prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Kvarlåtenskapen efter den först avlidnemaken (oftast mannen) har dock enligl vår uppfattning i många fall fortfarandebetydelse ur ekonomisk synpunkt för den efterlevande (oftast kvinnan). Så längekvinnan inte har uppnått en tillräcklig grad av egen försörining är hon, ommannen dör, beroende av etl ekonomiskt skydd gentemot bröstarvingarna. Ännu sålänge är det därför både rimligt och nödvändigt att i den nu aktuellasituationen ge kvinnan ett tillräckligt starkt skydd. Vi anser därför atl det framöverbehövs särskilda regler för atl ge den efterievande ett ekonomiskt skydd ochtillstyrker att delta skydd förstärks. De sakkunniga har föreslagit atl en arvsrätt förefterlevande make med rätt till efterarv för bröstarvinge införs. Ett annatsätt all stärka skyddet vore alt - såsom det framhålls i direktiven tillutredningen - bygga vidare på basbeloppsregeln. Vi tar inle ställning till hur det förstärktaskyddet skall utformas, om det skall införas en arvsrätt för den efterlevandeeller om det bör utformas på annat sätt. Det finns redan arvsrätt för efterlevande make, närdet saknas bröstar vingar. Därigenom finns redan nu elt skydd för den efterievande. Vi lämnar därför inga synpunkter på de förslag som i övrigt framläggs i denna 172 del, eftersom de knappasthar någon betydelse ur jämställdhetssynpunkt. 1986/87:1 Mot bakgrundav vad vi har anfört om att begränsa vårt yttrande till de delar dehar betydelse från jämslälldhelssynpunkt tar vi inte heller ställning lill deövriga förslag som innebär ändringar i . Kommittén(Ju 1977:07) om ställföreträdare för dödsbo i vissa fall m.m.: Rätten attbehålla boet oskiftat Vår utgångspunkt 1 ett inledande avsnitt av detta yttrande har viredogjort för bakgranden till vårt utredningsuppdrag. Häratöver kan nämnas atlföljande framkom i en statistisk undersökning som vi lät statistiskacentralbyrån genomföra . Av totalt 322363 jordbruksfastigheter i riketägdes eller 31555 heU eller delvis av dödsbon medan motsvarandeprocenttal för kategorin annan fastighet uppgick till 2,94. I skogslänen varden procentuella andelen dödsboägda jordbraksfastigheter betydligt större änriksgenomsnittet. intog därvid en särställning med 20,55 procentdödsboägda jordbraksfastigheter följt av med 14,18 och med13,. Huvudregelni 3 kap. 1 § ÄB kommer att få stor betydelse. Även om det , såsom de sakkunniga ocksåpåpekar, inle är ovanligt att den först avlidnes dödsbo består under denefterlevandes livstid, finns det skäl att anta att andelen fall där skifte skeromedelbart kommer atl starkt minska i betydelse. Delta torde vara enförutsedd effekt av förslaget eftersom man fört in regler i det som verkar idenna riktning. Till dessa skifteshämmande bestämmelser hör den grundläggandepassivi-telsregeln i 3 kap. I §, regeln om makes rätt till en tredjedel avkvarlåtenskapen vid skifte i 3 kap. 2 § saml bodelningsregeln iäktenskapsbalkens 12 kap. 3 § som ger den efterievande rätt att behålla allsin egendom om skifte skall ske. Även möjligheten att skifta ut en av bröstarvingarnaulan att den efterlevande därför fråntas möjligheten att sitta kvar iåterstoden av boet hör hit. På lång sikt kan ej uteslutas att förslagets reglerjämte sin direkt normerande verkan även kommer att fä en moralbildande effekt.Det kommer förmodligen alt betraktas som oförsynt av bröstarvinge att genastbegära atl få ut sin arvslott. Hurkommer del oskiftade boet att förvallas? För det fall någon framställning om skifte inle harframställts vid liden för bodelningshandlingens undertecknande tilhaller kvarlåtenskapen den efterlevande med fri förfoganderätt. Den efterievande maken är därefter formellt behörig att själv, utan inblandning av efterarvingarna, förvalla egendomen. Han är ocksä behörig atl söka personlig lagfart och därefter representera fastigheten i alla sammanhang. Med utgång från den boupp- leckningsundersökning som intagits i betänkandet är det sannolikt atl det är mannen som avlider först. Normalt bör den efterlevande vid sill tillträde av det oskiftade boet ha uppnått pensionsåldern. Frågan är då hur exem- 173 pelvis en mindre skogsfastighet i praktiken kommer attförvaltas under de Prop. 1986/87: 1 tio-Qugo år som den efterlevande kan innehaden. Enligt vår mening kan därvid inte uteslutas, att den faktiskaförvaltningen nära kommer att ansluta lill vad som råder inom ett dödsbo.Skälet till det är inte bara den efterlevandes framskridna ålder och avtagandekrafter utan, kanske främst, det hänsynstagande som den efterlevandeförmodligen anser att han eller hon bör visa gentemot bröstarvingarna. Man kanpå goda grander anta att detta hänsynslagande kommer alt bli av ett helt annatslag än vad som må visas av den efterlevande i förhållande till den förstavlidnes arvingar. Sannolikt kommer även den av dagens rättstillstånd härrörandesynen på boet som ett "dödsbo" alt påverkaförvaltningen. Vad händer om bodelning ej sker? Av förslagel torde följa att denavlidnes dödsbo regelmässigt består i varie fall fram till dess atl bodelningförrättas. Innan formell bodelning ägt ram får den efterlevande alltså inte påegen hand vare sig förvalta fastigheten eller representera den mol tredje manulan alt vara befullmäktigad lill del. För delta krävs samverkan med övrigadödsbodelägare. I 9 kap. 2 § äktenskapsbalkenföreskrivs kategoriskt att bodelning skall förrättas när ett äktenskapupplösts. Någon bestämd lid inom vilken detta skall ske har, i likhet med vadsom gäller , icke angivits. Väl har de sakkunniga framhållitatt flera omständigheter verkar för att det verkligen blir bodelning. Enligtvår mening finns det dock skäl räkna med att en bodelning i många fall intekommer till stånd. I de fall där bröstarvingama inte kräver att få ut sinarvslott saknar ju ofta bodelningshandlingen annan omedelbar betydelse än somåtkomsthandling för den efterlevande. Om bodelning inte äger ram utgör makarnas samlade egendomen helt annan form av oskiftat bo än del oskiftade bo som åsyftas i förslaget till lagtext. Visserligen har den efterlevande rätt att förfoga över den del av det icke bodelade boet som uteslutande utgör hans eller hennes egendom. Över övrig egendom, inklusive samägd egendom, kan make emellertid ej råda utan samtycke av övriga dödsbodelägare. Den här formen av oskif lade bon, tillkomna som en följd av medveten eller slentrianmässig passivi tet från dödsbodelägarnas sida, förekommer , även i fall där den avlidne efterlämnat jordbruksfastighet. I en undersökning av dödsboägda jordbruksfastigheter i , utförd vid i Stock holm , framkom att vid allmänna fastighetstaxeringen 1975 ägdes 2 av länets jordbraksfastigheter av dödsbon. Medela realen för dödsbofastighetema uppgick till och medellaxerings- värdet till . Som ett led i undersökningen intervjuades represen tanter för cirka 100 dödsbon. Av svaren kunde utläsas att övervägande delen av dessa bon behållits oskiftade , att var handelsbolagstaxerade samt atl de för delägarna viktigaste orsakerna till alt skifte ej skett var "efterlevande make" () och"slentrian" (). Förslaget inrymmer en reglering, vilken i och för sig ärägnad att skapa Prop. 1986/87: 1 inre och yttre klarhet för de oskiftade bonasdel. Sannolikt kommer ocksä efterlevande make i många fall att efter formellbodelning överta hela boet. Det är emellertid vår uppfattning att den lösningsom de sakkunniga givit åt efterievandeskyddet, kan komma att medföra en ökningäven av andelen genom passivitet bestående dödsbon. Skälen för bodelning tordeför delägarna, i all synnerhet för bröstarvingarna, i praktiken ej framstå somstarkare . Det kan inte uteslutas att många bröstarvingar, vilka ej villförmena den efterlevande rätt att sitta kvar i oskiftat bo, medvetet sökerundvika att bodelning kommer till stånd. Skälet härtill skulle då vara att denefterlevande, så länge bodelning ej ägt rum, är förhindrad att skänka borteller eljest förringa den egendom som härrör från den avlidne. Sistnämnda skälkan komma att göra sig gällande med särskild kraft, för det falllaglottsskyddet och med skyddet sammanhängande rätt till återvinningutmönstras. Sammanfattningsvis konstaterar viatt det finns skäl att ifrågasätta utformningen av denna del avefterlevandeskyddet, då med förslaget följer en risk dels för atl de bon somden efterlevande med stöd av 3 kap. I § disponerar över i själva verket kommeratt förvaltas som dödsbon, i vart fall med avseende på viss egendom, dels för atlandelen dödsboägda jordbraksfastigheter kommer att öka. Om förslaget i denna del ansesQänligt för vidare lagstiftningsarbete bör undersökas om del är möjligt attfinna ett instrument som är ägnat att driva fram en bodelning. Närmast lillhands bör då ligga alt föreskriva att bodelning skall äga rum inom viss tidefter dödsfallel. Trots svårigheten att kontrollera en sådan regelsefterlevnad, skulle föreskriften som sådan enligt vår mening kunna ha en klartgynnsam effekt. Från de synpunkter vi har atlbeakta förefaller det betänkligt atl ytterligare utöka kretsen avarvsberättigade. Samägande av jordbraksfastigheter tenderar atl öka. I varjefall är detta en uppfattning som råder bland landets lantbraksnämnder ochskogsvårdsstyrelser. Enligl vår mening kan inle uteslutas att kretsen avdelägare i jordbraksfastigheter efter genomförande av reformen i många fallkommer alt utökas med ytterligare en person. Med utgång uteslutande från desynpunkter som ligger bakom vårt utredningsuppdrag synes det ej innebära någranegativa konsekvenser att upphäva laglottsinstitutet. Snarare förefaller enreform i denna riktning vara ägnad att i någon mån hämma uppkomsten av flerägdafastigheter, bl.a. sådana fastigheter vari samägandet uppstått på grand avsvårigheter för arvingarna att vid skiftet lösa ut varandra. 1986/87: 1 Samfundet vill till en börian instämma i förslagetatt bam inle bör ha rätt att under alla förhållanden erhålla en andel iföräldrarnas kvarlåtenskap, den s. k. laglotten. De sociala förmåner barn nuerhåller, exempelvis barnpension och studiebidrag, minskar arvets betydelse förbarnens försörining. Samfundet anser det rikligt atl i överensstämmelsemed vad som redan gäller i och stärka den efterlevande makensställning på bröstarvingarnas bekostnad. Om barnen är små framstår det som naturligt att denefterlevande fritt förvaltar och bestämmer om hela kvariåtenskapen. 1 de flestafall lever den efterlevande i familjegemenskap med bröstarvingarna ochkvarlåtenskapen kommer dem ändock lill godo. Är barnen vuxna är denefterlevande ofta gammal, och enligl samfundets uppfattning är del inte rimligtalt boel skall mot den efterlevandes önskan splittras för att tillgodose vuxnabröstarvingars önskemål att få en del av föräldrarnas egendom. Samfundet vill ifrågasätta om man inte möjligenborde gå än längre i denna riktning och ändra 3 kap. i så, attbröstarvinge inle skall ha rätt atl mot den efterlevandes önskan fä ut sitt arvunder dennes livslid, såvida inte den efterlevande ingår nytt äktenskap. Denefterievande skulle med samfundets förslag fä fri förfoganderätt till helakvarlåtenskapen till sin död, med det undantaget att skifte alltid skallverkställas om den efterlevande ingår nytt äktenskap. Med en sådan regel skulleman undvika de besvärliga bodelningar som måste göras om en avlidenefterlämnar oskiftad egendom från flera äktenskap. När skifte sker skall enligthär framfört förslag bröstarvingarna erhålla all den avlidnes kvarlåtenskap. Enligl 3 kap. 6 § i förslaget skall bröstarvingesom begär atl få ut sitt arv vid arvlåtarens död endast få vara med och dela på2/3 av den avlidnes kvariålenskap. Återstående tredjedel skall tillfalla denefterlevande maken som arv, och den delen skall vid den efterlevandes dödendast tillfalla bröstarvinge som inte tidigare framställt anspråk på atl fä utarv. Det förekommer i testamenten liknandestraffbestämmelser för bröstarvingar som gör anspråk på alt få ut sin laglott,men detta är individuella fall, där föräldrarna ofta har särskilda skäl för sinönskan. Samfundet anser det principiellt oriktigt att i lag införa ett straffför bröstarvingar som endast begär att fä komma i åtnjutande av den rätt sammalag tillförsäkrat dem. - Slraffkonsekvensen har enligt samfundets uppfattninginle heller kommit till tillräckligt klart uttryck i lagtexten. Bestämmelsen i samma kap. 4 § att den efterlevandesbröstarvingar eller make i nytt äktenskap skall ha rätt att ta hela boet om den först avlidne inte efterlämnar bröstarvinge vill samfundet bestämt avstyrka. Enligt samfun dels mening motsvarar detta förslag inte rättsuppfattningen hos människor i allmänhet. När den efterlevande maken ingår nytt äktenskap har ofta åldersskillnaden mellan de tidigare makarna varil stor eller den ena maken avlidit . I varie fall när åldersskillnaden är stor är redan tanken påden efterlevande makens omgifte en pläga för den äldre maken, och införandel 176 aven bestämmelse att den nya maken och barn i del nya äktenskapet till och med skulle ärva den först avlidne skulle säkeriigenförefalla denne Prop. 1986/87: 1 absurd. Man kan vara övertygad om att makarsom blir medvetna om denna konsekvens i mycket stor utsträckning önskarupprätta testamenten för att undvika en sådan arvsföljd, och samfundet anserdel oriktigt atl införa bestämmelsen. Den tilltänkta regeln skulle ocksåinnebära att arvet tillfaller personer som inte haft kontakt med arvlåtaren,detta med uteslutande av exempelvis syskonbam, som ofta för personer ulan egnabröstarvingar kommer att träda i bröstarvingars ställe. Skulle förslaget atl enbröstarvinge skall ha rätt att begära sitt arv under den efterlevandes livstidvinna bifall, vill samfundet instämma i reservanterna ochIngrid förslag, atl en omyndig bör ha rätt att begära atl få ul sittarv från myndighetsdagen. Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer: Beträffande eflerievandeskydd och arv delar föreningenuppfattningen alt laglottsinstitutet helt bör avskaffas. De skäl som tidigarefanns för laglottsrätten har i stor utsträckning upphört. Föreslagen rätt förefterlevande atl få behålla sin egendom är lämplig. Någon rätt för bröstarvingealt utkräva sitt arv bör ej föreligga under den efterievande makens livstid.Möjligen kan tänkas den inskränkningen i angiven princip att arv kan tagas vidden efterlevande makens omgifte. Skulle under den efterlevandes livslidarvsullag godtagas av lagstiftaren införs med sakkunnigas förslag en ekonomisksanktion mot den bröstarvinge som begär sitt arv. Denna lösning finnerföreningen vara klart olämplig. Skall arvsrättsuttag tillåtas bör detta ejunderkastas sådana sanktioner som i princip skulle låta utövandet av enrättighet framstå som något förkastligt. Föreningen instämmer i desakkunnigas förslag att beträffande små bon basbeloppsregeln inle inskränkestill förmån för särkullbarn. Föreslagen skyddsregel i form avbasbeloppsregeln för efterlevandes sambo förefaller välavvägd. Grand saknas att låta denefterlevande maken, som övertagit boet oskiftat, få en utsträckt rätt atlbestämma om efterarvel, när bröstarvingar lill den först avlidne maken ejfinns. Sekundosuccessionsrätt för den först avlidnes arvingar bör taga över.Erfarenheten visar atl make ulan bröstarvingar oftast är angelägen om attkvarlåtenskapen tillföres hans arvingar efter båda makarnas bortgång. Sakkunnigasförslag saknar enligt föreningen förankring hos allmänheten och skuhe normaltinnebära en icke önskad ändring av arvsreglerna, som finge i stor utsträckningjusteras genom testamente. Det är ej godtagbart atl ändraprinciperna om fördelning av boförkovran vid sekundosuccession. I vart fall förvärv genom arv eller testamente bör aldrig ingå i delning. Den allmänna meningen överensstämmer helt visst ej med sakkunnigas uppfattning, som för övrigt skulle medföra att den efter levande ofta skulle tvingas vidtaga åtgärder för att freda den egendom han 177 12 1986/87. anserrätteligen bör tillfalla hans efterlevande. Sakkunnigas förslag alt Prop.1986/87: 1 beträffande förvärv genom arv och testamente avgörande för attegendomen skall ingå i oskiftade boet skall vara tillträdande medför vidarerättsosäkerhet med hänsyn till den stundom intrikata frågan huruvida tillträdeskett. Föreningen noterar medtillfredsställelse alt om, vid den efterlevandes död endast endera makenefleriämnar arvingar, hela kvarlåtenskapen skall tillfalla dem. Enligl domareförbundets erfarenhetfinns del anledning att förstärka skyddet för den efterlevande maken.Avvägningen mellan makes och bröstarvingars rätt till kvarlåtenskapen äremellertid en rältspolitisk fråga som förbundet inte anser sig böra lagaställning till. Vad som anförs i avsnitt 5.1.6 omrätt för efterlevande att behålla sin egendom föranleder inte några invändningarfrän domareförbundets sida. tillstyrkerlikaledes att den s.k. basbeloppsregeln ändras pä sådant sätt att den nuvarandeinskränkningen till förmån för särkullbarn under 16 är borttages. 1 förslaget till ändringar iärvdabalken har de sakkunniga under 3 kap. 4 § föreslagit all om denefterlevande maken har behållit boel oskiftal vid den först avlidnes död ochdet inte finns bröstarvinge efter den först avlidne, vad den efterlevande harbestämt i testamente om egendomen i sitt bo skall gälla. Om det inte finnstestamente, skall den sist avlidnes bröstarvinge och maken i nytt äktenskap haarvsrätt till hela boel. Då inget av dessa fall föreligger skall halva boeltillkomma den först avlidne makens släktingar i andra parentelen. Domareförbundetvill peka pä att denna ordning strider mot invanda betraktelsesätt som bl.a.ofta kommer till uttryck i testamenten. Om förslaget genomförs kommer en storinformationsinsats atl krävas för att man skall undvika framtidarättsförluster. Informationsinsatser är ocksä erforderliga om de sakkunnigasförslag rörande laglotten och makes arvsrätt genomförs. I avsnitt 5.1.9 föresläs allvederlagsregeln i samband med efterarv slopas och atl om del vid denefterlevandes död finns arvsberättigade släktingar efter endast en av makamahela kvarlåtenskapen skall tillfalla dem. Detta föranleder inte någoninvändning från domareförbundets sida. Förslaget i avsnitt 5.1.11 atlefterlevande ogift samboende, när samlevnaden upplöses genom den enes död,skall få minst så mycket av bostad eller bohag att det motsvarar två gånger detvid liden för dödsfallel gällande basbeloppet synes välbetänkt. En förmögenhetstillgång somrelativt ofta blir föremål för utmätning är andel i dödsbo. Företrädesvis rör det sig om bröstarvingars arvslotter. Genom förslaget avskaffas laglotten. Enligt huvudregeln skall hela kvarlå tenskapen tillfalla efterlevande make om inte bröstarvinge påkallar atl få ut 178 sitt arv.Detta skulle utgöra två tredjedelar av kvariåtenskapen, medan en Prop.1986/87: 1 tredjedel tillfaller efterlevande maken som arv. Makarna kan dockunder sin livstid fritt förfoga över bröstarvinges arv genom testamente. Enligt gällande lagstiftning krävsett aktivt handlande från en bröstarvinge för att han inte skall få ut sinlaglott. Han skall godkänna ett inbördes testamente, uttryckligen förklara althan avstår från sin laglott osv. Enligt förslaget räcker del med alt hanunderiåter all före bodelningen begära att få ut sitt arv. Föreningen anser atten sådan underiåtenhel sedan en bröstarvinges arvslott blivit utmätt utgör ettförfogande till skada för borgenären på sätt delta beskrivs i 4 kap. 29 § UB.Sådan underiåtenhel efter utmätning måste dä ocksä ge kfm rätt att agera ochbegära att gäldenären får ut sitt arv jml 4 kap. 31 § UB för att tillvarataborgenärernas intressen. Därest exekutiv försäljning av andelen kommer tillstånd måste motsvarande befogenheter tillkomma eventuell inropare och under konkursförvaltaren. När det gäller förslaget om laglottens avskaffande vill föreningenmotsätta sig detta. Skälen härtill är desamma som framförs i reservationer avBjelle, och . För att bibehålla laglotten talar också att andeli dödsbo som ovan sagts är en tillgång av relativt stor betydelse. En orsaktill att föräldrar kanske vill genom testamente förfoga över visst barnsarvslott är att denne befinner sig i ekonomiska trångmål och man vill förhindraatl arvet går lill borgenärerna. instämmer i de sakkunnigasuppfattning att efterievande make bör ha företräde framför bröstarvinge tillarv efter avliden make. Förslaget fullföljer det skyddstänkande som dominerarövriga delar av betänkandet och vi ser det som värdefullt alt lagen på dettasätt - tillsammans med förslaget om den efterlevandes rätt att utesluta delningav boel - direkt ger efterievande make en stor handlingsfrihet i den uppkomnasituationen. Mot de föreslagna reglerna om efterarv kan möjligen anföras att detroligen kommer att uppfattas som svårtillgängliga av gemene man. I materiellthänseende har vi emellertid inget att erinra emot dem. En majoritet av de sakkunnigaföreslår att de nuvarande reglerna i 7 kap. om bröstarvinges rätttill laglott avskaffas. Eftersom lagloltsreglerna har tillsyfte att begränsa möjligheterna att förordna om kvarlåtenskapen genomtestamente, innebär förslaget atl testationsfriheten i fortsättningen blirfullständig. Majoriteten grundar i huvudsak sitt ställningslagande på etlresonemang om att samhällsutvecklingen till stor del gjort lagloltsreglernaföråldrade och på önskemålet alt stärka efterievande makes ställning iförhållande till bröstarvingarna. kan för sin del intetillstyrka majoritetens förslag. Det torde förvisso kunna sägas alt lagloltsreglerna normall inte har någon avgörande betydelse för barnens ekonomiska trygghet, men detta behöver inle innebära alt de spelat ul sin roll ur alla synvinklar. själv atl laglotten haretl känslomässigt värde i det att ett bam inte kan bli Prop. 1986/87: 1 helt utestängt fråndelaktighet i kvarlåtenskapen. Vi tror att laglottsrätten, efter att ha funnits undermer än , är mycket djupt rotad i det allmänna rättsmedvetandetoch att den numera främst bärs upp av ett Även om reglernas ursprangliga skyddsfunktion förlorat iangelägenhet är det alltså rimligt all anta att elt totaltslopande av laglotten kräver mycket goda skäl för att kunna nå förankring i enallmän rättsuppfattning. Majoriteten har enligt vår mening inte förebringatsådana fullgoda motiv för sitt genomgripande förslag. Ett avskaffande avlaglotlen medför visserligen att man tillgodoser önskemålet all viateslamenlsrätten öppna möjligheten att stärka efterlevande makes situation,men det innebär också att man lämnar fältet fritt för testamentariskadispositioner som gynnar annan än make som bröstarvingarna heltställs utanför delaktighet i kvarlåtenskapen. Om det primära syftet med en reform är att stärkaefterlevande makes rätt, kan detta syfte enligl vår mening uppnås på ett bättresätt om man utgår från de hittillsvarande lagloltsreglerna och - med smärreförändringar av dem villkorar deras tillämpning. Vi föreslär därför altbröstarvinges rätt till laglott behålls men görs beroende av atl testamentegäUer till förmån för annan än lestators make. Med hänvisning till atl desakkunniga vill införa en arvsrätt för efterlevande make - vilket Folksamtillstyrker anser vi del också följdriktigt atl föreslå införandel av en rätttill laglott för efterlevande make för det fall att elt testmente av den förstavlidne gäller lill förmån för annan än den efterlevande. När det gäller fråganom de skyddade kvotdelarnas storlek bör en lämplig avvägning enligt vår meningvara atl fastställa bröstarvinges laglott till 1/3 av kvarlåtenskapen och makeslaglott till 1/6 av kvarlåtenskapen. Vi anser att värt förslag ger en rimlig avvägningmellan ä ena sidan del naturliga önskemålet att stärka efterlevande makessituation i förhällande lill bröstarvingarna och å andra sidan en med störstasannolikhet allmänt spridd rättviseuppfallning alt en bröstarvinge inle heltskaU kunna åsidosättas i konkurrens med annan bröstarvinge eller utanförfamiljen slående person. När elt testamente gäller till förmän för make blirsituationen således densamma som den majoriteten av de sakkunniga föreslagit testamentet får lill främsta funktion atl säkerställa alt bröstarvingarna intetar ut sitt arv förrän vid den efterievandes frånfälle.