prop · GA037 · 1986-12-31 00:00:00 — Dettasiycke innehåller en beslämmelse som dessulom tillåter vinstutdelning i formav insatsränla på föriagsinsatser. I stycket har vidare lagits in en föreskriftsom innebär att begränsningen i 2 § andra slyckel av medlem-sinsalsränlan lillhögst över diskontot inte gäller utdelning påföriagsinsatser. Deallmänna ramar för utdelning flll medlemmarna som anges i 2 och 3 §§ skalliakttagas även när det gäller utdelningar enligt den paragraf som del nu ärfråga om. Föreningsslämmanfattar beslut om överskoltsuldelning. Föreningsstämman fär uppdra äl slyrelsenatt fatta beslut om gottgörelser. Paragrafenreglerar vem som skall besluta om överskoltsuldelning. Paragrafen saknardirekl motsvarighet i FL (jfr dock 57 § 1 mom. andra slycket andra meningen)men torde ändå överensstämma med vad som anses gälla. Iparagrafen föreskrivs till en början att beslul om överskoltsuldelning fattasav föreningsstämman. Av 7 kap. 4 § följer att endast en ordinarieföreningsstämma kan besluta om vinstutdelning. Styrelsens förslag lillvinstutdelning finns i årsredovisningen, vilken enligt 9 kap. 9 § Iredjeslycket skall i förvaltningsberättelsen innehålla förslag lill dispositionerbeiräffande vinst eller föriusl. Föreningsstämman har möjlighel alt besluta omsåväl högre som lägre vinstutdelning än styrelsen har föreslagit. Beslutarstämman om högre vinstutdelning än som är tillätet enligt denna lag ellerföreningens sladgar, kan den lill vilken utbetalningen har skelt bliåierbeialningsskyldig enligt 7 §. Enligtparagrafen kan föreningsstämman uppdra ål styrelsen alt besluta om vissa formerav överskoltsuldelning, nämligen gollgörelse. Vad som faller under begreppetgollgörelse framgår av 1 § andra slycket 1. Det torde i praktiken vara vanligtatt beslutanderätten delegeras lill styrelsen när det är fråga omöverskottsutdelning som utanordnas under löpande räkenskapsår. Även om ettbeslut om gollgörelse har fattals av styrelsen, kommer beslulel under stämmansprövning i den formen atl slämman skall godkänna balansräkningen därgotlgörelserna har skuldförts. Somframgår av 1 § andra stycket 1 avses med gottgörelser endast vad somtillgodoförs medlemmarna pä grund av rörelsens resuhat. Del ankommer påföretagsledningen att besluta om andra ersättningar t. ex. normalaaffärsmässiga betalningar vid inköp av varor. 6 § Prop. 1986/87: 7 Tillreservfonden skall avsättas minst fem procenl av den del av föreningensnettovinst för året som inte går ål för all täcka en balanserad förlust. Vid avsätining till reservfonden skall lill nettovinsten räknas ävengollgörelser. Uppgår reservfonden lill minst Qugo procent av del inbetalda insatskapitaletbehöver sådan avsättning till reservfond som avses i delta stycke inte ske, omsumman av reservfonden och det inbetalda insatskapitalet uppgår aniingen tillminst av nettovärdet på föreningens tillgångar eller till minstsamma belopp som föreningens skulder enligt balansräkningen. Till reservfondenskall vidare avsättas det belopp som 1. medlemvid avgång ur föreningen inle får lillbaka av sina insatser, 2. förlagsandelsinnehavare intefår ut vid inlösen av en förlagsinsats, 3. enligt stadgarna skall avsättaslill reservfonden, 4. enligt beslut avföreningsstämman i övrigt skall föras över från del i balansräkningenredovisade fria egna kapitalet lill reservfonden. Reservfondenfår enligt beslut av föreningsstämman sättas ned endasl för all täcka sådanförlust enligt den fastställda balansräkningen som inle kan läckas av fritlegel kapital. Vidtillämpningen av första stycket skall belopp som i balansräkningen har lagitsupp under rubriken lill pensioner inle räknas som skuld i den mån delöversiiger del belopp under vilket posten enligt 7 § första slyckel lagen(1967: 531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m. inle får nedbringas. Regeringeneller den myndighel som regeringen besiämmer får medge en förening eller vissagrupper av föreningar undanlag hell eller delvis från bestämmelserna iförsta-tredje styckena, om det flnns synnerliga skäl lill del med hänsyn tillarten av föreningsverksamhet och övriga omständigheter. (Jfr10 kap. 2 § i utredningens förslag.) Paragrafeninnehåller bestämmelser om avsätining av belopp till reservfond och omreservfondens användning. Den huvudsakliga nyheten i förhållande till gällanderäll (se 17 § FL) är all avsättningar lill reservfonden alltid skall göras lilldess atl denna fond motsvarar 20 procenl av del inbetalda insatskapitalet. Liksomenligt gällande rätl föreskrivs en obligatorisk avsättningsskyl-dighel lillreservfond. Avsällningsskyldighelen bestäms inle bara med hänsyn lillföreningens vinsl. Även gotlgörelser (I § andra stycket 1) skall beaklas, ochdetta oavsett om utdelningen har skell lill en medlem eller till någon annan. Enligt17 § 1 mom. andra stycket FL upphör avsällningsskyldighelen när reservfonden jämle inbetalat insatskapital uppgår till etl belopp som svarar mol 40 procenl av del bokförda värdel av föreningens lillgångar. Avsätining behöver inle heller ske om reservfonden lillsammans med inbetalt insatskapital moisvarar det toiala beloppet av föreningens skulder. Föreningen har frihet atl upphöra med avsättning till reservfonden då endera av de nu angivna två förutsättningarna föreligger. Någon ändring i 200 förhållandelill dessa regler har inte gjorls. Enligt FL får emellertid insals- Prop.1986/87:7 kapitalet aldrig beräknas lill högre belopp än lio gångerreservfondens belopp. Insatskapitalets slorlek får alltså endasl i begränsadutsträckning 10 kap. beaklas då det gäller alt bestämma om avsätining tillreservfonden skall få upphöra. Syftet med bestämmelsen är att förhindra altavsättningarna till reservfonden blir alltför begränsade. En enklare ocheffektivare ordning därvidlag är emellertid att föreskriva attreservfondsavsättningar alltid skall ske till dess all reservfonden motsvarar20 procenl av del inbetalda insatskapitalet. En sådan regel lorde leda till enmera betydande uppbyggnad av reservfonder än del nuvarande systemet. Regelnansluter också bättre lill bestämmelserna i akliebolagslagen om altobligalorisk avsätining fill reservfond skall upphöra när reservfondenmoisvarar av akfiekapitalet. För de ekonomiska föreningarna är detav särskild vikt att man får lill slånd reservfonder av någon slorlek, eflersomreservfonden ofta utgör del enda verkligt bundna kapitalet i en förening. 1951: 34 s. 117 foch ILU 1951: 25 s. Meddel inbetalda insatskapitalet avses summan av inbetalda medlemsinsatser ochförlagsinsatser (se 5 kap. 1 §). Enligtpimkl 1 skall till reservfonden alltid läggas vad en medlem vid avgång urföreningen inle återfår av sina insatser. I punkt 2 anges att detsamma skallgälla förlagsinsatser som en förlagsandelsinnehavare inle får ul vid inlösen. Enligtpunkt 3 är det möjligt all i sladgarna la in beslämmelser om att avsällningtill reservfond skall ske. Avsättningen kan gälla hur stor del av vinsten somhelsl. Det finns inte någon maximigräns för reservfondens storiek i förhållandetill insatskapitalet. Andraslyckel innehåller slutligen i punkt 4 en regel om atl föreningsstämman kanbesluta alt belopp skall överföras från det i balansräkningen redovisade friaegna kapitalet till reservfonden. Reservfondeningår i föreningens bundna kapital. I detla stycke finns regler om närreservfonden får tas i anspråk. Reservfonden får användas bara för att täckaföriusl som enligt fastställd balansräkning har uppstått på föreningensverksamhel och som inle kan ersättas med balanserad vinsl från föregående åreller med fria fonder. Reservfonden kan alltså inte användas för utbetalninglill föreningsmedlemmarna, givelvis med undanlag för del fallet atl föreningenIräder i likvidalion. Enligtdetla stycke skall del belopp som har upplagits under mbriken Avsatt till pensioner (jfr 19 § bokföringslagen) inte räknas som skuld i den mån det överstiger det belopp under vilket posten enligt 7 § lagen 201 (1967:531) om tryggandeav pensionsutfästelse m. m. inte får nedbringas. 1986/87:7 Eflersom det överskjutande beloppel fritl kan avföras från skuldposten, behandlas det inte som en skuld enligt förevarande paragraf 10kap. Bestämmelseni 17 § 3 mom. FL om rätl för regeringen att ge dispens från bestämmelserna omobligatorisk avsättning lill reservfond och om användning av reservfond hartagits upp i detla siycke. Uppgiften att meddela dispens kan emellerlid enligtden nya lagen också anförtros ål en myndighel som regeringen bestämmer. Skerutbetalning lill en medlem eller någon annan i slrid mol denna lag, skallmottagaren beiala lillbaka vad han har erhållil med ränla beräknad enligt 5 §räntelagen (1975:635) från det alt utbetalningen erhållits intill dess atthögre ränta skall betalas enligt 6 § räntelagen lill följd av 3 eller 4 § sammalag. Delta gäller dock inle, om moltagaren hade skälig anledning alt anta atlutbetalningen uigjorde laglig överskoltsuldelning. Förden brisl som uppkommer vid återbelalningen ansvarar enligt 13 kap. 1-4 §§ desom har medverkai lill att besluta om eller verkställa utbetalningen eller lillatt upprätta eller fastställa en oriktig balansräkning som har legal till grandför beslutet. (Jfr10 kap. 4 § i utredningens förslag.) Paragrafeninnehåller bestämmelser om påföljden av att utbetalning av föreningens medelsker i slrid mot lagen. I sak överensslämmer paragrafen med 19 § FL men den harutformats efter mönster av 12 kap. 5 § aktiebolagslagen. Idella siycke föreskrivs till en början atl påföljden av en olaglig utbetalningär att moltagaren skall lämna lillbaka vad han uppburil. På beloppet skallbetalas ränta enligt 5 § räntelagen (1975: 635), dvs. räntan skall betalas förår enligt en räntefot som moisvarar del av fastställda, vid varjelid gällande diskontot med lillägg av . Vid dröjsmål skallränla utgå utöver diskontot enligt 6 § räntelagen.Återbäringsskyldigheten enligt stycket gäller även om den olagligautbetalningen inte har förorsakat någon skada för borgenärerna därför atlföreningen, trots att utbetalningen har inkräktat på föreningens bundnakapital, ändå kan fullgöra sina förpliktelser. Iandra meningen upptas en bestämmelse om undantag från återbärings skyldigheten. Om mottagaren hade skälig anledning atl anla, alt utbetal ningen uigjorde laglig överskoltsuldelning, föreligger inle skyldighet atl betala lillbaka beloppel. Godlrosregeln omfaltar alla fall då belopp utbeta las såsom överskottsuldelning utan alt lagens regler därom iakttagils, t. ex. om utdelning skett utan att föreningsstämman fattat beslut om det eller då 202 stämmansbeslut om utdelning av formella skäl är ogiltigt eller undanröjs Prop.1986/87: 7 efter . Godlrosregelngäller bara i fråga om överskoltsuldelning. Om t. ex. 10 kap. ålerbelalningav insatsbelopp skell ulan all reglerna därom har iakllagils, skall återbäringalltså ovillkorligen ske. Det skulle alltför mycket äventyra borgenärernasrätl, om godtroende medlem fick behålla sådana belopp. Reglernaom återbäringsskyldighet tar i försia hand sikle på kontanta lagstridigautbetalningar. Reglerna täcker emellertid även fall då egendom har överförts iannan form. De blir således tillämpliga, om en medlem t. ex. säljer en varatill överpris lill föreningen eller köper för underpris från denna. Idelta siycke upptas en regel om ansvarighet för sådan brist som kan uppkomma iålerbäringsfall. Desom har medverkat till beslutet om utbetalningen eller verkslällande däraveller lill upprättande eller fastställande av oriktig balansräkning som harlegat lill grund för beslutet blir enligt slycket ansvariga för en evenluellbrisl enligt bestämmelserna i 13 kap. 1-4 §§ om skadeslåndsskyldighel.Hänvisningen lill dessa lagrum betyder all slyrelseledamöler, verkslällandedireklören, revisorer och medlemmar blir ansvariga för de belopp som inle kanåterfås från de ålerbäringsskyldiga. 1 objekiivt hänseende krävs endasl attbrist uppkommil vid återbäringen medan det på den subjektiva sidan skallföreligga uppsåt eller oaktsamhet (enligt 13 kap. 3 § grov oaktsamhet) iförfiällande till olaglighelen av den ålgärd som grandar ålerbetalningsskyldighel. Är fleraersältningsskyldiga, ansvarar de solidariskt. Jämkning kan ske enligt 13 kap. 4§. Däremot blir reglerna i 5 och 6 §§ nämnda kapitel om lalan mol de ansvarigainte tillämpliga. Beviljad ansvarsfrihet berör alltså inte ansvarigheten förbrist vid återbäringen, och talan om denna ansvarig-hel - liksom omåterbäringen - kan väckas inom den allmänna preskriptionstiden. Föreningsstämmanfär besluta om gåvor till allmännyttiga eller därmed jämförliga ändamål, om detmed hänsyn till ändamålens beskaffenhel, föreningens ställning ochomständigheterna i övrigl kan anses skäligt. Styrelsen får för sådana ändamålendasl använda lillgångar som med hänsyn till föreningens ställning är av ringabetydelse. (Jfr10 kap. 5 § i utredningens förslag.) Debeslämmelser som denna paragraf innehåller om föreningsstämmans och styrelsensrätt att disponera över föreningens medel för gåva till allmännyttigt ellerdärmed jämförligt ändamål överensstämmer hell med vad som i denna delföreskrivs i 20 § första stycket andra meningen och 31 § andra meningen FL (jfräven 12 kap. 6 § aktiebolagslagen). 1986/87:7 11 kap.Likvidation och upplösning Reglernai delta kapilel bygger i huvudsak på samma principer som gallan- 11 kap. derält. Flera nyheter föreslås dock: en ny grund för tvångslikvidation införs (4§ första stycket 2), likvidatorer skall alllid utses av domstol (7 §),särskilda likvidationsrevisorer skall inle längre utses (jfr 7 § femteslycket), föreningsslämman skall under likvidationen fungera enligt sammaregler som lidigare (8 §), flnner likvidatorerna atl föreningen är på obesiåndoch inte kan betala likvidationskoslnaderna skall de ansöka om att föreningenförsätts i konkurs (15 § tredje stycket), likvidaflonen kan i vissa fall avbrytasoch verksamheten återupptas (17 §), avslutas en förenings konkurs medöverskoll skall föreningen i likvidation (19 § andra stycket). kan upplösas på olika sätt. Vanhgen sker del genomlikvidation. Bestämmelserna om likvidalion ges i detla kapilel. Underlikvidationen avvecklas föreningens verksamhel, dess skulder belalas ochbehållna tillgångar utskiftas bland medlemmarna. Likvidationen innebär inle ioch för sig upplösning av föreningen. Även under likvidationen är föreningenetl bestående rättssubjekt, där visserligen slyrelsen och verkställandedirektören ersatts av likvidatorerna men föreningsstämma och revisorerfortfarande fungerar. Föreningsorganens rättigheter och skyldigheter är i storadelar desamma som förut, även om deras uppgifler naturiiglvis förändras ochbegränsas därigenom att syftet med likvidationen är alt avveckla föreningensverksamhet och göra den färdig för upplösning. Därför kan under likvidafloneninle ske återbetalning av insalser eller vinstutdelning och som regel inteheller ändring av sladgarna. Föreningens upplösning bildar slutpunkten ilikvidationsförfarandet och sammanfaller med atl slutredovisning framläggs avlikvidatorerna. Övrigasätt på vilka en ekonomisk förening upplöses beskrivs dels i 12 kap. vilkelgäller fusion, dels i 11 kap. 18 § som ger registreringsmyndighelen befogenhetalt från regislrel avföra föreningar som kan antas ha upphört med sinverksamhet. Slutligen är enligt 11 kap. 19 § en förening som har varit försatti konkurs i vissa fall atl belrakta som upplöst i och med atl konkursenavslutas. Likvidationsreglernai delta kapitel står i nära överensslämmelse med molsvarande regler i aktiebolagslagen. Vissa belydelsefulla skillnader fö religger dock. Sålunda saknas här bestämmelser om skyldighet för för ening alt träda i likvidalion när viss del av föreningens insatskapital har gått föriorat Qfr vid 2 §). Inle heller finns del någon motsvarighet till akliebolagslagens regler om tvångslikvidation eller inlösen av minoritets- akfier på lalan av aktieägarminoritet som utsatts för kontinueriigt makt missbruk av annan aklieägare. De skäl som har anförts för en sådan regel på aktiebolagsräliens område gör sig nämligen inle gällande med samma slyrka i fråga om föreningslagstiftningen. En föreningsmedlem har på ett annat sätl än en minorilelsaktieägare möjlighel all lämna sammanslutning en och få tillbaka sin insals. Mestadels torde för övrigl den som är medlem i en förening vara mera beQänt av att föreningen fortsätter sin verksamhet. I den situalionen är tvångslikvidalion givelvis inle någon ändamålsenlig 204 Här får i slälletden som påstår sig vara utsatt för maktmissbrak Prop. 1986/87:7 lila lillde allmänna reglerna om skadestånd i 13 kap. Föreningsstämmankan besluta atl föreningen skall träda i likvidation. Ettbeslut om likvidation är giltigt endast om samtliga röstberättigade har förenatsig om beslutet eller detta har fatlals på två på varandra följandeföreningsstämmor och på den senare slämman biträtts av minsl två tredjedelar avde röstande. Längre gående villkor för all beslutet skall bli gilligl fårföreskrivas i sladgarna. Likvidationen inlräder eller den senare dagsom föreningsslämman beslular. Etlbeslut om likvidation kan dock alllid fattas med enkel majoritet, om del gällerett beslut enligt 19 § andra slycket eller om det föreligger grund förtvångslikvidalion enligt 3 eller 4 §. Vid lika röstetal ulgörs stämmans beslulav den mening som ordföranden biträder. Elt beslul om likvidalion enligt detlasiycke har omedelbar verkan. (Jfr11 kap. 1 § i utredningens förslag.) Paragrafen,som har motsvarighet i 70 § första stycket FL, innehåller bestämmelser omfrivillig likvidalion. Liksomenligt gällande lag skall del normall ankomma på föreningsstämma all fallabeslul om likvidalion. Regeln om delta i första slyckel gäller både närföreningen ulan alt vara skyldig till del önskar träda i likvidalion och närföreningen av anledning som anges i lagen eller stadgarna kan tvångsvisförsättas i likvidation. När anledning lill Ivångslikvidalion föreligger menföreningsstämman inle beslular om likvidation, skall enligt 3 och 4 §§ rälienbesluta om likvidalion. Enligtlagens lerminologi föreligger en tvångslikvidation endast dä rätten harbeslulal om likvidation. Etl beslut av föreningsstämman om likvidation innebäralltså alllid en frivillig likvidation, även om grund för tvångslikvidalionförelåg. I7 kap. 8 § andra stycket finns bestämmelser om hur kallelse skall ulfärdas lillföreningsstämma som skall behandla fråga rörande föreningens försättande ilikvidalion. Omfullmäklige har ulsetls och deras befogenhet i nu aktuellt hänseende inte harinskränkts, skall bestämmelserna i detla kapilel om föreningsstämma ochröstberättigade i stället tillämpas på fullmäkligsammanträde respektive defullmäktige. Detta följer av 7 kap. 12 §. Enligtdella stycke fordras för giltigt beslul om likvidation all samtliga röstberättigade har förenal sig om det eller all beslutet har fallals på två på varandra följande föreningsstämmor och på den senare slämman biträtts 205 av minsl två Iredjedelarav de röstande. Skälet lill att denna från gällande Prop. 1986/87: 7 rätt hämtademajoritetsregel har behållits i den nya lagen är att föreningens likvidation är av sådanbetydelse för medlemmarna all frågan bör grundligt // kap. övervägas och diskuterasav dem. 1 stadgarna kan föreskrivas villkor som går längre än vad somanges i stycket (jfr 7 kap. 13 § andra stycket). berörda reglerna gällerinte vid tvångslikvidalion. fördet fallet finns i tredje stycket. Beslutarföreningsslämman om likvidalion enligt andra slycket inträder likvidationenomedelbart, om inte slämman besiämmer atl likvidationen skall inträda en visssenare dag. Någon beslämmelse om när beslutad likvidalion senasl skall inträdahar inte lagils upp i lagförslaget. Det torde emellertid ligga i sakens naluralt uppskovet inle får göras för långl. särskilda skäl bör det ej kunnautsträckas längre än lill nästa räkenskapsår. Föreliggergrund för tvångslikvidalion, fattas beslut om likvidation med enkel majoritet.Delsamma gäller vid beslul om likvidalion med anledning av att föreningenskonkurs har avslutats med överskott (se 19 § andra stycket). Även ikonkursfallel föreligger nämligen förutsättningar för tvångslikvidation. Medenkel majoritet avses att förslaget skall ha samlat mer än hälflen av deavgivna rösterna. Vid lika röstetal har ordföranden utslagsrösl. Dettaöverensstämmer med de principer som gäller vid omröstning på föreningsstämma(jfr 7 kap. 13 § första stycket). Bestämmelsernai Iredje slyckel är tvingande och gäller alltså även om stadgarna föreskriverannat. Beslulel om likvidalion enligt Iredje slyckel får omedelbar verkan. Delär alltså inte möjligt alt föreskriva atl föreningen i en situation därtvångslikvidation kan komma ifråga skall träda i likvidalion först en visssenare dag. Äv7 kap. 17 § följer atl etl likvidalionsbeslul länder lill efterrättelse oavsettklandertalan. Styrelsenskall genast lill föreningsslämman hänskjuta frågan huruvida föreningen i likvidalion, om del på grund av inträffade föriuster eller av annanorsak finns anledning atl anla alt föreningens ställning fortgående kommer attförsämras så alt föreningens skulder inle täcks av tillgångarna. (Jfr11 kap. 2 § i ulredningens förslag.) Paragrafensom i sak överensslämmer med 24 § andra slyckel FL innehåller beslämmelser omskyldighet för styrelsen atl flll föreningsstämman anmäla en sådan försämring iföreningens ekonomiska läge all det bör övervägas om inte föreningen bör trädai likvidation. FLinnehåller ingen regel som svarar mot aktiebolagsrältens beslämmel se om skyldighel för bolagel alt träda i likvidation, om viss del av aktieka pitalet har gått förlorat. Om en förening drivs vidare trots belydande 206 kapiialföriusierkan medlemmarna och andra drabbas av ekonomisk för- Prop. 1986/87: 7 lust. Häriligger ingen skillnad i förhållande fill akliebolag. Däremot föreligger enavgörande skillnad i så måtto att insatskapitalet i en förening 11 kap.varierar på ett helt annal sätt än aktiekapitalet i ett aktiebolag. Med hänsynlill atl insatskapitalet hela liden är föränderiigl blir del svårt och oftaföga meningsfullt all uppställa en generell regel om tvängslikvidafion vid konstateradföriust, helt eller delvis, av insatskapitalet. Detskall dock framhållas all en sådan regel kan tillämpas inom vissa delar avföreningsrörelsen. innehåller konsumentföreningarnas sladgar enbestämmelse som innebär atl föreningen skall träda i likvidalion dåinsatskapitalet lill två tredjedelar har gått föriorai och bristen inte harblivit fylld från det att saken anmälls pä föreningsstämma.Med hänsyn lill alt en motsvarande reglering inte skulle passa för alla lyperav ekonomiska föreningar har dock någon generell regel av della slag inteinförts. I synnerhet i samband med nybildning av föreningar skulle denföranleda problem, eftersom del inbetalade insatskapitalet då i allmänhel ärrelativt lågl. Iavsaknad av en likvidalionsregel av det slag som har angivils föreskrivsemellertid i förevarande paragraf att styrelsen i en hotandeinsufficienssituation genast lill föreningsslämman skall hänskjuta fråganhumvida föreningen skall träda i likvidalion. Med insufficiens avses detförhållandet all föreningens skulder inte längre täcks av lillgångama. Regelni denna paragraf har närmast karaktären av exempel på styrelsens förvaltningsplikler.För att markera alt regeln har samband med frågan om föreningens likvidation pågrund av försämring i dess ekonomiska läge har regeln emellertid lagits upp idella kapitel. Bestämmelsenär lillämplig inle bara i fall där föreningens ställning försämrats till följdav inträffade föriuster på rörelsen utan också t. ex. om ell stort antalmedlemmar har utträtt ulan alt molsvarande nyrekrytering ägl rum eller ommarknaden för föreningens produkler av någon orsak har väsentligt minskatseller helt bortfallit. Atlstyrelsen är skyldig att till föreningsstämma anmäla att föreningensmedlemsantal har gått ned under det i 2 kap. 1 § angivna minimiantalet framgårav 3 § första slyckel i förevarande kapitel.