prop · GA031 · 1986-12-31 00:00:00 — Andra stycket Bestämmelsenmotsvarar 6 kap. I § andra stycket GB. Egendom som har gjorts till enskildgenom äktenskapsförord, liksom vad som har trätt i stället för sådan egendomsamt avkastning av denna som är enskild egendom, skall ingå i bodelning ommakarna kommer överens om det vid bodelningen. Detsamma gäller sådan rätt tillegen pension på grund av försäkring som avses i 3 § första stycket andrameningen. Har makarna kommit överens om attenskild egendom skall ingå i bodelningen, skall sådan egendom vid bodelningenanses utgöra giftorättsgods. (Jfr 10 kap. 7 § i de sakkunnigas förslag) Denna paragraf, som saknarmotsvarighet i GB, ger makar möjligheten att komma överens om att egendom somhar gjorts till enskild genom äktenskapsförord skall ingå i bodelningen. Om denena maken är död, har dennes arvingar och universella testamentstagare sammarätt att göra en sådan överenskommelse med den andra maken (jfr 9 kap. 2 §). Jämfört med familjelagssakkunnigasförslag har den inskränkningen gjorts att överenskommelsen endast får avsesådan egendom som är enskild på grand av villkor i äktenskapsförord. Egendomsom är enskild på grund av villkor vid gåva eller i testamente kan således inledras in i bodelningen. Skälen lill denna inskränkning har redovisats i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.4.2). Makarna kan alltså komma överens omalt egendom som har gjorts till enskild genom äktenskapsförord och sådan rätttill pension på grand av försäkring som annars skulle ha tagits undan frånbodelning enligt 3 § skall ingå i bodelningen. Makarna får emellertid intebegagna denna rättighet till skada för någonderas borgenärer (jfr 13 kap. I §). Även substitut för enskild egendomsom avses i stycket och avkastning av sådan egendom får dras in i bodelningengenom en överenskommelse mellan makarna. Substitut för enskild egendom ärnormalt också enskild ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. egendom (7 kap. 2 § andrastycket 5). Avkastning av enskild egendom är Prop. 1986/87: 1 däremotenskild endast om det föreskrivits i äktenskapsförordet (7 kap. 10 kap. 5 §ÄktB 2 § tredje stycket). Om makar har kommit överens om att dra in enskildegendom i bodelningen, skall denna egendom vid bodelningen anses utgöragiftorättsgods. Egendomen skall således ingå i makarnas sammanlagdagiftorältsgods, sedan skulderna har läckts, och delas mellan dem enligt devanliga delningsreglerna. Om försäkring eller försäkringsbelopp som vidförsäkringstagarens död tillfaller en förmånstagare finns bestämmelser i lagen(1927:77) om försäkringsavtal. (Jfr10 kap. 8 § i de sakkunnigas förslag) I denna paragraf, som saknar motsvarighet i GB,erinras om all lagen (1927:77) om försäkringsavtal innehåller viktigabegränsningar i principen att varie makes egendom ingår i bodelningen. Somframhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1) avser jag alt senareåterkomma med förslag till ändringar i bl.a. försäkringslagstiflningen.Förevarande paragraf kan därigenom få en utökad hänsyftning genom atl flerbegränsningar införs i försäkringsavlalslagen. Kapitlet är uppdelat i två avsnitt. I del första(1-5 §§) behandlas hur storleken av makarnas andelar av del gemensammagiflorättsgodset skall beräknas. I det andra avsnittet (6-10 §§) klargörs huregendomen i boet skall fördelas på de andelar som har beräknats för makarna. I detavsnittet ges också regler för den situationen alt det inte går atl fördelaegendomen helt i överensstämmelse med andelsberäkningen, t.ex. därför alt visstyp av egendom är odelbar. 1 § Vid bodelning skall först makarnas andelar iboet beräknas. (Jfr11 kap. 1 § i de sakkunnigas förslag) I denna paragraf, som saknar motsvarighet i GB,klargörs alt det egentliga bodelningsförfarandet skall inledas med altmakarnas andelar i boel beräknas. Frågan om vilken egendom som skall tilldelasrespektive make avgörs alltså först vid lottläggningen. Denna sker närandelsberäkningen är avslutad. Loltläggningsreglerna finns i det senareavsnittet i kapitlet. I2-5 §§ regleras hur andelsberäkningen skall göras. 2 §' Prop. 1986/87: 1 Vid beräkningen av makarnas andelar i boet skallfrån en makes gifto- jj kap 2 § ÄktB rättsgods avräknas sä mycket att dettäcker de skulder som han eller hon hade när talan om äktenskapsskillnad väckteseller dödsfallet inträffade. För sådana skulder som är förenade med särskildförmånsrätt i enskild egendom skall maken få täckning ur sitt giftorättsgodsendast i den mån betalning inte kan erhållas ur den enskilda egendomen.Detsamma gäller andra skulder som maken har ådragit sig för underhåll ellerförbättring av den enskilda egendomen eller som på annat sätt är att hänföratill denna. Vad som sägs i andra stycket om enskild egendomskall även gälla sådana rättigheter som avses i 10 kap. 3 §. (Jfr11 kap. 2 § första och tredje styckena i de sakkunnigas förslag) Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 13 kap. 2 §första stycket GB. Liksom enligt dessa bestämmelser skall vaqe make vidandelsberäkningen först få avräkna så mycket från sina tillgångar att dettäcker skulderna. Skuldläckningen skall normalt ske ur giftorättsgodset (vissaundantag behandlas i andra stycket). Endast sådana skulder som fanns vid denför bodelningen avgörande tidpunkten får täckas med giflorättsgods (jfr 10 kap.1 § andra stycket, där motsvarande regel ges för tillgångarna i boet). Vidäktenskapsskillnad är det alltså fråga om de skulder som en make hade när talanom äktenskapsskillnad väcktes. Vid bodelning under etl äktenskap - utan sambandmed äktenskapsskillnad - är motsvarande tidpunkt när anmälan om registrering avbodelningen görs hos tingsrätten (jfr 9 kap. 8 § andra stycket). Om bodelningenförrättas därför alt den ena maken har avlidit, är det den dag dödsfallelinträffade som på motsvarande sätt är den avgörande tidpunkten. som bestämmelsen således reglerarskuldläckningen mellan makarna löser bestämmelsen den konflikt som vidbodelningen kan föreligga mellan den ena maken och den andra makensborgenärer. Lösningen innebär att den ena makens anspråk på alt få vara med ochdela på den andra makens giftorältsgods skall tillgodoses först efter det attden maken har tilldelats egendom som läcker de skulder som han eller hon harådragit sig/öre den för bodelningen avgörande tidpunkten. Om dessa skulder ärstörre än den makens giftorältsgods finns det därför ingenting kvar för denförstnämnda maken att vara med och dela på. Om det däremot finns eltnettoöverskott, skall den andra maken inte med stöd av sin fria rådighel överegendomen kunna fram till bodelningen genom ytterligareskuldsättning minska det delningsbara överskottet. Den redovisningsplikt somenligt 10 kap. 1 § andra stycket åvilar en make gäller även skuldema. Gentemot borgenärer med fordringar som hartillkommit efter den för bodelningen avgörande tidpunkten har den make som intebelastas av Ändradlydelse i propositionsförslaget. dessa fordringar ingaandra förpliktelser än dem som följer av 13 kap. 1 S Prop. 1986/87: omverkan av den andra makens eftergift vid bodelningen. Den förstnämn- ii kap.2 § ÄktB da makens anspråk på att fä del i den andra makens giftorättsgods gårsåledes före sådana borgenärers rätt. Familjelagssakkunniga och några remissinstanser harberört ett särskilt problem vid skuldtäckningen, nämligen behandlingen avstudieskulder. Gällande regler om skuldtäckning påslås ibland leda tilloskäliga resultat när det gäller skuld för erhållna studiemedel. Problemettorde även uppstå vid andra former av studieskulder, låt vara att studiemedelf. n. torde vara den helt dominerande formen av studielån. Sludiemedelsskulder kan uppgå lill betydandebelopp. lär det ha medfört all den skuldsatta maken som täckning förskulden har fått hela det gemensamma hemmet eller större delen därav på sinlott. Det har ansetts alt detta skulle vara orättvist mot den andra maken,särskilt som skulderna aldrig kommer att betalas av dessa tillgångar utan avframtida förvärvsinkomster. Enligt familjelagssakkunniga (betänkandet s. 370)är det inle någon lämplig lösning på problemet att införa särskildaskuldläckningsregler för en viss typ av skulder. Det kan enligt de sakkunnigafinnas åtskilliga andra skulder vilka på ett liknande sätt har ett sakligt settmycket svagt samband med den egendom som ingår i boet och vilka inte behöverinfrias på mycket . Jag delar de sakkunnigas uppfattning att någrasärskilda skuldtäcknings-regler inle bör införas för att lösa problemet medstudiemedelsskulderna. Det är f.ö. inte säkert atl det alltid är oskäligt atten stor studiemedelsskuld läcks fullt ul. Om äktenskapet hade bestått, skullefamiljens samlade inkomster ha använts till viss del för alt betala skulden.Även den inle skuldsatta makens ekonomiska standard skulle ha påverkats avdetta. Det kan med hänsyn härtill framstå som rimligt att den skuldsatta makenfår täckning ur sitt giflorättsgods för studiemedelsskulden. Däremot kan det ofta anses oskäligt att denskuldsatta maken - i vart fall om studiemedelsskulden har avsett ett iförhållande till makarnas sammanlagda giftorältsgods stort belopp - får varamed och dela på den andra makens giftorältsgods. I sådana fall bör det därförfinnas skäl att jämka det bodelningsresullat som en likadelning av det sammanlagdanet-logiftorällsgodset skulle medföra. En sådan jämkning kan åstadkommas medstöd av reglerna i 12 kap. En makes redovisningsplikt enligt 10 kap. 1 § andrastycket gäller även makens skulder. Om del sker förändringar på skuldsidanunder tiden fram till bodelningen, skall dessa således redovisas. Har skuldenbetalts , får det betydelse om delta har skett med medel somingår i giftorättsgodset eller med andra medel. Skulden kan vidare ha preskriberatseller ha upphört av någon annan anledning. Normalt skall sådanaskuldminskningar leda till atl det delningsbara nettot ökar på motsvarande sätt som gäller för envärdeökning på tillgångssidan. Om förändringen är Prop. 1986/87: ettresultat av den skuldsatte makens särskilda insatser eller en följd av att nkap. 2 § ÄktB borgenären har önskat särskilt gynna denne make, kan detemellertid finnas skäl atl låta vinsten av detta tillfalla denne make ensam. kan en skulds storlek fastställas förstefter den för bodelning avgörande tidpunkten. Det kan t.ex. gälla ettskadestånd eller ett aktualiserat borgensåtagande. Indexreglerade skulder kanockså förändras fram till dess atl bodelningen avslutas. För värderingen avskulderna vid bodelningen gäller samma princip som för värderingen avtillgångarna, dvs. utgångspunkten är att de skall beaktas lill det värde som äraktuellt vid bodelningen men att förändringar som är att tillskriva sådanaåtgärder av en make som ligger utanför en normal, aktsam förvaltning börtillgodoräknas eller påföras honom eller henne ensam. I 13 kap. 2 § GB finns en bestämmelse för detfallet att båda makarna svarar för en skuld. Enligt den bestämmelsen skall i såfall var och en av makarna ur sitt giftorältsgods tilldelas egendom tilltäckning av den del av skulden som belöper på honom eller henne. Dennasituation skiljer sig emellertid inte från det fallet att en make svarar för enskuld tillsammans med en utomstående person. Inte heller i det fallet kan makenfå avräkna mer av skulden på sitt giflorättsgods än som belöper på maken.Makens skuld anses således bara omfatta den del av den gemensamma skulden sombelöper på maken. Samma synsätt bör kunna tillämpas, om det är de båda makarnasom gemensamt svarar för en skuld. Förevarande paragraf innehåller därför intenågon motsvarighet till bestämmelsen i GB. I 13 kap. 2 § andra stycket GB finns två undantagfrån huvudregeln att skuldtäckning skall ske ur giflorättsgodset. Enskildegendom och sådana särskilda rättigheter som avses i 6 kap. 1 § andra stycketGB skall - så långt de räcker - användas för atl täcka en skuld som haruppkommit före äktenskapet och för vilken enskild egendom eller särskildrättighet häftade vid äktenskapets ingående på grand av panträtt eller annarssärskilt. Detsamma gäller skuld som en make har anskaffat under äktenskapetför att förvärva eller förbättra sådan egendom. Det andra undantaget avserskulder som en make har ådragit sig genom vanvård av sina ekonomiskaangelägenheter eller genom annat otillbörligt förfarande. Sådana skulder skallläckas av giftorätlsgodset endast om den enskilda egendomen eller särskildarättigheten inte räcker till. Om den ena makens giftorältsgods har tagits ianspråk för att täcka skulder som i första hand skall täckas med enskildegendom eller särskild rättighet, är den andra maken enligt 13 kap. 5 § GBberättigad att erhålla vederlag för detta av makarnas giflorättsgods. ÄktB innehåller inte någon direkt motsvarighet tillvederlagsregeln i 13 kap. 5 § GB. Skälen till del har redovisats i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2.3). En nyform av vederlagsregel har i stället tagits in i 11 kap. Prop. 1986/87: 1 4§. Till följd härav har även förevarande paragraf fått en något annorlunda II kap.3 § ÄktB utformning än motsvarande regel i GB. Särskilda regler om täckning förskuld som är att tillskriva den ena makens vanvård eller otillbörliga förfarandemed sin egendom har inte lagils in i ÄktB. I andra stycket anges sålunda att en skuld som haranknytning lill enskild egendom får avräknas mot giftorätlsgodset endast om deninte kan täckas med den enskilda egendomen. Anknytningen skall avse att skuldenär förenad med särskild förmånsrätt i den enskilda egendomen eller att skuldenhar anskaffats för att finansiera den enskilda egendomens underhåll ellerförbättring. Också andra fall då skulden är alt hänföra lill denna egendomkommer i fråga, t. ex. då skulden har anskaffats för atl finansiera förvärv avden enskilda egendomen. I dessa fall föratsätts att det går att fastställa eltklart samband mellan skulden och den enskilda egendomen. Om enskild egendom har fått utgörakredilunderlag för ett lån som har använts till att öka giflorättsgodset, kandet vara en omständighet som kan beaktas vid bedömningen av om det finns skälalt jämka bodelningsresultatet enligt reglerna i 12 kap. Om den enskilda egendomen inte räcker till, fårsåledes en skuld av nyssnämnt slag läckas med egendom ur giftorätlsgodset. Skerdetta, har emellertid den andra maken inle någon rätt till vederlag eller annankompensation. Av bestämmelsen framgår att de särskildarättigheter som anges i 10 kap. 3 § ÄktB (vilken paragraf i gällande rättmotsvaras av 6 kap. 1 § andra stycket GB - dock med viss utvidgning) vidtillämpningen av förevarande paragraf skall likställas med enskild egendom. Vad som återstår av makarnas giftorättsgods, sedanavdrag har gjorts för all skulderna skall läckas, skall läggas samman. Värdetdärav skall därefter delas lika mellan makarna. (Jfr11 kap. 3 § i de sakkunnigas förslag) I denna paragraf uttrycks den nordiskalikadelningsregeln, som i likhet med vad som gäller skall utgöra huvudregelnvid bodelning (se härom avsnitt 2.2.1 i den allmänna motiveringen). Paragrafenmotsvarar i sak 13 kap. 3 § GB (jfr även 6 kap. 2 § andra stycket GB). Vad som skall delas lika mellan makarna är makarnassammanlagda nettogiftorättsgods. När varje make har fått täckning för sinaskulder ur sill giftorättsgods - så långt del räcker - skall makarnasåterstående giflorättsgods således läggas samman och värdet delas lika mellandem. Atl del bodelningsresullat som en likadelningskulle medföra kan jämkas under vissa föratsättningar framgår av reglerna i 12kap. 4 §' Prop. 1986/87: 1 Har den ena maken utan den andra makens samtycke innan u kap. 4§ ÄktB talanom äktenskapsskillnad väcktes i inte obetydlig omfattning genom gåva minskatsitt giftorättsgods eller använt sitt giftorättsgods till att öka värdet av sinenskilda egendom, skall den andra makens andel beräknas som om gåvans värdeeller värdet av del använda giftorättsgodset alltjämt hade ingått i denförstnämnda makens giflorättsgods. Dennes del i det sammanlagdagiflorättsgodset skall minskas i motsvarande mån. Vad som sägs i första stycket om enskild egendomskall även gälla sådana rättigheter som avses i 10 kap. 3 § andra stycket.Därvid skall med ökning av värdet av en sådan rättighet jämställas förvärv avrättigheten. Första stycket skall också tillämpas när den enamaken inom den lid som anges där i inte obetydlig omfattning har minskat sittgiflorättsgods genom att betala premie för egen pensionsförsäkring eller, vidbodelning med anledning av den ena makens död, när giflorättsgodset harminskats genom förskott på arv i den mån förskottet skall avräknas på arvetefter den döde. (Jfr11 kap. 4 § i de sakkunnigas förslag) I paragrafen finns de nya vederlagsregler somersätter de nuvarande vederiagsbestämmelserna i 13 kap. 5-7 §§ GB. Beträffandeskälen för de sakliga ändringarna i vederlagsreglerna hänvisas till denallmänna motiveringen (avsnitt 2.2.3). Avsikten med bestämmelserna i detta stycke är atlman skall kunna rätta >till effekten av sådana illojala transaktioner som enmake gör inför en förestående äktenskapsskillnad i syfte alt minska delgiftorättsgods som den andra maken skall få del i. I förhållande till gällanderätt innehåller bestämmelserna två betydelsefulla skillnader. Del behövs ingenutredning om syftet med makens transaktion utan det räcker med att konstateraatt den minskat giflorättsgodset. Vederlagsreglerna träffar vidare endast transaktionersom har ägt rum före del att talan om äktenskapsskillnad väcktes.Äldre transaktioner berörs alltså aldrig. Bestämmelserna i första stycket gäller endast närbodelning sker vid äktenskapsskillnad. Sker bodelning efter den ena makens dödinnehåller och ändringarna i i stället andraförmåner för den efterlevande, t. ex. utvidgad arvsrätt och rätt att vidbodelningen behålla sin egendom. Däremot gäller förevarande regler, om bodelningsker mellan den ena maken och den andra makens arvingar eller universellatestamentstagare sedan den maken har avlidit efter del att talan omäktenskapsskillnad har väckts (jfr 9 kap. 8 § första stycket). Bestämmelserna är tillämpliga i två fall. Det enaär när en make genom en gåva har minskat sitt giftorältsgods. Det andra falletavser att en make har använt sill giftorältsgods lill atl öka värdet av sinenskilda egendom. Vad som är att hänföra till gåva får avgöras efteren helhetsbedömning av rättshandlingen. Hur parterna själva har betecknat dennaär inte avgö- 'Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Beträffande tredje stycket se också 11kap. 5 §i propositionsförslaget. Om vederlaget fören överiålelse som maken gjort står i missförhål- Prop. 1986/87: 1 landetill det överlåtnas värde, kan transaktionen därför bli att beteckna iikap. 4 § ÄktB som partiell gåva vid tillämpningen av förevarande bestämmelser.Gåva i paragrafens mening föreligger däremot inle om en make med giltig verkanhar avstått från ett arv. Det bör observeras att bestämmelsen om gåva iförsta meningen inte kräver att den egendom som ges bort utgör giftorättsgods.I vissa fall kan även gåva av enskild egendom minska det delbaragiftorättsgodset. Om den ena maken ger bort enskild egendom som är pantsatt fören skuld men behåller betalningsansvaret för skulden, kommer en större del avmakens giftorältsgods atl behöva tas i anspråk för skuldtäckning. I ett sådantfall får maken anses ha minskat sitt giftorättsgods genom gåvan av den enskildaegendomen. Bestämmelserna i första stycket bör då anses tillämpliga. På liknande sätt bör man se på det fallet att enmake använder upplånade medel lill alt öka värdet av sin enskilda egendom (utanatt pantsätta den enskilda egendomen för lånet). En föratsättning för tillämpning av förevarandebestämmelser är att giftorätlsgodset har minskals i "inte obetydligomfattning" genom gåvan. Vid bedömningen av om så är fallet bör man merase till relativa tal än till absoluta. Del är således inte antalet kronor utanvärdet satt i relation till egendomen i övrigt som är avgörande. Hänsyn böräven tas till skuldsidan. Om gåvans värde (eller gåvornas sammanlagda värde)uppgår till mer än lio procent av givarens nettogiftorättsgods, bör dettadärigenom anses ha minskats i inte obetydlig omfattning. Om värdet av en makesnettogiftorättsgods är stort, kan även lägre procenttal anses medföra sammaresultat. När bestämmelserna i första stycket blir tillämpligaskall givarens makes andel beräknas som om gåvan alltjämt hade ingått igivarens giftorättsgods. Därmed avses - till skillnad från vadfamiljelagssakkunniga hade föreslagit - giftorätlsgodset före skuldtäckningen.Familjelagssakkunniga (betänkandet s. 376) har i stället ansett atl givarensmakes andel skall beräknas som om gåvan hade ingått i netlogiftorättsgodset,dvs. gåvans värde skall öka givarens nettobehållning med hela sitt belopp.Enligt de sakkunniga skall detta gälla även om givarens skulder vid bodelningenöverstiger dennes övriga tillgångar, eftersom givaren annars genom en utökadskuldsättning skulle kunna göra bestämmelserna verkningslösa. En utökad skuldsättning motsvaras emellertid av enutökad tillgångssida. Om skulden inte skall täckas med enskild egendom menutökningen på tillgångssidan utgör enskild egendom (i form av en ökning avvärdet på redan befintlig enskild egendom), får det enligt vad som redanframhållits anses utgöra ett fall där den ena maken har använt sitt giftorältsgodstill att öka värdet av sin enskilda egendom. Till detta kommer att de sakkunnigas förslaginnebär atl givarens make får mer egendom vid en delning där gåvofalletföreligger än om gåvan aldrighade existerat (jfr de sakkunnigas exempel på s. 376 i betänkandet). Prop.1986/87- 1 Syftet är emellertid atl ställa givarens make i samma situation somom 11 kap. 4 § ÄktB gåvan inle hade lämnats, inte alt ställa givarens make ien bättre situation. Av nu anförda skäl gäller därförenligt första meningen all det är givarens bruttogiftorättsgods som skall ökasmed gåvans värde. Vad som utgör gåvans värde fåravgöras enligt de grander som gäller vid återgång eller återvinning av gåva.Eftersom syftet primärt är att ställa givarens make i samma situation som omgåvan inte hade lämnats, är utgångspunkten den atl egendomens värde vidtidpunkten för skiftet skall gälla. Med denna ståndpunkt korresponderarbestämmelserna i 13 kap. 3 § om skyldigheten för en ondtroende gåvotagare all ibehövlig omfattning lämna tillbaka gåvan eller ersätta dess värde. Givaren börinte kunna spekulera i en eventuell värdestegring som helt skulle tillfallagåvotagaren. Om den senare har lämnat något vederlag får beräknas vad som vidbodelningen utgör gåvans nettovärde. Kan gåvans aktuella värde inte beräknas,t.ex. därför all egendomen inte längre finns kvar, får en uppskattning görasdär'man i sista hand får falla tillbaka på värdet när gåvan lämnades. Som de sakkunniga har framhållit(betänkandet s. 402) kan en utfästelse att inte återkalla ettförmånstagarförordnande ofta vara all jämställa med en gåva. Om utfästelsen ärav benefik natur och har gjorts före den för bodelningen avgörandelidpunkten, bhr bestämmelserna i detta stycke alltså tillämpliga. Vidandelsberäkningen bör man utgå från del värde försäkringen skulle ha haft förförsäkringstagaren om utfästelsen inle hade gjorts, dvs. det aktuellaåterköpsvärdet eller motsvarande. Bestämmelserna i första stycket kaninte åberopas som grand för all förändra bodelningsresultatet, om den andramaken har samtyckt till den åtgärd som en make har vidtagit. Det får ansesankomma på den make som har vidtagit åtgärden att visa att samtycke förelåg, omden andra maken bestrider del. Liksom gäller enligt 11 kap. 2 §tredje stycket skall sådana rättigheter som avses i 10 kap. 3 § andra stycketjämställas med enskild egendom vid tillämpningen av första stycket iförevarande paragraf. Samma tillvägagångssätt som iförsta stycket skall tillämpas vid andelsberäkningen när den ena maken i inleobetydlig omfattning har minskat sitt giftorältsgods genom att betala premieför egen pensionsförsäkring. Också beträffande sådan premieinbelalning är deten föratsättning att den har gjorts innan talan omäktenskapsskillnad väcktes. Det krävs således inte att den aktuellaförsäkringen har nytecknats före det att talan väcks. Vaqepremiebetalning oavsett om den gäller en