prop · GA0386 · 1986-12-31 00:00:00 — Däremot kan man naturligtvis inte utesluta att också vid pensionsförsäk ring fördelningen mellan olika bröstarvingar någon gäng kan framstå som 105 oskälig med hänsyn till deras olika ekonomiska behov. Liknande resonemang som i fråga om pensionsförsäkringarkan föras Prop. 1986/87:86 när del gäller belopp som utfaller fråntjänstegrupplivförsäkring. Sädan försäkring är enligt 104 ij tredje stycket FALundantagen frän den nu gällande jämkningsregeln, i den män försäkringsbeloppettillfaller make. sambo eller bröstarvinge. Undantaget har motiverats med attdessa försäkringar, som i allmänhet är grundade pä kollektivavtal, är avseddaalt tillgodose vissa bestämda behov - i första hand skydd för den försäkradesmake eller sambo och underåriga barn - och att det skulle strida mot dettasyfte atl tillåta lagloltsjämkning till förmån för vuxna barn (se prop. 1969:124 s. 99, 150 och 156). Bestämmelsen har emellertid fått en utformning somockså gör det möjligt för den försäkrade att låta hela beloppet tillfalla 1.ex. ett vuxet barn. Jag föreslär inte nägot formellt undantag, motsvarandenuvarande tredje stycket i 104 §. Man torde dock kunna säga att del aldrigfinns skäl att jämka en tjänslegrupplivförsäkring som sådan, om beloppetfördelas i enlighet med del standardförordnande för försäkringen som ingår ikollektivavtalet. Om den försäkrade har avvikit från denna ordning genom etteget förordnande, blir bedömningen däremot densamma som vid annan försäkring.Och naturligtvis måste de belopp som utgår från tjänstegrupplivförsäkringenbeaktas i helhetsbedömningen, om det finns fiera försäkringar. När del gäller individuell försäkring, kan det iblandockså finnas skäl att beakta hur premiebetalningen har varit ordnad och omförsäkringen är förenad med något sparmoment eller är av ren riskkaraklär. Enförsäkring med sparmoment kräver högre premie än en ren riskförsäkring ochmedför alltså - typiskt setl - att ett större belopp dras bort frän denegentliga bobehållningen. Uppenbarligen ligger det närmare till hands att jämkaett förmånstagarförordnande till någon utomstående, om försäkringen har haftett betydande sparmoment och premiebetalningen kanske dessutom har varitkoncentrerad till före dödsfallet, än om det varil fråga om enren riskförsäkring. Det sagda, som innebär att utfallandeförsäkringsbelopp skall hällas utanför bodelning och arvskifte efterförsäkringstagaren, har avsett försäkring på försäkringstagarens eget liv. Ifråga om försäkring på annans liv bör här beröras det specialfallet attförsäkringen gäller på försäkringstagarens makes liv. När maken avlider ochförsäkringsbeloppet faller ut, skall även bodelning göras. Om det finns förmånstagareinsatt, tillfaller beloppet denne utan att påverka bodelningen. Om äter förmånstagaresaknas, kommer försäkringsbeloppet att utgöra en tillgång bland andra förförsäkringstagaren. Liksom de sakkunniga anser jag alt det saknas tillräckligaskäl att undanta denna tillgång frän bodelning (se betänkandet s. 283). Omförsäkringsbeloppet är stort i förhällande till tillgångarna i övrigt, kan denefterlevande maken utnyttja sin rätt enligt 12 kap. 2 § första stycket ÄktB atti bodelningen behälla sitt giftorättsgods som sin andel. I praktiken brukarförsäkringar av detta slag ofta också ha gjorts till enskild egendom förförsäkringstagaren. Innebörden av denna regel illustreras bäst med följandeexempel, som har hämtats frän betänkandet (s. 469). En man har lagil en kapitalförsäkring på päsill eget liv med i första hand sin make och i andra hand sina arvingar som förmånstagare.Försäkringen har ett återköpsvärde som uppgår lill . Makarna ansökerom äktenskapsskillnad. Vid bodelningen visar det sig atl mannen utöverförsäkringen har och hustiun . Mannen avlider emellertidinnan bodelningen är klar och försäkringsbeloppet tillfaller hansarvingar. Förmånstagarförordnandel till make har förfallit i och med ansökan omäktenskapsskillnad (jfr den nya lydelsen av 105 §). försäkringens återköpsvärde före dödsfallet, och den efterlevandemakens andel uppgår till (20 000 + 50 000 -t- 10 000) : 2 = . Vidbodelningen får hustrun sin egen egendom och mannens egendom vilken tillsammansuppgår till . Resterande fär arvingama avslå urförsäkringsbeloppet. Som framgår blir del normall inte aktuellt att tillämpadenna regel pä rena riskförsäkringar, som saknar återköpsvärde. Del är därförinte nägon risk att, som antytts av en remissinstans, entjänstegrupplivförsäkring dras in i en bodelning med den försäkrades tidigaremake. 1 stycket anges den särskilda preskriptionsfrisl somföresläs gälla för jämkningskrav enligt andra och tredje styckena. Bestämmelsenstämmer nära överens med 7 kap. 4 § andra stycket ÄB men skiljer sig från denregeln pä det sättet, all inte bara bouppteckning ulan även dödsboanmälan enligt20 kap. 8 a § ÄB medför att eltårsfristen börjar löpa. I samband med införandel av reglerna om dödsboanmälandiskuterades frågan om ett motsvarande tillägg till 7 kap. 4 § ÄB. Pä förslagav lagrådet lämnades lagrummet emellertid oförändrat. Lagrådet framhöll bl.a.att frågan om det förekommit någon sådan gäva som avses i paragrafen ofta intekan klarläggas nöjaktigt utan att bouppteckning förrättas. Inte heller syntesman behöva befara nägon olägenhet av att rätten att väcka talan om nedsättningkvarstår , eftersom varje dödsbodelägare som sä önskar kan fätill stånd en begränsning av liden genom alt påkalla bouppteckning (se prop.1975/76:50 s 57, 79. 89-90 och 100-101). Närmast motsatta synpunkter gör sig gällande i det betydligtmera praktiska fallet att en försäkring är den enda egentliga tillgången efteren avliden. Att bouppteckning görs torde sällan ha någon avgörande betydelseför möjligheten all utreda försäkringsförhållandena, och det framstår somangeläget att frågan om någon jämkning skall ske blir avgjord sä snabbi sommöjligt även i de fall där bara dödsboanmälan görs. Om förmånstagaren skullevara tvungen att påkalla (och ibland bekosta) bouppteckning för att fä säkerhetmot framtida jämkningskrav, skulle preskriptionsregeln mista en stor del avsitt värde. Genom bestämmelsen att kravet skal! riktas mot förmånstagarenfram- 107 går också att försäkringsbolaget i stort setl slår utanförjämkningsfrägan. 1986/87:86 anses bolaget ha en viss pliktatt undersöka om det finns nägra anspråk enligl 104 § andra stycket, innanutbetalning till förmånstagaren görs (se , Försäkringsrätt, 1965, s.623 med hänvisningar). Några sädana undersökningar kan inte anses påkallade idet nya system somjag föreslår, främst därför att jämkning i fortsättningenskall bli betydligt ovanligare än . Bara om bolaget av någon anledning har särskilda skäl atttro att det är aktuellt med ett jämkningskrav i det enskilda fallet, kanbolaget anses vara skyldigt att la till vara de jämkningsberättigades intressengenom att skjuta på utbetalningen till dess atl en uppgörelse har träffalseller genom atl sätta ned försäkringsbeloppet hos . Om bolagetbetalar ut beloppet till förmånstagaren trots atl del känner tilljämkningskravet och detta leder till att maken eller bröstarvingen i praktikeninte kan genomdriva sitt krav, riskerar bolaget att få ersätta den jämkningsberättigadesförlust. Ett sådant anspråk mol bolaget är i och för sig inte beroende av attden berättigade har väckt talan mot förmånstagaren inom ettärsfrislen, men deltorde i praktiken vara svårt för den berättigade att vinna en process motbolaget om han eller hon inte först har gjort allt som är möjligt för atl fä ulsin rätt hos förmånstagaren. Vid tolkning av bestämmelser om förmånstagares rätt tillförsäkringsbelopp, som utfaller efter försäkringstagarens död, skall, där ejannat framgår av omständigheterna, iakttagas följande: Har försäkringstagaren betecknat sin make som förmånstagare.skall förordnandet gälla till förmån för den soni försäkringstagaren var giftmed vid sin död. Förordnandet skall anses förfallet om mål om äktenskapsskiUnadmellan makarna då pågick. Är försäkringstagarens barn insatta som förmånstagare,skall förordnandet gälla till förmån fot försäkringstagarens bröstarvingar.Försäkringsbeloppet skall fördelas mellan dem efter de grunder som gäller ifråga om arvsrätt efter försäkringstagaren. Har försäkringstagaren insatt make och barn som förmånstagare,skall halva försäkringsbeloppet tillfalla maken och återstoden bröstarvingarna.Bröstarvingarnas andel skall fördelas mellan dem på det sätt sotn anges iföregående stycke. Efterlämnar försäkringstagaren bara make eUer barabröstarvingar, tillfaller hela beloppet maken eller bröstarvingarna . Är försäkringstagarens arvingar insatta som förmånstagare,skall försäkringsbeloppet fördelas mellan dem efter de grunder som gäller ifråga om arvsrätt efter försäkringstagaren. (Jfr 105 § i de sakkunnigas lagförslag 9) Efter förebild av nya 3 kap. 10 § och 11 kap. 8 § ÄB harhär införts regeln att ett förmånstagarförordnande til) make skall anses förfallet om makarna låg i skilsmässa vid försäkringstagarens död - en regel som i praxis redan 108 Eftersom det i nägot sammanhang harifrågasatts atl det Prop. 1986/87:86 nuvarande uttrycket "levde iäktenskap" skulle innebära att förordnandet upphör att gälla redan vid särlevnadpå grund av söndring, har uttrycket bylls ut mol det enklare "vargift". Ändringarna är enbarl språkliga. Stycket har justerats för att undanröja den ovisshet somför närvarande kan råda i de fall då försäkringen är försäkringstagarens enskildaegendom. Det anges nu uttryckligen att halva försäkringsbeloppet skalltillfalla maken och återstoden fördelas mellan bröstarvingarna. Justeringenbehövs också på grund av de ändringar i arvsrätten somjag har föreslagit.Hänvisningen lill arvsrätten skulle annars innebära atl helaförsäkringsbeloppet skulle tillfalla maken i det fallet att barnen är makarnasgemensamma (jfr nya 3 kap. I § ÄB). Den nya lydelsen gör det i sin lurnödvändigt med etl särskilt tillägg om det fallet att försäkringstagaren vidsin död har bara make eller bara bröstarvingar. De ändringar som har gjorts är enbarl språkliga, men medde ändrade arvsrältsliga regler somjag har föreslagit (se prop. 1986/87:1,avsnitt 2.5) får regeln naturligtvis delvis ocksä ett annat sakligt innehåll.Genom atl efterievande make enligl nya 3 kap. I § ÄB blir arvinge i betydligt fierfall än , kommer ett förmånstagarförordnande till arvingar imotsvarande män oftare att syfta på make. Som fiera remissinstanser har påpekatkan den tolkningen vara oriktig, om förordnandet har gjorts före de nyareglernas ikraftträdande. Om en gift försäkringstagare som har bröstarvingar dåhar gjort förordnandet "arvingar", har han på ett markerat satt gällförbi sin make. och tolkningsregeln bör då knappast tillämpas. Å andra sidan är det i praktiken ovanligt att etlförordnande till arvingar gäller i första hand. Vanligen gäller förordnandet iandra hand, för den händelse ett förordnande lill l.ex. en namngiven personinte kan verkställas. Då kan man ofta anta att försäkringstagaren över huvudtagel inte har haft några speciella önskemål om hur försäkringsbeloppet skallfördelas i den situationen; huvudsaken är bara att det finns ett förordnande,så att inle fördelarna i fråga om utmälningsskydd och arvsskall går förlorade.Det behöver dä inte strida mol försäkringstagarens önskan att den efterievandemaken fär del av beloppet, även om förordnandet har gjorts före de nyareglernas ikraftträdande. Eftersom del är fråga om en tolkningsregel, har jaginte funnit det nödvändigt med nägra särskilda övergångsbestämmelser för dessafall. Det är enligt min mening viktigt ati begreppet arvingarhar samma 109 innebörd i FAL som i ÄB. En försäkringstagare som gör etlförordnande Prop. 1986/87:86 till arvingar bör kunna lita på att begreppet vedertagna innebörden. Man skulle snabbi förlora de fördelar som ärförbundna med standardiserade uttryck i förordnandena, om den som villetillgodose bara sina legala arvingar skulle vara tvungen att göra etl särskilttillägg till sill förordnande för att markera delta. 1 enlighet härmed ger regeln i detta stycke inte möjlighetatt tolka elt förordnande lill arvingar till förmån för universella testamentstagaretill försäkringstagaren. Och om den som har förvärvat sin makes kvarlåtenskapmed stöd av 3 kap. 1 § ÄB har gjort etl förmånstagarförordnande till arvingar,gäller förordnandet normalt inte till förmån för den först avlidna makens efterarvingar.Om den efterlevande maken saknar egna arvingar, kan det dock vara naturiigt atttolka förordnandet lill förmån för den först avlidna makens efterarvingar (jfrnya 3 kap. 8 § ÄB). Det kan naturligtvis även i andra fall vara möjligt atltolka etl förordnande lill arvingar lill förmän för bäde testamentstagare ochtidigare avliden makes efterarvingar, men det sker dä med utgångspunkt fråndet enskilda förordnandet och omständigheterna kring delta, inte med stöd avlagens tolkningsregel. Bestämmelserna i 102-106 §§ om förmånstagare tillämpasockså vid olycksfalls- och sjukförsäkring, (Jfr 122 § i de sakkunnigas lagförslag 9) Ändringen innebär att de nya jämkningsreglerna i 104 §andra och tredje styckena blir tillämpliga ocksä på olycksfalls- ochsjukförsäkringar. Det är rimligt att bestämmelserna i 104 § andra stycket omlivförsäkringsbelopp tillämpas ocksä på de ibland stora dödsfallsbelopp som kanutgå frän olycksfallsförsäkring. Däremot fär den speciella regeln i 104 §tredje stycket knappast någon betydelse, eftersom olycksfallsförsäkringarsällan har något värde som skall beaktas vid bodelning. För sjukförsäkringensdel saknar dessa frågor över huvud taget praktisk betydelse ,eftersom sädan försäkring nästan aldrig medför rätt till något betydandeförsäkringsbelopp vid dödsfall. 4.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1936:83)angående vissa utfästelser om gåva (lagförslag 13) I fråga om gåvor mellan makar gäller också bestämmelser i . Bestämmelser om utfästelse om gåva som inte får görasgällande under givarens livstid finns i . (Jfr lagförslag 12 i de sakkunnigas förslag) 1 första stycket har hänvisningen till gifterinälsbalken byllsmol en ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Ändringen i andra stycket är föranledd Prop.1986/87:86 av alt de där avsedda bestämmelserna numera finns intagna i . 4.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1946:807) omhandläggning av domstolsärenden (lagförslag 14) Underrätt är vid handläggning av ärende domför med enlagfaren domare, om ej annat följer av vad som föreskrives nedan i dennaparagraf. Vid annan handläggning än som sägs i 3 eller 4 S skallrätten hava den sammansättning som anges i tredje stycket, om ärendet är tvistigt, om eljest särskild anledning föreligger därtill, eller 1. tillstånd till äktenskap enligt 2 kap. 2 § , 2. talan motöverförmyndares beslut. 3. nedsättning avbolags aktiekapital eller grundfond eller tillstånd till vinstutdelning i bolageller lill fusion. 4. förvaltning avstiftelse, eller 5. tillstånd lillviss förvallningsåtgärd i annat fall än som avses ovan i detta stycke. I fall som avses i andra stycket skall rätten bestå av enlagfaren domare och nämndemän, när ärendet skall prövas enligt ,lagen (1987:000) om samhors gemensamma hem eller , och annars avminst tre och högst fyra lagfarna domare. När nämndemän ingår i rätten skall 14kap. 17 § tillämpas. Regeringen får för andra fall än som avses i andra stycketföreskriva att ärenden som avser förordnande eller entledigande av förmyndareeller god man eller inskrivning av förmynderskap eller godmanskap fårhandläggas av en tjänsteman som inle är lagfaren. (Jfr lagförslag 14 i de sakkunniga förslag) 1 paragrafen regleras tingsrättens sanimansällning vidhandläggning av domstolsärenden. Liksom skall nämndemän alllid medverka i ärenden omlillstånd till äktenskap, 1 andra ärenden enligt äktenskapslagstiflningen skalldäremot enligl förslaget nämndemän medverka bara när ärendet är tvistigt ellerdel annars finns särskild anledning till del. Det finns inget skäl attnämndemän alltid skall delta i handläggningen av t.ex. ärenden enligl 7 kap. 8 §ÄktB om tillstånd till åtgärd beträffande den ena makens egendom, om inte denandra maken bestrider ansökan. Del är tillräckligt att domstolen har möjlighetatt låla nämndemän medverka i icke tvistiga ärenden när "särskildanledning föreligger därtill". Vidare har föreskrivits all nämndemän skall medverka vidhandläggning av ärenden enligt sambolagen i de fall då sädana ärenden inteskall handläggas av en ensam lagfaren domare. Detta innebär att nämndemänskall medverka vid handläggning av ärenden enligl den lagen då ärendet är tvistigteller dä det annars föreligger särskild anledning. övergångsbestämmelserna till lagen (1969:258) om ändring ilagen om Prop. Denna lag träder i kraft den . Konungen kandock förordna att de nya bestämmelserna helt eller delvis skall gälla fräntidigare tidpunkt, varvid förordnandet får begränsas till viss eller vissaunderrätter. Vid handläggning, som påbörjats före lagens ikraftträdandeoch för vilken enligt äldre bestämmelser kräves flera domare än en, saml vidöverläggning och omröstning i anslutning lill sådan handläggning skall äldrebestämmelser om rättens sammansättning och om omröstning alltjämt gälla. Har underrätt mindre än tre ordinarie lagfarna domare, fårrätten beträffande vissl ärende förordna all handläggning, som enligt 6 § idess nya lydelse skall ske med tre eller fyra lagfarna domare, i stället skallombesörjas av en lagfaren domare och nämndemän. 1 sådana fall skall 14 kap. 17§ tUlämpas. (Bestämmelsen saknar motsvarighet i de sakkunnigasförslag) Ändringen innebär att en hänvisning till GB har bytts utmot en hänvisning till motsvarande lagrum i ÄktB. 4.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (lagförslag 15) Efter upphovsmannens död är, utan hinder av 10 kap. 3 §första stycket , föreskrifterna om bodelning, arv ochtestamente till-lätnpliga pä upphovsrätten. Avträds boet till förvaltning avboutredningsman, får denne itue utan dödsbodelägarnas samtycke utnyttja verketpä annat sätt än som förut har skett. Upphovsmannen äger genom testamente, med bindande verkanäven för efterlevande make och bröstarvingar, giva föreskrifter om rättensutövande eller bemyndiga annan att meddela dylika föreskrifter. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) I paragrafen finns föreskrifter om upphovsrättens övergängvid upphovsmannens död. 1 fråga om rättigheter som är av personlig art gällerenligt 6 kap. I § andra stycket GB atl bestämmelserna om giftorätt skalltillämpas endast om de inte strider mol vad som särskilt gäller förrättigheten. En motsvarande bestämmelse finns i 10 kap. 3 § första stycket ÄklB.Upphovsrätt anses vara en sädan personlig rättighet som omfattas av dessabestämmelser. Enligt 41 § upphovsrättslagen skall emellertid reglerna omgiftorätt, arv och testamente tillämpas pä upphovsrätten efter upphovsmannensdöd. Reglerna om giftorätt gäller alltså inte under upphovsmannens livstid mendäremot efter hans död. 1 princip bör samma reglering gälla även i fortsättningen,och den före slagna nya lydelsen är inle avsedd alt innebära någon saklig ändring. Däremot har bestämmelsen fått en något tydligare utformning. 42 § Prop. Upphovsrätt må ej tagas i mät hos upphovsmannen själveller hos någon, till vilken rätten övergått pä grund av bodelning, arv ellertestamente. Samma lag vare beträffande manuskript, sä ock i fråga om exemplarav sådant konstverk som ej blivit utställt, utbjudet till salu eller eljestgodkänt för offentliggörande. (Paragrafen saknar motsvarighet i de sakkunnigas förslag) 1 paragrafen finns föreskrifter som inskränker möjlighetenatt utmäta upphovsrätt. Paragrafen har ändrats så att utmätningsförbudet kommeratt gälla hos den till vilken rätten har övergått genom bodelning i ställetför, som enligt paragrafens nuvarande lydelse, den till vilken rätten har övergåttpå grund av giftorätt. Detta innebär atl utmätningsförbudet kommer att gällaäven dä det är fråga om enskild egendom som dragits in i bodelningen enligt 10kap. 4 § ÄktB. 4.16 Förslaget till lag om ändring i lagen (1966:680) omändring av vissa underhållsbidrag (lagförslag 16) 1 denna lag har ordet i 5 § bytts ut motordet . 4.17 Förslaget till lag om ändring i lagen (1968:576) omKonungariket stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar(lagförslag 17) För revision av styrelsens förvaltning och kassansräkenskaper utses ärligen fyra revisorer. Av dessa utses en, som skall vararevisionens ordförande, av bankinspektionen, en av riksgäldsfullmäktige ochtvä på ordinarie ombudsstämma. 1 samma ordning utses lika antal personligasuppleanter. Av de på ombudsstämma utsedda skall en revisor och hans suppleantvara auktoriserade revisorer. Den andre pä ombudsstämma utsedde revisorn ochhans suppleant skall äga insikt och erfarenhet beträffande rörelse förfastighets- och tomträttsbeläning. Verkställande direktör eller annan tjänsteman hos stadshypoteksföre-ningeller av kassastyrelsen utsedd ledamot av föreningsstyrelse fär ej vara revisoreller suppleant. Ej heller fär den vara revisor eller suppleant som ärtjänsteman hos kassan eller annars intager en underordnad eller beroendeställning lill styrelseledamot eller verkställande direktör eller till sådantjänsteman hos kassan åt vilken uppdragits att ombesöria bokföringen eller medelsförvaltningeneller kontrollen däröver. Ej heller fär den vara revisor som är eller varitgift med eller sambo tiU sådan styrelseledamot eller tjänsteman som avses idetta stycke eller den som med honom är i rätt upp-eller nedstigande släktskapeller svågerlag eller är syskon eller är i det svågerlag, att den ene är ellervarit gift med den andres syskon. För revision av föreningsstyrelses förvaltning ochförenings räkenskaper skall utses minst tre och högst fem revisorerjämte suppleanter. 8 1986/87. Kassanutser en av revisorerna och suppleant för honom. Ordinarie för- Prop.1986/87:86 eningsstämma väljer övriga revisorer och lika många suppleanter. Den av kassan utsedde revisorn och hans suppleant bör hainsikt och erfarenhet av rörelse för faslighets- och tomträttsbelåning. Av devalda revisorerna bör en revisor och hans suppleant vara auktoriserade revisorer. Den som är tjänsteman hos förening eller annars intager enunderordnad eller beroende ställning till styrelseledamot eller verkställandedirektör eller till sädan tjänsteman hos föreningen, ät vilken uppdragits attombesörja bokföringen eller medelsförvaltningen eller kontrollen däröver, färej vara revisor eller suppleant i samma förening. Ej heller fär den vararevisor som är eller varit gift med eller sambo lill sådan styrelseledamoteller tjänsteman som avses i detta stycket eller den som med honom är i rättupp- eller nedstigande släktskap eller svågerlag eller syskon eller är i detsvågerlag, att den ene är eller varit gift med den andres syskon. (Paragraferna saknar motsvarighet i de sakkunnigasförslag) 1 paragraferna finns bestämmelser om jäv för revisorer. Itvå avseenden har de ändrats. Jäv föreligger således inle längre för den som ärtrolovad med i paragraferna angivna styrelseledamöter eller tjänstemän. Bakgrundenär att begreppet trolovad har utmönstrats ur äktenskapslagstiftningen. Istället har jäv införts för sambor till angivna befattningshavare. Begreppet sambor har här den innebörd som det har iallmänt språkbruk, dvs. det omfattar samtliga fall då en kvinna och en man bortillsammans under äktenskapsliknande förhållanden (jfr prop. 1986/87:1 s. 1986/87:7 s. 300). Vidare har bestämmelserna om jäv pä grund av adoptiontagits bort. Skälet till den ändringen är att det i numeraföreskrivs att adoptivbarn, vid tillämpning av bestämmelse i lag eller annanförfattning som tillägger släktskap eller svågeriag rättslig betydelse, skall ansessom adoptantens barn (se 4 kap. 8 § ). 1 denna del är det alltsåinte fråga om nägon ändring i sak. 4.18 Förslaget till lag om ändring ifastighetsbildningslagen (1970:988) (lagförslag 18) 12 kap. I §' Fastigheter som har samma ägare och innehas med lika rättfår sammanläggas till en fastighet.