prop · GA03129 · 1986-12-31 00:00:00 — Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmänförsäkring' dels att 3 kap. 15 §, 10 kap. 3 §, och 16 kap. 12 § skallha nedan angivna lydelse, dels----- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 15 § Sjukpenning utgår ej för lid då den försäkrade a) fullgör värnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänsteller genomgår mili tär gmndutbildning för kvinnor; b) är intagen i sådant hem som avses i 12 § lagen(1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga med stöd av I § andra stycket 2 eller tredje stycket sagda lag; c) är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt; d) i annat fall än under b eller c sagts av annan orsakän sjukdom tagits om hand på det allmännas bekostnad; e) vistas utomlands i annat fall än då den försäkradeinsjuknar medan han utför arbete som ett led i en här i riket bedriven verksamhet eller som anställd på svenskt handelsfartyg eller under sjukdom eller i fall som avses i 8 § andra stycket reser till utlandet med medgivande. För då en försäkrad bereds vård i ett sådant vård eller boende enligt socialtjänstlagen (1980:620) som ger vård ochbehandling åt missbrukare av alkohol eller narkotika, skall sjukpenningenminskas på det sätt som framgår av 4 § andra stycket. Utan hinder av första stycket utgår sjukpenning lillförsäkrad som avses under c vid sjukdom som inträffar under tid då han fårvistas utom anstalt och därvid bereds tillfälle att förvärvsarbeta. Därest pensionsberättigad i annal fall än som avses i 2 §under hel månad är intagen i annan anstalt än sjukhus eller ock tillfälligtvistas utom anstalten, äger den som driver anstalten att, i den mån regeringenså förordnar, uppbära så stor del av den pensionsberältigades ä månadenbelöpande folkpension, som svarar mot kostnaderna för vården eller för- ' Lagen omtryckt 1982:120, Senaste lydelse 1983:960. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. söriningen på anstalten, varvid den pensionsberätligadedock skall äga erhålla visst belopp för sina personliga behov. Vad nu sagtsskall äga motsvarande fillämpning för det fall aU den pensionsberätfigadeåtnjuter värd eller försörining mot avgift, som erlägges av kommun ellerlandstingskommun. Åtnjuter barn, för vilket barntillägg utgår, i annat fallän som avses i 2 § sista styckel under hel månad vård på anstalt eller eljestvård på allmän bekostnad, äger den som driver anstalten eller det kommunalaorgan som svarar för vårdkostnaden att, i den mån regeringen så förordnar,uppbära så stor del av barntillägg för månaden som svarar mot vårdkostnaden. Första slyckel gäller inte i fråga Första stycket gällerinte i fråga om pensionsberättigad som åtnjuter om pensionsberättigad som åtnjuter helinackordering i för helinackordering i för äldre människor. äldre människor eUer skaU betala ersättning för sitt uppehälle enligt 34 §socialtjänstlagen. 16 kap. 12 §-Är en pensionsberättigad lill följd avålderdomssvaghet, sjuklighet, långvarigt missbmk av beroendeframkallande medeleller annan därmed jämförlig orsak ur stånd att själv ha hand om sin pension,får allmän försäkringskassa besluta att pensionen helt eller delvis skallutbetalas till myndighet eller den pensionsberältigades make ellerannan person för au användas till den pensionsberältigades och hans familjsnytta. får utan hinder av att sekretess gällerenligt 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) ansöka hos ombeslut enUgt första stycket. Denna lag träder i kraft . "Senaste lydelse 1981:1246, 23 2 Förslagtill Prop. Lag omändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs att 34 § socialljänstlagen (1980:620)skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 34 § Stöd- och hjälpinsatser av be- Stöd- och hjälpinsatser av be handlingskaraktär medför inte kost- handlingskaraktär medför inte kost nadsansvar för den enskilde vårdta- nadsansvar för den enskilde vårdta garen. För andra stöd- och hjälpin- garen. För andra stöd- och hjälpin satser får kommunen ta ul skälig satser får kommunen ta ut skälig ersättning. Kommunen får även ta ut ersättning för uppehället av den som på grund avmissbruk av alkohol, narkotika eller därmed jämförbara medel genomgår vårdoch behandling i ett hem för vård eller boende enligt denna lag. Om regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer förordnar det, får kommunen även iandra fall ta ut ersättning för uppehället när någon genomgår vård och behandling. Om en underårig genom socialnämndens försorg får vård i eltannat hem än det egna, är föräldrarna skyldiga att i skälig utsträckning deltai kommunens kostnader enligt grunder som regeringen föreskriver. Socialnämndenfår i sådant fall uppbära underhållsbidrag som avser den underårige. Bestämmelserna i första stycket gäller inte i fråga omtjänst för vilken avgift har bestämts enligt 35 §. Regeringen fastställer storleken av den ersättning som densom genomgår vård och behandling enligt första styckel skall betala. Denna lag träder i kraft den . Bilaga 3 Prop.1986/87:129 Sammanställning, utom såvitt avser rehabiliteringspenning,av remissyttranden över socialberedningens delbetänkande (Ds S 1984:17) Rehabiliteringspenningtill missbrukare - vissa avgiftsfrågor Eflerremiss har yttranden över betänkandet avgivils av (),(), , ,kammarrätten i , länsrätten i , iUppsala län, försäkringsrätten för , ombudsmän. , , , , Västeråsoch kommuner. , i (LO), , (),, åt läkemedels-missbmkare(RFHL) och Alkoholproblemafikers riksorganisation (ALRO). Denenskildes kostnadsansvar vid institutionsvård 1stort sell samtliga remissinstanser tillstyrker socialberedningens förslag att34 § socialtjänstlagen (1980:620, SoL) ändras så att det klart framgår allkommunen får ta ut ersättning för uppehället för missbrukare som vistas i vård eller boende. RRVmenar dock att frågan om den enskildes kostnadsansvar vid institutionsvård ärstarkt kopplad till nivån på den ersättning som utges. RRV anser därför alläven denna fräga bör bedömas först när förulsällningarna för en mer generellrehabiliteringsersättning har utretts. I avvaktan på en sådan utredning anserdock RRV all kommunerna bör ges möjlighet att - i enlighet medsocialberedningens förslag till ändring i 34 § SoL - få ta ut ersättning föruppehället av den som på gmnd av missbruk av alkohol, narkotika eller därmedjämförbara medel genomgår vård och behandling i elt hem för vård eller boende enliglSoL. Kommunen bör dock inte få ta ut sådan ersättning av den som uppbär enförmån och under uppehället får vidkännas ett avdrag på förmånen, t. ex. avdragpä sjukpenning. Socialstyrelsenser det som en angelägen normaliseringsåtgärd att patienterna fär betala enavgift som i storlek blir jämförbar med sjukvårdsavdraget. Under hela den tidsjukpenningreformen på allmänna vårdanstalter för alkoholmissbmkare funnits harpatienterna betraktat detta avdrag som en avgift. Ur den synpunkten är denförändring som genomförs inget överraskande för patienten. Au patienten nusjälv kommer att få erlägga avgift kommer atl ge psykologiska effekter genomatt patienten får ett störte eget ekonomiskt ansvar. Försäkringskasseförbundetdelar också utredningens uppfattning alt alla 25 skall belalaen skälig ersättning för uppehället på institutionen. Förbundet /87:129 anser det vara välmotiverat atl koslnaden skall motsvara sjukvärdsavdra-geloch att kommunen skall vara betalningsmottagare. tillstyrker med följande motivering. "Införande av en mindra avgift för uppehälle under eninstitutionsvistelse motiveras av normaliseringsskäl. Båderehabiliteringspenning och införande av avgift förutsätter en rehabiliteringsbarvårdlagare som själv är villig all medverka på etl normalt sätt i sinrehabilitering. De grundläggande samhällskraven bör inte upphöra inne på eninstitution. Tvärtom så bör institutionsvistelsen inriktas mot all sammaförutsättningar som råder ute i samhället successivt blir gällande. Förslagelmed en avgift i nivå med sjukhusvärdsavdragel på sjukpenningen kan därförtillstyrkas. Genom den föreslagna avgiften erhålls enhetliga regler inom ettområde där olika praxis och rutiner tillämpas." Liknande synpunkter framförs av RFV, LO,, försäkringsrätten för , ,, , , och kommuner. anser dessutom all den föreslagnaavgiften i nivå med sjukhusavdragel endast bör avse de hem som definieras sombehandlingshem. "Nuvarande gränsdragning mellan behandlingshem och inackorderingshembör behållas. Motivet för detta är atl den som vistas på behandlingshem oftahar utgifter för lägenhet och därtill hörande kostnader. Så är vanligen intefallet för boende på inackorderingshem varför den avgift på , som tas ut i får anses befogad." anser ocksä att del vore en fördel omförsäkringskassorna fick uppdraget atl ombesöria uppbörden av avgiften för demsom är sjukskrivna och uppbär sjukpenning. kommun anser dock att den enskilde i enlighet mednormaliseringsprincipen bör betala för sill upphälle direkt och inte genomautomatiskt avdrag i förmånen. Liknande synpunkter framförs av RFHL på följande sätt: "Det grundläggande argumentet för avgiften är allförhållanden vid en instilufion av det här slaget så myckel som möjligt ska påminna om förhållanden ute i samhället. Beredningen ställer alltså normaliseringsprin cipen i centrum. Det är bra. Överhuvud taget spelar denna princip stor roll för beredningens synsätt och konkreta förslag. Det blir därför obegripligt och närmast absurt alt ta del av beredningens förslag angående förverkli gandet av denna vägledande princip. Beredningen säger; "Den mest kon sekventa tillämpningen av normaliseringsprincipen skulle innebära att den enskilde betalar avgiften till den som rent faktiskt svarar för hans uppe hälle, d.v.s. institutionen" (sid. 74) men av nägon outgrundlig teknisk orsak anser beredningen detta förfarande som alltför komplicerat och föreslår att avgiften betalas till placeringskommunen. Tänker sig bered ningen etl databaseral utbetalningssystem som innebär atl klienten fär en utbetalningsavi med uppgift att avgift för uppehälle redan är dragen och normaliseringsprincipen därmed är förverkligad? Naturligtvis måste nor maliseringsprincipen få en konkret tillämpning genom ett utbetalningssy stem som möjliggör för klienten all själv belala sin avgift till den han/hon 26 upplever harkostnadsansvaret för hans/hennes vistelse. Det skulle innebä- Prop. 1986/87:129ra en handling som i avsevärd utsträckning skulle vara nyttig för självkänslan.Med placeringskommunen har de flesta klienter ingen personlig relation av delslag som ofta växer fram i en läl behandlingskonlakl på exempelvis etlbehandlingshem. Många hem för vård eller boende arbetar dessutom med ekonominsom ett pedagogiskt instrument. Klienterna får insyn i institutionens budgetoch i en del fall deltar man också aktivt i kostnadsuppföjning och bokföringsarbeleav enklare slag. Ur etl sådanl perspektiv framstår beredningens förslag som ettutslag av vårdteknokrati på hög nivå. RFHL kan inle se beredningens föreslagnakonstruktion annat än som ett exempel på hur man överger principer och fyllerhonnörsbegrepp med luft, när man ställs inför valet mellan byråkratisksmidighet och möjligheten till en framgångsrik rehabilitering." OcksåALRO framför kritik mot berednings förslag atl avgiften betalas tillplaceringskommunen. "Delär enligl vår mening av stor vikt att patienten själv är medveten om att hanhar atl svara för sitt uppehälle. Med den föreslagna ordningen uteblir densociala Iräningseffekl som elt egel erläggande av avgiften innebär. Medförslaget förtar man till viss del det behandlingsvärde som ligger i prestationoch motprestation." Fråganom tvångsvård ska avgiftbeläggas är enligt RFHL problematisk. "Det är någolstötande med tanken på att den som vårdas mol sin vilja ska belala för dennaoönskade vistelse. Men är det, som beredningen riktigt framhåller,oacceptabelt att länka sig all tvångsvård skulle vara ekonomiskt fördelaktigareän frivillig vård. Trots en bismak av orättfärdighet instämmer RFHL iberedningens förslag om atl också tvångsvård ska vara förenad med avgift föruppehälle. Men vi vill i sammanhanget på nytt återknyta till vårt tidigareresonemang om att rehabiliteringspenning i princip alltid ska utgå vidtvångsvård enligl LVM. Med en sådan princip praktiserad blir del bättre balansmellan skyldigheter och rättigheter." Ävenkammarrätten i antyder principella invändningar mot alt de som motsin vilja vårdas, får belala för vården. Under vistelse på kriminalvårdsanstaltbehöver den intagne inle betala för vården. Om ersättningen, som föreslås,reellt utgår av allmänna medel kan emellertid betalningsskyldighet knappastanses stötande. Kommunensmöjlighet enligt 10 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) attuppbära folkpensionen för den som vistas på hem för vård eller boende föreslåsupphävas av beredningen. Samtligaremissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker beredningens förslag. "Möjligheten för kommunerna alt uppbära patientens pension vid vistelse på hem för vård eller boende och ur den tillgodogöra sig kostnaden för vården eller försöriningen, har an vänts av flera kommuner i landet. De pensionärer som känt till bestämmel sen har enligt information från institutionerna i allmänhet kringgått dessa 27 bestämmelsergenom atl noga se lill så att de inte varit inskrivna på en Prop.1986/87:129 institutionunder en hel månad. förhållandetatt kommun kunnat tillgodogöra sig kostnader för vården på ett vård eller boende varit ett stort problem ur rättvisesynpunkt. Därföranser det mycket tillfredsslällande med föreslagen RFHL instämmer med motiveringen. "Härigenomelimineras bl.a. det destruktiva systemet med manipulation med in- ochutskrivningsdagar, som både klienter och institutioner sysslat med." Även ALROhälsar med tillfredsställelse att beredningen föreslår att beslämmelsernaenligt 10 kap. 3 § AFL med räll för kommunen all uppbära folkpension upphävs.De nuvarande bestämmelserna har ofta kringgåtts av pensionärerna mestadels isamförstånd med vederbörande institution. Inte heller har det varit bra urrättvisesynpunkt att kommunerna kunnat tillgodogöra sig kostnaden för vårdeller boende. Övriga som tillstyrker förslagel är RFV, , ochVästerås kommuner, RFHL, ALRO, försäkringsrätten för och . Förslaget om att socialnämnderna utan hinder av sekretessbestämmelsernafår ansöka hos om att denna skall betala ut en missbrukarespension till t. ex. en kommun eller anhörig tillstyrks också av samtliga somhar yttrat sig i frågan, dvs. RRV, RFV, kommun, , försäkringsrättenför , ALRO, RFHL, och kammarrätten iJönköping. säger dessutom följande. "I detförslag som socialberedningen lagt finns ingen återgång till den tidigarebestämmelsen alt kommunen genom framställning till kunde fåsjukpenningen för missbmkaren överförd till kommunen. Det finns enligl uppgifti belänkandet inget hållbart argument för en återgång till det tidigareförfaringssättet. De flesta nämnder anser att det inle finns något sådantbehov. har heller ingen anledning att föreslå någon annanlösning. De som kommer atl vägra betala kommer sannolikt att vara iminoritet." Försäkringskasseförbundei anser dock atl slopandet avdenna tidigare möjlighet alt kunna få sjukpenning och föräldrapenning för en missbmkareöverförd till kommunen var mindre välbetänkt. Förbundet förordar därför att AFLkompletteras så att motsvarande bestämmelser som för pension också skall gällabeträffande sjukpenning och föräldrapenning. delar inle beredningensuppfattning att statsbidraget till institutionsvården (fr.o.m. 1986Statsbidraget till missbrukarvård m. ger så hög kostnadsläckning avkommunernas vårdkostnader alt det finns anledning alt justera statsbidragetsstorlek. "Då staten minskarbidragen inom missbruksvården genom att inte göra någon uppräkning för löne- och prisökningar anser förvaltningen alt de merintäkter som inflyter skall till godoräknas kommunerna." Umeåkommun konstaterar följande. "För kommunerna innebär förslå- Prop.1986/87:129 get att de totala kostnaderna för aktuella vårdlagare minskar.Detta till följd av avgiftsinkomsterna för kommunerna. Föreslagen avgift perdag kommer dock för kommuns del också alt innebära minskade inkomster iviss utsträckning eftersom avgiften vid kommunens inackorderingshem förnärvarande är . per dag." Proposition....................................................................... ..... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll ............................. ..... 1 Propositionenslagförslag.................................................. ..... 2 1 Förslag tilllag om ändring i socialljänstlagen (1980:620) 2 2 Förslag tilllag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring . 3 Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde .... 5 1 Inledning......................................................................... 5 2 Allmänmotivering........................................................... ..... 7 2.1 Gällande bestämmelser............................................. ..... 7 2.1.1 Avgiftsbestämmelseni 34 § första slycket socialtjänstlagen 7 2.1.2 Avdrag påsjukpenning vid sjukhusvård........... 8 2.1.3 Rått attuppbära pension vid vistelse på institution och familjehem ......................................................................... 8 2.2 Föredragandens överväganden ............................. ..... 9 2.2.1 Den enskildeskostnadsansvar vid institutionsvård och vård i familjehem 9 2.2.2 Föreskrifter omden högsta ersättning som får tas ut .... 11 2.2.3 Möjlighet tillavdrag på sjukpenning som ersättning för uppehälle 12 2.2.4 Rätten attuppbära folkpension som ersättning för uppehälle 13 2.2.5 Möjlighet attlämna uppgifter för pensionsutbetalning tdl annan 14 3 Ekonomiskakonsekvenser ........................................... ... 16 4 Upprättadelagförslag .................................................... ... 16 5 Specialmotivering ......................................................... ... 17 5.1 Förslaget tilllagom ändring i socialtjänstlagen (1980:620) ,.. 17 5.2 Förslaget tilllag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 17 6 Hemställan ..................................................................... ... 18 7 Beslut ........................................................................... ... 18 Bilaga I Socialberedningens sammanfattning, utom såvittavser re-habditeringspenning, av delbetänkande (Ds S 1984:17) Rehabiliteringspenningtill missbmkare -vissa avgiftsfrågor .. 19 Bilaga 2 Socialberedningens lagförslag utom såvitt avserrehabilite ringspenning ...................................................... 22 Bilaga 3 Sammanställning, utom såvitt avserrehabiliteringspenning, av remissyttranden över socialberedningens delbetänkande Ds S 1984:17 ...................................................... 25 Tryckeri, 1987 30