsprogrammet ännu inte kunnat genomföras. Min slutsats av detta är attpolitiken även måste inriktas på en rättvis fördelning avsamhällsresurserna, med målmedvetna förstärkningar inom handikappområdet.Endast då kan målet om full delaktighet och jämlikhet förverkligas. Jaghemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag haranfört i det föregående. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar i enlighet meddennes hemställan. statens handikappråds redovisning av uppdrag att följaupp Handlingsprofiram i handikappfrågor Handikappfrågorna hade sitt genombrott kring 1960. En ny syn på funktionshindrade växte fram. Den utgår från.uppfattningen om alla människors lika värde. Handikappfrågorna blevpolitiska frågor. På alla nivåer, hos staten, i landstingskommunerna och i kommunerna, vidtogs mer systematiskt än förut åtgärder för att tillgodose funktionshindrades behov. Denna syn var en förutsättningför reformerna inom handikappområdet. Den har utvecklats inom handikapprörelsen. Handikappätgärdernas utveckling och handikapprörelsens framväxt är två samtidiga företeelser. Deras inbördes förhållande, hur de påverkat varandra, är inte klarlagt. Att dessa skeenden varit beroende av varandra är dock tydligt. Det är en angelägen uppgift att närmare belysa sambandet mellan handikappätgärdernas och handikapprörelsens utveckling. Detta sker f n inom ett forskningsprojekt, som finansieras av medel, regeringen beviljat från allmännaarvsfonden. Åtgärderna inom handikappområdet utvecklades snabbt och första . Arbetet främjades av den ekonomiska tillväxten, som finansierade en rad reformer och nya resurser. Insatserna spände över vida områden. De gav uttryck både för att alla frågor har en handikappaspekt och för att allamänniskor är berörda av handikappfrågorna. De ekonomiskt goda tiderna för staten och kommunernaupphörde, och ekonomin försämrades. Alltjämt genomfördes vissa reformer och tillfördes handikappområdet resurser. Men fick även handikappade vara med och bära följderna av de sämre tiderna. Sådan var situationen, när Handlingsprogrammet i handikappfrågor offentliggjordes . Programmet ar omfattande och långsiktigt, men inte fullständigt. Det betonar, att det varken är praktiskt eller ekonomiskt möjligt att ens undanröja alla hinder överallt i samhället, somförsvårar för funktionshindrade att nå full delaktighet och jämlikhet. Regeringen underströk dessa förhållanden i skrivelse till . Regeringen förklarade vidare, att handlingsprogrammet borde ingå i dess bedömningsunderlag för kommande beslut inom handikappområdet. Samhällsekonomin var ansträngd, ochkostnadskrävande reformer måste anstå, till dess finansiellaförutsättningar skapats för att genomföra dem. Regeringspolitiken skulle dock få en mera aktiv prägel med handlingsprogrammet som riktlinje. 1986/87: 161 noterade med tillfredsställelse, att ett handlingsprogram utarbetats, ochatt det rådde enighet om det. mening borde programmet utgöraen viktig utgångspunkt för det fortsatta arbetet på handikappområdet.Riksdagen delade utskottets uppfattning. Tidigt tog på sig att följa upp handlingsprogrammet. För detta arbete tillsatte rådet enreferensgrupp med företrädare för statliga myndigheter,, och handikapprörelsen. Med programperioden avses i denna skrivelsetiden från handlingsprogrammets publiceringhösten 1982. Är1986 fann socialutskottet det angelägetatt följa upp handlingsprogrammet. Särskilda skälhärför var två rapporter om väsentliga skillnader i utbyggnad och utformning avkommunernas service till handikappade. Det var Handikappförbundens centralkommittés (HCK:s) rapport och handikappinsatserna i kommunerna 1985 ochstatens handikappråds Kartläggning (Ds S 1985:6) av det ekonomiska stödet till handikappade. Utskottet betecknade det somframkommit i rapporterna som oroande. Enligt socialutskottets mening borde mot denna bakgrundriksdagen få en redovisning i två hänseenden, nämligen dels hur handlingsprogrammet förverkligats påolika områden, dels för de åtgärder som regeringen vidtagit för att påskyndautvecklingen. beslöt enligtutskottets hemställan. har erhållitregeringens uppdrag att göra den begärda uppföljningenav handlingsprogrammet. Uppdraget redovisas i denna skrivelse med i huvudsak dendisposition av materialet som gjordes i handlingsprogrammet. Dess kapitelindelninganvänds således. Vissa frågor, som inte närmare behandlades i programmet, tas upp iskrivelsen under den rubrik där de ansettsnärmast höra hemma. I enlighet med uppdraget redovisar skrivelsen, hur handlingsprogram förverkligats under den gångnaprogramperioden. Skrivelsen är i så måtto en avstämning av lägetvåren 1987. konstaterar påflera ställen i skrivelsen, att mycket återstår att göra inom handikappområdet. Det gäller alla offentliga och enskildahuvudmän. Rådet anser, att handlingsprogrammet, som således inte pålångt när är förverkligat, alltjämt bör tjäna somriktlinje för arbetet. I några fall finns skälatt komplettera programmet. I skrivelsen redovisas, som nämndes, synpunkter även inom vissa områden, sominte direkt tas upp i programmet. Statens handikapprådsreferensgrupp för uppföljning av handlings-prograjnmet uttalade sig föratt statliga myndigheter, ,och handikapprörelsen skulle ombedjas inkomma till med redogörelseför utvecklingen underprogramperioden. Synpunkter har lämnatsav ett 50-tal instanser. Det insamlade materialet är omfattande. Referensgruppen har förordat, att materialet ska ställas samman ocr. ges ut av som ett underlag i den handikappolitiskadebatten. Rådet avser att publicera en sådan sammanställningföre . Skr.1986/87: 161 Som allmänna utgångspunkter för1982 års Handlingsprogram i handikappfrågor diskuteras ett antal grundsatser inomhandikappolitiken. Programmet slårfast, att tryggheten och gemenskapen i samhälletska omfatta alla, således även handikappade. Det konstateras, att betydandeinsatser har gjorts under de senaste årtiondenainom handikappområdet. Arbetet är dock bara i sin början, och mycket återstår att göra.Detta uttalande äger alltjämt sin riktighet. Handlingsprogrammet anger som en vägledande princip, att handikappade har rätt till levnadsförhållanden, som ärlikvärdiga med andra människors, och att detta inte får påverkas av svängningar i samhällsekonomin.Det sägs även, att utrymmet för reformer på handikappområdetinte får göras beroende av den ekonomiska tillväxten, utan att åtgärderna måste utgå ifrån en rättvis och socialt medveten fördelningspolitik. Vidare har framhållits, att handikappolitiken ska medverka till attklyftorna mellan handikappade och andra utjämnas. efter handlingsprogrammets publicering inledderegeringen åtgärder för att återställa anordningar försocial trygghet, som hade ansetts inte kunna behållas under den ekonomiska tillbakagången omkring . Härvid hade förstoch främst värdesäkringen av pensionerna ochavskaffande av karensdagarna inom sjukförsäkringen stor handikappolitisk betydelse. Underprogramperioden har vidare ett antal värdefullareformer genomförts, och inte oväsentliga nya resurser tillförts handikappområdet.Insatserna har finansierats genom omprioriteringar av regeringen och är såledesresultat av en sådan fördelningspolitik som enligt handlingsprogrammet är nödvändig. En utvärdering avhur handlingsprogrammet förverkligats,visar dock att handikappfrågorna inte kunnat göras oberoende av den kärva ekonomiska situationen. Arbetet inom handikappområdet har fortsatt att påverkas av den ekonomiska kris som uppstod . I detta sammanhang börnämnas, att handikapprörelsen fortsätteratt ställa sig avvisande till de s k noll-direktiven,dvs regeringens allmänna tilläggsdirektiv till samtliga kommittéer och utredare angående utredningsförslagens inriktning; senaste utgåva (EiDir 1984:5)- Kritiken har särskilt gällt skyldigheten för kommittéerna att kombinera reformförslag med förslago besparingar inom utredningsområdet, och attreformer ska genomfö ras med oförändrade ellerminskade resurser. Nolldirektiven har i den handikappolitiska debattenbetecknats som en spärr för utveckling i handlingsprogrammets anda. I handlingsprogrammet diskuteras även följderna avde ramlagar som stiftades omkring år1980. Härvid avses hälso-och sjukvårdslagensamt socialtjänstlagen. Enligthandlingsprogrammet kan sådana lagar motverka målen förhandikappolitiken, bl a genom att handikappfrågor förs undan vid prioritering mot kravfrån grupper, som har lättare att hävdasina intressen. Analyser besannar dessa farhågor, t ex statens handikapp- råds kartläggning av det ekonomiska stödet och HCK:s rapport om i kommunerna. Den nya omsorgslagen, som är ett resultat av beredningsarbete underprogramperioden, fick därför en annan inriktning med en klar rättighetskatalogför sin personkrets . Det bör även nämnas, att i anslutning tilldiskussionen om ramlagar framförts kritikmot övergång från specialdestinerat till generelltstatligt stöd till kommunerna.