prop · GA0342 · 1986-12-31 00:00:00 — Isituationer som de nu beskrivna skulle den av förelagen eftersträvade Prop.1986/87:42 resullatuljämningen kunna uppnås om koncernbidraget lilläls fåverkan bara vid inkomsttaxeringen. Bidragen skulle med andra ord ålerläggas vidberäkningen av vinstdelningsunderlaget. Frågan är om en sådan ordning kangenomföras. En förutsättning för alt avdrag för koncernbidragskall medges vid inkomsttaxeringen är att bidraget har redovisats öppet av bådegivande och mollagande företag i självdeklarationen eller i endeklarationsbilaga (se avsnitt 5.3.1). Den nu ifrågasatta ändringen avbestämmelserna skulle innebära att företagen fick möjlighet atl viddeklaralionstillfällel bestämma om bidraget skall ha verkan vid bådataxeringarna eller ej. Vill ell förelag att bidragel skall beaktas endast vidinkomsttaxeringen, skulle det uttryckligen yrka detta och återlägga bidragetvid sin beräkning av vinstdelningsunderlaget. Vid första påseende framstår en regel om frivilligåteriäggning av koncernbidragen som en ganska begränsad ändring. Några nyamaleriella regler införs inte. I situationer som de beskrivna, där del ärfråga om två företag som har utjämnat sitt resultat vid inkomsttaxeringen medhjälp av ett koncernbidrag, innebär återläggningen inle något annal merarbeteför laxeringsmyndighelerna än att kontrollera alt båda förelagen genomförtåterläggningen på ett korrekt sätt. En närmare analys visar emellertid all enåterläggningsregel skulle ge koncernerna avsevärt ökade möjligheter att uppnåresultaluljämning vid vinstdelningsbeskaltningen. Ett optimalt ulnyttjandeskulle ofta leda till att nya koncernbidrag - dvs. bidrag som inte varmoliverade från inkomstskatlesynpunkt - skuUe slussas i flera led genomkoncernen varefler den eftersträvade utjämningen av vinstdelnings-underlagskulle uppnås genom återiäggning i något enstaka led i kedjan. Det kan såledesförutses att en obegränsad rätt lill återiäggning skulle ge upphov tillbelydande nya strömmar av koncernbidrag inom åtminslone de större koncernerna.Härigenom skulle återläggningen indirekt medföra en avsevärd merbelastning påadministration och kontroll. Skall detta resultat undvikas, måste enbegränsning göras. Som villkor för återiäggning bör fordras att del moltagandeföretagel inte har fätl avdrag vid inkomsttaxeringen för koncernbidrag tillnågct annal företag. Med en sådan inskränkning synes systemel få tiUräckligstadga för att kunna accepteras från administrativ synpunkt. Slutsatsen är atl en beslämmelse bör införas som medgeralt elt koncernbidrag hell eller delvis får ålerläggas vidvinstdelningsbeskaltningen, dock endast under förutsättning alt det företag somhar mottagit bidraget inte vid inkomsttaxeringen har fått avdrag för någotutgivet bidrag. Deskatterättsliga reglerna om kommissionärsförelag har systematiskt etl nära samband med koncernbidragsreglerna. De innebär alt resultatet av en rörelse som har bedrivits av ett företag (kommissionärsföretaget) fär redo- 76 visas hos ett annatföretag (kommitlentföretaget). Beroende på om verk- Prop. 1986/87:42samheten ger överskott eller underskott godtas därmed en vinstöverföring lilleller från kommillenlförelagel. Etl kommissionärsförelag i skatterättslig meningskiljer sig i regel avsevärt från en kommissionär i civilrältslig mening.Kommissionärsförelagel är i normalfaUet ett helt osjälvständigt dotterförelag,som ofta saknar såväl egna tillgångar som egen personal. En skatterättsligreglering gjordes första gången . Reglerna ändrades väsentligl genomlagstiftning och har numera förts över tiU 2 § 2 mom. Begreppetkommissionärsförelag definieras där som ell svenskt aktiebolag eller en svenskekonomisk förening som driver rörelse i egel namn uteslutande för ett ellerflera andra sådana bolags eller föreningars (kommitlentföretags) räkning. Del vanligaste torde vara attkommissionärsföretaget är verksami för ett enda kommitlentföretag. Dennasituation regleras i 2 § 2 mom. försia slycket SIL. För att resultatet avrörelsen i delta faU skall få redovisas hos kommitlentföretaget fordras a) att kommissionärsförhåUandel är grundat på ettskriflligl avtal, b) all kommissionärsföretaget inle under beskattningsårethar drivii verksamhel i nämnvärd omfattning vid sidan av ifrågavarande rörelse, c) atl rörelsen har bedrivits på del angivna sättetunder hela beskattningsåret för båda företagen eller sedankommissionärsföretaget började bedriva verksamhet av någol slag, d) all beskattningsåren för båda förelagen utgåttvid samma tidpunkt samt e) att båda förelagen skulle ha rätt fill avdragför koncernbidrag som under beskattningsåret hade lämnats fill det andra företaget. Villkoret under e innebär bl.a. alt en resultatöverföringgodtas endast i de fall där de båda företagen har ett sådant kvalificeratägarsamband som fordras enligl koncernbidragsreglerna (se avsnitt 5.3.1). Ivillkoret ligger också - vilket har särskilt intresse för den fortsatlaframställningen - atl den huvudsakliga verksamhelen för båda förelagen skallavse rörelse eller fastighet. Etl kommissionärsförelag kan också vara verksamiför två eller flera kommitlentföretag . Enligt Iredje stycket i delaktuella lagmmmet gäller i princip samma krav i della fall. Villkoret i förstastycket e hindrar normall all två eller flera förelag driver rörelse genom eltgemensaml ägt kommissionärsförelag. Med lanke på alt sådana samarbelsformeribland kan bäras upp av starka organisatoriska eller marknadstekniska skäl haren möjlighet öppnats för RSV att dispensera från koncernbidrags villkoret. Bestämmelserna i 2 § 2 mom. SIL har utformats såatt det skall framgå att kommissionärsföretaget trots inkomslöverflyttningen äratt betrakta som elt rörelsedrivande förelag. I Qärde stycket har dessulomföreskrivils all inkomsi, som enligt försia eller iredje slyckel redovisas hoskommillenlförelagel, skall behandlas hos detta företag som om företagel självlhade bedrivit rörelsen. Godtas kommissionärsförhållandet behandlas såledesbåda företagen som rörelsedrivande. I VDL finns inte några särregler omkommissionärsförelag. Del betyder bl.a. alt en resultatöverföring tiU ell kommitlentföretag som godtas vid 77 inkomsttaxeringen kommerall beaklas också vid beräkningen av vinsl- Prop. 1986/87:42delningsunderlag. början bör uppmärksammas ett problem som har uppkommil vidinkomsttaxeringen. Frågan gäller tillämpningen av koncernbidragsvillkoret i 2§ 2 mom. första slycket e SIL. I förarbetena framhöllsatt särskilda spärrar har ställts upp för att hindra all bestämmelserna omuldelningsbeskatlning kringgås med hjälp av koncernbidrag och för atl förebyggarisken för missbruk av annal slag. Det ansågs anmärkningsvärt att företagengenom att ingå kommissionärsavtal kunde sätta spärreglerna helt ur spel. Avdenna anledning gjordes rätten till resultatöverföring i kommissionärsförhållandenberoende av att fömtsättningarna för avdrag för koncembidrag var uppfyllda(prop. 1978/79:210 s. 170 ff.). Etl genomgående krav för att koncernbidrag skallkunna ges och las med verkan vid inkomsttaxeringen är all den huvudsakligaverksamhelen för både givare och mottagare avser rörelse eller fastighet (2 § 3mom. första stycket a SIL). Den fråga som har aktualiserats är om man vidtillämpningen av koncernbidragsvUlkorel skall beslämma kommitlentföretagels huvudsakligaverksamhet med eller ulan beaklande av den rörelse som kommissionären enliglett ingånget avtal skall bedriva för kommiltentföretagets räkning. Enuppfallning, som har hävdats av en taxeringsmyndighet vid taxering, äralt bedömningen skall göras med bortseende från kommissionärsrörelsen. Dennatolkning innebär att kommissionärsrörelsen skall räknas in ikommiltentföretagets verksamhet (jfr 2 § 2 mom. fjärde stycket SIL) endast omoch när det har kunnat konstateras att förutsättningarna för att godtakommissionärsförhållandet - däribland koncernbidragsvillkorel - redan äruppfyllda. Enligl en annan uppfallning skulle denna tolkning strida mot syftetmed lagstiftning och medföra en av lagstiftaren inle avseddbegränsning i möjligheterna atl driva rörelse genom kommissionärsförelag. Den inkomstskatterättsliga frågan får naturligtvisbetydelse även för vinstdelningsbeskaltningens del. Blir eltkommissionärsförhållande underkänt vid inkomsttaxeringen på den grunden allkoncernbidragsviUkorel inle är uppfyllt, kommer förhållandel all underkännasockså vid vinstdelningsbeskaltningen. Vidare råder viss osäkerhet om hur reglerna i VDLskall lillämpas i de fall där kommissionärsförhållandet godtas. Bestämmelsernai 2 § 2 mom. SIL reglerar endast beskatlningen av rörelseinkomsten. Vidvinstdelningsbeskattningen skall också tillgångar och skulderinflationskorrigeras och del lönebaserade fribeloppet beräknas. Frågan harställts om kommittenlförelaget vid dessa beräkningar får eller skall beaktatillgångar och skulder hos kommissionärsföretaget och löner till personal somformellt är anställd hos delta företag. 5.4.3 Överväganden ochförslag Prop. Avföregäende avsnitt framgår atl det råder delade meningar om hur elt av degrundläggande kraven i bestämmelserna om kommissionärsförelag -nämligenkoncernbidragsvillkorel - skall tillämpas. Det är angelägel att i det nuakluella sammanhanget ta ställning i frågan. Ordalydelsen av bestämmelserna i 2 § 2 mom. SIL germöjligen stöd för den tolkning som enligt det föregående har hävdats från entaxeringsmyndighets sida. Enligt fjärde stycket gäller att inkomst somenligtförsia eller Iredje stycket redovisas hos kommittenlförelaget skallbehandlas hos detla företag som om det självl hade bedrivit rörelsen. I förstastycket anges de villkor som skall vara uppfyllda för atl inkomsten verkligenskall få redovisas hos kommillenlförelagel. Till dessa villkor hörkoncernbidragsvillkoret, som i sin lur fordrar atl kommittentens huvudsakligaverksamhet avser rörelse eller faslighel. Dessa regler kan läsas så altkoncernbidragsvillkoret skall prövas utan hänsyn lill kommissionärsrörelsen. Konsekvensen av denna tolkning skulle bli att etlkommissionärsförhållande kan godtas endast om kommitlenten vid sidan avkommissionärsrörelsen bedriver en verksamhet som huvudsakligen avser rörelse(eller fastighet). Möjligen skulle det vara tillräckligt att företagel bedrevsådan verksamhet då kommissionärsavtalel ingicks. Den historiskabakgrunden skulle då få betydelse. Del kunde tyckas att tolkningen skulle medföra enstark begränsning i möjligheterna atl utnyttja kommissionärsinslitutel. Så ärdock knappast fallet. Detta sammanhänger med den förskjutning som under senaretid har skelt i praxis när det har gällt atl dra gränsen mellanförvaltningsföretag och rörelsedrivande företag. RSV ()har vid sin prövning av ansökningar om dispens enligt 7 § 8 mom. åttondestycket SIL och om förhandsbesked funnit alt elt moderföretag, som i inteobetydlig omfattning fullgör koncerngemensamma uppgifter (l.ex.företagsledning, administration, redovisning eller finansiering) förrörelsedrivande dotterföretags räkning, skall anses delta i den inom koncernenbedrivna rörelsen på ett sådant sätt att även den koncerngemensamma funktionenär alt belrakta som rörelse i skatterättslig mening. Regeringsrätten hargodtagit della synsätt (se särskilt regeringsrättens dom i målnr 4862-1985). Det kan med fog antas atl många kommitlentföretag fullgör justsådana koncerngemensamma funktioner som enligt denna praxis utgör rörelse ochatt de därför - även med bortseende från den rörelse som bedrivs genomkommissionärsföretaget - uppfyUer koncernbidragsvillkorel. Detla hindrar dockinte alt det fortfarande kan tänkas förekomma fall där elt kommitlentföretaginte uppfyller vUlkorel om man vid bedömningen av dess verksamhet bortser frånkommissionärsrörelsen. Frågan är då vilka krav som med hänsyn lilllagstiftningens syfte bör slällas på kommittenlförelaget. Koncernbidragsvillkoret infördes, såsom redan nämnls, för att hindra all spärreglerna i koncernbidragssystemel kringgås genom kommissionärsavtal. SkaU delta syfte tillgodoses bör man alltjämt kräva atl det föreligger ett sådanl kvalificerat koncemförhållande mellan kommittent och kommissionär som fordras för att de skaU kunna ge koncembidrag tUl varandra. I princip är det också motiverat alt upprälthål- '° lakravet att kommiltentföretagets huvudsakliga verksamhet skall avse Prop.1986/87:42 rörelse (eller fastighet). Det bör således inte godtas attresultatöverföring sker till etl moderförelag vars verksamhet huvudsakligenavser t.ex. värdepappersförvallning. Däremot synes det inte föreligga någotskäl mot atl vid bedömningen av vad som är den huvudsakliga verksamhetenbehandla kommissionärsrörelsen som om den bedrevs av moderförelagel. Etl sådanlbeaktande av kommissionärsrörelsen synes tvärtom slå bäst i överensslämmelsemed den koncernsyn som praxis numera har anlagt vid avgränsningen av begreppetförvaltningsförelag. I enlighel med del anförda bör bestämmelserna i 2 §2 mom. SIL komplelleras med en regel som uttryckligen anger atl man vidprövningen av koncernbidragsvillkoret skall räkna den av kommissionärsföretagetbedrivna rörelsen som en del av kommiltentföretagets verksamhel. Ävenkommissionärsföretaget får naturiiglvis, liksom , räkna in rörelsen isin verksamhet. Härefter återstår frågan hur reglerna i VDL skalltiUämpas på de kommissionärsförhållanden som godtas vid inkomsttaxeringen. Dethar redan lidigare konslalerals atl resullalöverföringen lillkommitlentföretaget skall beaktas också vid vinstdelningsbeskaltningen. Vadfrågan gäller är närmasl hur inflationskorrigeringen och beräkningen av detlönebaserade fribeloppet skall genomföras. Det förekommer all den personal som är sysselsatt irörelsen formellt inte är anställd hos kommitlentföretaget utan hos kommissionärsföretaget.Eftersom hela resultatet av rörelsen skall redovisas hos kommillenlförelagel,är del rimligt alt detta företag, oavsett de formella anställningsförhållandena,får beakta samtliga lönekostnader som är hänförliga tiU rörelsen vid sin beräkningav del lönebaserade fribeloppet. När det gäller inflationskorrigeringen är ettliknande betraktelsesätt motiverat. Åtminslone som huvudregel bör gälla atlkommittenlförelaget får beakta de lillgångar och skulder som hör till rörelsen.Poster som inte har samband med denna bör däremoi inle beaktas (några merbetydande sådana posler lär normalt inte förekomma, eflersomkommissionärsföretaget enligt 2 § 2 mom. SIL inte får driva annan rörelse änkommissionärsrörelsen och inte heller får bedriva verksamhel "i nämnvärdomfattning" vid sidan av rörelsen). Det som har sagts om dellönebaserade fribeloppet och inflationskorrigeringen synes kunna uppnås redaninom ramen för nuvarande regler (jfr RSV:s handledning för rörelse- ochjordbruksbeskaltning 1986 s. 602). Någon lagreglering synes inte erforderlig. Inomförelagssektorn sker en fortlöpande omstrukturering. Del kan vara fråga om en omorganisalion inorn en beslående koncern, elt samgående mellan tidigare fristående företag, en delning av etl företag (s.k. fission) eller etl byte av företagsform (t.ex. en övergång från enskUd firma till 80 aktiebolag).Ett viktigt led i omslmklureringen är i många fall att något av Prop.1986/87:42 de berörda förelagen överlåter hela sin verksamhet, enverksamhelsgren eller särskilda tillgångar tUl ett annat. Enligt vanliga reglerskulle överlåtelsen ofta utlösa inkomstbeskattning. Del kan finnas risk föralt en sådan beskattning hindrar eller försvårar omstruktureringarna. Ilagstiftning och praxis har utvecklats ell regelsyslem som har lill syfte atleliminera sådana effekter (i det följande bortses från delagstiflningsingripanden som i preventivt syfle har gjorls mol vissaföreleelser inom fåmansbolagssektorn, l.ex. inlerna aklieöverlåtelser ochvinslbolagstransaklioner). En genomgående princip vidrealisafionsvinslbeskatlningen är alt någon beskattning av s. k. förtäcktreaUsafionsvinsl inlé skaU förekomma. Vid en överlåtelse av en tiUgång somomfattas av realisationsvinstreglerna skall det faktiskt befingade vederlagetligga tiU gmnd för vinstberäkningen även om del understiger tillgångensmarknadsvärde. Genom atl överlåta tUlgångar av del slag som avses tiU eltpris som inte översiiger anskaffningsvärdet (eller snarare detomkoslnadsbelopp som beräknas enligt realisalionsvinstreglerna) kan företagenförhindra alt överlåtelsen ufiöser inkomstbeskattning. I 2 § 4 mom. niondestycket SIL finns dessulom särskilda beslämmelser som gör det möjligl all inomen koncem överiåla bl. a. organisalionsaklier till ell högre pris änanskaffningsvärdet ulan alt överlåtelsen leder tUl omedelbarrealisafionsvinslbeskaltning. När del är fråga om lager, inveniarier och andralillgångar vars avyttring skaU behandlas enligt rörelsereglerna gällergenerelll all en försäljning fiU etl pris som översiiger det skallemässigarestvärdet leder liU inkomstbeskattning. Om överlåtelsen sker mellan svenskaföretag som fiUhör samma koncern kan beskatlningen ofta eUmineras genomkoncernbidrag. I om-slmklureringsfallen är del emellerlid vanligl all priseibestäms tUl elt belopp som inle överstiger överiålarens skatlemässiga reslvärdeeller -vid vissa fusioner - atl någol vederlag inle bestäms. Om vanliga reglertillämpades, skulle även sådana överlåtelser kunna utlösa en inkomstbeskattningsom baserades på marknadspriset (s.k. uttagsbeskattning). Genom SärskUdabestämmelser har lagstiftaren setl till att vissa former av fusioner kangenomföras ulan sådan beskattning. För övriga omstmklure-ringsfall har i praxisutvecklats regler som innebär att uttagsbeskattning också i dessa fall ofta kanunderlåtas. Vinstdelningsbeskaltningen utgår från det underlagsom beräknas vid inkomsttaxeringen. Det betyder att en överlålelse som inteleder tiU inkomstbeskattning i princip inte heller ufiöser någonvinstdelningsbeskalt-ning. Hell undantagslöst gäller emellerlid inle detla. Dejusteringar av underlaget som görs vid vinstdelningsbeskaltningen kan medföraalt en överlåtelse som är inkomstskattemässigl neutral medför etl ökal uttag avvinsidelningsskall hos de berörda förelagen. Särskild betydelse i deltahänseende har bestämmelserna i 3 § VDL om behandlingen av förändringar ilagerreserver och reserver för pågående arbeten. I delta kapitel diskuteras i första handmöjligheterna atl genom ändringar i VDL eliminera den merbeskaltning som överlåtelser i samband med omstruktureringar kan ge upphov lill. I avsnill 6.2 uppmärksammas be handlingen av lagerreserver och reserver för pågående arbeten vid om- 81 6 1986/87. stmktureringinom en beslående företagsgmpp. Vad som där sägs har i Prop. 1986/87:42 principtillämplighet på samtliga omstmktureringsfaU, även fusionema. Av bådesystematiska och framställningslekniska skäl har emellertid frågan ombeskattningen vid fusion brutits ut. Den behandlas separal i avsnitt 6.3.Återläggningsreglerna i 3 § VDIL omfallar också andra poster, nämligenändringar som avser resullaluljärnningsfonder och internvinstkonton. Deeffekler som återläggningen av dessa posler kan medföra är emellertid inlespecifika för omstruktureringarna och förbigås i det följande. 6.2 Behandlingen av lagerreserver m.m. Denmerbeskaltning som kan inträda i samband med omslmklureringama beror, somnämnts i inledningen, främst på de beslämmelser i 3 § VDL som anger hurförändringar i lagerreserver och reserver för pågående arbeten skall behandlas.Här görs lill en början en sammanfallning av de bestämmelser iinkomstskatleförfattningarna och VDL som reglerar dessa poster. En merdelaljerad analys aiV vissa effekler redovisas i näsla avsnitt. Denersällning som erhåUs för avyttrade lagertillgångar är skattepliktig oavsell omavyttringen omfaltar enbart sådana lillgångar eller ulgör etl led i enavveckling eller överlålelse av hela rörelsen. Hela kostnaden för anskaffning(inköp, tillverkning m.m.) är avdragsgiU enligt 29 § 1 mom. KL men värdet avutgående lager skall beaktas enligt 41 § samma lag. Innebörden av regelsystemetkan i själva verket beskrivas på följande sätl. Ulgiften för anskaffning skallperiodiseras. Huvudregeln är att avdrag skall göras när de inköptalagertUlgångarna eller de förädlade produklerna avyttras (eller utrangeraseller förbrukas). medges dock avdrag för värdenedgång, oavsettom denna beror på ändrade marknadspriser eller inkurans. Dessutom harföretagen betydande möjligheter till konsolidering genom nedskrivning. Ennedskrivning innebär atl avdrag görs "i förväg", dvs. innantillgångarna har avyttrats. Enligt huvudregeln i punkl 2 av anvisningarna fill41 § KL får avdrag göras för nedskrivning med högst av lägsla värdet (detlägsta av anskaffnings- och återan-skaffningsvärdena) minskat med inkurans (härförbigås de s. k. supplemen-tärteglerna och de särskilda regler som gäller förlager av fastigheter och värdepapper). Det belopp varmed nedskrivning hargjorts utgör lagerteserven. När nedskrivna lagertillgångar avyttras, skall detavdrag som då medges begränsas lill den inte redan konsumerade delen avanskaffningsvärdet. Detla åstadkoms genom att de lidigare gjordanedskrivningarna återförs (lagerteserven upplöses). Om lagertillgångar överlåts till någon närståendeutan vederlag eller för ett pris som understiger marknadsvärdet, är huvudregeln att beskattning skall ske som om en försäljning tiU marknadspris hade ägt rum, s.k. uttagsbeskattning (här bortses från de fall där hela förvärvskällan överförs 82 genom en överlåtelse somskattemässigt betraktas som gåva; i dessa faU Prop. 1986/87:42 sker intenågon uttagsbeskattning eflersom gåvolagaren i inkomslskatle-hänseende - dvs.med avseende på bl.a. avskrivningsunderlag och restvärden anses träda igivarens ställe). Utgångspunkten är således alt en överlåtelse avlagertUlgångar fiU närstående för underpris skall leda fill uttagsbeskattning.Som berörls i inledningen medger dock praxis all undanlag i vissa fall görsfrån denna princip (se fill del följande , Skattefrågor vid byle avförelagsform. Skattenytt 1985 s. 369 ff., med hänvisningar). En förstafömtsättning för atl uttagsbeskattning skall underlåtas är atl lagerlUlgångeninle i och med överlåtelsen byter skatlemässig karaklär. Kommer den imottagarens hand alt bli anläggningslillgång, skall överlåtaren i principutlagsbeskaltas. Vidare fordras alt tillgången inte förs över från ettdubbelbeskaltat till etl enkelbeskattat subjekt. Underläts ultagsbeskattning ietl sådant fall, skuUe reglerna om dubbelbeskattning kunna kringgås. Slutligenkrävs alt det föreligger en viss grad av ägarsamband eller intressegemenskapmellan överiåtare och förvärvare. Innebörden av del sistnämnda kravet är inte heltklar. Om överlåtelsen sker mellan två koncernföretag och fömtsättningar finnsatl medge överlåtaren avdrag för öppet koncernbidrag till förvärvaren, haruttagsbeskattning av naturliga skäl ansetts kunna underlåtas. Även i andrafall har dock en överlålelse kunnal ske utan uttagsbeskattning. Etl exempelerbjuder rättsfallet RÅ80 Aa 126 (= RSV/FB Dt 1981:12), där vissaomsättningstillgångar överfördes från elt akliebolag lill ett annat som ägdesav samma fysiska personer. Ett i praxis ofta förekommande fall är att en fysiskperson överför omsätlningslillgångar till etl närslående akfiebolag som avsesfortsätta rörelsen. I regel har det varit fråga om elt av överiåtaren helägtbolag (jfr det ofta åberopade 1:35). Praxis har dock inle upprätthållitnågot krav på ägaridenlitel. I RÅ80 Aa 61 (= RSV/FB Dt 1981:10) godtogs enöverlåtelse tiU etl aktiebolag som ägdes av överiåtaren och hans barn. I någraopublicerade förhandsbesked har ullalats att en överlåtelse kan ske ulanuttagsbeskattning lill elt aktiebolag som ägs av överlåtaren eller av honomnärstående personer. Det skall tilläggas alt uttagsbeskattning harunderlåtits inte endast i de fall där överlåtelsen har omfattat en hel rörelseeller rörelsegren utan även när enstaka lagertUlgångar (eller inventarier) harförts över. Nyssnämnda RÅ80 Aa 61 och även RÅ82 Aa 218 är exempel på detla. Deopublicerade förhandsbeskeden ger ytterligare exempel på samma sak. Det sagda har avsett villkoren för attunderiåla uttagsbeskattning, dvs.