prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Det förefaller också som om den märkligakonsekvensen skulle inträda att tredje man i fall av dubbeldisposition skullebli sämre ställd än den som i god tro förvärvat och tagit i besittning ettföremål som överlåtits eller pantsatts av någon som aldrig ägt föremålet ulanexempelvis stulit detta. Är äter meningen att en godlroende besittningstagarealltid skall vara skyddad, oberoende av alt registrering tidigare skett förmakes fång, så frågar man sig, vad innebörden då är av att registrering skallmedföra verkan mot tredje man. Mot ondtroende tredje man skulle maken väl varaskyddad alldeles oberoende av registrering. Också i andra fall kan den föreslagna regeln attregistrering skall bereda skydd även mot singularsuccessor leda till märkligaoch till synes mindre lämpliga resultat. Ett exempel är all make överlåter enicke löpande fordran som gåva till den andra maken och därefter överlåter ellerpantsätter fordringen även till en tredje man. Gåvotagaren låter registrerasin gåva och tredje mannen denuntierar sitt förvärv hos fordringsgäldenären.Det kan här vålla svårigheter att bedöma, hur prioriteten mellan de båda varför sig enligl olika system gjorda säkerställningsåtgärderna skall uppfattas.Osäkerhet om rättsläget kan följaktligen uppkomma. Det kan naturligtvis ocksåför fordringsgäldenären bli bekymmer att bestämma vem som skall vara rättmottagare av avbetalningar och räntebetalningar. Det kan hävdas att lägel på denna punkt inte skullebli något annat än det som gäller sedan äktenskapsförord upprättats ochingivits. Emellertid synes det klart att reglerna om verkan av äktenskapsförordi helt övervägande grad, kanske uteslutande, haft förhällandet lill borgenäreri sikte (se 8 kap. 4 § GB). Av det sagda framgår att den föreslagna regeln omatt registrering skall ha verkan även gentemot annan tredje man än givarensborgenärer synes kunna föranleda problem. Även andra svårbedömda situationer ände nu nämnda kan säkerligen uppkomma. Efter min mening bör därför, i enlighetmed de sakkunnigas förslag, registreringen begränsas lill alt bereda skydd förgåvotagaren mot givarens borgenärer. Även såvitt avser förhållandet tillgivarborgenärerna framstår regi-slreringsregeln såsom i vissa hänseenden oklar.Vad som avses är fall, där de åtgärder som enligt allmänna regler leder lillgåvans fullbordande och 1986/87:1 Lagrådet 8kap. därmed giltighet motborgenärer ej vidtagits. Fråga är alltså om att enligt allmänna regler - vilkaskall tillämpas mellan makar - bindande gåvoul-fästelse föreligger. En sådanutfästelse som avser elt bestämt, individualiserat föremål, t.ex. en möbel,synes - utan någon traditionsåtgärd - bli giltig mot borgenärerna, då denanmälts för registrering (bet. s. 232). Men antag alt utfästelsen avser enpenningsumma. Då föreligger, enligt vad de sakkunniga hävdar, "enligtgängse synsätt" inte någon gåva förrän pengarna överlämnats och först dåskall registrering kunna ske. Först genom överlämnandet sker också, säger desakkunniga, den erforderliga konkretiseringen; det betalningsanspråk somgåvotagaren har mot givaren kan "enligt allmännaprinciper" inte ges verkan mot givarens borgenärer. Detär svårt att bedöma grunden till påståendet att "gängse synsätt"leder till detta resultat (jfr a. a. s. 127). Såvitt jag förstår,föreligger det en gåva i lika hög grad som i det förra exemplet, nämligen enmellan parterna bindande gåvoutfästelse. En utfästelse om gåva utgör ju oftadet inledande skedet av gåvan, på samma sätt som avtalet om ett köp, där köpetännu ej fullbordats genom köpeobjektels traderande. Förutsatt, att utfästelseninte är förenad med villkor av något slag, t.ex. att det skall förlöpa visstid, innan den skall fullbordas genom pengarnas överlämnande, borde deprinciper som förslaget bygger på leda till att efter registrering gåvantillades verkan mol borgenärerna, så alt med verkan mot dem beloppet vore altbetrakta som överfört till gåvotagaren. Registreringen skall ju enligtförslaget i förhållande till givarens borgenärer ersätta tradition. gällande rätt efter upprättande och ingivande av äktenskapsförord varaatt uppfatta (se s. 145; se dock även SOU 1974:55 s. 256 f, där detframhålls alt det måste krävas åtgärder som gör att gåvan framstår som enrealitet). 1 varje fall kan knappast de sakkunnigas mening utläsas vare sig urden av dem föreslagna lagtexten eller ur remissprotokollet, där detta spörsmålinte närmare berörts. Pä en myckel viktig punkt - penningutfästelsersfullbordan mot givarens borgenärer är alltså enligt min mening förslagetoklart. Beträffande det fall att utfästelsen är förenad med villkor uttryckersig de sakkunniga i belänkandet s. 232 motsägelsefullt. E.Den oklarhet som berörts i föregående avsnitt kan tänkas föranleda problem vidtolkningen av stadgandet i paragrafens andra stycke främst såvitt gällerutfästelser om gåva av pengar som inte är avsedd att fullbordasutan är förenad med villkor, lidsbestämmelser e.d. Del kunde kanske här hävdas,att en sådan gåvoutfästelse genom atl registreras fick verkan ej endastmakarna emellan så att utfästelsen blev bindande för givaren mot gåvotagarenutan därutöver även mol givarens borgenärer på det sättet att gåvoutfästelsenfick karaktär av vanlig fordran, som skulle kunna bevakas i givarens konkurs ilikhet med andra fordringar mot honom. Man skulle här få ett läge som svarademot vad som ifrågasatts beträffande vanlig gåvoutfästelse för vilken utmätningutverkats (se a.a. s. 532 ff, särskiU 537 f, och s. 548). Ett sådant tolkningsresultat bör kanske förebyggasinnan det gjorts en närmare analys av önskvärdheten och räckvidden av det.Detta sker om 1986/87:1 Lagrådet 8kap. man såsom lagrådet föreslagit slår fast, attregistreringen inte medför Prop. 1986/87:1 verkan mot givarens borgenärer om fråga är om utfästelse om framlida Lagrådet gåva. Orden"hans eller hennes" i första meningen av första stycket torde böraersättas med "givarens". Lagrådet har i anslutning till I kap. 6 § föreslagit all inu förevarande kapitel skall upptas en ny 7 J av närmare angiven lydelse. Vidbehandlingen av 10 kap. I § i del följande föreslår lagrådet vidare att som 2§ i förevarande kapitel skall upptas bestämmelser av närmare angivet innehåll. Om dessa lagrådets förslag vinnergehör, kommer paragrafnumreringen i detta kapitel alt förskjutas sä alt 1 §enligt det remitterade förslaget blir 3 § etc. Även följdändringar ihänvisningar pä andra häll i de remitterade lagförslagen blir nödvändiga. Såblir fallet t.ex. såvitt angår förevarande kapitel 7 § andra stycket, 12 kap. 4§ och 16 kap. 3 § andra stycket i föreliggande förslag samt 14 § i förslagettUl lag om sambors gemensamma hem. Lagrådet använder i det följandedet remitterade förslagets paragrafnumrering om annat ej särskilt anges. I fråga om bodelning skiljer ÄktBpå tre olika fall, nämligen bodelning med anledning av äktenskapsskillnad,bodelning med anledning av den ena makens död och bodelning under äktenskapetutan att något mål om äktenskapsskillnad pågår (för lagterminologin seexempelvis 9 kap. 1 § och 11 kap. 4 § tredje stycket). Till de skilda fallenknyter sig ohka regelsystem. Den mest betydelsefulla skillnaden hänför siglill den tidpunkt utifrån vilken bodelningen skall göras. Enligl 10 kap. 1 § andra stycket idet remitterade förslaget skall sålunda bodelningen göras med utgångspunkt iegendomsförhållandena vid följande lidpunkter, nämligen a) såvitt angår falldä bodelning sker med anledning av äktenskapsskillnad eller då fråga är omdödsfall under pågående äktenskapsskillnadsmål: den dag när talan omäktenskapsskillnad väcktes, och b) såvitt angår sådana fall dä den ena makenhar avlidit utan atl äktenskapsskillnadsmäl pågår: den dag då dödsfalletinträffade. I 8 § första stycket i förevarandekapitel finns dessutom den anvisningen alt, om en make dör när mål omäktenskapsskillnad pågår, man trots detta skall tillämpa de föreskrifter somavser bodelning vid äktenskapsskillnad. Vad del tredje slaget av bodelningbeträffar, nämligen bodelning under äktenskapet ulan att något mål omäktenskapsskillnad pågår, gäller enligt samma paragrafs andra stycke att deföreskrifter som avser bodelning vid äktenskapsskillnad skall tillämpas, samtatt vad som är föreskrivet om dagen när talan väcktes därvid skall gälla dagen dåanmälan om bodelning gavs in till domstolen (9 kap. 1 § andra stycket). Den i ÄktB sålunda upptagnaskillnaden i regelsystem mellan de olika bodelningsfallen uppvisar vissabetydelsefulla ändringar i förhållande lill vad som gäller.Enligt nuvarande ordning skall med undantag för bodelning i anledning avboskillnad - bodelning inle äga ram förrän äktenskapet är upplöst. Dör en makeunder pågående mål om äktenskapsskillnad och äktenskapet sålunda blir upplöstgenom dödsfallet, kommer således bodelningen att ske i anledning av dödsfalletoch med utgångspunkt i dödsdagen. (En sak för sig är atl på grund av 11 kap. 6§ GB egendom som någon av makarna förvärvat efter det att talan omäktenskapsskillnad väckts skall vara hans enskilda.) En ytterligare skillnad idel remitterade förslaget gentemot nuvarande ordning föreligger däri attegendom som tillfaller makarna genom bodelning under äktenskapet utan atl någolmål om äktenskapsskillnad pågår inle förlorar sin egenskap av att varagiflorättsgods. Utöver vad lagrådet här sagt villlagrådet hänvisa till vad som anförs under 8 § i förevarande kapitel i fråga omgiltigheten av anvisningen i nämnda paragraf. Med hänsyn till den betydelse deolika bodelningsfallen har för valet av regelsystem är det av värde om de olikafallen redan i en inledande paragraf i förevarande kapitel får en utförligarepresentation och förses med en urskiljande beteckning för vidare användning vidbehov därav i andra stadganden i ÄktB. Lagrådet föreslår därför all som ettandra stycke i den av lagrådet såsom 1 § föreslagna föreskriften - motsvarandeden i det remitterade förslaget som I kap. 6 § upptagna tas in en bestämmelseav följande lydelse: "Bodelning sker med anledning av äktenskapsskillnadeller med anledning av en makes död. Bodelning får också förrättas underäktenskapet utan att något mål om äktenskapsskillnad pågår." Om lagrådets förslag i här angivethänseende följs bör för konsekvensens skull remissförslagets 1 § andra stycket- enligt lagrådets föreslagna numrering 3 § andra stycket - ändras. Dennaändring bör därutöver innefatta etl utbyte av orden "domstol" och"domstolen" mol "tingsrätt" och "tingsrätten".Stycket torde kunna få lydelsen: "Bodelning under äktenskapet utan attnågot mål om äktenskapsskillnad pågår får förrättas, om makarna är ense däromoch de har gjort skriftlig anmälan till tingsrätt. Anmälan skall registreras avtingsrätten." Prop.1986/87:1 Lagrådet 9 kap. ÄktB Lagrådet har i det föregående föreslagit att dennaparagraf skall tas upp som 3 § i förevarande kapitel. Härutöver har lagrådetvid kapilelrabriken föreslagit ändrad lydelse av andra stycket av skäl som däranförts. Denföreslagna paragrafens tredje mening ger vid handen att, när en make är död,vad som för bodelningssammanhang föreskrivs beträffande make skall gälla denavlidna makens arvingar och universella testamentstagare. Den angivna bestämmelsen är klargörande förrättsläget när vid makes död finns, föratom efterlevande make,sekundosuccessorer. Detta är betydelsefullt, eftersom enligt remissförslagetsekundosuccessionsfallen blir mycket vanligare än . F.n. gäller de ju baraden situationen atl makar vid den enes frånfälle saknar bröstarvingar, och denavlidnes arvingar i andra arvsklassen därmed får ställning av efterarvingar medrätt att ta arv efter den efterlevande makens död. Enligt förslaget kommer ju iframtiden även makars gemensamma bröstarvingar atl inta ställningen att varaallenast efterarvingar när ena föräldern dör. Av nu förevarande bestämmelse framgår attbodelningsavtal efter en makes död kan ingås mellan den efterlevande maken ochden dödes arvingar och universella testamentstagare. En sådan ordning ärtillfredsställande av flera skäl. Det förhåller sig visserligen så att när det ärklart alt den efterlevande maken skall få hela boel det för intressenterna kanvara av ringa intresse i vad mån dödsfallsförvärvet skett med stöd av giftorätteller med stöd av arvsrätt. Men situationen kan vara sådan att det är angeläget- för den efterlevande maken eller efterarvingarna eller någon av dem atl deti nära anslutning till den först avlidna makens död fastslås vad den efterlevandeinnehar med full äganderätt resp. endast med fri förfoganderätt. Isaken kan följande anföras. Först bör nämnas atl i ovan antydd situation delkan vara betydelsefullt för den efterlevande maken atl ge till känna att denmaken vill enligt förslagets 12 kap. 2 § ÄktB - såsom sin andel behålla sittgiftorältsgods "vid bodelning med anledning av en makes död". Det mådock anmärkas att, trots ordalagen i 12 kap. 2 §, det inte bör anses uteslutetatl den efterlevande maken genom annan rättshandling, l.ex. genom förklaringsom intas i bouppteckningen efter avliden make, med giltig verkan kanåstadkomma alt vardera sidan som sin andel i boet behåller sitt giftorältsgods. Från en annan viktig synpunkt är att beakta all avregleringen i den föreslagna bestämmelsen i 3 kap. 2 § ÄB följer alt videfterlevande makes död aktualiseras frågan i vad mån arvingar efter den förstavlidna maken skall vid den efterlevandes död taga arv enligt huvudregeln medhälften av den sist avlidnes kvarlåtenskap eller enligt förekommande särregler(sistnämnda paragrafs tredje stycke och - enligt lagrådets förslag - dessQärde stycke samt 3-6 §§ i samma kapitel) med annan andel. Att vid den sistavlidna makens död kartlägga om skäl föreligger för avvikelse fränhälften-delningsprincipen kan vara ytterst vanskligt; läng tid kan ha förflutitmellan dödsfallen. Av stort praktiskt värde är att efter den förstavhdna makens död kan ske en formlig bodelning som klariägger vad denefterlevande erhåller såsom bodelningslott (med full äganderätt) respektivesåsom arvslott (med 1986/87:1 Lagrådet 9kap. fri förfoganderätt). Den efterievande maken får därmedfast mark att stå på Prop. 1986/87:1 när det gäller testationsfrågor. Ochde som är arvingar respektive efterar- Lagrådet vingar när den efterlevandemaken dör får ett upplysande underlag för sin 9 kap. ÄktB bedömning avandelsberäkningen i avseende på den efterlevandes kvarlåtenskap. När det efter en makes död finnsnågon, som är barn efter den avlidne men inte till den efterlevande, ochgemensamma barn samt bodelning och partiellt skifte skall ske för alt ejgemensamt barn skall få ut sin arvslott, ligger det i öppen dag att degemensamma bröstarvingarna har ett starkt intresse att kunna medverka närarvslottens storlek och sakliga beskaffenhet bestäms. Något hinder kan inte ansesföreligga för en efterarvinge atl begära förordnande av bodelningsförrättare,oavsett att efterarvingens rätt är ställd på en obestämd framtid. Spörsmålettorde i praktiken sällan aktualiseras. Om i enlighet med det anförda det i nära anslutning lillden först avlidna makens död kommer till stånd elt bodelningsavtal mellanefterlevande make och dem som då utgör den krets som är närmast till efterarv,måste avtalet anses bindande även om vid den efterlevandes död kretsen avefterarvingar skulle vara förändrad. Beträffande den särskilda förvaltning som regleras i dennaparagraf vill lagrådet påpeka att såsom dess objekt anges makes egendom istörsta allmänhet. Motsvarande reglering i 11 kap. 9 § GB gäller endastgiftorätts-gods. I paragrafens andra stycke föreslåsatl beslut om särskild förvaltning skall gälla tills vidare intill dess atlbodelning sker eller fråga om äktenskapsskillnad förfaller eller domstolen iannat fall avgör målet utan att döma till äktenskapsskillnad. Med uttrycket att fråga omäktenskapsskillnad förfaller åsyftas det i förslagets 5 kap. 3 § angivna falletatt betänketid utlöpt utan att särskilt yrkande har framställts. I tydlighetensintresse synes efter ordet "förfaller" böra tilläggas "enligt 5kap. 3 §". Etl motsvarande förtydligande tillägg förekommer i nuvarandebestämmelse i 11 kap. 9 § tredje stycket GB. En alternativ slutpunkt föreslåssom nämnts vara atl domstolen i annat fall avgör målet utan all döma lilläktenskapsskillnad. Att i sådant sammanhang tala om att rätlen "avgörmålet" synes mindre lämpligt, eftersom ordet målet och ordet saken enligtRB:s terminologi är synonyma (se , Processuella grandbegrepp och allmännaprocessprinciper s. 65). Med att avgöra saken (målet) menas enligl RB atträtten meddelar elt materiellt avgörande (17 kap. 1 § första meningen). Vad mani förevarande förslag velat fånga in är emellertid motsatsen: de fall dårättens avgörande inte innefattar något materiellt avgörande. Pä ett enkeltsätt torde detta komma till uttryck genom atl avslutningen av andra stycket iparagrafen geslydelsen: "-- eller domstolen i annat fall meddelar beslut att målet avskrivseller att talan avvisas." Lagrådetvill här anmärka, att de principiella spörsmål som lagrådet berör underremissförslagets 5 kap. 3 § och 9 kap. 9 § inte alls träder i förgrunden såvittgäller nu förevarande paragraf. Vid sådana - sällan förekommande -interimistiska förordnanden som här är i fråga spelar inte principiellasynpunkter in. I sak kan utan vidare godtas att beslutsdagen blir avgörande. Prop.1986/87: Lagrådet 9 kap. ÄktB Iparagrafen används uttrycket "egendom som den ena maken råder över".Uttrycket synes kunna ge anledning lill missförstånd. Det kan ge intrycket attegendom som är underkastad rådighetsinskränkningar - och som maken alltså interåder över fullt ut - inte skulle vara inbegripen (jfr vad lagrådet anförtunder rabriken till 1 kap. med syftning på dess 3 §). Risken för sådantmissförstånd undviks, om man i stället väljer den formulering lagrådet angernedan. Paragrafen innehåller vidare en formulering avinnebörd att en "skuld" vore förenad med särskild förmånsrätt. Gängseuttryckssätt är att det är en fordran som är förenad med särskild förmänsrätt. Med hänsyn till det anförda föreslår lagrådet attparagrafen - som enligt lagrådets disposition av kapitlet blir 8 § - gesföljande avfaltning: "Enmakes egendom får utmätas för den makens skuld även om bodelning skallförrättas. Har egendomen satts under särskild förvaltning, får den dock utmätasför den makens skuld endast om också den andra maken svarar för skulden ellerutmätningsfordringen är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen." Iparagrafen behandlas bl.a. det fallet atl en make försätts i konkurs"innan bodelning har ägt rum". Vad som åsyftas är situationen altkonkurs inträffar i tiden mellan del att skillnadsansökan inkom (resp. anmälanenligt förslagets 9 kap. I § andra stycket andra meningen skedde) och det attbodelning förrättas (jfr s. 176 överst). I remissförslaget används uttrycket "detgiftorältsgods som maken råder över". Uttryckssättet bör, såsom anmärktsunder 6 §, undvikas då det kan ge intrycket att egendom som är underkastadrådighetsinskränkningar inte skulle vara inbegripen. Ytterligare kan en läsarefå uppfattningen alt del i förevarande paragraf är del konkursrällsligabeneficiet som kan vara åsyftat. Med hänsyn härtill förordar lagrådet, medvissa jämkningar i övrigt, följande lydelse av paragrafen som enligt lagrådelsförslag blir 9 §: "Försätts en make i konkurs innan bodelninghar ägt rum eller har bodelning återgått med anledning av en makes konkurs,skall den makens giflorättsgods slå under konkursboels förvaUning lill dess dethar blivit bestämt genom bodelning vad som skall tillfalla samma make. Konkursboetfår sälja egendomen om det behövs. Beslutom särskild förvaltning enligt 5 § (7 §enligt lagrådels numrering) förfallervid konkurs." 1986/87:1 Lagrådet 9kap. Paragrafenger allmänna anvisningar om de skilda regelsystem i ÄklB som gäller förbodelning allteftersom orsakerna lill att bodelning sker är olika. ÄktB skiljeri detta hänseende på följande tre fall, nämligen bodelning med anledning aväktenskapsskillnad, bodelning med anledning av den ena makens död samtbodelning under äktenskapet utan att något mål om äktenskapsskillnad pågår.Lagrådet har under rubriken till förevarande kapitel uttalat sig angående dennaolikhet i regelsystem och hur den förhåller sig till gällande ordning. Här månågra ytteriigare synpunkter anföras. Till en börian må nämnas att enligt första stycketi denna paragraf skall, om en make dör när mål om äktenskapsskillnad pågår,trots detta de föreskrifter som avser "bodelning vidäktenskapsskillnad" tillämpas. I den grundläggande regleringen i 1 §första stycket i förevarande kapitel av det remitterade förslaget har präglatsuttryckssättet "bodelning med anledning av äktenskapsskillnad". Dettauttryckssätt används ocksä i motiveringen till det nu förevarande lagrummet(jämför även lagrådels förslag till 1 § andra stycket, se under kapilelrabriken).Därför får lagrådet föreslå att ordet "vid" i del härovan förstciterade uttrycket ersätts med orden "med anledning av". Vidareförordar lagrådet atl orden "trots detta" såsom onödiga får utgå. Härutöver må erinras om vad som sägs i specialmotiveringentill förevarande paragraf, nämligen att vissa av de bestämmelser i , somgäller när en make är död, dock är tillämpliga oavsett om bodelningen sker medanledning av äktenskapsskillnad eller med anledning av makes död. Här måhänvisas till 9 kap. 2 och 3 §§, 10 kap. 2 §, 11 kap. 7 § tredje stycket och 13kap. Vad som emellertid alllid tycks vara en olikhet mellan dödsfall underpågående äktenskapsskillnadsmål å ena sidan och övriga dödsfall å den andra ärsjälva utgångspunkten för bodelningen. Enligt 10 kap. 1 § andra stycket i detremitterade förslagel skall nämligen bodelningen göras med utgångspunkt iegendomsförhållandena den dag när talan om äktenskapsskillnad väcktes, närfråga är om dödsfall under pågående äktenskapsskillnadsmäl, och den dag dådödsfallet inträffade i övriga fall när den ena maken har avlidit. När nu i första stycket i förevarande paragraf lasin en uttrycklig föreskrift som i förstone föranleder uppfattningen att enfullständig åtskillnad i regelsystem råder mellan dödsfall som sker underpågående äktenskapsskillnadsmål och övriga dödsfall, finns det alltsåanledning atl iaktta försiktighet vid tillämpningen av föreskriften. Lagrådetfinner med det sagda emellertid inle tillräckliga skäl föreligga att utöver detinledningsvis nämnda föreslå ändrad lydelse av föreskriften. Enligt paragrafens andra stycke skall deföreskrifter som avser bodelning med anledning av äktenskapsskillnad tillämpasnär makar fördelar egendom mellan sig vid bodelning efter anmälan tilldomstolen. av sakens natur kanemellertid denna i andra stycket givna bestämmelse Prop. 1986/87:1 integälla alla de situationer i ÄktB för vilka särskilda bodelningsregler Lagrådetfinns. En viktig inskränkning föreligger redan därigenom att bodelning 9kap. ÄktB under äktenskap utan att äktenskapsskillnadsmäl pågår inte får inågot hänseende ske mot någon makes önskan. Reglerna om bodelningsförrättarekan därför inte tillämpas på det slag av bodelning varom här är fråga. Aktuelltlär väl heller knappast bli att tillämpa reglerna om vederlag med anledning avillojala gåvor o.d. Vidare torde förevarande andra stycke förutsättaatt det inle inträffar dödsfall innan bodelningen skett. Skulle dödsfallinträffa , förfaller gjord anmälan om bodelning och reglerna ombodelning med anledning av dödsfall blir tillämpliga. Remissförslagetutsäger i förevarande paragraf atl med tid då ett mål om äktenskapsskillnadpågår förstås tiden från det att talan väcks lill dess att domen vinner lagakraft eller, om domstolen avgör målet ulan att meddela sådan dom, lill dess attdetta avgörande föreligger eller talan om äktenskapsskillnad dessförinnanförfaller. I specialmotiveringen i remissprolokollel i anslutning tillförevarande paragraf uttalas följande (parenteserna tillagda av lagrådet). När avskrivningsbeslut annars (dvs. i annat fall ändå betänketid utlöpt utan alt särskilt yrkande om skillnad framställts)meddelas anses av samma anledning (dvs. presumerad försoning mellan makarna)målet inte längre pågå.