prop · GA036 · 1986-12-31 00:00:00 — Spaningoch utredning av dobbleribrott är mycket tids- och resurskrävande. Trolsnoggrann planering av skilda insatser är del dessulom myckel svårt alt ingripapå ett effektivt sätt. Krimianliseringen av speldeltagandet gör att det ärsynnerligen svårt att få upplysningar från deltagare i spelet. Om de lämnaruppgifter riskerar de att själva bli åtalade och att förlora eventuellavinster. Tipsom dobbleri lämnas nu ibland av anonyma personer saml av anhöriga till spelarna.Även sådan information kräver tidsödande uppföljning, som dessvärre inte sällanger negativt resultat. Enavkriminalisering av deltagaransvaret skulle utan tvekan öka polisensmöjligheter atl få fram bevisning i dobblerimål och samlidigt minskahandläggningstiderna. Frånde synpunkier domareförbundet har all beakla föreligger heller ingen erinran mot riksåklagarens förslag att dellagande i dobbleri skall avkriminaliseras. Särskilt de utredningstekniska skäl som anförs i prome lalar för atl deltagaransvaret avskaffas. Förbundet är emellertid 114 medvetet om alt förslagetkan vara kontroversiellt sell från andra utgångs- Prop. 1986/87: 6 punkter.Som argument för sitt förslag åberopar riksåklagaren det förhållandel atlalkohol- och narkotikamissbrak samt utnyttjande av prostituerade inte ärstraffbart. Med lanke på hur omdiskuterade dessa regler är torde argumentet ha endaslbegränsad bärkraft. Ävenlänsstyrelsen i Göleborgs och län påpekar att det torde bli lättare attfå dellagande spelare att ställa upp som vittnen i dobblerimål, om förslagetgenomförs. 2.2 Förfarandet vid förverkande av egendom av mindre värde Samtligaremissinstanser har tillstyrkt eller lämnat ulan erinran förslaget att utvidgaåklagares rätt alt själva besluta om förverkande som riktas mot någon annan änen tilltalad. Det har dock från en del håll framförts synpunkter som i vissafall avviker från promemorieförslaget om hur en sådan bestämmelse skall ulformas. Hovrättenhar ingen erinran mot atl åklagarens möjlighel alt besluta om förverkandevidgas i den utsträckning som föreslås. Hovrättenifrågasätter emellertid om inte lagtexten skulle kunna ulformas på elt merförståeligt sätt än som föreslås, låt vara att den nu föreslagna lydelsengodtagits i annan lagstiftning (lag om förverkande av alkoholhaltigadrycker och lagen om förverkande av farliga föremål; se NJA II 1983s478). Hovrätten föreslår att det nya andra stycket i 17 § RP får följandelydelse (ändringarna i förhållande till promemorian understrakna). Äri fall, som avses i första stycket, fråga om förverkande av i beslag lagenegendom, vars värde uppskattas till , får åklagarenskriftligen förordna alt beslaget skall bestå. Egendomen skall anses förverkadom icke den, från vilken beslaget har skett, inom en månad från det han fickdel av beslulel hos åklagaren anmäler missnöje. Anmäls missnöje skallåklagaren, om beslaget inte hävs, väcka lalan på sätt som anges i förstastycket. Har detta inle skett inom en månad från det anmälan har inkommit tillåklagaren, skall beslaget gå åter. Beträffande den föreslagna nya lydelsen av 17§ lagen ominförande av anser tingsrätten att det av bestämmelsen itredje slycket om delgivning bör framgå att delgivning på annat sätt än genomanslag på rättens kansli alltid skall ske när rätten finner atl värdet av denbeslagtagna egendomen uppgår lill eller överskrider I . Riksåklagarensförslag beiräffande förverkande föranleder i och för sig inte någon annan tingsrättens erinran än att det skulle vara mera överskåd ligt om de föreslagna författningsändringarna infördes i en helt ny paragraf i RP. Tingsrätten vill i detla sammanhang emellertid föreslå alt åklagare får en generell rätl att förverka gods i de fall åtgärden inte har samband med 115 lagföring.Alt i sådana fall väcka talan vid domstol är en onödig omgång, Prop.1986/87: 6 särskilt som den drabbade alltid kan föra saken dit.Åklagarmyndigheten i : Förslaget om tillägg till 17§ RPinnebär en allmän rätt för åklagaren att besluta om förverkande av föremål,vars värde understiga , innefattande även fall då ägaren är okändeller saknar hemvist inom riket eller eljest inle kan personligen delgesbeslutet. I anslutning härtill föreslås, atl lagen om förverkande av vissafarliga föremål och 21 § varusmugglingslagen upphävs medan däremot 1958 årslag om förverkande av alkoholhaltiga drycker och de hänvisningar lill dennalag som finns i skilda författningar skulle kvarstå. Sistnämnda lag lorde inlege rätl för åklagarna att besluta om förverkande om ägaren är okänd ellereljest inte kan nås för delgivning. Endasl i narkotikastrafflagen ges undantag (se prop 1980/81:106). Huruvida sistnämnda särbestämmelsekan lillämpas även när känd ägare finns men inte kan nås med delgivning synesinte helt klarl. Enligt min mening bör de av riksåklagaren föreslagnabestämmelserna om åklagarnas rätt att besluta om förverkande gälla generellt. mån särbestämmelser i detaljer på något område, lex beträffande föremåletsvärde, anses behövas kan detta anges i den särskilda författningen. Moiiven för den förenklade beslutsordning iförverkandefrågor som f. n. finns har varil bl. a. önskemålel atl undvikadomstolsprocesser, som enbart gäller förverkande av föremål med ringa värde.Rättssäkerhetsskäl har inte ansetts slå i vägen för att man i dessa fall infören enklare beslutsordning än som följer av allmänna regler (se exempelvis prop.1982/83:89 S.21). I den mån polismyndighet eller annan inle har gells enomedelbar rätt att frånta någon egendom har åklagaren i vissa fall berättigatsatt besluta om förverkande med möjlighet för den som berörs av beslaget attanmäla missnöje, varefter åklagaren får föra talan om förverkande. I promemorian lämnas inte någon närmare statistik rörandei hur stor utsträckning talan om förverkande ulan samband med åtal förs viddomstolarna. Jag förmodar emellertid att förslaget om utökad befogenhet foråklagare att besluta om förverkande föranleds av att antalet sådana mål är såstort atl det från rationaliseringssynpunkt är något att vinna med en ändradordning. Tvivelaktigt är också hur de ökade möjligheterna lill åtalsunderiåtelsepåverkar anlalet mål om förverkande ulan samband med ålal. I kommentaren tillbrottsbalken förfäktas den uppfattningen att åklagare som beslular om åtalsunderlåtelseinte skall föra talan vare sig om brottspåföljd eller om förverkande (III 2 uppl. s. 595). Även om jag sålunda inte ser vilka vinster som från rationalitetssyn- punkl kan ligga i förslaget harjag från principiella synpunkter inte någol att invända mot del. Om man emellertid skall införa en allmän bestämmelse bör man dock kanske överväga om man inte bör överge den i olika specialförfatlningar föreskrivna ordningen lill förmån för elt syslem där åklagarens beslul mera regelrätt överklagas hos domstolen. Den gällande ordningen innefatlar bl. a. viss oklarhet om när föremålet skall anses vara 116 laget ibeslag respektive förverkat (jfr prop. 1982/83:89 s. 23, 26, se också Prop.1986/87:6 rättsfallet, RH 43:84). I polisverksamheten förekommer inle sällan beslag av t extrimmade mopeddelar, brottsverktyg eller annan egendom, som använts vid ellerhaft samband med brott, utan alt åtgärden följs av ålal. Anledningen härtill äri regel att den misstänkte begått brott eller är okänd. I dessa och liknande fall måste lalan om egendomensförverkande väckas vid rätlen. Delta medför inte ringa merarbete för polisen,åklagaren och rätten. Föreliggande förslag går ul på alt ge åklagaren engenerell rätt att själva förordna om förverkande av beslagtagna föremål närfrågan angår annan än tilltalad och föremålets värde understiger 1 000 kronor.För polisens del medför ett genomförande av förslaget en myckettillfredsställande lösning på etl irriterande problem. Handläggningsrutinernablir mycket enklare och handläggningstiderna kortare. Polisen i Siockholm beslaglar en slor mängdalkoholdrycker med stöd av lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltigadrycker. Redan vid beslagstillfällel förstörs den beslagtagna egendomen i defall laga stöd finns. För att förenkla förfarandet i samtliga fall där alkoholhaltigadrycker beslagtas med stöd av ordningslagstiftning och avlasta åklagarna detformella förverkandebeslutet föreslås att beslut om förverkande enligt bl alagen 1958:205 får meddelas även av polismyndigheten. I de fall polismyndighetenbeslutat om förverkande bör missnöje över beslulel kunna prövas av åklagare. Av prakliska skäl bör övervägas om inte den föreslagnavärdegränsen vid förverkande i 17§ RP bör relateras lill gällande basbelopp -exempelvis 1/20 basbelopp - istället för bestämt penningbelopp. I övrigl harsamfundet inte några erinringar mot riksåklagarens förslag i promemorian.Förslagen är enligt samfundels uppfattning väl lämpade att ligga lill grund förändringar i lagsiiftningen. Vad som anförs i promemorian om förverkande föranlederingen erinran från förbundels sida. Det bör dock påpekas att det föreslagnatillägget till nuvarande 17 § andra stycket lagen om införande av nyarättegångsbalken synes gälla förfarandel inte bara enligt delta siycke ulanäven enligt del närmast föregående. Därför bör tillägget kanske uigöra ettsärskilt siycke i paragrafen. Föreningen instämmer i vad riksåklagaren föreslagit ifrågasätta om inte beloppet kan höjas till . BUaga 5 Prop.1986/87:6 1(2) Angåendeändring i lagen (1982:636) om anordnande av visst automat-spel. Polismyndigheteni får med översändande av bifogat utredningsmaterial hemställa omdepartementets medverkan till införande av förverkandebestämmelser i ovanangiven lag. Polisenhar slora problem att komma till rätta med den alllmer florerande olagligaspelverksamhelen, som förekommer på ett stort anlal klubbar runt om i landet.Tips om olagligt spel på s.k. pokerautomater flödar in lill polisen.Stora penningsummor omsätts på dessa pokermaskiner som är såkonstruerade att de ger klubbägare och aulomatutställare enorma vinster. Imånga fall medför det för spelarna -förlorarna - personliga tragedier. Somframgår av närslutna handlingar kan en spelare, då han så önskar, byta ut den ipokerautomaten erhållna poängsumman mot kontanter. Utbetalningen sker"över disk" av innehavaren. Polispersonalen måste i ett sådant fallbefinna sig i lokalen och vara åsyna vittne till utbetalningen. För atl få tillstånd en övertygande bevisning om sådanl spel krävs attpolismännen bevittnat 2-3 klara ulbelalningar. I dessa fall kan utbetalaren -oftast innehavaren - åtalas för brott mot lotterilagen och pokeraulomaten kanlas i beslag och förverkas. Så har också skett i i ett antal fall. Dessabrottsutredningar är tidsödande och personalkrävande. Det är förenat med slorasvårigheler för polispersonalen att ertappa klubbägare med denna form avolaglig spelverksamhel. Största antalet klubbar ägs och frekventeras avinvandrare, vilket gör det svårt för spaningspersonalen att nå resultat bl.a.på grund av språkförbistring och avvikande utseende. IMalmö har ett stort antal klubbar - mestadels invandrarklubbar - installeratpokerautomater utan att ha erhållit socialnämndens tillstånd. Innehavarna avdessa klubbar rapporteras för brott mot automatspelslagen och bötfälls, menmöjligheten atl förverka pokerautomaten år inte lagligt reglerad. Därförfortsätter spelet på automaten när polispersonalen lämnat lokalen.Bötesbeloppet för sådant brott utgör en ringa del av dagsförtjänsten påspelautomaten. Det finns klubbägare som nästan rapporteras men somändå fortsälter sin verksamhet. Avvad ovan anförts lorde framgå att förhållandena kring de s. k. auto-malspelen iolika avseenden väsentligen ändrats i förhållande till vad som förutsetts vid automatspelslagenstillkomst. I förhållande till den förat beskrivna tilltagande illegala spelverksamhelenframstår automatspelsla- gensansvarsbestämmelser som föga verksamma, främst med hänsyn lill Prop. 1986/87:6den stora som det illegala spelet inbringar såväl för anordnare som föruthyrare av spelautomater. På grund härav framstår det som oundgängligennödvändigt atl företa en sådan lagändring atl nu förekommande lagtrots ochomfattande av brottslig verksamhet i största möjliga utsträckningbegränsas. Detta bör enligt min uppfattning kunna ske genom att del i automatspelslagenintas en beslämmelse om förverkande av ut-rastning mm som använts vid ellervarit föremål för brott enligt nämnda lag. En sådan bestämmelse kan intas i en 9a§i lagen (1982:636) om anordnande av visst automaispel. Insatsersom uppburils vid brott enligt 9§ samt utrustning och annan egendom som använtsvid eller varit föremål för sådanl brott skall förklaras förverkad, om intedetta är uppenbart obilligt. Istället för egendom kan dess värde förklaras förverkat." Vadgäller förverkande vid brott mot automatspelslagen vill jag slutligen peka påatt bland annat riksåklagaren i yltrande lill regeringen överpromemorian 1981:19 avseende kontroll över spelhallar förordade enförverkandebestämmelse och därvid också anförde att en sådan lämpligen borde ulformasi överensstämmelse med vad som gäller i lotterilagsliftningen. Eventuelltbör automatspelslagen även kompletteras med en 3 a § innehållande enbestämmelse om skyldighet för aulomatulhyrare att före uthyrning förvissa sigom, atl förhyraren erhållit socialnämndens lillslånd för automaispel. En sådanbestämmelse bör då slraffsanktioneras i 9§. Motivet till införande av en sådanskyldighet är, atl därigenom komma lill rälla med de i denna verksamhet oftaförekommande bulvanförhållandena. Medhänsyn lill vad jag sålunda anfört hemställer jag atl regeringen måtte ta underövervägande en sådan lagändring som ovan angivits. Kopiaav till polismyndigheten inkomna synpunkter och spaningsuppslag' bifogas. 'Handlingama har uteslutits vid remissbehandling. Bilaga 6 Prop. 1986/87:6 Dnr 643-85 Sammanställning av remissyttranden över framställning frånpolismyndigheten i om ändring i lagen (1982:636) om anordnande av visstautomatspel (automatspelslagen). Efterremiss har yllranden över framställningen avgetls av riksåklagaren (),hovrätten för , (), brottsförebygganderådet (BRÅ), , lollerinämnden, slatens invandrarverk (),i Göleborgs och län, i , svenskakommunförbundet, och kommuner, ,Föreningen , Föreningen , FöreningenSveriges polischefer. Föreningen , , () saml . Några remissinslanserhar överlämnat yttranden från andra myndigheter. RÅ har sålunda bifogatyttranden från överåklagarna i och åklagardistrikt saml fråncheferna för dåvarande länsåklagarmyndigheterna i och län.Stockholms kommunslyrelse har överlämnat och hänfört sig tiil elt yltrande frånsocialnämnden. Framställningenhar fått ett övervägande positivt mottagande vid remissbehandlingen. Treremissinstanser kan sägas ha en hell negaliv inställning till förslagen iframställningen. RÅoch pekar på ett behov av en utvärdering av automatspelslagen. Frånmera allmänna synpunkter villjag ytterligare anföra följande. Väsentliga ändringar ilagstiftningen i vad avser spel- och lotleriverk-samheten genomfördes . Detharemellertid i praktiken visat sig att det även efter denna lidpunkt varitsvårt för polis och åklagare alt komma tillrätta med illegalt spel och lotteri.Svårigheterna har varil slora både i spaningsarbetet och i det efterföljandeutredningsförfarandet. Vid rättegångarna har bevisfrågorna varit framträdande.Vissa uiredningar, som varit synnerligen resurskrävande, har utmynnat i att deåtalade dömts lill förhållandevis blygsamma bötesstraff. Vissaav hithörande frågor har tagils upp i den promemoria om avkri- Prop. 1986/87: 6minaliséring och andra begränsningar i straffrättens tillämpningsområde, somriksåklagaren ingelt till . Det har vidarevid handläggningen av detta ärende från olika håll framförts, att en någotbättre kontroll skulle kunna nås på områdel om befogenheien all meddelatillstånd för automaispel överflyttades från socialnämnderna till polisen. Motbakgranden av del anförda skulle jag därför vilja ifrågasätta om inte enutvärdering av gjorda erfarenheler och en samlad översyn av lagstiftningen på områdelskulle vara av värde. Lagenom anordnande av visst automatspel trädde i kraft isyfte att motverka uppkomsten av olämpliga barn- och ungdomsmiljöer. Efter endel inledande tolkningssvårigheter i kommunerna - lagen tillkom med kortvarsel - förefaller arbetet i kommunerna ha stabiliserats. Samlidigt har lagen,som gått tillkomst, utsatts för en del kritik ulifrånolika perspektiv. Tillkritikerna sällar sig nu polismyndigheten i som i sin skrivelse föreslåren lagändring som medför möjlighet atl förverka pokeraulomater.Förbundsstyrelsen finner alt liden nu torde vara mogen för den utvärdering avlagen som tidigare förts på lal. I delta sammanhang bör det förslag somframställts av polismyndigheten i diskuleras närmare. 2.2 Förverkandebestämmelse i automatspelslagen Förslageti denna del tUlslyrks av följande remissinslanser. Olagligspel verksamhet omsätter sannolikt stora summor i vårt land. Del är uppenbartalt spel om penningvinster och olika slag av automatspel för många kan medföraskador av ekonomisk och social natur. Spelverksamhelen initierar ofta ävenbrottslighet av allvariigare art. Utvecklingen på områdel inger oro. Det ärdärför angeläget atl olika åtgärder vidlas för all komma tillrätta med deproblem som illegal spelverksamhet innebär. Avuppgiflerna från polisdistrikt framgår atl nuvarande lagstiftning inte germöjlighet all effekiivt ingripa mol dem som anordnar olagligt automatspel.Förverkanderegler i enlighet med förslaget skulle göra lagstiftningen meraslagkraftig. Den föreslagna regeln skulle sannolikt ha sin huvudsakligabetydelse genom att den öppnar en möjlighel till förverkande av deförhållandevis dyra apparater som del här är fråga om. Polismyndighetensförslag i denna del är enligt min mening välgrundat och förslagel lillslyrks.Enligt min mening bör paragrafen ulformas i överensstämmelse med vad som gällerenligt lotterilagen. Överåklagareni Göleborg saml cheferna för dåvarande länsåklagarmyndighelerna i Gävleborgsoch län anför. Förden typ av spel som del här är fråga om - en form av pokerspel på sk draw pokermaskiner - finns förverkanderegler i 30§ lotterilagen. En förutsättning för förverkande är atl tillräcklig bevisning finns för att styrka 121 Bevissvårigheterna är emellertid ofta stora. Även frågor Prop.1986/87:6 angående problemen kring äganderätten av spelmaskinerna ger utredningssvårigheter. (Se NJA I 1984 hft6 sid 837 fO. Redan vid tillkomsten av lagen om auiomalspel uttaladeriksåklagaren sig för föreskrifier om förverkande. De nu gjorda iakttagelsernavid lagens praktiska tillämpning visar att riksåklagarens uppfattning varriktig. I proposilionen 1981/82:203 om koniroll över visst automaispelanfördes på sid 27 som skäl mot förverkande att frågan om äganderätten tillspelutrustningen skulle begränsa sådana föreskrifters värde. Rättsfallet 1984motsäger detta. Jag ser inle något som lalar mot alt även i lagen om automatspelge möjlighel till förverkande vid olagligt spel. Tvärtom bör detla vara etlnaturligt led i den brollsbekämpande verksamhelen. Om den problemalik, som framställningen redovisar, saknaserfarenheter hos åklagarväsendet i . Jag har genom förfrågan lillkriminalpolisens spaningsrotel i kunnat konstatera atl polisen i distriktetinle ställts inför de påtalade spörsmålen. Genom framställningens innehåll bekräftas på fullgott sättdet behov av förverkandebestämmelser som förutsades och föreslogs av någraremissinstanser. Tvärtemot departementschefens bedömning (prop. 1981/82:203 s27)torde en utveckling ha inträtt och än mer förestå som ger föreskrifter omförverkande alll annat än begränsat värde. Förverkandebestämmelser avseendeutrustning och intäkter från spel, lämpligen utformade med de i lotterilagsliftningensom förebild tillstyrks. Några principiella eller rätispolitiska betänkligheter motall en förverkandebestämmelse av föreslagen lydelse införs i lagen omanordnande av visst automatspel anserjag inte föreligga. Med en sådan beslämmelsekan, ifall då en automatspelsanordnare saknar socialnämnds lillstånd ellerbryter mot en av nämnden meddelad föreskrift, en spelaulomat förklarasförverkad om detla inte skulle vara uppenbart obilligt. Rent allmänt kan det förefalla som om den föreslagnaförverkandebestämmelsen skulle komma alt få endast begränsad prakliskbetydelse. I de flesta av mig kända fallen angående spelaulomater har nämligensocialnämnds tillstånd funnits men spelautomaterna har använts i strid mot lotlerilagen(lotleriförordningen) genom att vinster på automaterna utbetalats i form avpengar eller varor. Erfarenhelerna från tycks dock vara sådana all en förverkandemöjligheläven enligt automatspelslagen förefaller välmotiverad. Vid remissbehandlingen av ulredningen (Ds Kn 1981: 19) medförslaget till rubricerad lag avstyrkte i sill yttrande82-02-11 lill kommundepartementet (dnr C-549-6117/81), alt förslaget skulle godlas.Bland de slarka invändningar som styrelsen anförde mot förslagel var bl a atten förverkandeklausul saknades. I yltrande (dnr C-000-2871/83) lilljustitiedepartementet över ifrågasatta ändringar i rubricerad lag framfördestyrelsen ånyo samma anmärkning. Styrelsen kan i alla delar bekräfta de brister i denaktuella lagsiiftningen 122 som påtalas i skrivelsen lillregeringen från polismyndigheten i . Styrelsen vill samtidigtframhålla att det finns starka indikationer på att missbraket av de skpokerautomaterna är spritt över hela landet. mot lagstiftningen lordevara en myckel lönsam skaltefri hantering och annan allvariigkriminalitet förekommer i anslulning härtill. därför polismyndighetensuppfattning atl det föreslagna tillägget i form av en ny § 9a bör införas ilagen. Socialstyrelsenhar inget all erinra mol framställningen från polismyndigheten i Malmöpolisdistrikt om införande av bestämmelser om förverkande av spelaulomater, insalsermm i lagen om anordnande av visst automatspel. Socialstyrelsenvill i detla sammanhang erinra om sin skrivelse lill regeringenrörande bl a förslag lill viss ändring i lagen. Lotterinämndenlillstyrker i och för sig förslagel om en förverkandebestämmelse men anför i försiahand: Dennuvarande lillslåndsgivningen för automater är splittrad. Lotteri-nämndenbeviljar undantag från innehavsförbudel. Nämnden beviljar dessutom tillståndtill spel ombord på fartyg. Länsstyrelserna beviljar tillstånd lill spel på varuautomater.Socialnämnderna beviljar tillstånd till uppställande av förströelseautomaler.Den myndighet som lägger ner mesl tid påautomalspelsverksamhelen tordevara polismyndigheten. Många socialnämnder hör nämligen regelmässigt polismyndighelöver ansökan om automaispel. I polismyndighetens övervakning av ordningeningår även auto-matspelsverksamheten och som tidigare anförts får polisennumera lägga ner myckel tid för alt komma lillräila med den illegalaspelverksamheten bl a på pokermaskiner som ökal kraftigt efter införandel av förbudeimot utbelalningsaulomaler den Ijanuari 1979. Huvudmannaskapetför automalspelsverksamheten bör kunna ges en smidig struktur. Den lösning somvalls i och på bör kunna stå modell. De offenlliga penningaulomatföreningarnai som har monopol på automat- och roulettspel tillför allmännyttigaändamål ca 250 300 miljoner mark . Häri ingår avkastningen av spel påutbetalningsautomater. Den finska lösningen måste anpassas till svenskaförhållanden. Detta kräver en utredning. Behållningens fördelning mellan olikaorganisationer övervägas. Inle minst bör beaklas en eventuell konkurrens medföreningslivets nuvarande lotterier. Angående denna fråga kan anföras attmarknadsutrymmet totalt för lotterier och spel i är ovisst. För vissaspelformer kan det konstateras att marknadsutrymmet är begränsat ex bingo ochlotterier med försäljning från s k fasta försäljningsställen. Nya spelformerhar dock visat sig attraktiva, ex Tipsljänsls lotto och joker. Det börfastställas, vilken typ av aulomaler som skall tillåtas i . Dessutombör sociala frågor beaktas och härvid kommer utbelalningsaulomaler iblickfånget. Lotterinämndenföreslår att en offentligrättslig förening bildas som med ensamrätt får bedriva auiomalspel, roulettspel och kortspel i och på fartyg inregistrerade i .