prop · GA03150 · 1986-12-31 00:00:00 — 1984/85:193, SkU 62, SFS 1985: 307-309) gäller endast föroptionsrätter som emilleras av aktiebolag genom opiionslån som etl led ibolagels anskaffning av eget kapital. Bestämmelserna i den lagstiftningen rörinte standardiserade optioner. Beskattningen av standardiserade optioner grundashuvudsakligen på ett par avgöranden av regeringsrätten, RA 83 1:90 ochregeringsrättens dom i mål 1709-1986. De bestämmelser i närmast blir tillämpliga är dels reavinstreglerna för annan lös egendom änaktier i 35 § 4 mom. och dels reglerna för beskattning för inkomst avtillfällig förvärvsverksamhet enligt 35 § 1 mom. 1. De nämnda regeringsrättsavgörandenaavser köpoplioner på aklier. Vad som sägs avser därför endast sådanaoptioner. Nuvarande praxis innebär följande. Den ersättning - oftakallad pre- 5 mium - somutställaren erhåller i samband med att han utfärdaren option Prop. 1986/87:150 utgör inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet enligt 35 S 1 mom. 1 KL. Bilaga 3 Ersättningen är i sin helhet skattepliktig. Skattskyldighet förersättningen inträder det beskattningsår då den blir tillgänglig för lyftning.Det nu sagda gäller oavsett om optionen senare utnyttjas, återköps ellerförfaller. Om optionen utnyttjas och den underliggande egendomengenom köp övergår mellan parterna sker särskild beskattning avköptransaktionen. För säljarens del innebär detta att reavinstbeskaltning skerpä vanligt sätt utan alt den tidigare opiionstransaktionen påverkarbeskattningsresultalet. Förvärvaren av egendomen erhåller enanskaffningskostnad för denna som skall beaktas vid en eventuell framtidareavinslberäkning. Om egendomen förvärvats genom en köpoption får priset föroptionen inräknas i den nämnda anskaffningskostnaden. Om utfärdaren av en option återköper denna, dvs. gör enkvittnings-transaktion, följer av regeringsrättens senaste dom på området attden utgivna ersättningen - återköpspremium - inte får dras av från den vidutfärdandet av optionen erhållna betalningen. För innehavaren av en optioninnebär en kvittningslransaktion inget annat än en försäljning av optionen.Försäljningen reavinstbeskattas enligt bestämmelserna i 35 § 4 mom. KL. Skulle optionen förfalla utgör kostnaden för förvärvet avdenna en inte avdragsgill kapitalförlust för innehavaren. För utfärdaren avoptionen inträder ingen skattekonsekvens genom att optionen förfaller. Vad som sagts om gällande rätt på området avser sådanaaktieop-tioner som ger innehavaren räll att köpa de i optionen angivna aktierna(köpoplioner). Något avgörande som gäller säljoptioner för aktier eller ränle-eller indexoptioner finns ännu inte. De ovan nämnda beskattningsprincipernatorde emellertid i huvudsak också vara tillämpliga på dessa slag av optioner. Utomlands påbörjades marknadsmässig handel medstandardiserade optioner är 1973 i . Företeelsen har sedan snabbi sprittsig till en rad länder. förekommer i handel medstandardiserade optioner pä kapitalmarknaden. Handeln har tillkommit efterinitiativ av en fondkommissionär, (OM). Det är också OM som i huvudsak administrerar oplionshandeln. För korttid sedan har dock en ny optionsmarknad öppnats av en med OM konkurrerandefondkommissionär, and (). Den svenska optionshandeln avsåg till att böija med endastköpoplioner på aktier. Dessa tilldrog sig slort intresse och redan islutet av uppgick omsättningen lill i genomsnitt ca 4000 optionskoniraktper dag. I kronor räknat omsattes ca 500 miljoner påoptions-marknaden. introducerades ränleoptioner påkapitalmarknaden. det fallet påböijades handeln i både köp- ochsäljoptioner. 1986/87: 150 ränteoptionerna blev snabbtetablerade och omsattes dagli- Bilaga 3 gen ca 4 000optionskontrakt. Indexoptioner började omsättas pä marknaden i december1986. Både köp- och säljoptioner omfattades redan från början av handeln ochomsättningen sleg pä någon månad lill ca 15 000 optionskontrakt per dag. Antalet aktörer på oplionsmarknaderna kan för närvarandeuppskattas till ca 20000, varav tre fjärdedelar är privatpersoner. Underdelföregående året beräknas den totala omsättningen på oplionsmarknaden ha uppgåtttill ca . Del kan sammanfattningsvis konstateras att den svenskaoplionshandeln utvecklats mycket snabbt såväl omsättningsmässigt sombeträffande antalet slag av optioner. Det finns vidare fog för antagandet attmarknaden kommer att utvecklas ytterligare , bl. a. genomintroduktioner av nya instrument. De standardiserade optionerna är alltså en nyhet pä densvenska kapitalmarknaden. Handeln med dem är i vissa avseenden organiserad päetl annat sätt än vad som gäller för exempelvis aktier och obligationer. Motden bakgrunden är det förklarligt alt särskilda bestämmelser som reglerar deskallemässiga konsekvenserna av optionstransaktionerna inte fanns när marknadenetablerades. Vissa av de transaktioner som förekommer kan dock på ett naturligtsätt inlemmas i det nuvarande systemet för beskattning av reavinster. Förandra slag av transaktioner har en sådan inpassning inte varit möjlig.Beträffande en del av de fallen har rättsläget klarlagts genom några avgörandenfrån regeringsrätten. Frågan om beskattningen av standardiserade optioner togsunder upp i en gemensam framställning till regeringen från och . I framställningen lämnadesen redogörelse för en då planerad och sedermera genomförd -marknadsmässigomsättning av standardiserade aklieoplioner. Föreningarna föreslog vidare atlvissa bestämmelser om standardiserade optioner skulle införas i KL i sambandmed att förslaget lill lagstiftning om optionslån överlämnades lill . I det sistnämnda förslaget anförde jag alt jag inle i delsammanhanget var beredd atl la ställning till de ändringar avskattelagstiftningen som kunde vara påkallade för atl underlätta optionshandeln.Något förslag om beskattningen av de standardiserade optionerna lämnadesdärför inte (prop. 1984/85: 193 s. 24). Skälen för milt ställningslagande var flera. Föreningarnasförslag omfat tade endast aklieoplioner och det grundade sig på de tänkta marknadsför hållandena före del att optionshandeln skulle starta. lertid slod det klart alt även andra slag av optioner skulle komma alt introduceras pä kapitalmarknaden inom en relativt nära framtid. Vidare bedömde jag det som fullt möjligt atl de förutsättningar på vilka föreningarnas förslag vilade skulle komma att ändras innan options handeln påböljades. Pä nägon punkt torde också sådana förändringar ha genomförts. Del var dessutom osäkert hur marknaden som sådan skulle komma att utvecklas. Den grund pä vilken ett förslag till beskattning av 7 standardiserade optioner hade vilat under våren 1985skulle därför både ha Prop. 1986/87: 150 varit begränsad och dessutom osäkereller felaktig i vissa delar. Till delta Bilaga 3 kunde läggas attkapitalvinstkommittén (B 1979:05) förväntades komma med förslag lilllagstiftning på området i sitt aviserade slutbetänkande.Ytteriigare en omständighet som påverkade mitt beslut var att den tid som slodlill buds var för kort för alt en tillfredsställanderemissbehandling av föreningarnas förslag skulle kunna genomföras. En sädanremissbehandling var nödvändig med hänsyn till dels de omfattande och komplexaförfattningsändringar som förslaget innehöll, dels för atl få den i förslagetanvända grundprincipen med uppskjuten beskattning belyst. Vid den remissomgångsom genomfördes riktades relativt stark kritik mot förslaget. Från flera hållframfördes krav pä ytteriigare utredning före en eventuell lagstiftning. avlämnade sitt slutbetänkande i juni1986. I betänkandet (SOU 1986: 37, Reavinst aktier obligationer) föreslogs enskatie-mässig reglering för de slag av standardiserade optioner som vid dentidpunkten fanns på marknaden. Även detta förslag utsattes för relativt starkkritik vid remissbehandlingen. Sedan denna avslutats fann regeringen vid sinaöverväganden atl förslagen i betänkandet -av vilkaoptionsfrågan endast utgjorde en liten del - inle då borde läggas till grundför lagstiftning. I stället tillkännagav regeringen sin avsikt att snarastpåbörja arbetet med en djupgående reform av hela inkomstskatlesystemet. Dettaställningstagande medförde atl något förslag till beskattningsregler föroptionsaffärer inle lades fram . Som jag tidigare nämnde rådde vid starten av oplionshandelnosäkerhet om skattekonsekvenserna av vissa oplionstransaktioner. På grund avdetta begärdes förhandsbesked i en rad frägor hos om förhandsbesked avgjordes slutligt av regeringsrätten genom dom den 23december 1986. I denna fastlades gällande rätt bl. a. i frågan om avdragsrättför återköpspremium för aklieoplioner, dvs. den ersättning som uifärdaren av enoption betalar lill motparten för atl befria sig från sin utfästelse.Regeringsrätten konstaterade beträffande avdragsfrågan inledningsvis alt vadden skaltskyldige erlägger vid ett återköp av optionen utgör vederlag för atlhan skall befrias från sin utfästelse enligt det ursprungliga optionsavtalel.Vidare konstaterade domstolen att storleken av detta vederlag är beroende avdagsvärdet av en option av det slag den skattskyldige utfärdat och att det kankomma att avsevärt skilja sig frän det belopp denne erhöll vid utfärdandet avoptionen. Med hänsyn lill detta fann regeringsrätten att vederlaget inte kundeanses ha sådan anknytning till den inläkt som den skattskyldige erhöll vidutfärdandet av optionen, alt det utgjorde en avdragsgill omkostnad förförvärvet av den nämnda intäkten. Genom regeringsrättens avgörande har klarlagts vad somgäller i fråga om avdragsrällen vid kvittning av köpoplioner för aktier. Den omständig heten alt avdragsrätt inte föreligger kan leda till allvariiga ekonomiska konsekvenser för privatpersoner och andra subjekt som inte rörelsebeskat- las för sina värdepappersaffärer. De är skyldiga alt ta upp den ersättning som erhålls vid utfärdandet av optionen till beskattning som inläkt av 8 Om de avslutar sin optionsaffär genom kvitt- Prop. 1986/87:150 ning erhålls emellertid inte avdrag för den utgift som då måste betalas.Bilaga 3 Detta gäller oavsett om den utgivna ersättningen understiger,motsvarar eller överstiger den ersättning som erhölls vid utfärdandet avoptionen. Det betyder med andra ord att optionsaffärens verkliga resultat intekommer att ligga till grund för beskattningen. I de fall då en ekonomiskförlust uppstått av en optionsaffär kommer beskattningen likväl att grundas endastpå den vid utställandet av optionen uppburna ersättningen. Dessabeskattningskonsekvenser står inte i överensstämmelse med de principer somnormalt gäller vid inkomstbeskattningen. Om nuvarande praxis får bestå även förframtiden kan mycket allvarliga konsekvenser uppkomma i ekonomiskt hänseendeför bl. a. privatpersoner som ställer ut optioner och avslutar affären genomkvittning. Det måste konstateras att nuvarande praxis sakligt sett ärotillfredsställande. Detta förhållande framstår ännu klarare vid en jämförelsemed optionsinnehavarens situation. Denne beskattas enligt de vanligareavinstreglerna vid en kvittningslransaktion. En omotiverad asymmetri harsåledes uppkommit i beskattningssystemet. Den nu nämnda asymmetrin tordeavsevärt försvära eller t. o. m. omöjliggöra oplionshandel för privatpersoneroch andra skattesubjekt som inte rörelsebeskattas för sina värdepappersaffärer.Dessa verkningar av skattesystemet är enligt min mening inte rimliga när detgäller en företeelse på kapitalmarknaden som inte strider mot allmännaintressen och som godtagits av bankinspektionen som tillsynsmyndighet. Idetta sammanhang måste också beaktas de kvitlningslransaktioner som redan hadeföretagits när regeringsrättens dom meddelades i slutet av föregående år. Mångaav de personer som deltog på optionsmarknaden hade säkerligenräknat med alt erlagt återköpspremium skulle vara avdragsgillt. För dettatalade flera olika omständigheter. En beskattning efter den normalt tillämpade nettovinslprincipenmedför automatiskt avdragsrält för den utbetalade ersättningen vid kviitningsaffären.Denna princip kan också sägas ha tillämpats av rätts-nämndnär nämnden som första instans avgjorde det aktuella förhandsbeskedsärendel.I nämndens beslut, vilket snabbt blev känt av många aktörer påoptionsmarknaden, förklarades således återköpspremium vara en avdragsgillomkostnad. Denna uppfattning torde ha stärkts när kapitalvinslkommitlén avlämnade förslag till beskattningsregler för standardiserade optioner.Kommitténs förslag vilade visserligen principiellt sett på en annan grundvalän den på vilken nuvarande praxis är byggd. I fråga om avdragsrätten för återköpspremiumhade kommittén dock intagit samma ståndpunkt som rätisnämnd.De omständigheter som jag nu nämnt torde sammantagna ha medfört att ävenförsikliga placerare hade visst fog för antagandet att återköpspremium utgjordeen avdragsgill utgift. Manskulle visseriigen kunna hävda att de som deltog i optionsaffärer under föregående år medvetet log den risk som de då oklara skalleförhål landena utgjorde och att de nu bör få ta konsekvenserna av sitt risktagande fullt ut. Jag kan emellertid inte finna att ett sådant resonemang är rimligt. Naturligtvis anser jag inte att man från marknadens sida kan påräkna att 9 regeringeni efterhand skall rätta till eventuella olägenheter av skaltelag- Prop.1986/87: 150 stiftningen oavsett vilket slag av aktivitet som har startats. Motbakgrund Bilaga 3 av vad jag tidigare anfört anser jag dock alt det i detnu aktuella fallet finns tillräckliga skäl för ett lagstiflningsingripande. Vad jag nu sagt innebär alltså att jag anser att en avdragsrältbör införas för erlagt återköpspremium. Detta bör gälla för alla slag avstandardiserade optioner. Det är vidare min uppfattning att avdragsrätten börfå tillämpas retroaktivt. Mina ställningstaganden väcker dock frågan om intehela be-skaltningsområdel avseende standardiserade optioner borde tas upp tillbehandling i detta sammanhang. Bank- och fondhandlareföreningarna har i sittsenaste förslag förordat en sädan lösning. I den frågan gör jag följandebedömning. Jag har tidigare utförligt redovisat bakgrunden till dennuvarande be-skattningssitualionen pä området och omnämnt de båda förslag tilllösningar som tidigare framförts, dvs. bank- och fondhandlareföreningarnas ursprungligaförslag och kapitalvinslkommitiéns förslag. De nämnda förslagenbygger pä olika principer för optionsbeskallningen. Båda förslagen utsattes förrelativt stark kritik vid remissbehandlingen. Inget av dem omfattar samtliga deslag av optioner som omsätts på kapitalmarknaden. Så är emellertid falletmed bank- och fondhandlareföreningarnas senaste förslag lill lagstiftning påområdet. Det bygger dock huvudsakligen på kapitalvinstkommitténs förslag ochlider därför i princip också av de brister som vid remissbehandlingen påtaladesbeträffande kommitléförsla-get. Ett fullständigt förslag om beskattning avstandardiserade optioner kan därför sannolikt endast i vissa delar grundas päde tidigare framlagda lösningarna. Jag vill också erinra om all regeringennyligen tillsatt en utredning som skall göra en översyn av förhållandena påoptionsmarknaden och näraliggande områden på kapitalmarknaden (dir. 1987: 1).Till detta kommer, som jag tidigare nämnde, alt regeringen avser att inom någraår föreslå en grundläggande reform av skattesystemet. I en sådan reform kommergivetvis bestämmelser om standardiserade optioner atl ingå. Det är emellertidännu inte möjligt atl avgöra hur dessa bestämmelser bör utformas i sak. Mot bakgrund av det anförda finner jag det uteslutet attnu lägga fram förslag om beskattningsregler för hela oplionsområdei. Det äralltså min bestämda uppfattning atl detta lagstiftningsärende bör begränsastill ett undanröjande av de olägenheter som den nuvarande lagstiftningen enligtregeringsrättens dom medför. Detta bör ske på elt sätt som sä litet som möjligtingriper i del nuvarande skattesystemet. Mittförslag: En utställare av en standardiserad option skall äga rätt till avdragför utgiven ersättning, återköpspremium, vid en kvitt-ningsaffär. Avdragetmedges i den förvärvskälla till vilken intäkten vid optionens utställandehänförts. Rätttill avdrag skall på motsvarande sätt föreligga för utgiven ersättning vid ett s.k. kontantavräkningsförfarande. Underskotti förvärvskällan skall inte vara avdragsgillt som allmänt avdrag. 1986/87: 150 Bilaga 3 Skälenför mitt förslag: När en person utfärdar en standardiserad option erhåller hanen ersättning frän sin motpart för sitt åtagande enligt optionen. Enligtstadgad praxis tas ersättningen till beskattning som inkomst av tillfälligförvärvsverksamhet enligt 35 § 1 mom. 1 KL. Ersättningen reavinstbeskattasalltså inte utan hänförs till en särskild förvärvskälla inom inkomstslaget ifråga. I den förvärvskällan beskattas enligt 18 § KL inkomst av all tillfälligförvärvsverksamhet som den skallskyldige utövat, bortsett från reavinster ochlotterivinster. Denutgift som uppkommer när oplionsutfärdaren avslutar sitt optionsåtagande genomen kvittningsförklaring bör lämpligen hänföras till samma förvärvskälla som dentidigare intäkten. Utgiften blir enligt kontantprinci-pen avdragsgill för delbeskattningsår då den betalats. Om ersättningen vid utfärdandet av optionenerhållits under samma beskattningsår blir utgiften direkt avräkningsbar motintäkten. Äger kviltningsförfarandet rum efter det är dåersättningen erhållits kan någon direkt avräkning mellan inläkt och utgift hänföriiglill samma optionsaffär inte ske. Utgiften blir i del fallet avdragsgill mot deintäkter som under samma beskattningsår hänförs lill förvärvskällan, bl. a.intäkter av under del året utställda optioner. Denlösning som jag nu förordar innebär alltså alt jag inle är beredd all införaden av bank- och fondhandlareföreningarna ursprungligen föreslagna uppskjutnabeskattningen av en optionsaffär. Enligt del förslaget skulle beskattningen avaffären anstå lill dess den helt avslutats. Anledningen till att jag inteförordar den lösningen är främst atl den nödvändiggör förändringar även påintäktssidan. Detta gäller även för kapilalvinslkommitténs och föreningarnassenast framlagda förslag. Som jag tidigare förklarat anser jag att det inte ärlämpligt att nu genomföra stora förändringar i inkomstskattesystemet. Medhänsyn till att intäkten vid utställandet av en option enligt stadgad praxishänförs till en viss bestämd förvärvskälla ser jag det inte som nödvändigt attnu införa någon särskild bestämmelse i det avseendet. Detta ligger i linje medden strävan som jag redovisade. Detfinns emellertid ytterligare en situation som måste uppmärksammas. När delgäller ränle- och indexoptioner kan affären också avslutas genom det s. k. kontanlavräkningsförfarandet.Ett sådant förfarande genomförs vid optionstidens slut automatiskt underförutsättning alt optionen då har ett marknadsvärde. Förfarandet innebär all enavräkning görs mellan parterna som om denunderliggande egendomen - t. ex. obligationen -hade lösts men utan att såfaktiskt sker. I samband med ett sädant förfarande tvingas därför oplionsutfärdarenall betala en ersättning till sin motpart utan att den underiiggande egendomenövergår dem emellan. Den nu nämnda situationen omfattas inte avregeringsrättens dom. Den företer emellertid sådana principiella likheter med kviltningsförfarandetall avdrag enligt gällande rätt inle heller torde medges för den ersättning somuifärdaren av optionen betalar när han i samband med ett kontantavräkningsförfarandefrigörs frän sina förpliktelser enligt optionsavtalel. Enligt min uppfattningbör avdrag medges även i denna situation. Enbestämmelse som reglerar rätten lill avdrag i de fall jag nu redovisat börinföras som en ny punkt av anvisningarna till 36 § KL. Den avdragsregel som jagnu föreslagit medför atl det i vissa fall kan uppkomma underskott i denaktuella förvärvskällan. Etl sådant underskott är enligt nuvarande bestämmelseri 46 § KL avdragsgillt som allmänt avdrag. Jag anser emellertid att ettunderskott, som uppkommer till följd av att avdrag medgelts för återköpspremiumeller för utgiven ersättning vid ett kontantavräkningsförfarande inte bör varaavdragsgillt som allmänt avdrag. Jag föreslår därför att bestämmelsen i 46 § 1mom. KL kompletteras så att detta resultat uppnås. 1986/87: 150 Bilaga3 2.5 Ikraftträdande, m.m. Mitt förslag: Dennya avdragsregeln skall gälla fr. o.m. Skälenför mitt förslag: Den föreslagna avdragsregeln undanröjer de ölägenheter somuppstått till följd av regeringsrättens dom. Bestämmelsen bör med hänsyn till dettaträda i kraft möjligt efter etl riksdagsbeslut. Som jag tidigare nämnttorde många skattskyldiga som ställt ut optioner ha avslutat sin affär genom enkvittningslransaktion i förlitan på att avdragsrält för den utbetaladeersättningen skulle föreligga. visst fog har funnits för denna uppfattning,i vart fall efter det atl rätisnämnd meddelade sitt beslut iförhandsbeskedsärendet . Uppfattningen att avdragsrättskulle föreligga torde ha förstärkts när kapitalvinstkommittén avlämnade sittförslag om beskattningsregler för standardiserade optioner i juni samma år.Jag har vidare pekat på de allvarliga ekonomiska konsekvenser som avdragsförbudelkan få för de skattskyldiga som vid taxering skall redovisa föregåendeårs optionstransaktioner till beskattning. De nu anförda förhållandena börenligt min uppfattning föranleda att avdragsregeln får tillämpas även 1986 genomförda oplionsaffärerna. Något hinder mot en sådan ordningföreligger inte eftersom avdragsregeln endast kan medföra lättnader i denenskildes beskattning. Medhänsyn till att handeln i standardiserade optioner påbörjades på kapitalmarknadeni kan ifrågasättas om avdragsbestämmelsen Prop.1986/87: 150 också börfå tillämpas vid taxering. Av både principiella och Bilaga 3 praktiskaskäl är det mindre önskvärt med en sädan ordning. Den kräver nämligen attberörda skattskyldiga får rätt att överklaga den taxeringen i särskild ordning.Något egentligt behov av en sådan besvärsrätl torde inte föreligga. Jag avstårdärför frän att lägga fram ett förslag med den inriktningen. I enlighet med det anförda har inom finansdepartementetupprättats förslag lill lag om ändring i kommunalskalielagen (1928: 370). Förslaget bör fogas lill protokollet i detta ärende sombilaga 3.1. Det är angeläget att de nya bestämmelserna kan tillämpasredan vid taxering. Detta förutsätter att hinner besluta ifrågan under innevarande . Om delta skall vara möjligt, finns det inlelid alt höra lagrådet. Lagrådets hörande skulle alltså fördröjalagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Med hänsyntill delta anser jag all lagrådels yttrande över lagförslaget inle börinhämtas. Jag hemställer alt regeringen föreslår atl antaförslaget. 3 Omsättningsskatten på värdepapper träffas köp- och säljoptioner på aklier ochkonvertibla skuldebrev av omsättningsskatten på värdepapper. Utvecklingen päkapitalmarknaden väcker emellertid frågan om det ärbefogat att utvidga omsättningsskatten till alt omfatta ytterligare slag avinstrument. Enligt lagen (1983: 1053) om skatt på omsättning av vissavärdepapper (ändrad senast 1986:504) skall skatt betalas på omsättningen avaktier, konvertibla skuldebrev, skuldebrev förenade med optionsrätt till nyteckningeller lill köp av aktier, teckningsbevis, interimsbevis, emissionsbevis,inköpsrättsbevis, oplionsbevis och köp- och säljoptioner, som avser aktiereller konvertibla skuldebrev. Med omsättning avses enligt lagen köp och byte. Etl köpanses innefatta ett säljled och ett köpled och ett byte dubbla sälj- ochköpled. Skallenskall vid en omsättning betalas av överlåtelsesumman (vederlaget) i både sälj- och köpledel. När en aktie omsätts pä grund av att en köpoption utnyttjas utgörs dock vederlaget av aktiens lägsta noterade 13 säljkurspå avslulsdagen, om detta värde är högre än den avtalade överlåtelsesumman. Skattskyldigheten inträdernär avslut sker, dvs. när bindande avtal om överlåtelse träffas. Skatlskyldig är fondkommissionärersom sluter avtal om omsättning eller som medverkar till sådana avtal. Om en fondkommissionärinte medverkar är den skattskyldig som är bosalt i och som under etthalvt kalenderår omsätter värdepapper till etl värde av . 1986/87: 150 Bilaga3