prop · GA0361 · 1986-12-31 00:00:00 — Med marknadsmässigl omsatta akiier avses samtliga deakiier för vilka dagliga noteringar finns, dvs. aktier på OTC-listan,väntelistan samt listan för övriga inofficiellt noterade aktier. Däremoi börakfier som endast är föremål för mer sporadisk omsättning, exempelvis de somålerfinns på den s.k. C-listan, inle las upp till de mycket osäkra värden somför närvarande noleras. Dessa akiier får i stället tas upp till bokfört värdeenligl 6 §. Enligtandra stycket gäller att om något aktieslag i ett bolag är föremål för sådannotering som avses i första stycket skall icke noterade aktier i bolaget tasupp fill börskursen eUer annat sådant värde för de noterade aktierna. Om fleraaktieslag noteras skaU värdet av det icke noterade akfieslagel bestämmas medutgångspunki i värdel för del noterade aktieslag som har den lägsta kursen. Omen aktie av något specieUt skäl har ett marknadsvärde som är lägre än delnoterade värdet får den tas upp till det verkliga värdet enligt tredje slycket. Marknadsvärdenför flertalel värdepapper finns samlade i de Ustor med deklarationskurser somvid vaije årsskifte ulges av RSV. De kurser som anges i dessa listor bör inormalfallet kunna användas för värderingen. Ävensiatsskuldväxlar och andra penningmarknadspapper som är föremål för omsättningtas upp tiU marknadsvärden. Dessa värdepapper utges oftast lill underkurs ochlöper ulan ränla. Avkastningen Ulgörs av en kursvinst, sombokförs som upplupen ränta. Del faklum all marknadsvärden skall användas medföratt upplupen ränta hänförlig tiU dessa värdepapper inte skall redovisas somfillgång. Beskattningsförfarandetär i huvudsak utformat efler vad som gäller för punktskatterna. I likhet medvad som föreskrivits för dessa skatter bör den som är skatlskyldig vararegistrerad hos beskattningsmyndigheien. Registreringen hos RSV bör kunna skemed hjälp av uppgifter som lämnas av försäkringsinspeklionen beträffandelivförsäkringsbolagen och understödsföreningarna resp. av länsstyrelsernabeträffande pensionsstiftelserna. 1detla lagmm anges vilka bestämmelser i lagen (1984:151) om punktskal- ler och prisregleringsavgifier, LPP, som blir fillämpliga för den lillfälliga förmögenhetsskatten. All vissa bestämmelser i inte skall gälla för den tillfälliga skatten beror dels på atl de särskilda förfaranderegler som ges i 11-13§§ gör en dd bestämmelser i obehövliga, dels på alt det på några områden inle är lämpligl atl reglerna i denna lag lillämpas. Således har de bestämmelser i som berör anstånd (5 kap. 3 §), förhandsbesked 40 (6 kap.), förseningsavgift(7 kap. 5 §) samt nedsättning, befrielse eUer Prop. 1986/87: 61återbetalning av skalt (9 kap. 4§) uteslufils från tillämpningsområdet. Beträffandeövriga bestämmelser i lagen om tillfällig förmögenhetsskatt torde någrasärskilda kommenlarer inte vara påkallade. 4.2 Lagen om statlig inkomstskatt Bestämmelsenhar kommenterats i den allmänna mofiveringen (avsnitt 2.4.2). IkrafilrädandebestämmelsenBestämmelsen kräver inga särskUda kommentarer. 4.3 Lagen om statlig förmögenhetsskatt 3 §1 och 2 mom. I3 § I mom. föreslås en ny punkl, h), i vilken anges alt Uvförsäkringar ulgörskattepliktig lillgång vid förmögenhelslaxeringen. Andra försäkringar änlivförsäkringar, som l.ex. sjuk- och olycksfallsförsäkringar, är inleskatleplikliga, vUket framgår av 3 § 2 mom. a) i den föreslagna nya lydelsen.Försäkringar meddelade av ulländska livförsäkringsanstalter har ocksåundantagits från förmögenhetsbeskattning. Om en ufländsk försäkringsanstallbedriver rörelse här i riket kommer dock försäkringar som meddelas i den härbedrivna rörelsen atl bli skallepUktiga. I lagmmmetföreslås ett nytt siycke som för ett visst fall utvidgar skattskyldigheten förlivförsäkring fill atl gälla förmånstagare. Somframgår av 6 § SFL åvilar skattskyldigheten som huvudregel ägaren av enskattepliktig tillgång. Ägaren lill en skattepliktig livförsäkring är därföralltid skatlskyldig, även om hans rätt att förfoga över försäkringen ärinskränkt genom etl oåterkalleligt förmånstagarförordnande eller på annal säll. I 3 § 2 mom. b) SFLstadgas vidare alt rätt lUl undanlagsförmåner, till pension eUer annan livränta som utgår på grund av försäkring inte utgör skattepliktig tillgång vid förmögenhelslaxeringen. De förmåner som tiU kommer en förmånstagare fill en livförsäkring beskaltas således inte enligt gällande rält. Genom del föreslagna nya tredje stycket i 7 § kommer dock förmånstagare att likställas med ägare och således bli skattskyldig under föruisättning att förmänslagaren har förfoganderätt till försäkringen. Inne börden av begreppet förfoganderätt är densamma som i 12 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. Som framgår av 109 § lagen (1927: 77) om försäkringsavtal kan förfoganderätt för en förmånstagare inle 41 föreligga underförsäkringstagarens livsfid. Om förfoganderätt inte heller Prop. 1986/87:61 föreligger efter försäkringstagarens död, t. ex. beroende på altförmånsla-garförordnandel innehåller föreskrifter om flera förmånstagare, skallbeskattning inle ske. Punkl6 av anvisningarna fill 3 och 4 §§ Ianvisningspunkten behandlas den närmare avgränsningen av de förmö-genhetsskalleplikligaförsäkringarna. Enligl första slyckel undantas P-försäkringar ikommunalskattelagens mening från beskallningsområdel. riskförsäkringar sominle är återköpsbara och som inle avser dödsfall vid högre ålder än skallinle heUer las upp. Av1 kap. 5 § andra slycket försäkringsrörelselagen framgår atl livränta eUersjukränla i huvudfaUel fillhör endera livförsäkring eller annan försäkringberoende på vilket av dessa slag av försäkringar som har meddelats. En livräntasom ulgår t. ex. på gmnd av en olycksfaUsförsäkring anses således inle som enUvförsäkring. Om olycksfallsförsäkringen meddelats av etl skadeförsäkringsbolagoch detla bolag efler ett försäkringsfäll inköper en livränta i ettlivförsäkringsbolag, anses dock räntan hänförlig till livförsäkring i detsenare bolaget. Av punkten 3. i första slycket i den föreslagnaanvisningspunkten framgår alt livräntor som av delta skäl anses utgöralivförsäkring inte är skattepliktiga. Enligtandra stycket skall som värde av en skatteplikfig försäkring det s. k. lekniskaålerköpsvärdet las upp. Delta värde beräknas av livförsäkringsbolagen medledning av försäkringslekniska gmnder. Genom den föreslagna ändringen i 37 § 1mom. taxeringslagen åläggs bolagen all lämna kontrolluppgifter till deskallskyldiga och skallemyndigheterna om försäkringens värde. Beslämmelsemahar kommenterats i den allmänna mofiveringen (avsnill 2.6). 4.4 Lagen om ändring i taxeringslagen 37 §1 mom. 3 Uppgiflsskyldigaär försäkringsbolag och understödsföreningar. Uppgiftenskall avse ägare till enligt SFL skatleplikliga försäkringar eller, i de falldå förmånstagare skaU jämsläUas med ägare, förmånstagare. I uppgiften skallanges del sammanlagda värdet av de försäkringar som en person äger. Uppgiflbehöver inte lämnas om del beloppel understiger . Bestämmelsenkräver inga kommenlarer. 4.5 Övriga lagförslag P-""?- l- Förslagenkräver inga kommentarer uiöver vad som angivits i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.3.4). Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen fiU 1. lag om tillfäUig förmögenhelsskalt förlivförsäkringsbolag, understödsföreningar och pensionsstiftelser, 2. lag om ändring i lagen (1947:576) om stafiiginkomstskatt, 3. lag om ändring i lagen (1947:577) om siafligförmögenhetsskall, 4. lag om ändring i laxeringslagen (1956:623), 5. lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69), 6. lag om ändring i lagen (1971:1072) omförmånsberättigade skatlefordringar m.m., 7. lag om ändring i bevissäkringslagen (1975:1027) förskalle- och avgifisprocessen, 8. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatteroch prisregleringsavgifter. Regeringenbeslular i enlighet med föredragandens hemställan. Bilaga 1 Prop. Utdrag ur betänkandet (Ds Fi 1986: 18) Realränteskatt Författningsförslag 1 Förslag till Lag om realränteskatt Härigenom föreskrivs följande. 1 § Till siaten skall erläggasrealränleskatl enligt denna lag. 2 § SkattskyldigatUl realränteskatt är a) svenskalivförsäkringsbolag, b) utländska livförsäkringsföretag sombedriver försäkringsrörelse här i riket, c) understödsföreningarsom bedriver till livförsäkring hänförlig verksamhel, d) pensionsstiftelser som avses i lagen (1967:531) omtryggande av pensionsulfäslelse m. m. saml e) annan juridisk person än som avses i a)-d) ochfysisk person, om personen i fråga vid ingången eller utgången av det beskattningsår, för vilket taxering lill realränteskait skall ske, i sin balansräkning redovisar skuld under rubriken tUl pensioner enligl lagen om tryggande av pensionsutfästelse m. m. Om sådan skuld redovisas av handelsbolag eller kommanditbolag är delägare i bolagel skattskyldig. 3 § Skattenbestäms genom att skalteunderiaget enligl 5 § multipliceras med den skattesats,som för varje taxeringsår har fastställts enligt lagen (1986:000) om skattesatsvid realräntebeskaitning. 4 § Medtaxeringsår avses det kalenderår under vilket taxering i första instansverkställs för elt eller flera beskattningsår. Beskattningsår är del kalenderår som närmasl föregåttlaxeringsåret, eller, om den skaltskyldiges räkenskapsår inte sammanfaller medkalenderår, del eUer de räkenskapsår som gått till ända under fiden från den 1mars årel före taxeringsåret fram till under taxeringsåret. Omfaltar beskaltningsår annan tid än lolv månader skallskallesalsen justeras så att den motsvarar en tolftedel av det förtaxeringsåret faslstäUda talet. 5 § Skatteunderiagel för skattskyldiga som avses i 2 §a)-d) utgörs av genomsnittet av förmögenheten vid beskattningsårets utgång och förmö genheten vid utgången av föregående beskaltningsår. Förmögenheten be räknas enligt 6-10 §§. Den del av förmögenheten som är hänföriig fill annan av den skattskyldige meddelad försäkring än pensionsförsäkring skall ingå i skalteunderiaget med sju fiondelar av det sålunda beräknade Skalteunderiaget förskattskyldiga enligl 2 § ej ulgörs av etl genomsnitt Prop. 1986/87:61 av vadsom enUgt 30 § 2 mom. laxeringslagen (1956:623) skaU redovisas som avdragsgillapensionsåtaganden vid beskattningsårets uigång och vid utgången av föregåendebeskattningsår. Iskatteunderiagel för understödsförening ingår endasl sådan förmögenhet som ärhänförlig tUl livförsäkringsverksamhet. Vid förmögenhetsberäkningen beaklasdock kapilalförsäkring endast under fömtsättning atl föreningen får meddelaförsäkring av delta slag som omfattar kapitalunderstöd på mer än 1 000 kronorför medlem. Iskatteunderlaget för ufiändskt livförsäkringsföretag ingår endast förmögenhethänförlig till försäkringsrörelse som bedrivs här i riket. 6 §Förmögenheten är värdet av den skaltskyldiges lillgångar efler av drag för hans skulder. För skallskyldiga som anges i 2 § a)-c) gäller dessulom vad som sägs i andra och tredje styckena. Somtillgång hos återförsäkringslagare räknas inte värdel av ålerförsäkringsgivaresansvarighel på gmnd av de försäkringar som denne har övertagil i form avåterförsäkring. Om återförsäkring skett hos utländsk återförsäkringsgivareskall dock ett belopp motsvarande dennes ansvarighet redovisas som tiUgång, iden mån ansvarigheten överstiger värdel av reservdeposifion som ställts avålerförsäkringsgivaren hos återförsäkringstagaren. Ålerförsäkringsgivaresfordran hos återförsäkringslagare på gmnd av sådan reservdeposifion som avses iföregående siycke upptas inte som tiUgång. Den skuld som redovisas avåterförsäkringstagaren på gmnd av depositionen är inte avdragsgill för denne. Avdragmedges ej för försäkringslekniska skulder som avses i 7 kap. 1 §försäkringsrörelselagen (1982:713) eller för skuld som redovisas under rubrikenAvsatt till pensioner. 7 § Om ej annat följer av 8-10 §§ värderastillgångarna med tUlämpning av 4 § lagen (1947: 577) om stafligförmögenhelsskalt med undantag för sista stycket nämnda lagmm. 8 § Fastighet tas upp till det högsta avanskaffningsvärdet och av taxeringsvärdet för beskattningsåreteUer, om sådant värde ej fastställts, av det taxeringsvärde somåsätis för taxeringsåret. Haren fastighets taxeringsvärde sänkts vid särskild fastighetstaxering på gmnd avskogsavverkning eller täktverksamhet eller till följd av brand, vattenflödeeUer jämförlig händelse får fastigheten las av deltaxeringsvärde som åsälts för taxeringsåret. 9 §Värdepapper, som noteras på inländsk eller ulländsk börs eller som annars är föremål för marknadsmässig omsättning med regelbundna note ringar om avslut, tas upp fiU det noterade värdel, eller, om detta inte motsvarar vad som skulle kunna påräknas vid försäljning under normala förhållanden, till det pris som skulle ha kunnat påräknas vid en sådan försäljning. Även värdepapper i övrigl uppskattas enligl den angivna grunden varvid dock andra och tredje styckena skall iakttas. I den mån uppskattningengrundas på värdet av fillgångar, som ingår i förvärvskälla inom inkomstslagen jordbruksfastighet och rörelse, beräknas tillgångarnas värde med fillämpning av reglerna i punkt 2 av anvisningarna 45 till 3 och 4 §§ lagen omslallig förmögenhetsskatt med undanlag för femte Prop. 1986/87: 61slyckel i nämnda anvisningspunkt. Finnsi ell bolag skilda aktieslag av vilka ett eUer flera är börsnolerade ellerföremål för sådan annan nolering som avses i första stycket skall värderingenav aktier i bolagel som inle är noterade ske efter samma grunder som gäller förde noterade aktierna. Är flera aktieslag noterade skall värdet av de ickenoterade akfierna bestämmas med utgångspunkt i värdet för det noteradeaktieslag som har den lägsta kursen. 10 §Fordran som ej omfattas av 9 § tas upp till anskaffningsvärdet. Värdering av osäker fordran får ske med beaktande av det belopp, varmed den kan beräknas inflyta. Omanskaffningsvärdet inle moisvarar det nominella värdet, skall det förrajusteras med beaktande av den värdeförändring, som vid konslani effekfivförräntning uppkommer som en följd av minskningen av fordringens återståendelöpfid. Värdelösfordran tas inte upp. Taxeringoch uppbörd m. m. 11 §Skalteunderiaget avrundas nedåt till hell tusental kronor. Realrän teskait ulgår i helt antal kronor, varvid örelal bortfaller. Beteckningarsom används i denna lag har samma betydelse som i lagen om siafligförmögenhelsskalt om inte annat anges eller eljesi framgår av sammanhanget. 12 § Skattskyldig skall i sin självdeklarafion lämnade uppgifter som erfordras för beräkning av skalteunderiaget. Uppgiftema skalllämnas på blankett enligt formulär som faslslälls av . 13 § Beslämmelsema i taxeringslagen om taxering förinkomsi och förmögenhet skall tillämpas när skatteunderlaget besläms. Vad somföreskrivs om särskUda avgifier i nämnda lag skall ej fillämpas. 14 § I fråga om debitering och uppbörd av skattenfillämpas bestämmelserna i uppbördslagen (1953:272). Dennalag iräder i kraft och tillämpas försia gången vid taxering. , för vilken punkl 4 i övergångsbe stämmelserna till lagen (1950:308) om ändring i kommunalskattelagen (1928: 370) alltjämt skall äga tiUämpning vid laxering liU statlig inkomst skatt, gäller följande. Avden förmögenhet som är hänförlig lill annan försäkring än pensionsförsäkringskall så slor del undanlas vid bestämmandet av förmögenheten enligt 6 §, sommoisvarar den andel av föreningens nettointäkt av livförsäkringsrörelse, somfrilas från inkomstbeskattning vid tillämpning av den i första siyckei nämndaövergångsbestämmelsen. Ombeskattningsår vid tiUämpning av 4 § skulle omfatta fid före skall beskattningsåret vid tilllämpning av denna lag anses påbörial vid denna fidpunkt. Bilaga 2 Prop.1986/87:61 Utdrag ur betänkandet (Ds Fi 1986:18) Realränteskatt 3 Beskattning av sparande och kapitalinkomster Kommitténhar i uppdrag att pröva om hela den finansiella seklorn kan och bör omfattas aven realränteskait saml om en sådan skalt också bör träffa placerare ulanför denfinansiella sektorn i egenflig mening, t. ex. pensionsstiftelser ochinduslriföretag med belydande placeringar i räniebärande värdepapper. Enviktig faktor vid bedömningen av vilka inslilulioner som bör omfattas avskatten är den skallemässiga behandling av kapUalinkomsler .som för närvarandegäller för dessa. För den tekniska ulformningen av en realränteskait kundeockså de existerande beskattningsreglerna för institutionerna tänkas tjäna somförebild. Enligt kommitténs uppfattning kan dock en analys av gällande rätt pådelta område inte begränsas till de beskattningsregler som gäller för inslitufionernaulan måste utsträckas till att omfalta principerna för kapitalbeskattning överhuvud laget och särskilt de skatlemässiga villkoren för olika lyper avsparande. Hänsyn måsle då tas lill de beslämmelser som gäller för t. ex. denenskilde bankspararen eller försäkringsspararen och som avgör hur stor del aven avkaslning denne i sista hand får behålla. I detta kapilel ges därför redogörelse för de principer som gäller för beskaltningen avkapitalavkastning, allmänl och för institutioner med finansiella lillgångar.Därefter behandlas villkoren för olika lyper av sparande. 3.1 Huvuddrag inom kapitalbeskattningen Vidinkomstbeskattningen av en fordringsrätt skiljer man enligt kommunalskallelagen(1928:370), KL, mellan den löpande, förutsägbara avkastningen, dvs räntan, ochden kapitalvinst eller -förlust som uppkommer då tillgången avyttras. Oftastkommer dessa olika typer av avkaslning att redovisas i skilda inkomstslag vidtaxeringen. Ränteintäkteroch -kostnader redovisas i det inkomstslag där det kapital är nedlagt, tillvilket räntan är hänförlig (punkt 1 av anv fill 38 § KL). Ränlor som inle kanhänföras lill annat inkomstslag skall redovisas som inkomst av kapital. Denreformerade inkomstbeskattningen innebär för fysiska personer att underskott ien förvärvskälla inle kan utnyttjas fullt ul för kvittning mot inkomster iandra förvärvskällor. Det har därför blivit alllmer betydelsefullt till vUkenförvärvskälla olika inkomsler och utgifter skall hänföras. Vadsom ulgör ränta vid beskattningen definieras inte i KL. Enligt praxis gäller ett formellt ränlebegrepp av innebörden atl ränta föreligger då en viss belalning betecknas som ränta och beräknas med kredittiden som grund. Det formella räntebegreppet har i viss utsträckning utvidgats i praxis. Således har exempelvis indextiUägg hänförts lUl ränla (Rå 1943 ref 47 9, Rå 1943 Fi 379, RN 19535:4). Den vinst vid inlösen av ett skuldebrev Prop. 1986/87: 61 som berodde på att detlautgivits till underkurs (kapitalrabatt) har ansetts utgöra ränia (RSV Fb/Dl1983:3). AUtjämt råder dock oklarhet om hur gränsen skall dras mellanränta och kapitalvinst i många fall, exempelvis vid överlåtelser underlöptiden av fordringsrätler som emitterats lUl en kurs som avviker från dennomineUa. För vissa penningmarknadspapper - bankcerfifikat,siatsskuldväxlar och skattkammarväxlar - gäller dock att skillnaden mellaninköpspris och försäljningspris allfid skall behandlas som ränta (41 e § KL). Utdelningpå aktier och andra andelar beskaltas på samma sätt som gäller för ränla. Kapitalavkastningsom inte kan betecknas som ränta eller utdelning, dvs i princip vinst vidavyttring, redovisas normalt i inkomstslaget tillfällig förvärvsverksamhet.Gränsdragningen mellan ränla och kapitalvinst är betydelsefuU eftersomrealisationsvinstbeskattningen av kapitalvinster allmänt setl är förmånligareän beskattningen av löpande avkastning. För sådan lös egendom som obligalioneroch andra fordringsrätler gäller all bara egendom som innehafts och som förvärvats mol vederlag (onerösl fång) träffas av beskattning(35 § 4 mom. KL). Vid beräkning av skattepliktig vinst inom femårsperiodenanvänds en fallande skala. tiUämpas en annan principsåvitt gäller aktier och andra andelar. För dessa tillgångar gäller numera evigreaUsationsvinstbeskattning. Om aktien eller andelen innehafts minsl två årbeskattas dock av vinsten (35 § 3 mom. KL). Rättentill avdrag för realisationsförlust är begränsad. Förlust får inle dras av somallmänt avdrag, dvs den får inte kvittas mot inkomster i andra inkomstslag.Förlust kan dock kvittas mol realisationsvinst och den kan sparas för kvittningmot sådan vinst etl senare beskattningsår, dock senast sjätte beskallningsårelefler det till vilket förlusten är hänförlig. Beskattningenav kapitalvinster på värdepapper har utretts av kapilalvinstkommitién (B1979:05), som lämnal sill slutbetänkande . Debeskaltningsregler som behandlals i föregående avsnitt är i princip fillämpligasåväl på fysiska personer som på akfiebolag och andra juridiska personer. Förvissa institutioner är dock den skatlemässiga behandlingen en annan.Inslilulionerna kan från denna synpunki indelas i företag vars värdepappersinnehavutgör lager i rörelse, övriga förelag samt institutioner som helt eller delvisär skattebefriade. Det bör beaklas alt förelag i de två första kategoriernaulom inkomslskallen också i aUmänhet är skallskyldiga lill vinsldelningsskatt. Företag,vars värdepappersinnehav utgör lager Tilldenna kategori hör fondkommissionärer, banker, olika lyper av finan sieringsföretag saml skadeförsäkringsföretag (betr. livförsäkringsförelag, 48 se nedan). kan räknas bl.a.finansbolag och de Prop. 1986/87:61 särskilda mellanhandsinstituten(bostadsinstitut, företagsinstitut och kom-muninstilut), om dessa senare inteär särskilt skattebefriade. Det faklum atl företagens värdepappersinnehav utgörlager innebär all ränteintäkter och -kostnader inräknas i rörelseresuUalet,liksom realiserade kursvinster och -förlusler. Anknytningen till denaffärsmässiga redovisningen vid bestämmandel av skatteunderlaget medför atlorealiserade kursförluster är avdragsgiUa medan orealiserade kursvinsler inle behöverredovisas i resultatet. av värdepapper får inte skrivas ned enligt deregler som gäller för andra lagertillgångar. I stället gäller alt lagret inlefår tas upp till lägre belopp än vad som med hänsyn lill risken för prisfall m.m. framstår som skäligt (punkt 3 av anv tiU 41 § KL). Riksskatieverkel har ianvisningar behandiai rätten fill nedskrivning av värdepapperslager hos banker,finansbolag, försäkringsföretag och fondkommissionsbolag (senast RSFS1984:69). Enligt anvisningarna gäUer bl. a. att akfier får las upp liU anskaffningsvärdeteller av marknadsvärdet. För obligafioner är motsvarande siffra 85procenl av anskaffnings- eller marknadsvärdet. Nedskrivning enliglanvisningarna ger företagen betydande möjligheter fill konsoUdering och därmeden skaltekredil. Övriga inte skattebefriade företag Hos dessa företag beskaltas i princip avkaslning avobligationer o. dyl. som inkomsi av kapital. Om del kapital som inkomsteninflutit från anses fillhöra rörelsen skall dock avkastningen ses somrörelseinkomst. gäller även om kapitalel inte för tillfället används iverksamhelen under fömtsättning all del står till förfogande för sådananvändning (punkt 1 av anv till 38 § KL). I regel är därför ränla som eltrörelsedrivande förelag uppbär inkomst av rörelse. Vinsl vid avyttring eller inlösen av obligalioner ochliknande värdepapper realisationsvinstbeskattas enligt bestämmelserna i 35 § 4mom. Uppkomna realisationsförluster kan inte kvittas mot rörelseinläklen.Detta medför atl det ibland kan vara fördelaktigt för företagen att investera ivärdepapper som inte realisafionsvinslbeskallas, l.ex. För rent förvaltande företag, som inle bedriver rörelse,gäller i princip samma beskaltningsregler som för fysiska personer.Ränteinkomster hänförs alltsä till inkomstslaget kapital medan kapitalvinsterredovisas i inkomstslaget tillfällig förvärvsverksamhet. Helt eller delvis skattebefriade institutioner Många av de institufioner som förvaltar finansielltkapital är hell eller delvis befriade från beskattning på kapitalavkastning. Av dessa kan först nämnas stiftelserna. I princip är stiftelser obegränsal skallskyldiga för inkomsi. Skattskyldigheten inskränks dock på flera sätt enligt beslämmel ser i lagen om statlig inkomstskatt (1947:576), SIL. Ett slort anlal stiftelser och fonder av delvis offentlig karaklär är hell frikallade från inkomstskatt för alla inkomsler utom faslighelsinkomster (7 § 4 mom. 4 1986/87.