prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — Innebördenav en sådan ordning är att transaktioner meUan huvudkontoren i och filialerna ulomlands skulle falla undervalutaregleringens bestämmelser ochsålunda kräva tUlstånd i andra fall än beträffande löpande betalningar. Däremot skullefilialernas transaktioner med andravalutautlänningar ligga utanför valutaregleringen. Den del av de svenska bankernas rörelse som kom atl bedrivasgenom filialerna skulle således intefalla under den svenska valutapoliflska kontrollen. Även om filialernasrörelse alltså skulle falla under banklagarnas generella rörelseregler, skulletillväxten av verksamheten, och därmed fördelningen av svenska bankers inhemska ochutländska rörelse, ligga utanför de svenska valutamyndigheternas kontroll. De regler sommed stöd av valutalagstiftningenuppslälls för de svenska bankernas utlandsrörelse, skuUe inte vara lillämpliga på filialernas verksamhet, som banken i dess helhet måsle svara för filialernasförpliktelser. Överhuvud laget skullefilialernas ställning som en integrerad del av den inhemska banken framstå somoförenlig med en status som valutautlänning. Ett förbud mot utgående filialbildningar står också i samklangmed ett förbud mot ingåendeelableringar av filialer. Kommittén bör därför inte överväga en ändring avbanklagarna som öppnar möjligheter att etablera filialer eller avdelningskontorutomlands. Utländska förhållanden, exemplifierande översikt I t.ex. , , , , Schweizoch tillåts att utländska banker etablerar filialer. Det är också så att bl.a. engelska, västtyska, franska och danskabanker kan etablera sig utomlands med filial. Olika krav kan ivärdlandet ställas på en filial. Så kan särskilda föreskrifterom redovisning av egetkapital uppställas. I t. ex. skall filialen presentera egenårsredovisning med särredovisning av trans- akfloner med moderbanken. IFrankrike måsle en filial föra register över alla transaktioner som den utländskabanken genom sina filialer i Frankri ke genomför i landet. Etl tillräckligt storl kapital måsle vara avsatt för verksamhelen i . I föreskrivs att filialerna måste ha ett kapital om minst sex resp. tremiljoner beroende på om inlånings verksamhet bedrivs eller inle. Det ställs ocksä krav i dessa länder på inhemska personer på ledande befattningar ifilialen. Några fördelar med filialbildning Prop. 1986/87: 12 Enmöjlighet för svenska banker att etablera filialer utomlands skulle allmänt sett innebära att en större flexibUiteiskapades. De svenska banker som villetablera sig utomlands kan i så fall, beroende på det land vari etableringen avses komma tiU slånd, väQa mellanatl etablera dotterbank eller filial.Den främsta fördelen med filialbildning är att det som regel inte krävs någonöverföring av kapital. En filial kan startas i liten skala och med begränsad personal. Kostnadsaspekten är sålunda viktig.De refmansie-ringsproblem som kan uppstå speciellt vid starten av en dotterbanktorde inte förekomma vid upprättandeav en filial. Refinansieringen av en filials verksamhet torde i allmänhetställa sig billigare och kan i viss utsträckning hanteras via bankens huvudkontor. En mycket väsentlig fördel med verksamhet i form av filial är att marknadenskreditbedömning av etableringen från början är självklar, eftersom filialenhelt jämställs med moderbanken. Kapitalförsörjningen i inhemsk valuta påverksamhetsorten skulle bli mindrekosinadskrävande om verksamheten drevs i filialform än som dotterbolag. I exempelvis måste de svenskägdabanker som vill driva verksamhel därförvissa sig om tillräckliga dollarreserv. Det sker genom stående kreditramar iamerikanska banker. Därvid har det kunnal konstateras att denna "funding" skulle ställa sig minst 0,25 %billigare om krediterna gavs åt enfilial, dvs. en avdelning av den svenska banken än flll ett dotterbolag flll samma svenska bank. Kostnadernaför denna "funding" skullesåledes kunna minskas om filialbildning tilläts. Också i övrigt synes del av "psykologiskt"betonade skäl lättare att agera som filialän som dotterbolag med möjlighet till förmånligare behandling. En filialsverksamhet inkluderas direkt i den svenska bankens balansräkning, varför densvenska banklagens bestämmelser om kapitaltäckning, kassakrav etc. blirtillämpliga. Som framgått i tidigare avsnitt bör också observeras alt vissa länder som villkorför filialbildning föreskriver att filialerskall förses med någon form av eget kapital och att filialen skall avge särskild redovisning för sin verksamhet ivärdlandet. Dessa förhållanden äremellertid av ringa betydelse vid en samlad bedömning av frågan om filial-eUer dotterbolagsetablering. Även rentverksamhetsbetingade fördelar står att vinna med en fllialetablering; Så t.ex.kan filialen, om annat inte krävs på grund av lokala föreskrifter, utnylQabankens redovisningssystem, medan en bank i dotterbolagsform måste lägga upp en egen redovisning.Också andra stordriftsfördelar kan uppnås med mindre kostnader som föQd ochmed i vissa avseenden minskat behov av att "dubbelbesätta"Qänster. Den svenska valutaregleringens grunder finns i valutalagenfrån och i valutaförordningen . Valutalagen aren fullmaktslag. Med stödav etti fredstid årligt meddelat riksdagsbeslut får regeringen i valutaförordningen meddela föreskrifter förvalutaregleringen. emellertidendast en ramlagstiftning. Del ankommer på att Prop. 1986/87: 12tiUämpa valutaregleringen och atl utfärdaföreskrifier för tillämpningen. I grova drag innebär den svenska valutaregleringenföQande. ValutaförfattningarnaskiQer mellan valutainlänning och valulauflän-ning. Som valuiainlänningarbetraktas alla fysiska och juridiska personer med hemvist inom riket. Dettainnebär att svenska företags filialkontor i uflandet räknas som valuiainlänningar i . Alla betalningarmellan en valutainlänning och en valulautlänning faller i princip undervalutaregleringen. Löpande betalning genom valutabank undantas frånregleringen. Det år förbjudet att föra ut eller atl föra in vissa belalningsmedel ochvärdepapper, likaså är det förbjudet för valuiainlänningar alt sättasig i skuld till valutautlänning utom när det är fråga om sedvanligahandelskrediter. Transaktioner mellan valuiainlänningar och valutautlänningarbrukar hänföras till löpande betalningar, direkta investeringar ellerportföQinvesteringar. Anledning flnns inle atl här närmare redogöra för de olika kategorierna. Betalningar mellanett svenskt företags fllialkontor i utlandet och de fysiska ochjuridiska personer i värdlandet som enhgt den svenska valutaförordningen är att anse somvalutautlänningar faller sålunda i princip undervalutaregleringen. Filialen är därmed förhindrad atl utan tillstånd från bedriva någon verksamhet i utlandetsom medför belalningar. Valutaregleringeninnebär således för de svenska bankerna, om de skulle etableras i utlandet iform av filialer, att filialen skulle anses som valutainlänning. De för en banknormala förbindelserna, skuldsättning i samband med inlåning och placeringar i samband medutlåning, skulle därmedfalla in under den svenska valutaregleringen om den svenska bankens kontrahentär valutautlänning. Argument mol direktiven för kreditmarknadskommittén I direktiven tas främst av valulapoliliska skäl avståndfrån tanken på fllialbildning utomlands: det anses inte möjligt att görabankfllialerna lill valutautlänningar. Även om betalningar från tillfilialerna och vice versa kommer alt ligga inom valutaregleringen, blirbetalningar mellan en filial som är valutautlänning och andravalutauflänningar fria och kan inte omfattas av svensk valutareglering. Men ärdel verkligen nödvändigt att bankfllialernaskulle bli valutautlänningar? I direktiven anförs att, om filialenbetraktades som valulautlänning, skulle även om filialernas rörelse faller under banklagarnas generella rörelseregler - "tillväxten av en fihalsverksamhet i ullandel och därmed fördelningenav svenska bankers inhemska och utländska rörelse, ligga utanför desvenska valutamyndigheternas kontroU". Det anförda ger enmissvisande bild av vilka möjligheter skulleha atl utöva en adekvat valulapolitisk kontroll av filialernas verk samhet. skullevia s. k. RUTS-rapporter, jfr nedan, kunna utöva en fortlöpande kontroll över verksamhelenstillväxt. Olägenheten i att den utländska filialen eller dess kunder skulle vara tvingade att begära tillstånd för varje transaktion som inle har karaktär av lö- 445 pande betalning borde vara möjlig all undanröja genombeviQande av s. k. Prop. 1986/87: 12 ramlillstånd. Inom givna ramar som besiåms av riksbankenhar banken då möjlighel att med beaktande av i valutaförordningen givna regler självfalla besluti enskilda transaktioner. Ramlillstånd av denna lyp kan naturiigtvis få olikainnehåll beroende på i vilket land verksamheten bedrivs. Så kan man t. ex. förde nordiska länderna tänka sig en betydande frihei i syfte att främja det ekonomiska utbytet inomområdet. Generelll måste dock tillståndenvara utformade så att fllialen ges utrymme för normal verksamhet. Om manutnyttjar lekniken med ramtillstånd, spelar del i prakliken ingen slörre rollom fllialerna är att betrakta som valutauflänning eller valutainlänning. Det intressanta blir i stället i vilkentakt och inom vilka verksamhetsområden filialerna skaU flllåtas växa. Detta leder in påfrågan vilka regler värdlandet kan komma alt tillämpa beträffande den i fllialform bedrivnaverksamheten. Det är förhållanden som denetablerande banken får ta ställning tiU i varje särskilt fall när ulvärdering görsmellan olika former för etableringen. Som framgått kräver vissa länder t.ex. att kapital av viss storlek hänförs lill en fliial eller att filialenskall presentera en egen årsredovisning. De uppoffringar detta medför får vägas mot de kostnader ochadministrativa olägenheler som en dotterbolagsbildning ger upphov till. För densvenska banken är det emellertidväsentligt att den i varje särskilt fall har möjlighet atl väQa den bästa formenutan alt vara låst av hinder i den svenska regelfloran. De övervakandemyndigheterna har genom samarbele med sina motsvarigheter i övriga länder godamöjligheter att föQa den från ledda bankverksamheten vare sig den bedrivsi form av dotterbolag eller filial. Men generellt sett lorde emellertid insyn och kontrollkunna utövas med enklare medel om etableringen har formen av ett filialkontor. En filialsverksamhet är en integrerad del av den svenska banken. Detla innebär attfilialens volymer automatiskt skulle komma att ingå i alla de rapporter som medolika periodicitel lämnas till i fråga om den utländska rörelsen.En förteckning över dessa s.k. RUTS-rapporter återfinns i bilaga. Uppgifter omfllialen skulle naturiiglvis också ingå i de månatliga och andra rapporter somlämnas till bankinspektionenbeträffande den totala bankverksamheten. Om myndigheterna så önskar kan denulomlands i fllialform bedrivna verksamheten naturligtvis också i varje särskilt fallredovisas separat, totalt och/eller per land. Detta skall jämföras med att bankernasdollerbolag endast är ålagda en kvartals- och halvårsrapportering avseende vissaspeciflka förhållanden. 1986/87: U Rapporteringen av valutabankernas utländskatillgångar och skulder Av de åtta rapporter som infordrar från varjevalutabank angåenderespektive banks ulländska lillgångar och skulder skall - som framgår av nedanstående tablå - tre lämnas varjemånad, varje kvartal och två slutligen - juni, decemberresp. mars, seplember. Kvartals-och halvårsrapporterna utgör bl. a. underlag för rapportering till (). Förutom RUTS-D, somavser de majoritetsägda dotterbankernas tillgångar och skulder tidsstafflerade, skallovannämnda dotterbanker även inkommamed en rapport där de tidsstafflerade fordringarna har länderförddats (HALVÅRSRAPPORTEN). Riksbankensinfordrar dessutom från ulländska dotlerbanker - där den svenska banken kontrollerar avrösterna - en rapport över såväl garanteradesom ogaranterade fordringar länderfördelade (. Utländska tillgångar och skulder Ulländska lillgångar och skulder: Ulländska lillgångar och skulder länder-och valutafördelade Tidsstafflerade fordringar mol vissa länder juni, dec' Majoritetsägda dotter-bankers lillgångar och skulder tidsstafflerade mars, sep' Rapport även från dotterbanker. Efter remiss har yttrande över framställningen lämnats av: Bankinspektionen, (),(Fi 83:06), Fullmäktige i riksbank. , ,föreningsbankers förbund, Post-och , , in , i (LO),Centralorganisationen /SR, . (),SHIO-FamiQeföretagen, . , ochStockholms handelskammare samt . 6.2Bankinspektionen PP-'986/87:12 Frågan om svensk banks rätl att etablera filialerutomlands har varit uppe till diskussion vid ett flertal tillfällen. 1 direktivenför banklagsutredningen angavsatt utgångspunkten för utredningens arbete skulle vara att bankerna medgavs sädan rält. Frågan togs emellertidifrån ulredningen innan nägot förslaghade lämnals. 1 direktiven för den arbetande kreditmarknadskommitténangavs att denna fråga inle skulle behandlas. Deskäl som anfördes härför var främst av valulapolitisk natur och utveckladesnärmare i direktiven. I det betänkandesom valutakommittén angav 1985 utsädes att skälen emot att svenska bankeretablerade filialer utomlands hämtades ur den lolkning som myndigheterna givitbanklagen. I denna lag regleras nämligen uteslutandeförvärv av aktier i utländska institut. Restriktionerna hade dock enligl kommittén en nära anknytning tillvalutaregleringen bl.a. vad gäller gränsdragningen mellan valutainlänningensrespektive valutautlänningarsställning och befogenheter. avgav ingel förslag i frågan menförutsatte att den skuUe tas upp till prövning i kreditmarknadskommittén. Bankinspektionen hari olika sammanhang givit utiryck för sin posiliva instäUning tillsvenska bankers möjlighet alt etablera fliialer utomlands. Ur tillsynssynpunkt har en filial fördelar gentemoten dotterbank genom att dess verksamhel automaflskt blir en del av bankenstotala verksamhet. Därigenom erbjudsinspektionen goda möjligheter atl ulöva flUsyn även över fllialen genom den svenska bankenshuvudkontor. Den svenska banklagens regler om t. ex. kapitaltäckning ochkassareserv blir tUlämpliga på helabankens verksamhet, inklusive utländska fliialer. Det bör ocksä vara naturligtför bankerna att inte i en filial ägna sig åt någon verksamhet som inteär tillåten enligt svensk banklagstiftning. Denna princip har redan följts avutomlands etablerade dotlerbanker. I bankföreningensframslällning har anförts skäl för en filialetablering som ur bankernassynpunkt har ansetts belydelsefuUa. Särskilt beaktansvärt är enligtbankinspektionens uppfattning det förhållandel alt en filial kan driva sin verksamhet med bankens helakapitalbas som grund och därvid undgå debegränsningar som det egna kapitalet i en dotterbank kan innebära. Sammanfattningsvisanser bankinspektionen att övervägande skäl talar för ett bifall tillSvenska framställning. Bankinspeklionen fömtsätter därvid atterforderliga ändringar kan göras i valutalagstiftningen så atl tidigare anförda hinderundanröjes. Bankinspektionenvill emellertid aktualisera en fråga som inte bör läm nas obeaktad i detta sammanhang. Ufländska banker har givits möjlighet attdriva verksamhel här i form av dotterbolag men ej filialer. Med hänsyn till den vikt som i alltfler länder fästes vid reciprocitel kan det övervägas om inte frågan om utländska bankersmöjlighet att etablera filialer i bör tas upp. Mot detta kan tala attufländska banker gavs möjlighet att etablera dotterbolag här och att någon erfarenhet av sådan verksamhet ännu inte vunnits. Det har också hävdats all ändrade elable- 448 ringsregler intebör införas så snart efter det att etablering över huvud Prop. 1986/87: 12möjliggjorts. Det kan emellertid finnas en risk för atl möjlighet för filialetableringfrån svenska bankers sida skulle bli omöjlig att utnyttja om något eller någraländer inte godkände sådan etablering på grund av bristande reciprocitel. Filialbildning iSverige av utländska bolag har enligt uppgift endast förekommit i ettfall. Erfarenheten av sådan etablering är aUtså mycket begränsad och någonreglering som kunde Qäna som förebUd för bildande av utländskabankfilialer finns inte i svensk lagstifining. Däremot är filialbildning från ufländska banker filialen imånga länder, varför det torde vara möjligtatt få del av där gällande regler och gjorda erfarenheter. Inspektionen anserdenna fråga så betydelsefuU alt fömtsättningarna för utländska banker att etablera filialer här såsnart som möjligt bör undersökas. pekar i den promemoria sombilagls framställningen på fördelar med fiUalbildning. Fördelarna är framför aUtkostnads-bettngade;det blir i ohka avseenden billigare för bankerna alt etablera sig utomlands genomfilial än genom dotlerbank. pekar vidare på renlverksamhetsbeflngade skäl för fllialetablering. NO saknar skäl att ifrågasättaav de med filialetablering. NO anser i principatt de svenska bankerna inte bör hindras av svenska etableringsreglernär de väQer etableringsform i andra länder. De svenska bankerna bör helstefter egen bedömning kunna anpassa sig flll lokala konkurrensförhållanden påolika marknader. De bör därför ha samma valmöjlighet mellan olika etableringsformer som derasutländska konkurrenter på den aktuella marknaden. Härigenom ges de svenska bankernafömtsättningar alt konkurrera på lika villkor med andra ulländska banker. Det största hindretför att tillåta svenska banker att bilda filialer utomlands synes varaden svenska valutaregleringen. NO har fldigare vid olika tillfällenuppmärksammat olägenheter från konkurrenssynpunkt av valutaregleringen. Undersenare år har denna, framför allt kravet på utlandsfinansiering avdirekiinvesteringar utomlands i förening med bl.a. högre vinsleri näringslivet, medverkat till en stark likviditetsuppbyggnad i många storföretag. De "inlåsta" pengarnatorde ha använts till bl. a. företagsförvärv som i vissa fall försvagatkonkurrensen på skilda marknader. Friaremöjligheter flll kapitalanvändning utomlands skulle sannolikl medföra atl företagen ibland skulle använda kapitaletflll att finansiera sin internaflonella expansion och att reducera sinautlandsskulder i stället för att genomföretagsköp öka sina marknadsandelar i . NO vill understryka att det från konkurrenssynpunkt ärmoflverat atl - ålminstone på sikl - avveckla valularegleringen. Även om de med gesbudgetunderskott sammanhängande problemen manar till viss försik tighetvisar internationella erfarenheter på att riskerna med en avveckling intebehöver vara alltför stora. Det förQänar framhållas att handeln med kapitalöver gränserna har vuxit starkt i betydelse och att 449 29 1986/87. bör ha ätskiUigl att vinna på att detta handelshinder avvecklas. 1986/87: 12 Om en sådanavveckling av regleringen sker borde inte frågan om de svenska bankernasetableringsform utomlands behöva regleras av svensk lagstiftning. Eventuellaproblem vad gäller flilsynen bör inte tillmätas avgörande betydelse utan bör kunnalösas på ett smidigt sätt. Så länge nuvarandevalutareglering behålls synes, såvitt NO kan bedöma, den ipromemorian skisserade ordningen med beviQande av s. k. ramtillstånd för de utländska filialernasverksamhet och rapportering via s. k.RUTS-rapporter peka pä en framkomlig väg. Filialen skulle, vilket är naturligt från valutaregleringens synpunki, fortfarandekunna vara valutainlänning men ändåges möjlighet att utan alltför mycket byråkrati, inom av fastställda ramar, ges möjlighet altdriva för banker normal verksamhet.Riksbanken skulle också genom rapporteringen, som möjligen skuUe behövaanpassas tUl den nya situalionen, kunna fortlöpande föQa och kontrolleraverksamheten. NO tillstyrkersåledes alt svenska banker ges möjligheter att etablera filialer ulomlands. Kvar står frågan omen sådan valfrihet i fråga om etableringsform för de svenska bankerna bör molsvaras av sammamöjligheter för utländska banker som villetablera sig i . I princip bör enligt NOs uppfattning reciprocitel gällai sådana grundläggande frågor. Med tanke på atl ufländska banketableringarmöjliggjorts först från och med innevarande år och att bankaktiebolag enligtlagstiftningen är den enda möjliga elableringsformen är frågan dock måhända för tidigt väckt.Utvecklingen av de utländska bankernasverksamhet kan behöva avvakias. I bilden kan också ingå atl utländska banker iallmänhet inte torde ha det konkurrenshandikapp som en valutareglering utgör. Denna omständighet kanmöjligen göra frågan mindre akut. NO anser dock att, om svenska banker tillåtsetablera filialer utomlands, det bör på sikl ånyo övervägas om inte ufländskabanker skall ha motsvarande valfrihet i . fick i tilläggsdirektiv (Dir 1980:58) i uppdrag att kartlägga och utvärdera de svenska bankernas uflandsverksamhet. Här uttalas att det kanfinnas skäl att öppna möjlighet i den svenska banklagstiftningen för desvenska bankerna att förlägga avdelningskontor eller filialer tillutlandet. Enligt direkfiven skuUe effektiviteten i bankverksamheten ochmöjligheterna för bankinspekflonen atl få insyn i verksamhelen tala för alt ensådan möjlighet införs. kom långt i sina överväganden avdenna fråga, innan frågorna om bankernas utlandsverksamhet lades över påkreditmarknadskommittén. Ikreditmarknadskommilténs direktiv (Dir 1983:38) sägs alt banklagsutredningensnämnda tilläggsdirektiv bör kunna gälla för kommittén i vissa avseende, dockinte vad som anges beträffande filialetableringsfrågan. Väl medges att enmöjlighet att inrätta filialer i många avseenden skulle underlätta etablering av svenska bankerulomlands och gynna verksamheten där,men enligt departementschefens mening talar avgörande valutapoli- 450 tiska skäl mot en etablering av filialer. I betänkandet"Översyn av valutaregleringen", (SOU 1985:52), anger Prop. 1986/87:12 valutakommitténatt man inte närmare har övervägt frågan om framtida ullandsetableringar i filialform. Efteren genomgång av de restriktioner som gällerför filialbildning konstaterar emellertid valutakommittén, att dessarestriktioner primärt inte är grundade på valutalagstiftningen. Bankernas kravpå friare etableringsformer på utländska marknader har direkt koppling flll den översyn av de allmännarörelsereglerna för svenskt bankväsende som pågår. Även om någotdirekt förbud mot filialbildning utomlands inte finns intaget ibanklagstiftningen, fömtsätts i de olika bankinsfltutens lagar, att svensk bank kanendast inom landet driva verksamhet vid avdelningskontor. anseremellertid att elt flertal fördelar starktför alt bankerna bör ges rätt att etablera filialer utomlands. I banklagsutredningens tilläggsdirektiv har nämnts alteffektiviteten i bankverksamhetenskulle gynnas och att bankinspektionen erbjuds goda möjligheter tUl insyn ifilial verksamheten. Nedan tas upp ytterligare fördelar med filialetablering. Allmänt sett bör detfrån de svenska bankernas synpunkt vara angeläget att den svenska banklagstiftningenutformas på ett sätt som ger största möjligaflexibilitet för bankerna vid uppläggningen av deras verksamhet utomlands. Ivissa länder kan filialens form erbjuda fördelar, i andra länder kan andra organisationsformer vara lämpligare. länder tillåter endasl filialensom etableringsform. Banken kan i de länder, där olika etableringsformer finns att tillgå, väQa den form somär bäst anpassad för de behov sometableringen avser att tillgodose. En utlandsetablering i form av filial kan dessulom vara att föredra urkostnadssynpunkt, eftersom filial i regelinte kräver någol flllskott av kapital. DärtUl kommer att administrationskostnadernatorde vara lägre än för en dotterbank. Styrelsearbetet undviks vid fliial. De bildandeproblem som kan uppstå speciellt istarten av en dotterbank torde inteförkomma vid filial. Marknadens kreditbedömning av filialen är frånbörjan självklar, eftersom den är en del av den svenska banken och denna svarar för de skyldigheter och rättigheter somuppkommer genom filialens verksamhet. I vissa länder, bl.a. i , förekommer bestämmelser som maximerar utlåningen till en och samma låntagarelill en viss procent av bankens eget kapitel (legal limit). Är den svenska bankenrepresenterad genom filial baserasdet maximala ullåningsbeloppel på den svenska bankens kapital och reserver.