prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — En svaghet får sägas vara att man riskerar att underiaget för konkursdomarens prövning kan vara bristfälligt, eftersom del saknas formell möjlighet all hålla förhandling. Om förfarandet kompletteras med en sådan möjlighet, bör enligt min mening förfarandet i mindre konkurser med fördel kunna läggas lill grund för ett enhetligt uldelningsförfarande. Jag förordar alt så 107 sker.Utdelningsförfarandet i ordinär konkurs bör emellertid tjäna som förebild sålill vida all om bevakningsförfarande har anordnats, en fordran inle fär görasgällande genom invändning mot ell uldelningsförslag. Beträffande rätten altgöra gällande en fordran efter konkursens slut återkommer jag i det följande(avsnitt 2.6.3.2). Mitt förslag: Konkursdomarinsiilutionen slopas och ersättsmed konkursdomslolen, dvs. tingsrätten, som sädan. Kommittéförslaget överensstämmer med mitt förslag(betänkandet SOU 1983:24 s. 136-139). Remissinstanserna tillstyrker allmänt förslaget(remissammanställning I s. 25-28). Skälen förmitt förslag: Det har i olika sammanhang framförts förslag omatl konkursdomarinsiilutionen bör avskaffas och ersättas av konkursdomstolensom sädan. Kommittén har föreslagit en sädan ordning och förslaget har utanundanlag tillstyrkts eller lämnats ulan erinran av remissinstanserna. Konkurslagskommitlénhar i betänkandet utförligt redogjort för konkursdomarens nuvarande uppgifteroch de effekter som den föreslagna förändringen kan tänkas medföra. Jag får iden delen i huvudsak hänvisa till betänkandet. Jag vill dock här sårskilt nämnaatt den föreslagna ordningen möjliggör att gäldenären kan kallastill en förhandling för prövning av en borgenärs konkursansökan. Gäldenärenbehöver därmed inte som delges först ansökningshandlingen och sedan, omhan inle medger ansökningen, kallelse lill förhandlingen. slopande av konkursdomarinsiilutionenöppnar ocksä möjlighet till förenkling av reglerna för handläggningen av sädanasärskilda frågor som hänskjuls till rätlens prövning. Motbakgrund av det anförda ansluter jag mig till förslaget om avskaffande avkonkursdomarinsiilutionen. Jag vill idetta sammanhang vidare framhålla atl ell avskaffande avkonkursdomarinsttlutionen inte bör medföra någon egentlig ändring avfingsrätlernas befattning med konkursärenden. Rällens uppgifter ikon-kursförfarandel gör atl en särskild uppsikt över konkursernas handläggningfortfarande är önskvärd. Den nu gällande förordningen (1979:802) om dagbok ochakter i konkurs- och ackordsärenden bör behällas i huvudsak oförändrad. 2.4.1 Förvaltarens och tillsynsmyndighetens funktioner Mittförslag: Förvaltaren ges möjlighet att ta hänsyn lill andra vikliga intressenän borgenärsintressel. Jag föreslår vidare all del införs en skyldighet förförvaltaren att i viktigare förvaltningsfrågor höra tillsynsmyndigheten. Jagföreslär ocksä atl del i sekretesslagen (1980:100) införs regler om sekretesshos ttllsynsmyndighelen. Kommittén föreslär inle några ändringar av gällandeordning för förvaltning och tillsyn. Remissinstanserna: Frågorna har berörts avriksskatteverkel (RSV) och flera kronofogdemyndigheter, vilka kritiserarnuvarande former för tillsyn över konkursförvallningen (remissammanställning Is. Skälen förmitt förslag: Vid reform infördes vikliga nyheter rörandekonkursförvaltningen och tillsynen därav. Dessa nyheter innebar i korthetföljande. Förvaltarens ställning i konkursförvaltningen stärktes avsevärt. Tillkonkursförvaltare fär utses endast personer som uppfyller myckel högtställda krav på kunskap och erfarenhet. I praktiken blir del oftast fräga omall utse en advokat med speciell inriktning på konkursförvallning. , som tidigare utövade tillsynen över konkursförvallningen,avskaffades och ersattes av en särskild tillsynsmyndighet, som organisatorisktknöts till vissa kronofogdemyndigheter. Borgenärskollektivel fränlogsbefogenheten all utöva något bestämmande inflytande pä förvaliarvaiel ochkonkursförvallningen. Förvaltaren fattar numera självständigt alla beslut, låtvara all han är skyldig all höra berörda borgenärer innan vissa för dembetydelsefulla förvallningsåtgärder vidtas. Inleheller tillsynsmyndigheten har normall nägon befogenhet att påverkakonkursförvaltningen. skall visserligen under förvaltningentillse all avvecklingen av konkursboet inle onödigt fördröjs och all konkursenavslutas möjligt. Tillsynen avses emellertid främst vara enefierhandsgranskning av de av förvaltaren utförda förvaliningsål-gärderna. Detantogs vid tillkomsten av ändringar atl tillsynsmyndighetens rätt allyttra sig över förvaltarens arvodesräkning skulle bli ett viktigt inslag itillsynsfunktionen. Kommittén har inte sett det som sin uppgift atl i sakompröva de reformer som föranlells av kommitténs tidigare arbeie och har inlegäll in på de grundläggande principerna för regleringen av förvaltningen ochfillsynen. Kommittén har dock (betänkandet SOU 1983:24 s. 289-291) -ulan attföreslå någon lagändring - redovisat sin syn på några av de frågor somförvaltarna numera allt oftare ställs inför, exempelvis frågor med anknytninglill sysselsättning, regionalpolitik och bekämpning av den ekonomiskabrottsligheten. De flesta remissinstanserna har inle heller berört frågormed anknytning lill förvaltningen och tillsynen. Emellertid har RSV och nästanalla de kronofogdemyndigheter somyttrat sig över kommitténs förslag framfört Prop. 1986/87:90 kritik av dennu gällande ordningen. Kritiken tar främst sikte på tillsynsfunktionen. Såvältillsynens innehåll som formerna för tillsynsarbetet kritiseras. Kritikenkan kort sammanfallas så all tillsynen, som ju är avsedd alt vara en efterhandskonlroll,inle kan fä etl meningsfullt innehåll om inte tillsynsmyndigheterna ges slörremöjligheter till insyn i förvaltningen redan under konkursen. De kritiskaremissinstanserna menar vidare atl tillsynsmyndigheten har svårt all bedömaskälighelen av konkursförvalla-rens arvodesanspråk om myndigheten inle redanunder konkursen får erforderlig inblick i förvaltningen. Kritikerna anser ocksåall myndigheterna i vissa fall inle kan agera pä elt tillräckligt kraftfulltsätt och pekar bl.a. pä de bristande resurserna. Elt typfall är när förvaltarenavser atl vidta en åtgärd som enligt tillsynsmyndighetens uppfattning endasttillgodoser de rena borgenärsintressena, exempelvis försäljning av boetstillgångar lill en konkursgäldenären närstående person eller företag ellerbeslut om atl lägga ner en av konkursgäldenären driven rörelse. En delkronofogdemyndigheter efterlyser grundläggande förändringar av det nu gällandesystemet för förvaltning och tillsyn. Somjag nämnde inledningsvis har JO i etl beslut (I983:E I,jfr JO:s ämbelsberättelse 1984/85 s. 325), rubricerat "Kronofogdemyndigheternaoch konkurstillsynen - några iakttagelser och förslag", redovisatsynpunkter på den nu gällande ordningen. Beslutet grundas pä iakttagelser vid inspektionersom JO har företagit vid flera av tillsynsmyndigheterna. 1 beslutet har JObehandlat de flesta av de frågor rörande förvaltningen och tillsynen som RSVoch kronofogdemyndigheterna tagit upp i sina remissyttranden.Sammanfattningsvis anser JO alt regleringen av fillsynen är behäftad medfundamentala brister. Genom att tillsynen har formen av efierhandsgranskningberövas tillsynsmyndigheterna möjligheten atl utöva nägon reell tillsyn.Därtill kommer, enligt JO, all tillsynsmyndigheterna inte har organiserats päetl tillfredsställande sätt och de har inte heller fåll tillräckliga resurserför sina uppgifter. Föregen del vill jag anföra följande. Förvaltaren har numera en nyckelroll ikonkursförvallningen. Han är ålagd alt utföra en mängd olika uppgifter av bådeformell och materiell natur. Många av uppgifterna framgår av olikaförfattningar, däribland naturligtvis främst KL. Det är emellertid ofrånkomligtalt förvaltningen inrymmer en mängd frågor av sådan karaktär atl de svårligenlåter sig regleras i lag eller annan författning. exempel på delta ärfrågan hur förvaltaren skall förfara när olika borgenärers ellerborgenårsgruppers intressen hamnar i konflikt med varandra. Etl annal exempelär frågan huruvida förvaltaren bör låta borgenärernas intressen av att fåbetalt fä stå tillbaka för arbetslagarnas intressen atl få behålla sina arbetenoch samhällets intresse av att upprätthålla sysselsättningen pä en viss ort.Härtill kommer rent affärsmässiga bedömningar som lämpar sig dåligt för regleringi författning eftersom förhållandena är så olika i snart sagt varje konkurs. Konkurslagskommitlénoch remissinstanserna har beskrivit några av de situationer dä förvallarna hamnar i sädana intressekonflikter som 11 beskrivits.Flera remissinstanser menar att del i den nya konkurslagen bör Prop.1986/87:90 införas regler som kan tjäna förvallarna till vägledning i dessasituationer. Somjag nämnde är det knappast möjligt alt i författning reglera hurförvaltaren skall förfara i alla de olika situationer som aktualiseras underkonkursen och hur uppkommande intressekonflikter skall lösas. Etl betydandeutrymme måste med nödvändighet alltid lämnas åt förvaltarens eget omdöme. Närdel gäller synen pä förvaltarens uppgifter i konkursen menar jag emellertid alldel finns anledning till en viss omprövning. Gällande rätt (51 8 KL) utgår frånall förvaltarens uppgift är all tillvarata borgenärernas intressen. Han skallverka för en snabb och för borgenärerna förmånlig avveckling av boel. Hänsynenlill det rena borgenärsintressel kan vara inskränkt t.ex. genom lagstiftninglill skydd för de anställda i ell företag. Vid en företagskonkurs är delsålunda förvaltaren som skall fullgöra de funktioner i sädana hänseenden somannars åvilar företagsledningen. KL ger emellertid inle förvaltaren formellmöjlighet atl la hänsyn till andra intressen än borgenärsintressel. Fråganom förvaltaren skall kunna ta hänsyn även tili andra intressen, t.ex. vikligasamhällsintressen, har diskuterats i samband med tidigare ändringar iKL (se prop. 1975:6 s. 114 och 1978/79:105 s. 154), dock ulan att någrauttryckliga ändringar av hittillsvarande ordning med borgenärsintresset somriktmärke satts i fräga. Jag vill emellertid erinra om att etl av skälen lillall vissa kronofogdemyndigheter fick uppgiften att vara tillsynsorgan var justatl bl.a. de speciella samhällsintressena skulle kunna beaklas inom ramen förkonkursförfarandel (prop. 1978/79:105 s. 191). Jaghar för min del uppfattningen att konkursförvaltningen även i fortsättningenmåste drivas med utgångspunkt i borgenärernas intresse av en snabb avvecklingav boet med elt så bra ekonomiskt resultat som möjligt. Delta bör emellertidinle hindra alt förvaltaren också måste kunna låta andra hänsyn än del rena borgenärsintresselspela in. Förvaltaren bör sålunda enligt min mening kunna väga in hänsynen lillarbetslagarna i ell konkursdrabbat förelag även om detta inte följer av annanlagstiftning. Förvaltaren bör också kunna beakta intresset av atl sysselsättningenpå en viss ort upprätthälls. Del förekommer inle sällan atl förvaltaren vidförsäljningen av en rörelse erhåller det högsta budet frän någon somförvaltaren misstänker inte kommer atl driva verksamheten pä ell seriöst säll.Ibland kan det vara fråga om någon närstående till konkursgäldenären. KL:sensidiga inriktning pä all tillgodose borgenärsintressel lämnar, som jag nyssantydde, formellt sett inte någol utrymme för förvaltaren all vägra accepteradetta bud. Mol del rena borgenärsintressel slår emellertid ofta de anställdasoch ortens intresse av att få behålla en tryggad sysselsättning. Från delallmännas sida finns intresset av atl verksamheten i framliden sköts på ettseriöst sätt. Kommitténhar uttalat atl förvaltaren i den beskrivna situationen bör kunna överlåta rörelsen till någon som inle avgett det högsta budet, om han har mycket starka skäl lill detta. 1 sak delar jag den uppfattningen. Med nuvarande bestämmelser riskerar emellertid förvaltaren all drabbas av skadeståndsskyldighel om han vägrar atl godta det högsta budet. är enligt min mening inte tillfredsställande. Jag föreslårdärför atl den Prop. 1986/87:90 grundläggande bestämmelsen om förvaltarensallmänna åligganden (7 kap. 8 8 i mitt förslag) modifieras så atl förvaltarenges befogenhet att ta hänsyn till annal än del rena borgenärsintressel.Förvaltaren bör sålunda få vidta åtgärder som är ägnade all långsiktigt främjasysselsättningen. Jag får angående denna fräga ocksä hänvisa tillspecialmotiveringen i anslutning lill 7 kap. 8 8. Lagrådet har i sitt yttrandeberört förslaget men lämnat del ulan erinran. När del sä gäller tillsynsfunktionen vill jag erinra omatt reform innebar en genomgripande omläggning av denna. De nyatillsynsmyndigheterna saknade erfarenhet av denna typ av uppgift. Del ärdärför naturligt atl det kan ha tagit tid för såväl förvaltare somtillsynsmyndigheter atl finna sina roller i den nya organisationen och atlhitta lämpliga former för samarbetet. Enligt vad jag har inhämtat visar densenare utvecklingen också all förvaltare och tillsynsmyndigheter i allt slörreutsträckning gemensamt utarbetat ändamålsenliga former för samarbetet. Den nya ordningen har varit i kraft sedan den 1 januari1980. Jag anser atl del är alltför tidigt all nu överväga att pröva nya formerför tillsynen. Skulle man nu genomföra mer genomgripande förändringar kan istället befaras all de samarbelsformer som håller pä att byggas upp raseras.Dessutom mäste påpekas att en allmän förstärkning av tillsynsmyndigheternasställning inle kan ske annal än på bekostnad av förvallarnas självständighet.Jag är därför inle beredd all föreslå några mer ingripande förändringar avregelsystemet. Jag vill dock betona att den kritik av den nuvarandetillsynsfunktionen som framförts av JO, RSV och kronofogdemyndigheterna börföranleda atl man med slor uppmärksamhet följer utvecklingen på delta område.Jag är inle främmande för tanken atl senare besluta om en bredare utvärderingav erfarenheterna av reform och i del sammanhanget förutsättningslöstöverväga nya former för tillsynen. JO har i sill tidigare nämnda beslut lämnat en del olikaförslag till förändringar. JO anser sålunda atl tillsynen bör koncentreras tillell färre antal myndigheter än och uppgiften all vara tillsynsfogdeanförtros en specialist. Vidare bör ekonomljänsler inrättas enbart förtillsynen eller i vart fall i första hand för denna. Taxesystemel bör ändras såatl inte konkursförvaltaren i mindre konkurser av kostnadsskäl tvingas avslåfrån att i tillräcklig omfattning undersöka huruvida brott mot borgenärerna harförekommit. Tillsynsmyndigheterna bör vidare åläggas skyldighet atl vara aktivaockså i konkurs- och brottsutredningar. Förvaltaren bör åläggas skyldighet atti viktigare frågor rörande konkursförvallningen samräda medtillsynsmyndigheten. Enligt JO bör tillsynsmyndigheten dessutom befrias fränskyldigheten alt yttra sig över alla arvodesräkningar från konkursförvaltarnaoch i stället ges rätt all yttra sig över av myndigheten själv utvaldaräkningar. Slutligen bör sekretesslagen (1980:100) ändras så atl inte allasådana handlingar som berör exempelvis enskildas affärsförhållanden blir offentliganär de ges in till tillsynsmyndigheten. Vissa av JO:s förslag hör inle i första hand samman medregleringen i 112 KLutan skulle kunna genomföras ulan lagändring. Jag vill också nämna Prop.1986/87:90 alt alla tillsynsmyndigheter redan nu har lillgång till minst enegen ekonom. Som framgått av vad jag har anfört är jag emellertid inteberedd atl nu medverka lill några grundläggande förändringar avlillsynssysiemel eller organisationen. Däremot anser jag atl förslaget allförvallarna åläggs skyldigheten all i viktigare frågor rörandekonkursförvallningen inhämta tillsynsmyndighetens synpunkter är ändamålsenligt.Del är dessutom en sädan förändring som låter sig göras ulan all grundvalarnaför systemet rubbas i nägon nämnvärd omfattning. I den frågan vill jagframhålla följande. Konkurstillsynenbrukar delas upp i en formell och en materiell kontroll. Den formellakontrollen inskränker sig lill bevakning av alt förvaltaren avger föreskrivnaredovisningar och en granskning av dessa. Den materiella kontrollen består ien övervakning av atl konkursförvaltningen bedrivs i enlighet med gällandeförfattningar och i övrigt på elt lämpligt sätt. Enligt JO krävs det för alttillsynsmyndigheten skall kunna fullgöra den materiella tillsynen attmyndigheten är aktiv och häller sig noga underrättad om de åtgärder somförvaltaren vidtar. JO menar ocksä atl en eflerhandskontroll inte blirmeningsfull om inle myndigheten är aktiv under konkursen. I samband med 1979års reform uttalade den dåvarande justitieministern (prop. 1978/79:105 s. 168)atl den förvaltare som ansåg sig vara i behov av slöd vid bedömningen avsärskilda förvallningsbeslui skulle kunna ges etl sådant stöd. Delta slödskulle han kunna fä genom alt anlita ett sakkunnigt biträde.Tillsynsmyndigheten skulle däremot i delta hänseende inle fylla någonrådgivande funktion. Därför ålades inte förvaltaren nägon skyldighet alt iviktigare frågor samråda med tillsynsmyndigheten. AvJO:s beslut och de tidigare omnämnda remissyttrandena framgår atl del avtillsynsmyndigheterna upplevs som särskilt besvärande all förvaltarna inteinhämtar tillsynsmyndighetens synpunkter innan beslut fattas i sådana viktigafrågor som t. ex. när del gäller atl lägga ner en av gäldenären bedrivenrörelse eller att sälja tillgångarna i boel till en person eller etl förelagsom slår konkursgäldenären nära. 1 sådana och liknande fall hartillsynsmyndigheten ibland inte ens fått tillfälle atl framföra sina synpunkter.Jag har fåll intrycket att man frän tillsynsmyndigheterna skulle se det sombetydelsefullt om förvaltaren ålades skyldighet all höra tillsynsmyndigheteninnan viktigare förvallningsåtgärder vidtas. Jag anser atl en sådan förändringskulle vara av värde inle bara för all göra tillsynsfunktionen effektivareutan också för alt förvaltaren skall fä stöd i sitt arbete. En skyldighet av nuangivet slag fär naturiigtvis särskild betydelse i sådana fall då frågauppkommer för förvaltaren all la hänsyn lill andra intressen änborgenärsintressel. Jagvill emellertid betona all delta inle fär uppfattas som nägon egentligbegränsning av förvaltarens självständighet. Principen bör fortfarande vara attdel är förvaltaren som fattar besluten och lar ansvaret för dem. JOanser bl.a. att tillsynsmyndigheterna bör åläggas skyldighet alt vara aktiva i konkurs- och brottsutredningar. Jag delar denna uppfattning till viss del. Det ligger i tillsynsmyndigheternas kontrolluppgift att se till atl förvaltarna utför erforderliga undersökningar om brottsliga handlingar, 113 8 1986/87. älervinningsbaratransaktioner och förfaranden som kan medföra närings- Prop. 1986/87:90förbud. Jag vill redan här förulskicka alt jag i följande avsnitt kommer allbehandla frågan om en viss utvidgning av förvaltarens utrednings- ochuppgiflsskyldighet (avsnitt 2.4.2). Delprimära ansvaret för de olika utredningar som det här gäller bör fortfarandeligga på förvaltaren. Det är emellertid viktigt att tillsynsmyndigheternakontrollerar all förvaltarna vidtagit de åtgärder vartill dessa utredningarföranleder. Sålunda bör tillsynsmyndigheten i sitt yttrande över förvaltarensslutredovisning framföra sin kritik om förvaltaren har underiåfil atl anmälat.ex. befogade brottsmisstankar fill åklagare. EnligtJO bör konkursförvallariaxan ändras så att konkursförvallarna i mindrekonkurser inte av kostnadsskäl tvingas atl avslå från all undersöka omgäldenären har begått nägon brottslig handling före konkursulbroltet. I enskrivelse lill , som fastställer taxa för förvallararvode imindre konkurser som avskrivs pä grund av otillräckliga fillgängar, har Eko-kommissionenbegärt samma ändring. I taxan anges numera atl etl skäl för att överskridalaxebeloppel kan vara all förvaltaren gjort undersökning av misstänktekonomisk brottslighet (se DVFS 1986:15). Som jag uppfattar saken är denframförda kritiken därmed tillgodosedd. AvJO:s beslut framgår all skyldigheten för tillsynsmyndigheten atl yttra sig överförvaltarens arvodesräkningar ger upphov till viss irritation mellanmyndigheterna och förvaltarna. Avsaknaden av vägledande lagregler, uttalandeni förarbeten och klargörande motiveringar av rättsliga instanser medför atttillsynsmyndigheterna har svårt all genomföra nägon meningsfull granskning avräkningarna och all nä enhetlighet i gransk-ningsarbelet. JO föreslår allreglerna ändras sä att myndigheterna bara behöver yttra sig över de räkningarsom de själva begär alt fä yttra sig över. Jagvill i denna fråga först framhålla atl del naturligtvis alltid är en vanskliguppgift all granska arvodesräkningar. Det går aldrig all genom generella normerhelt komma bort från en slutlig allmän skälighetsbedömning från dengranskandes sida. De faktorer som allmänt brukar tillerkännas betydelse viddenna bedömning är uppdragels svårighetsgrad, den tid som uppdraget krävi ochden skicklighet varmed uppdraget har ulföris. Pä rältshjälpsomrädei har mansökt komma lill rätta med detta problem genom att fastställa taxor för vissatyper av uppdrag. Systemet med taxor tillämpas ocksä i viss utsträckning förförvaltararvoden i de mindre konkurser som avskrivs enligt 185 d 8 KL. Enförutsättning för alt ett laxesystem skall kunna lilllämpas för vissa typer avuppdrag är emellertid att uppdragen sinsemellan är i stort sett likartade. Jaganser del därför närmast uteslutet all för konkurser med utdelning kunna nåfram lill en taxa för förvaltararvodel. Jagkommer i det följande (avsnitt 2.8.3) atl beröra frågan om arvodes taxa närmare. Jag vill emellertid redan nu nämna atl jag ämnar föreslå att det nuvarande förbudet all räkna förvaltarens arvode efter lid slopas (avsnitt 2.8.2). Detta medför enligt min mening alt förutsåttningarna för tillsynsmyndighetens - och även rätlens - prövning av förvaltarens arvo desanspråk förbättras pä ett påtagligt sätt. Jagär emellertid inte beredd all biträda JÖ:s förslag till lösning av Prop.1986/87:90 problemet med granskningen av förvaltarnas arvodesräkningar. Som jagocksä återkommer lill i del följande (avsnitt 2.8.2.) menar jag alt tillsynsmyndighetensgranskning inle kan avvaras i de fall dä arvodet inle fastställs enligt taxa. Jaglar avslutningsvis i detta avsnitt upp frågan om sekretess hos tillsynsmyndigheten.Frågan uppmärksammades ursprungligen av lagrådet i samband med granskningen avde lagförslag som låg till grund reform. 1 samband medsekretesslagens tillkomst uttalades i denna fråga all del kunde förmodas attbehov av sekretess hos tillsynsmyndigheten skulle uppkomma endast undanlagsvisoch nägon regel om delta fördes därför inte in i lagen. Konstilulionsulskottetuttalade i ell belänkande (KU 1982/83:12) med anledning av en motion atl fråganom sekretess hos tillsynsmyndigheterna kunde förväntas komma upp i samband medkon-kurslagskommiiléns slutbetänkande och avslog motionärenshemställan all införa regler om sekretess hos tillsynsmyndigheten. RSV harocksä i en framställning till jusliiiedeparlementet hemställt om all regleromsekretess hos tillsynsmyndigheten införs. Kommitténsbelänkande behandlar emellertid inle denna fräga. Enligt JO föranlederfrånvaron av sekretess hos tillsynsmyndigheterna betydande olägenheter.Handlingar som innehåller uppgifter om företagshemligheter av ekonomisk ellerleknisk natur kan inle lämnas till tillsynsmyndigheten eftersom handlingarnadär blir offentliga och åtkomliga för envar. I likhet med JO och RSV anser jagall del finns starka skäl som talar för atl det bör införas möjligheter allbelägga handlingar som ges in lill tillsynsmyndigheten med sekretess. Delskall naturligtvis endast vara fråga om sädana handlingar som berör enskildasekonomiska förhållanden eller företags-hemligheter. Sekretessregeln börutformas så all offentlighet skall gälla i alla de fall som det inle kan antasall utlämnandet av handlingen medför skada. Bestämmelsen bör alltså förses medetl s.k. rakt skaderekvisit. Sammanfattningav skälen för mitt förslag: Jag anser inte all den grundläggandekompetensfördelningen mellan förvaltare och tillsynsmyndighet för närvarandebör ändras.