prop · GA03143 · 1986-12-31 00:00:00 — Riksbankenanser inte att bestämmelserna i paragrafen hör hemma i riksbankslagen och harföreslagit att de skall föras till lagen (1984:665) om arvoden m. m. föruppdrag inom , dess myndigheter och organ eller till annan lämpligförfattning. Jag är dock av annan mening och anser att föreslagna bestämmelsermed hänvisningar bör ingå i riksbankslagen. Till ledamöter i den i 6a§ valutalagen (1939: 350) nämnda valuta- 77 styrelsen skallfullmäktige utse dels från en vice riksbankschef, . 1986/87;143 en fullmäktig eller suppleant för fullmäktig och en riksbanksdirektör, delsutanför banken fyra ledamöter, av vilka tvä skall representera bankväsendetoch näringslivet i övrigl och två arbetstagarna. Fullmäktige skall dessutomutse högst två suppleanter för varje ledamot. Viceriksbankschefen är valutastyrelsens ordförande. Fullmäktige förordnar en av deövriga inom utsedda ledamöterna atl vara vice ordförande. Valulaslyrelsenär beslutför när minst fem ledamöter är närvarande. 2 mom.Ärende som valutastyrelsen skall ta befallning med avgörs i valutastyrelsen, i valutastyrelsens direktion (valutadirekfionen) eller av enskilda tjänstemän, en eller två i förening. Valutastyrelsenavgör ärenden rörande tillämpningsföreskrifter enligt 6a § andra stycketvalutalagen (1939; 350) samt övriga ärenden som innefattar väsentligaprincipfrågor eller på annat sätt är av större betydelse. Valutadirektionenskall förbereda ärenden som skall avgöras av valutastyrelsen och understyrelsen leda valutaregleringen. I valutadirektionen avgörs ärenden som utanatt kräva valutastyrelsens avgörande bedöms betydelsefulla. Enskildatjänstemän, en eller två i förening, vilka därfill erhållit valulastyrelsensbemyndigande, avgör de ärenden som inte ankommer på valutastyrelsen ellervalutadirekfionen. 3 mom.Valutadirektionen består av den vice riksbankschef och riks banksdirektör som ingår i valutastyrelsen, två av deras suppleanter i styrelsen samt den gmppchef eller motsvarande tjänsteman lill vars verk samhetsområde ärendet hör. Har för vice riksbankschefen eller riksbanks direktören utsetts mer än en suppleant bestämmer valulaslyrelsen vilken av de två suppleanterna som skall ingå i valutadirekfionen. Valutastyrelsen skall utse två tjänstemän i som suppleanter för valutadirektio nens ständiga ledamöter. Vice riksbankschefen är ordförande och riks banksdirektören vice ordförande i valutadirektionen. Beslutförhet kräver att tre är närvarande. 4 mom.Har på sätt som föreskrivs i 6 a§ femte stycket valutalagen (1939; 350) ett yrkande framställts om atl beslut som valulaslyrelsen fattar skall underställas fullmäktiges prövning, skall sökanden i ärendet under rättas om detta möjligt och senast i samband med att han får meddelande om innehållet i styrelsens beslut. Fullmäktigeller suppleant för fullmäkfig får inte delta i fullmäktiges handläggning avett ärende som han tagit befattning med i valutastyrelsen. 5 mom.Beträffande arvoden till valutastyrelsen finns föreskrifter i lagen (1984:665) om arvoden m. m. för uppdrag inom , dess myndighe ter och organ. Vid resa, som föranleds av uppdraget, har ledamol och suppleant rätt till resekostnadsersättning och traktamente enligt vad som gäller för riksbanksdirektör. Fullmäktigei anser att bestämmelserna i paragrafen bör föras till valutalagenoch att det i riksbankslagen är till fyllest med den hänvisning som görs tillvalutalagen i 17 §. Närdet gäller vilka bestämmelser avseende valutalagstiftningen som skall finnas iriksbankslagen överensstämmer mitt förslag i huvudsak med vad som harföreslagits av valutakommittén i betänkandet Översyn av valutaregleringen (SOU1985:52). Således motsvarar denna paragraf i huvudsak 13 § BRG med de avvalulakommitlén föreslagna ändringarna. 78 huvudsakligöverensstämmelse med valutakommitténs förslag kommer jag atti kommande proposifion föreslå också en ändring av 6a§ valutalagen Prop.1986/87:143 som innebär alt fullmäktige och inte valutastyrelsen skall besluta ifråga om ärenden som rör tillämpningsföreskrifter. Fullmäktige kan dock överlåtaät valutastyrelsen att besluta om föreskrifter som är av mindre principiellbelydelse. Dessutom har vissa ändringar gjorts med anledning av att jagföreslår alt det i skall kunna finnas två vice riksbankschefer. Vidlika röstetal i valutastyrelsen gäller omröstningsreglerna i 18 §förvaltningslagen (1986; 223). Dennuvarande bestämmelsen om att chefen för kredilpolitiska avdelningskall delta vid behandhngen i valuladirektionen av ärenden av särskildpenningpolitisk betydelse har utgått. Denna bestämmelse har på senare är intefillämpats och den är inte heller i sak motiverad. Inomdepartementet bereds en framställning från omändring av valutastyrelsens sammansättning i överensstämmelse medvalutakommitténs förslag. Ändringen föreslås ske i valutalagen och i BRG medikraftträdande den . 1. förfatlningsfrågor, 2. frågan om fastställande avarbetsordning samt andra viktigare frågor om organisafion ocharbetsformer, 3. frågor om systemet för attbestämma kronans värde i förhållande till andra valutor, 4. frågor om riktlinjer förförvaltningen av de tillgångar som anges i 11 §, 5. frågor om viktigareinternationella kreditavtal, 6. frågor om diskonto och omräntevillkor vid ut- och inlåning enligt 18 § första stycket samt villkor vidutlåning enligt 18 § andra styckel, 7. frågor om viktigarerekommendationer till eller överenskommelser med kredifinstitut, 8. frågor om kassakrav ochsärskild avgift när kassakrav inte uppfylls, 9. frågor om slatens kontokredit, 10. frågorom förvärv av aktier eller andelar enligt 24 §, 11. vikfigarefrågor om ackord, avskrivning, nedsättning eller eftergift av fordran, 12. frågor om upprättande avpesonalförleckning, om beslut som avses i 37 § samt om tillsättande av tjänstersom riksbanksdirektör, avdelningschef eller direktör för regionkontor, 13. frågor om skiljande från annananställning än provanställning eller om skiljande från uppdrag eller omdisciplinansvar, åtalsanmälan, avstängning eller läkamndersökning, 14. övrigafrågor som enligt denna eller annan lag skall avgöras av fullmäktige, saml 15. frågorsom fullmäktige finner vara av siörre vikl eller som riksbanks chefen hänskjuter till fullmäktige. Ärendensom inte skall avgöras av fullmäkfige avgörs av riksbanksche fen. I den män sådana ärenden inte är av det slag att de behöver prövas av riksbankschefen, får de avgöras av annan tjänsteman enligt vad som anges i arbetsordningen eller i särskilda beslut. På liknande sätt som imoderna myndighetsinstruktioner och i lagen om Prop. 1986/87: 143 görs hären uppräkning av de frågor som skall avgöras av Flertaletav de olika punkterna i första stycket kommenteras i specialmotiveringen tillden paragraf där den aktuella befogenheten särskilt nämns. I detta sammanhangberörs därför endast de punkter där den befogenhet som anges är av mer allmänart. En sådan befogenhet anges i punkten I och avser bl.a. dels sådanaförfattningar som skall beslutas av fullmäktige själva, t.ex. föreskrifterna omutformningen av mynt och sedlar och författningar inom ramen för bl. a.valutalagstiftningen, dels ärenden där , regeringen eller någon annanmyndighet remitterar elt författningsförslag till fullmäktige för yttrande. Närdet gäller den särskilda avgiften enligt punkten 8 skall fullmäktige besluta isamtliga frågor som gäller denna avgift, således såväl uttagande som nedsättningeller eftergift av avgiften. Vadsedan angår punkten 14 anges där att det av andra paragrafer i lagen eller avannan lag kan framgå att fullmäktige skall besluta i vissa frågor. Vad som häråsyftas är bl.a. beslut som avses i 29§ om förslagsrätt och beslutsom det åligger fullmäktige att fatta enligt valutalagen (1939: 350) ochenligt lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Iparagrafens andra stycke anges en delegationsordning för de beslut som inlefattas av fullmäktige. Innanriksbanken fattar beslut av större penningpolitisk vikl skall samråd ske meddet statsråd som regeringen bestämmer, om inte synnerliga skäl föranlederannal. 1denna paragraf föreskrivs skyldighet att samråda med regeringen.Bakgrunden till bestämmelsen behandlas i avsnitt 2.2. Denna skyldighet ärutformad på så sätt att den kan fullgöras genom alt samråd kommer till ståndmed ett statsråd som regeringen bestämmer. På så sätt åstadkoms en smidig formför förfarandet på samma gäng som alla formella krav uppfylls. Ävenmed denna ordning kan det tänkas förekomma sådana situationer som innebär attsamråd inte kan komma till stånd. En undantagsmöjlighet har därför öppnats förriksbanken atl fatta beslut av större penningpolitisk vikt utan föregåendesamråd om synnerliga skäl föranleder detta. Fullmäktigeskall sammanträda minst en gång . Vid sammanträdena skallprotokoll föras. Fullmäktigeär beslutföra när minst sex ledamöter är närvarande. Ärenden som kräver ettskyndsamt beslut får dock avgöras av fem ledamöter, om minst fyra av dem ärense om beslutet. Vid omröstningar skall varje ledamot ge sin mening tillkänna. I5 § lagen (RFS 1980:4) om beslutande organ i frågor om disciplinansvar m.m. beträffande arbetstagare hos och dess myndigheter finns gQ en särskild bestämmelse omomröstning i vissa personalfrågor. 1986/87: 143omröstningsbestämmelsen i 24 § anslällningsstadgan (RFS 1971:3) för riksdagenoch dess organ skall iakttas. Idenna paragraf behandlas procedurregler för arbetet i fullmäktige. Dessa frågorbehandlas i den allmänna motiveringen, avsnittet 2.4. Reglernaom beslutförhet har anpassats till den föreslagna utökningen avfullmäktigekretsen till åtta ledamöter. När det gäller beslut i vissa personalärendentillämpas andra omröslningsregler enligt särskilda stadganden. En hänvisninghar därför gjorts till dessa bestämmelser. I övrigt gäller de omröstningsreglersom finns i 18 § förvaltningslagen (1986:223). Omett ärende som skall behandlas av fullmäktige är av ringa betydelse eller avsärskilt brådskande art får ärendet avgöras genom meddelanden mellanledamöterna. Häröppnas en möjlighet att vid behandlingen av vissa ärenden hälla sammanträde percapsulam, dvs. utan att ledamöterna träffar varandra. Sådana sammanträdenfömtsatts endast hållas undanlagsvis. Fullmäktigefår inte sammanträda på ett område som är ockuperat av främmande makt. Dennaparagraf har utformats efter förebild av 20 § andra stycket lagen omriksgäldskontoret. Detta innebär att någon motsvarighet inle tagits med tillden gällande bestämmelsen i 28 § andra slycket RBL, som innebär atl treledamöter måste vara närvarande när riket till nägon del är ockuperat. skrivelse som fullmäktige avger till eller regeringen skall detanges vilka ledamöter som deltagit i beslutet och vem som varit föredragande.Har skiljaktig mening anmälts i ärendet, skall den anges i skrivelsen ellerframgå av bifogat protokollsutdrag. Härbehandlas de formella krav som skall gälla för skrivelser som fullmäktigeavger till eller regeringen. Budget,redovisning och vinstdisposition Iparagraferna 48-50 föreslås bestämmelser som rör budget, redovisning ochdisposition av vinst. Bakgrunden till detta är riksbankensställning som en myndighet oberoende av anslag för sin verksamhet. före utgången av december månad skall fullmäktige fastställa en 81 6 1986/87. budget förriksbankens förvaltningsverksamhet under det följande räken- Prop. skapsåret.Budgeten skall tillställas och revisorer för Av andra stycket framgår att fullmäktige skallfastställa en budget för förvaltningsverksamheten för det kommanderäkenskapsåret. skall sedan ges möjlighet att anlägga synpunkter påbudgeten i anslutning till sin granskning av fullmäktiges förvaltning avbanken. anser att frågan om riktlinjerför budgetarbete och dessas utformning bör övervägas vidare.Riksdagens revisorer anser att också skall fastställa enplan avseende verksamheten under de tre närmast följande åren. Detta eftersomdet skulle ge bättre fömtsättningar att ta hänsyn till riksdagenseventuella synpunkter. Av avsnitt 2.9 framgär att jag avser alt senare återkommatill frågor om budgetens utformning m.m. är bokföringsskyldig och det åligger banken attfullgöra denna skyldighet på ett sätl som ger erforderlig information för enbedömning av bankens verksamhet. före den 15 febmari skall fullmäktige tillriksdagen och revisorer avge redovisning för det föregåenderäkenskapsåret samt förslag till disposifion av vinst.Redovisningen skall omfatta resultaträkning, balansräkning,förvaltningsberättelse och en redogörelse för den förda valuta- ochkreditpolitiken. omfattas inte av de allmänna bestämmelser ombokföringsskyldighet som finns i bokföringslagen (1976:125) eller förordningen(1979: 1212) med föreskrifter om statliga myndigheters bokföring och dennuvarande lagstiftningen behandlar endast fragmentariskt redovisningen avbankens tillgångar. Här slås därför fasl atl är bokföringsskyldig.Några närmare principer för hur bokföringsskyldigheten skall fullgöras angesinte. verksamhet är enligl min mening inte sådan alt en hänvisningkan ske fill vad som för andra verksamheter är god redovisningssed. De krav sombör ställas på bokföring är föremål för övervägandenav i samråd med revisorer. Redovisningen skall lämnas lill och, vilket ären komplettering av kommuténs förslag, fill revisorer. Dettamotiveras av att revisorer skall uttala sig om förslaget tillresultaträkning och balansräkning. Tiden inom vilken skall avgeredovisning för del föregående räkenskapsåret har i förhållande till vad som nugäller utsträckts lill den 15 febmari. resultaträkning och balansräkning fastställsav , som också beslutar hur bankens vinst skall disponeras. gått ned under femhundramiljoner kronor, skall av årets Prop. 1986/87: 143 vinstavsättas till reservfonden tills denna åter nätt upp till detta belopp. Riksdagenbeslutar om ansvarsfrihet för fullmäktige för förvaltningen av . 1denna paragraf har samlats de bestämmelser som rör beslut avseendeförvaltningen av . När det gäller resultat- och balansräkningarnaanges att dessa skall fastställas av . Härigenom kommer ettårsresultat att fixeras som det sedan ankommer på att disponera över,dock med iakttagande av de angivna bestämmelserna om avsättning lillreservfonden. Riksdagenprövar frågan om ansvarsfrihet för samtliga ledamöter i fullmäktige, dvs. ävenden fullmäktig som är riksbankschef och som valts av de övriga fullmäktige. Riksbankenskall löpande offenfiiggöra statistiska uppgifter om valuta- ochkreditförhållanden. skall även offentliggöra beslut om diskontoförändringar. Enligtden gällande ordningen skall vid särskilda tillfällen offentliggörauppgifter om sina tillgångar och skulder samt uppgifter om utelöpande sedlaroch de tillgångar som finns som säkerhet för dessa sedlar. Det urspmngligamotivet för denna ordning var att ge borgenärer information ombankens ekonomiska tillslånd. De uppgifter som görs offentliga tjänaremellertid numera som information för aktörerna på kredit- ochvalutamarknaderna. I denna paragraf åläggs därför direkt alllöpande offentliggöra uppgifter som är av intresse för bedömningen av förhållandenapå kredit- och valutamarknaderna. De som är verksamma på dessa marknader kandärigenom få ledning för sitt handlande. är diskontotformellt frikopplat från räntenivån vid utlåning lill bankema,diskontot ulgör nu främst ett riktmärke för annan räntesättning i samhället.Åtskilliga lagar och avtal bygger till någon del på diskontot. Här anges därföratt måste offentliggöra beslut varigenom diskontot förändras. kommande propositionen kommer jag att föreslå en ändring i lagen (1982:1255) om författningssamlingar för ochriksbanken. som inte uppfyller uppställda kassakrav skall betala särskildavgift till staten. Frågan om särskild avgift prövas av . Häranges den sanktion som skall finnas mot kreditinstitut som inte rättar sig efter beslut om kassakrav. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 29§ lagen om kreditpolitiska medel. Den har dock utformats 83 med hänsyntill den föreslagna ordningen som innebär att kassakrav skall Prop.1986/87: 143 fastställas genom förvaltningsbeslut. Den särskilda avgiften enligl 51 § skall utgöra elt beloppsom svarar mot ränla på underskottet för vatje dag sådant förelegat, varvidräntesatsen får uppgå till högst två gånger det av riksbankenfastställda, vid varje tid gällande diskontot. Om det finns särskilda skäl, fär den särskilda avgiftennedsättas eller efterges. Innehållet i denna paragraf, som behandlar frågan hur densärskilda avgiften skall beräknas samt frågan om nedsättning eller eftergiftav avgiften, överensstämmer med vad som gäller enligt 30 och 31 §§ lagen omkreditpolifiska medel. Enligt vad som föreslås i 41 § första stycket punkten 8är del fullmäktige som beslutar om uttagandet av den särskilda avgiften. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhel lämnatoriktig uppgift i samband med fullgörande av skyldighet enligt 22 § skall dömastill böter, om gärningen inte är belagd med straff i . I ringa fallskall inte dömas till ansvar. Denna paragraf har sin förebild i 32 § lagen omkredilpolitiska medel och gäller straffsanktion för den person som uppsåtligeneller av grov oaklsamhet lämnar oriktiga uppgifter när uppgifter med stöd av22 § i RBL infordras av som underlag för beslut om kassakrav ellerannan penningpolitisk åtgärd. skall ulan hinder av vad som föreskrivs i 8kap. 8 § sekretesslagen (1980; 100) undertätta polismyndighet elleråklagarmyndighet om del i kassarörelse, valulahandel, lånerörelse,beialningsutjämning eller handel med värdepapper framkommer uppgifter som geranledning alt anta atl ett brott har begåtts. Om det finns särskilda skäl får underlåta attlämna sådan underrättelse. I denna paragraf föreskrivs skyldighet för atti vissa fall lämna uppgifter fill polis- eller åklagarmyndighet för att detsekretesskydd skall brytas som dessa uppgifter annars omgärdas med enligtsekretesslagen (1980: 100). Bestämmelsen har sin motsvarighet i 35 § i gällandeRBL. Genom att ordet bankrörelse inte används i den föreslagnalagen har i stället den verksamhet angetts som i den gällande lagen omfattas avsekretess. Åtal mot vice riksbankschef för brott som han begått iutövningen av sin g4 tjänst får beslutas endastav finansutskottet eller av fullmäktige. 1986/87: 143 gällerdock inte i fråga om brott som begåtts i utövningen av riksbankensbeslutanderätt enligt valutalagen (1939; 350). Idenna paragraf behandlas de särskilda regler för åtal som skall gälla för envice riksbankschef. Motsvarande bestämmelser för fullmäktig finns upptagna iRO 9:8. Dennuvarande lagstiftningen upptar i 29 § BRG särskilda bestämmelser om åtal förbefattningshavare inom vilka tillsammans med fullmäktig ingår iriksbankens direktion. Enligt mitt förslag skall direktionen inte längrefinnas kvar, detta innebär att särskilda åtalsregler, fömtom stadgandet i RO9:8, endast behöver finnas för vice riksbankschef Detundantag som gjorts för utövningen av beslutanderätt enligl valulalagen harsin motsvarighet i den gällande lagstiftningen. Motivet för detta undantag äratt dessa beslut i huvudsak avser enskilda förvaltningsärenden. Riksbankensbeslut enligl denna lag får överklagas endast i den utsträckning och i denordning som sägs i besvärsstadgan (RFS 1970: 3) för och dess verk. 9:5 finns en grundläggande bestämmelse om besvär över beslut av riksdagensorgan i förvaltningsärende. I den bestämmelsen föreskrivs alt besvär överbeslut i organ i förvaltningsärende, mot vilket lalan fär förasenligt vad som är föreskrivet därom, prövas av regeringsrätten i de fall somriksdagen särskilt bestämmer och i övriga fall av besvärsnämnd. I defall ett beslut av går att överklaga kan delta således endast skeanfingen fill regeringsrätten eller fill besvärsnämnden. Bestämmelsemai RO kompletteras av bestämmelserna i besvärsstadgan (RFS 1970: 3) förriksdagen och dess verk, där det anges i vilka fall och på vilket sätt talanfår föras mot beslut. Därvid gäller att talan får föras mol beslutsom gmndar sig på lagen om offentlig anställning eller bestämmelse sommeddelats med slöd av den lagen. Talan får också föras mot beslut om avtalsbartanställningsvillkor, såvida annat inte är särskilt stadgat i. lagen (1965:276)om inskränkning i rätten att föra talan mot offentlig arbetsgivares beslut. Idessa fall förs lalan hos besvärsnämnd. Talan får vidare bl. a.föras mot beslut som gäller en enskilds begäran att erhålla eller ta del avhandling som förfogar över. Överklagande av dessa slag prövas avregeringsrätten. I detta sammanhang kan nämnas all besvärssladgan förnärvarande är föremål för en översyn som bl.a. innebär en modernisering och enanpassning till den utveckling som skett . Iövrigl gäller att talan som hitfills inte får föras mot beslut.Talan får således inte heller föras mot sådana beslut som fattas enligt lagen(1974: 922) om kreditpolifiska medel. I ärenden som prövas inom ramen förvalutaregleringen kan överklagande ske till fullmäktige. beslutkan talan inte föras. 1 detta sammanhang kan jag nämna att justilie- Prop.1986/87: 143 departementet bereder etl förslag grundat på endepartementspromemoria (Ds Ju 1986: 3) och rätten lilldomstolsprövning. Enligt det förslaget skall regeringsrätten på yrkande avenskild part kunna under vissa fömtsättningar undanröja lagstridiga beslut sominnebär myndighetsutövning mot någon enskild och gäller enskildas personligaställning, eller deras personliga och ekonomiska förhållanden inbördes, ellerförhållandet mellan enskild och del allmänna. Bestämmelserna skulle, om deinförs, få fillämpning bl. a. på ärenden inom valutaregleringen och vidtillämpning av den kreditpolitiska lagen. Denna lag träder i kraft den Ijanuari 1989. Genom lagen upphävs lagen(1934:437) för riksbank, lagen (RFS 1975:6) med reglemente förriksbanken och lagen (1970: 1028) om rikets mynt. Verksamhet som inte föreskrivsi den nya lagen eller i annan lag men som påbörjats med stöd av äldre lag fårbedrivas lill dess verksamhelen kan avslutas. Befogenheten att åtala brottskall bedömas efter äldre lag om, när handlingen företogs, för åtal gälldeförutsättning som inte har upptagits i den nya lagen. Övergångsbestämmelsernatill lagen (1970:1028) om rikets mynt, punkterna 3-6, gäller fortfarande. Jagföreslår i första punkten alt den nya lagen skall träda i kraft den 1 januari1989. I punkten 2 föreslås atl RBL, BRG och lagen om rikets mynt upphävs. Dettainnebär att inte längre får bemyndigande att bedriva viss verksamhetsom föreskrivs enligl den gällande lagstiftningen. Del rör sig här omverksamhet som inte har sådan karaktär att den kan hänföras till normalacentralbanksuppgifter. Hit hör bl. a. förvar av omyndigas värdehandlingar ochförvaltning av uteslånde bosättningslån. För att skall kunna fåavsluta sädan verksamhet har övergångsbestämmelsen i punkten 3 införts. Ipunkten 4 anges atl de särskilda regler för ålal som gäller enligt dennuvarande lagen skall tillämpas då gärningen begicks före ikraftträdandet avden nya lagen. Detta står i överensstämmelse med en allmän princip inomstraffrätten, som innebär alt en gärning skall bedömas efter de bestämmelsersom gällde när gämingen förelogs om delta leder fill en lindrigare påföljd förden som berörs. Vadsedan angår lagen om rikets mynt som föreslås bli upphävd finns det till denna lag övergångsbestämmelser som hänför sig fill äldre bestämmel ser och som alltjämt har kvar viss betydelse. Punkten 3 i dessa övergångs bestämmelser föreskriver att äldre bestämmelser alltjämt gäller i fråga om omräkning av äldre myntsorter. Denna bestämmelse gör således att konti nuiteten med äldre svenska myntsystem bevaras. De svenska författning arna om mynt har konstruerats på det sättet att man med stöd av givna lagbestämmelser kan räkna om äldre myntsorter lill dagens 86 Alltjämt bör därfören regel finnas om aU äldre bestämmelser skall Prop. 1986/87: 143 gälla vidomräkning av äldre myntsorter. Fjärdepunkten i övergångsbestämmelserna till myntlagen föreskriver att ettöresmynt,tvåöresmynt och femöresmynt som präglats med stöd av myntlag upphöratt vara lagliga betalningsmedel den .