prop · GA0380 · 1986-12-31 00:00:00 — Andelen kvinnorökar sakta men säkert Bilaga 6 både bland de studerande och bland lärarna ihögskolan, och de grundlag- Utbildningsdep. gande attityderna synes mig haavsevärt förbättrats. Iprop, 1978/79:119 om vissa frågor rörande forskning och forskarutbildning m.m. föreslogs bl.a. att elt system med etappavgängar ur forskarutbildningenskulle utvecklas. Dessa etappavgångar skulle utformas så att de passade bådeforskarutbildningen och arbetsmarknaden. De måste således dels utgöranaturliga, avslutade moment inom forskarutbildningen, dels ge en utbildning somsvarar mot ett arbetsmarknadsbehov. godkände de i propositionenförordade riktlinjerna (UbU 44, rskr. UHÄ har meddelat bestämmelser om etappavgångar(licentiatexamen) inom alla fakulteter. Antalet licentiatexamina ökar nu inomalla områden. Vid antagningen fill forskamtbildningen är i allmänhetutgångspunkten både för insfilutionen och för den forskarstuderande att måletär en doktorsexamen. Jag anser att de ursprungliga kriterierna,arbetsmarknadsbehov och ett naturiigt avslutat moment av forskarutbildningen,fortfarande skall vara grunden för elappavgång. Rekrytering till lärartjänster inom högskolan Underi stort sett hela efterkrigsfiden har antalet lärare och forskare vid desvenska universiteten ökat. ökade t.ex. antaletprofessurer vid universitet och högskolor . inrättadesockså ett stort antal nya docenlljänsier. Utbyggnaden av universiteten framför allt under60-talel medförde en kraftig nyrekrytering av främst yngre lärare och forskare.Åldersfördelningen blev genom detta ojämn med många unga och få äldre lärareoch forskare. har utbyggnaden minskal, vilket kan ge upphov till enrad problem. Lärarkåren vid högskolorna kommer att "åldraskollekUvt", och nyrekryteringen till institutionerna minska kraftigt. Ominga nya lärartjänster tillkommer , kommer åldersfördelningenfram att förskjutas kraftigt mot åldersklassen . Vidareriskerar man att få en relativt kraftig underrepresentation i lärarkåren avpersoner födda på 1950-talel. Utvecklingen kan inverka ofördelaktigt påundervisning och forskning. Längre fram kan brist på kompetenta sökande tilllärartjänsterna bli ett problem. En sådan utveckling är otillfredsställande. Mot denna bakgrund gav regeringen UHÄ iuppdrag alt analysera och utarbeta förslag rörande rekryteringen tilllärartjänster inom högskolan. Isin redovisning av uppdraget anger UHÄ åldersfördelningen för de lärare med doktorsexamen, som kan sägas vara fast anställda vid universitet och högskolor. Fördelningen var starkt 30 förskjutenmot de yngre årsklasserna där åldersgmpperna var de största. Är 1985var mellan 36 och 50 är. Denna ålderskategori kommer att pensionerasunder . Nästan en fjärdedel var . Andelen som är 35 åreller yngre har minskal från till . Sammautveckling gäller också separat för de olika befattningarna. Materialet visarockså att medelåldern har ökat frän 1970 till 1985. Den snedaåldersfördelningen är påtaglig vid båda mättillfällena. Mest alarmerande är,enligt UHÄ:s mening, att de yngsta åldersgrupperna har minskat så kraftigtunder senare år. Universitets- och högskolelärarna har ökat i antal . Trots detta kan det enligt UHÄ konstaterasatt ett visst mått av "kollekfivt åldrande" skett . Nyrekrytering till forskar- och lärarkåren ärenligt min mening viktig för förnyelsen av såväl forskning somforskarutbildning och gmndutbildning. Det krävs en kontinuerlig nyrekryteringav personer, som blir varakUgt verksamma inom forskning och högre utbildning.Rekrytering sker vid pensionsavgångar eller när nya tjänster inrättas. UHÄ harundersökt utrymmet för nyrekrytering de tre femårsperioderna 1970-1974,1975-1979 och 1980-1984 samt det förväntade antalet pensioneringar för de trefemårsperioderna som återstår fram . De senare perioderna gerinte alls samma nyrekryteringsulrymme som fidigare år åstadkommits genompensioneringar och nya tjänster fillsammans. För att få elt rimligt nyrekryteringsutrymme krävsdärför ett tillskott av ytterligare tjänster. Detta kan inte ske genomomfördelningar, utan högskolorna måste enligt min mening tillförasresursförstärkningar. Enligt UHÄ:s uppfattning bör antaletforskarassistenttjänster ökas . Etttillskott pä 200 å 300 tjänster kan motiveras enbart med behovet avmeriteringstjänster för de fasta lärartjänster som blir lediga under 1990-lalet.UHÄ har begärt en ökning av medel fill basresurser med sammanlagt ca 58 milj,kr. Syftet är att en betydande del av ullskotten skall användas ull att inrättanya tjänster bl.a. som forskarassistent. Enligtstatistiska centralbyrån avlades /84 930 doktorsexamina. Antaletforskarassistenttjänster vid högskoleenheterna inkl. Sverigeslantbmksuniversitet var 1984/85 drygt 600. Nyrekrytering av forskare och läraretill högskolan bör i första hand ske genom forskarassistenttjänsterna. Den forskarassistenttjänstsom infördes ger goda möjligheter till vetenskaplig merileringunder . Erfarenheter från fortsatt forskningsarbete efter doktorsexamenär givetvis av värde i många sammanhang. Som underlag för beslut om fast anställninginom högskolan är sådana erfarenheter helt nödvändiga både för den anställdeoch för arbetsgivaren. Jag anser att ytteriigare minst 226 tjänster somforskarassistent bör inrättas . Jag kommer idet följande under fakultetsanslagen att beräkna medel för ändamålet. Tjänsternafördelar sig mellan högskoleenheterna enligt följande sam- Prop. Bilaga 6 Utbildningsdep. Högskoleenheterna här tidigare erhållit medel förinrättande av extra tjänster som docent och forskarassistent. Det har intealllid gätt att utläsa, att de ökade resurserna använts på avsett sätt. UHÄ börfölja upp och redovisa resultatet av de resursförstärkningar som görs. En fömtsättning för att rekryteringssiluationenskall förbättras är förekomsten av en aktiv personalpolifik. Bland annat måstepersonalplaneringen inom universitet och högskolor göras mer långsikfig. Minaförslag i del följande som avser hela treårsperioden /88-1989/90 börmöjliggöra en mer långsiktig planering. Jaganser del angelägel att UHÄ fortsätter arbetet med frågor rörande lärarkårensåldersstruktur och rekryteringssituationen inom högskolan samt föreslår deeventuella åtgärder som kan behövas. Målet bor vara att åstadkomma en jämnarenyrekrytering och en ökad rörlighet bland lärarpersonalen. UHÄ har avvisattanken på en central medelsreserv att aiivän-das för att inrätta tjänster fprpersoner, som man särskilt gärna vill behålla inom högskolan. Enligt UHÄ harforskningsråden som en av sina uppgifter att svara för att sådana behov kantillgodoses. Denna fråga kan enligt min mening dock bara delvis lösas genominsatser frän forskningsrådens sida. UHÄ bör även fortsättningsvis bevakabehovet av särskilda åtgärder och komma med de förslag till åtgärder someventuellt kan erfordras. Utbildningsutskottetansåg i siU betänkande (1984/85:9) att högskoleadjunkter och högskolelektorerborde ges möjlighet till någon form av befordran och sfimulans. Utskottet fannatt frågan om ett befordringssys-tem borde övervägas ytteriigare av regeringen.Regeringen uppdrog mot bakgmnd härav åt UHÄ att i samråd med Sverigeslantbruksuniversitet och utreda frågan om utformningenav ett beford-ringssystem för högskolelektorer och högskoleadjunkter. UHÄ:s förslag innebär i korthet att innehavare avtjänst som högskoleadjunkt respektive högskolelektor skall kunna få denpersonliga fiteln högskolelektor respektive professor utan alt detta motsvarasav någon förändring av vare sig lön eller arbetsuppgifter. Grunderna för erhållandetav befordringstitel skulle vara visad särskild vetenskaplig eller pedagogiskskicklighet eller annan väsenUig insats inom verksamhetsområdet. UHÄ redovisarför egen del tveksamhet inför etl system med befordringstitlar. UHÄ har i dennafråga inhämtat yttranden från högskoleenheterna. Åsikterna har visat sig varamycket blandade. De som tillstyrker förslaget gör det bl.a. med mofivet att detskulle ge ökad status åt de högskolelärare som huvudsakligen är pedagogisktverksamma. Mot förslaget anförs bl.a. att en premiering via en titel som inteåtföljs av några förändringar i arbetssituationen är elt dåligt incitament förde berörda gmpperna. Systemet kan pä sikt leda till en nedvärdering inte baraav professorstileln utan också av högskolelektorsuteln. Risk finns för eltomfattande administrativt merarbete eller en godtycklig behandling av dessafrågor. Jagfinner det synneriigen angeläget att de skickliga och erfarna lärare, på vilkahögskolans verksamhet ytterst vilar, stimuleras och uppmuntras. Jag anseremellertid inte att tilldelning av titlar utan förbindelse med ändringar itjänsteställning, arbetsinnehåll i tjänsten eller lön ger önskad effekt.Nackdelarna är betydligt större än fördelarna, vilket flera av dem som yttratsig till UHÄ har framhållit. Den nya tjänsteorganisationen inom högskolansyftar bl.a. till att skapa enhetliga lärarkategorier, vilka inom sina ramarerbjuder goda möjligheter all skapa sfimulans och omväxling för de enskildalärarna. Det system med lönefält som gäller för högskolans lärare kan ochbör utnyttjas bland annat för att belöna goda pedagoger. Det hör till delokala högskolemyndigheternas ansvar att finna vägar och medel att sfimuleraskickliga lärare och visa dem erkänsla och uppskattning. Forskningsmiljön,både i den konkreta betydelsen forskarnas arbetsmiljö och i bemärkelsen avandlig och intellektuell miljö, som ger gynnsamma betingelser för god forskninguppmärksammades redan i föregående forskningsproposition. Regeringen gavsedermera UHÄ i uppdrag att på gmndval av den forskning som finns i ämnet göraen analys av arbetsmiljön för forskarna inom högskolan och diskutera förslagtill förbättringar, UHÄ har för ändamålet låtit utarbeta en kunskapsöversikt(R, Premfors, Forskningsmiljön i högskolan, GHSR-rapporl nr 36, 1986) över denforskning som behandlar hithörande frågor. Kunskapsöversiktenvisar framför allt alt det inte går att dra generella slutsatser eller sökafinna entydiga lösningar när det gäller hela det mångfacetteradeforskarsamhället; Forskningen i dessa frågor leder inte fram till precisaanvisningar för utformandet av konkreta handlingsprogram. Däremot tar den framoch belyser viktiga aspekter och ger goda hällpunkter i en diskussion omlämpliga åtgärder. Närdet gäller frågan om forskningens yttre organisation anser många av 3 1986/87. deforskare, vars resultat finns sammanfattade i UHÄ: s kunskapsöversikt, sigkunna belägga etl motsatsförhållande mellan den idealt planerande byråkratin åena sidan och forskningen med sitt grundläggande moment av oförutsebarhet å denandra. För forskning krävs en långvarig kunskapsuppbyggnad, fungerande medelstinformell kommunikation, handlingsfrihet och ett personligt engagemang, somknappast följer ett nio-till-femschema. Den dominerande forskningsinriktningenpekar pä denna punkl följaktligen fram mot ett behov av autonomi, lösorganisationsstmktur och decentralisering. ger den inte något svar påfrågan om vad som är den rätta graden av autonomi eller vad som är den lämpligamodellen för tjänsteorganisation och formell beslutsordning. Frågan om den mest gynnsamma storleken på enforskargrupp eller forskningsinstitution har varit föremål för en livligdiskussion, ofta i termer av "kritisk massa". Storleken hos enforskningsmiljö är en väsentlig faktor. Den måste dock ses i sammanhang medandra faktorer som t.ex. ledarskap och sammanhållning. Framför allt är dockbetingelserna olika inom skilda forskningsområden och discipliner. Det gårdärför inte att utforma någon generell regel för den ideala storleken hos enforskningsmiljö. En god forskningsmiljö brukar betecknas som pä engång kreativ och kritisk. Kreafivitet är ett begrepp med många definitioner,men i allmänhet bmkar dessa inbegripa nyskapande och originalitet. I denbemärkelsen behöver inte all god forskning vara kreativ. Åtskillig godforskning har som främsta syfte alt kritisera, säkerställa och generalisera.Vetenskapssamhället har också en kun skåps vårdande uppgift. Kreafivitetbehövs som ett led i forskningsprocessen tillsammans med andra viktigabeståndsdelar som noggrannhet, kontroll, ihärdighet och hantverksskicklighet. Dethar diskuterats mycket vad som skapar en kreativ och krifisk forskningsmiljö.Studier har gjorts av stora miljökomplex, som utmärkts av sjudande kreativitet,t.ex. sekelskiftets , och av små forskargrupper som vid NielsBohr-instilutet i . Listor på främjande och hämmande faktorer harockså tagits fram. I en balanserat kreativ och kriusk forskningsmiljö brukarman enligt dessa finna någon eller några ledande och inspirerandepersonligheter, en bred och djup kunskap inom miljön som helhet,perspektivrikedom och utrymme för udda idéer, goda möjligheter tillkommunikation, handlingsfrihet utan närgången övervakning, viss grundläggandetrygghet, förekomsten av oväntade belöningar samt vad som betecknats somstrukturell instabilitet. Flera av dessa faktorer är uppenbart av ett sådantslag att de inte bara kan beställas fram. Jag utgår dock från att man lokaltinom högskoleenheterna på bästa sätt verkar för all åstadkomma kreativa ochkritiska forskningsmiljöer. Resurseroch incitament är också beståndsdelar i en arbetsmiljö. Inte heller här går detenligt UHÄ:s kunskapsöversikt alt generalisera. En del forskning kräver storaresurser i form av t. ex. avancerad apparatur, annan är i hög gradpersonalberoende, medan den klassiska humanisten kanske mest av allt behöver enarbetsplats, ett bra bibliotek och lid alt arbeta. Studier,som gjorts, visar att det måste finnas en viss materiell grundnivå, som görforskningen möjlig, men när den väl är nådd finns det inga tydligagenerella samband mellan goda resultat och resurser. Generösa resurser behöverinte nödvändigtvis resultera i effektiv och epokgörande forskning och lysanderesultat kan nås under relativt påvra omständigheter. Att bilden på detta sättvisar sig innehålla flera komponenter är föga överraskande och betyder givetvisinte att det räcker om resurserna hålls på en miniminivå. Tvärtom bör vi efterförmåga tillgodose olika slag av forskning, även om vi med hänsyn tillbudgetläget måste prioritera. För att grundläggande behov för forskningen skallkunna tillgodoses, krävs att högskolan förfogar över obundna medel. Genom dessaökas handlingsfriheten, möjliggörs samarbete mellan discipliner och orter ochfrämjas den för forskningen så viktiga informella och internafionella kommunikationen. Ikunskapsöversikten diskuteras forskarnas benägenhet att låta sädana faktorersom intressanta uppgifter, stor frihet i arbetet, god samhällelig status ochuppskattning inom det internationella forskarsamhället uppväga materiellaförmåner. När det gäller lönen kommer universiteten svårligen att kunnakonkurrera med alla sektorer inom näringslivet. Eftersom den godaforskningsmiljön är ett av högskolans främsta konkurrensmedel är det därför avcentral betydelse alt den bibehålls och utvecklas. Professorerna har förts över tillchefslöneavtalet med möjlighet till mer individualiserade lönevillkor.Samtidigt har högskolelärare inplacerats i elt lönefaltssystem, som också gergoda möjligheter fill avancemang. Minaförslag i denna proposition bör på mänga sätt kunna bidra till en förbättradarbetsmiljö inom högskolan. Inte minst gäller det förslagen om förstärktabasresurser. Härigenom kan bl.a. bilrädespersonal av skilda slag anställas föratt avlasta forskarna vissa uppgifter. Tillgången fill böcker, utrustning ochskilda slag av förbrakningsmaterial kan förbättras. Möjligheterna att bekostaresor och deltagande i vetenskapliga konferenser ökar. Självfallet har ocksäförslagen om nya tjänster och om ökningar av forskningsrådens anslag, medbättre fillgång till projektmedel som följd, betydelse för forskarnasarbetssituation. Likaså bör de förbättringar för doktoranderna som förordaspåverka arbetsklimatet inom högskolan posi-Uvt. Jagutgår från att UHÄ även fortsättningsvis följer forskningen och debatten inomdetta område och mot bl.a. den bakgmnden vidtar de åtgärder och kommer med deförslag som eventuellt kan erfordras för att forskningsmiljön inom högskolanska bli så bra som möjligt. Detfinns en rad etiska aspekter på forskning. Efiska frågor och bedömningarkommer in i mänga olika sammanhang. Det kan gälla såväl övergripande principeroch prioriteringar som urval av projekt och tillämpning av forskningsresultat.Del kan också gälla uppläggningen av ett forskningsprojekt eller utformningenav enskilda moment i forskningsprocessen. Inteminst inom forskarsamhället har det länge pågått en debatt om forskningsetiskafrågor. Medicinska forskningsprojekt granskas sedan längeav forskningsetiska kommittéer som tillkommit på forskarnas egna initiativ. Inom det kulturveienskapliga området finns sedan är1980 en av huma-nistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet inrättadefikkommiUé. Rå-del har ocksä formulerat etikregler för forskning inom sittverksamhetsområde. I rådets regi har utarbetats en skrift. Kunskapens pris, avGöran , som diskuterar dels generella forskningsetiska problem, delsutvecklar de av rådet antagna forskningsetiska principerna och sätter in dem iett större sammanhang. har bl.a. anordnat ettseminarium om forskningsetik, som dokumenterats i ett specialnummer avudskriften Vår lösen (nr. 5-6/1986). Mot bakgmnd av debatten om del s. k.Metropolitprojeklet fick nämnden regeringens uppdrag att utreda hurforsknings-eliska frågor hanteras i det svenska forskningssystemet när detgäller forskning där mänskliga individer är forskningsobjekt. överlämnade hösten 1986rapporten i forskningsprocessen. Rapporten innehåller en redogörelse förföreskrifter och regler som finns samt för institutioner ochorganisationer som på olika sätt behandlar forskningsetiska frågor. skall för insamling av personuppgifter för forskningsändamål normaltkrävas s.k. informerat samtycke, dvs. sådan information skall lämnas attberörda personer kan ta ställning till om de vill medverka i elt forskningsprojekt. Nämnden betonar att forskning inte bör jämställasmed myndighetsutövning. Vissa regler som gäller för annan statlig verksamhetbör därför inte gälla forskning. Detta berör bl.a. tillämpningen avoffenfiighetsprincipen. Enligt forskningsrådsnämnden fungerar detbedömningssystem som byggts upp inom del medicinska området väl. Nämndenföreslår vissa marginella förändringar i fråga om de medicinska kommittéernassamman-sätlning och granskningsområde. Nämnden föreslår ett motsvarande systemför etikgranskning av forskningsprojekt inom det humanislisk-sam-hällsvelenskapligaområdet. Över rapporten har yttranden inhämtats från UHÄ,forskningsråden, universitet, , datainspektionen samt från data- ochoffenUig-hetskommittén. Flertalet remissinstanser anser all preciseringareller fortsatta överväganden behövs i fråga om de förutsättningar för denetiska bedömningen som nämnden diskuterar. Förändringari lagstiftningen kan enligt samtliga remissinstanser som yttrat sig i dennafråga inte göras på grundval av denna rapport. Remissinstanserna tillstyrker iregel den organisation för etikgranskning som förordas. UHÄ förordar dock enför alla forskningsområden gemensam granskningsorganisation. Vissaremissinstanser befarar att den föreslagna organisationen blir onödigtbyråkratisk och dyrbar. För egen del vill jag anföra följande.Forskningsrådsnämndens förslag berör en rad synnerligen viktiga ochkomplicerade frågor. En av de frågor som aktualiseras i rapporten är den omforskningen skall undanlas från de generella regler som gäller för den statligaverksamheten och hur undan- tagsregierna i så fallskall utformas. Nämnden har med hänsyn till den korta tid som stått tillförfogande för utredningsuppdraget inte kunnat utarbeta detaljerade förslag idetta avseende. Flertalet remissinstanser anser också att rapporten här inteutgör tillräckligt underlag för beslut. Jag delar denna uppfattning. Enligt minmening är det heller inte lämpligt att la ställning till den organisatoriskautformningen av forskningselisk prövning innan de räUsliga och andraförutsättningar är närmare klariagda. Del kommer dessutom att krävas etlbredare spektrum av åtgärder för alt hänsynstagande till principer skallbli ett naturiigt inslag i forskningsmiljön och forskningsprocessen. Fråganbör bli föremål för fortsatta överväganden. Rapporten och de yttranden somavgivits över denna utgör ett värdefullt underlag för deua arbete. Jag avseralt senare återkomma till regeringen med förslag att tillkalla en särskildutredningsman. Jagvill i detta sammanhang anmäla alt på regeringens uppdragutarbetat en rapport. Arkivansvar i samband med externt finansierad forskning.Rapporten innehåller bl.a. förslag och rekommendationer i fråga om gallring,förvaring och ätersökning belräff'ande forskningsprojektens handlingar ochmaterial. Inomdet svenska biblioteksväsendel finns ett antal olika typer av bibliotek.Indelning och benämningar skiftar och leder därmed till en oklarhet i olikasammanhang. Jag anser det inte ändamålsenligt att i fortsättningen användabeteckningen vetenskapligt bibliotek, som främst används för ettbegränsat antal högskolebibliotek. I det följande kommer jag att använda dessabeteckningar: - högskolebibliotek, som avser biblioteken vid såvälstafiiga som icke-stafiiga högskoleenheter, oberoende av enhetens storlek ochom forskning bedrivs vid den eller inte, - forskningsbibliotek, som avser samtliga biblioteksom ger service till forskning och utveckling eller utbildning, och omfattaralltså bl.a. högskolebiblioteken, en rad forskningsbibliotek m.m. utanförhögskolan, t.ex. vid vissa museer och myndigheter, vid företag etc, - folkbibliotek, som avser de kommunala biblioteken. Ansvaret för litleraturförsöriningen inom högskolanvilar på biblioteken vid de enskilda högskoleenheterna. Högskolebibliotekensvarar dock inte bara för den lokala informationsförsörjningen. De är ocksädelar i ett nationellt nätverk som stöder forskning, utveckling, utbildning ochnäringsliv. Delegationenför vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning (DFI) och UHÄ har haftregeringens uppdrag att stödja och följa utvecklingsarbetet mot en effektivareoch räfionellare bibliotéksorganisalion vid hög--skoleenheterna. DFI och UHÄ understryker i redovisningen av dettauppdrag att en ökad satsning på forskning och gmndutbildning kräver enförstärkning av biblioteken. En jämförelse med vissa andra länder, visar att desvenska högskolebiblioteken har en ogynnsam situation. I och medalt universitet och högskolorökar sitt samarbete med näringslivet ökarbehovelav bibliotekens tjänster hos forskare och utvecklingsansvariga iindustrin. Detta ställer många krav på biblioteken. Nära nog samtliga bibliotekarbetar med datoriseringsfrågor. Samordningen mellan de lokalabibliotekssystemen och kopplingen mellan dem och det nationella LIBRIS-systemetär ett klart riksintresse. Flera utredningar pågår angående dessa frågor.Behovet av vidareutbildning och fortbildning av bibliotekens personal betonasav DFI och UHÄ. Högskolebiblioteken är synnerligenviktiga för en väl fungerande verksamhet inom högskolan. Biblioteksresursernainom högskolan måste, enligt min mening, förstärkas. Jag kommer i det följandeatt föreslå all för nästa budgetår ytteriigare sammanlagt . anvisasför detta ändamål. Medelsförstärkningarnafördelar sig mellan högskoleenheterna enligt följande. Bilaga 6 Utbildningsdep. Universiteteti Tekniska högskolan i i i iGöteborg i 476000 231000 525000 618000 131000 661000 442000 203000308000 71000 För de därpå följande budgetåren börde lokala högskoleorganen vid sin fördelning av de basresursförstärkningar somjag förordar kunna göra ytterligare förstärkningar av biblioteken. I högskoleförordningen anges endast att vetenskapligabibliotek skall finnas vid vissa högskoleenheter. Som jag anfört i detföregående finns inte anledning alt göra denna skarpa skillnad mellanvetenskapliga och andra bibliotek. Högskolebibliotekens uppgifter, som är bådelokala och nationella, behöver dock preciseras. Jag avser att återkomma tillregeringen i denna fråga.