prop · GA0379 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringenbör därför föranslalta om att etiska regler, liknande de som finns isjukvårdslagarna, skapas då del gäller omhändertagandet av avlidna innandödskriterierna ändras. Malmöhusläns landsling däremot ser ingen anledning att reglera sjukvårdshuvudmännensskyldigheter med avseende på den döda kroppen när döden inträffar på envårdinrättning. Nuvarande former för omhändertagande, har utbildats i praxisoch synes heh tillfredsställande. Dessa former präglas av en djupt rotad känslaför den döda kroppens integritet och för de anhörigas problem. En rättsligreglering av detla omhändertagande skulle kunna störa dessa naturligt framvuxnaformer och stänga de möjligheter man har till en smidig anpassning tUlden enskilda situafionen. SHSTFkräver, med hänvisning till vad förbundets medlemmar framfört om sinaerfarenheter av vård av patienter med total hjärtinfarkt eller annatomhändertagande av avlidna, att tillsynslagen tillförs regler om vad som skallgälla i sjukvården när en patient har avlidit. Obduktionslagen är också i behovav en översyn. I princip har sjukvårdshuvudmännen endast ettomhändertagandeansvar för levande människor. I praktiken harsjukvårdspersonalen uppfattal elt vårdansvar så att det även omfattar omhänderlagandeav avlidna patienter. förändrat dödsbegrepp ger dock anledning poängteraatt sjukvårdshuvudmännens ansvar måste vidgas att omfatta omhändertagande avavlidna vare sig förlängd respiratorbehandling är aktuell eller inte. CKFvill här poängtera att rätten till en värdig död måste innebära rätten fill envärdig behandling av den döda kroppen. Anhöriga måste försäkras utom allttvivel att de avlidna behandlas med samma krav på respekt och aktning somlevande patienter. Kalmarläns landsling anser det lämpligt atl frågan om en rättslig regle ring av sjukvårdshuvudmännens ansvar för fortsatta medicinska åtgärder efler dödförklaring på grundval av direkl hjämrelalerade dödskriterier får prövas i etl annat sammanhang liksom den oreglerade frågan om vårdper sonalens ansvar för behandling av avlidna. Med hänsyn bl.a. fill den kroppsliga integriteten även efter dödens inträde samt till anhöriga menar att lagen om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. 94 ävenskall omfatta hälso- och sjukvårdspersonalens befattning med av- Prop.1986/87:79 lidna. har framfört liknande synpunkier. 9 Information och utbildning Socialsryrelsenpoängierar behovet av information till allmänheten och utbildning av hälso- ochsjukvårdspersonal. Detta är en uppgift, för i samband medrepresentanter för huvudmännen, som troligen kan behöva ta och somockså gör det nödvändigt för styrelsen med vissa omprioriteringar av resursema. ,som i och för sig delar ulredningens ställningstaganden, begränsar silt yllrandetill att gälla utbildningsfrågor. SÖ anför följande. Vidde omarbetningar av vårdutbildningar som förekommit har merhänsyn lagits till att ge eleverna en bättre förberedelse för självaomvårdnadsarbetet omkring svårt sjuka patienter och döden. I takt medutvecklingen i medicinska frågor följer också att utbildningarna konfinuerliglbearbetas genom förändring av läroplaner. Ämnelpsykologi har utökats i de gymnasiala vårdutbildningarna. Vidare harutbildningarna breddats och blivit mer samhällsorienterande såväl i barnomsorgsom vuxen- och äldreomsorg. Deåtgärder som vidtagits kan betraktas som en börian till en förbättradvård av döende och omhändertagande av döda. Detta framgår också avregeringsskrivelse om vård i livets slutskede. Den förbättradeutbildningen bör ge stöd fill dem som på oUka sätt dehär i arbetet och dem somfinns invid den döende, såväl personal som indirekt de anhöriga. De sista årenhar också betonats vikten av psykologiskt omhändertagande. Omtanke om varandramed mer medmänsklighet måste finnas med i yrkesrollen för alt vi skall kunna geen god psykologisk omvårdnad. SÖdelar utredningens synpunkier på en förbättrad utbildning och allmänmänskligvägledning samt personlig bearbetning av känslor, tankar och attiiyder. Det ärdock väsentligt att grundutbildning och fortbildning sker parallellt. Enförändrad vård, primärvården, innebär att olika yrkesgmppers insatser i frågaom omsorg och samverkan har förändrats, medan vård av döende även kan förekommai hemmen. Utredningen har inte berört detta. Utbildningsinsatser måste äveninriktas på primärvården. Allasom arbetar inom barnsjukvård och barnomsorg - och skola -behöver ha godakunskaper om barns föreställningar om döden i olika åldrar och om baras sättatt uttrycka tankar och känslor samt om föräldrars och syskons olika sätt attreagera vid ett bams död. måste de studerande fåtillfälle att bearbeta sin egen rädsla, ångest och osäkerhel för alt sedan kunnaförmedla den trygghet som barn behöver för att förslå sina föräldrarsreaktioner. framgår att invandringen till med olika kulturer 95 ger en mångfald avattityder, seder och värderingar. Det är nödvändigt att i Prop. 1986/87:79 UtbUdningenuppmärksamma oUka religioner, seder och bmk. Vårdprogrammetför vård av döende avvakias från socialslyrelsen, med eventuella lillägg. Iutbildningssammanhang skulle programmet bU en värdefull hjälp i undervisningenför lärare som skaU förmedla kunskaper och trygghet inom delta personliga ochsvåra område. SÖviU understryka att den undervisning som ges de studerande i den prakfiskautbildningen inom vårdutbildningen är synneriigen betydelsefuU och atthandledningen måste ges av kompetent personal. Ingen undervisningsform ochintet läromedel är överiägset det personliga föredömet som lärare ochhandledare ger. Den lärargrupp som undervisar i psykologi saknar nästan alltidegen erfarenhei av vårdarbete. Detta medför atl bearbetningen av elevernas erfarenheifrån vårdprakliken inte kan fördjupas, eftersom läraren saknar praktiskerfarenhet. SÖanser vidare att det är viktigt att gmndskolans personal och elever som även deär berörda av problematiken inte glöms bort i utbildningen på det här området. framhåller att det när det gäller infonnation för invandrare ärangeläget att den förbereds genom samråd med företrädare för olika invandrarorganisalioneroch samfund i . Landstingsförbundetundersiryker krafligl behovet av information till allmänheten om ändradedödskriterier skall införas. Det bör vara en statlig angelägenhet alt på ettansvarsfullt och pedagogiskt sätt informera svenska folket om skälen tilllagstiftning och motiven bakom kriterier för fastställande av människans död. Detär också angeläget att få ut information fill allmänheten om vilka konsekvenserför vården och för den enskilde som nya dödskriterier för med sig. Utredningenhar påvisai stora brister i kunskapema hos både sjukvårdspersonal ochallmänhet när det gäller dödskriterierna och hur det kan fastställas att dödeninträffat. Det krävs därför massiva utbildningsinsatser. Förbundsstyrelsenmenar atl staten via och de cenirala utbildningsmyndigheternamåste känna ett ansvar för vårdpersonalens utbildning. Både ekonomiskt och påannat sätt måste staten hjälpa till att informera och Utbilda personalen.Förbundsstyrelsen fömtsätter atl sjukvårdshuvudmännen och staten skall kunna Iräffaöverenskommelser om ersättning m.m. för sådan utbUdning. Desjukvårdshuvudmännen som har uttalat sig har understmkit behovet av informationoch utbildning kring utredningens förslag. Uppsalaläns landsting menar att den information och utbildning som blir aktuell förallmänheten lämpligen kan vidarebefodras via TV och radio. För elever i gmnd-, gymnasie-och högskola måste utbildningsprogram produceras för att kunna användas iundervisningen. Landsfinget anser atl har ansvaret för alt ulformaoch sprida denna informafion och utbildning. Förhälso- och sjukvårdspersonalen kommer etl behov av ulbildnings- och informationsinsatser atl göra sig gällande. Det är viktigt all personalen i gmndutbildningar och fortbildningssammanhang får ökade kunskaper om 96 medicinska aspekler pådöden, dödens begreppsmässiga innebörd, om Prop. 1986/87:79 etiska ochrättsliga frågor i samband med döden samt psykologiskt omhändertagande avdöende patienter och anhöriga. Kalmarläns landsting anför följande. Tiden är knapp från det all total hjäminfarklkonstaterats fill dess etl eventueUt ingrepp för att ta organ för transplantationblir aktuellt. I sådana fall ålföljs ett besked om "hjämdöd" i dagnästan av en fråga till en anhörig om lagande av organ. Medinförandet av en ny dödsdefinition bör rutinerna i dessa sammanhang ändras såatt anhöriga kan få en lugn och saklig informalion steg för steg. Klararebesked om undersökningar och åtgärder som vidtagils och avses alt vidtagas ärönskvärda oavsett om organ skall tas eller inte. hävdar bestämt attdet i allmänhet krävs ett generösare omhändertagande av anhöriga i såvälsakligt som psykologiskt hänseende. Enligt landsfingets uppfattning bör dettakunna förverkligas genom den utbildning av vårdpersonal som ulredningenskisserat. Vårdpersonalens intresse för och kunskaper om etiska frågor kringdöendet och döden kan ses som en av fömtsättningarna för atl förtroendet försjukvården skall kunna upprätthållas. Landstingetvill vidare undersiryka betydelsen av en allsidig och saklig information tillallmänheten om utredningens förslag. Efter en sakligt riktig information finnsgoda skäl anta atl den allmänna opinionen kommer att vara övervägande positivtill ett förändrat dödsbegrepp. Örebroläns landsting menar att en av orsakerna till den intensiva debatt som harförts i utredningens spår är den bristande kunskap, som finns hos människor iallmänhet, men också hos vårdpersonal av oUka kategorier. För atl allmänhetenskall ha fuU förståelse för utredningens intentioner och resultat, inte minsldå del gäller möjligheter till tagande av organ för transplantation, måste enintensiv saklig och fötroendeingivande upplysningsverksamhet till. Att man kanfå förståelse för den verksamhet som här diskuteras genom saklig upplysning vetman exempelvis från . Det är alltså av största vikt att den debatt somförts under utredningens arbete följs upp av en mycket viklig utbildnings- ochupplysningsperiod riktad mot hela folket. TCObetonar all för att syftet med ett entydigt dödsbegrepp skall kunna uppfyllasär det en nödvändig fömtsättning alt människor både intellektuellt ochemotionellt kan acceptera begreppet och ha en gemensam uppfattning om när livelär slut. Innehålleti de informafions- och utbildningsinsatser som skall genomföras måste omfattaupplysningar om det nya dödsbegreppet och vad som skiljer en total hjärninfarktfrån koma. Del måsle ges en bred och saklig information så alt man intemisstänker att misstag kan göras. Allvårdpersonal behöver fördjupad utbildning om hur man bemöter människor i krisoch chocktillstånd. Personalen måste få insikter i kristerapi för att rättkunna ta hand om anhöriga, men givetvis också den döende patienten samt varandra.Att arbeta med döende människor är psykiskt slitsamt. Dennautbildning kan ske på olika sätt. Den ska in i all reguljär vårdut bildning (alla kategorier) och i fortbildningen på arbelsplatsema. Man kan också på arbetsplatserna, på avdelningarna, slarla fördjupade studier kring 97 hur man tar hand ommänniskor i kris. Det kan ske genom diskussioner, i Prop. 1986/87:79studiecirkel, genom alt läsa litteratur, genom föreläsningar. Det är viktigt atldet finns kompetenta handledare som kan ta del i denna verksamhet på arbelsplatsema. Utöverdetta måste det finnas möjlighel för personal och anhöriga till handledning ochbearbelning av etiska problem hos en kompetent person. Här kan nämnas psykolog,kurator, sjukhuspräst. Delta stöd ska finnas att fillgå individuellt och koUekfivtför personalen. Det är egendomligt alt sjukvården, som förfogar över sådanaresurser, inle insett atl det krävs sådana insatser för personalens psykiskahälsa. Också anhöriga kan behöva tillgång lill dylikt stöd. /SRframför genom att personalutbildning i dödsproblemalikär nödvändigl och mycket eftersatt på våra sjukhus. En del sjukhus har dockkurser i detla ämne med kurator som kursledare. I dessa dödsproblemalikkurser diskuleras:terminalvård, plötslig och oväntad död, kristeorier, hänsyn fill invandraresamt ges utrymme för diskussion av egen dödsångest och egna traumafiskahändelser. På de avdelningar där dessa kurser har hållils, har ångestnivånbland personal sjunkit märkbart när patienter avlidit och som bieffekter givit tryggheli teamet och motivation i arbelel. Eltbättre omhändertagande av anhöriga vid dödsfall på sjukhus blir det automafisktom all sjukvårdspersonal har fåll utbildning i dödsproblema-fik. Vidare börkurator, som sjukhusets psykosociala expert, kopplas in som slöd för anhöriga. SHSTFkonstaterar att många av förbundets medlemmar i silt arbete kommer i kontaktmed de problem som utredningen tar upp: vård av döende, information ochomhändertagande av anhöriga, åtgärder i samband med atl en pafient fått totalhjärtinfarkt och åtgärder i samband med dödsfall och efter döden. SLS-utredningenkonstaterade, all del krävs ökade kunskaper om frågor som gäller döende och dödsamt bemötande av människor som befinner sig i kris och chocktiUstånd.Förbundet instämde i SLS- utredningens förslag om utbildning för vårdpersonalenoch möjligheter till bearbelning av upplevelser. Dessa förslag har aldriggenomförts. Det är SHSTF:s uppfattning, alt så måsle ske, oavsett om mangenomför den nya lagen eller inte. Utbildningenmåste ges i all reguljär vårdutbildning men också nå alla, som redan äranställda. Denna personalutbildning kan bedrivas på olika sätt. Det är dockangeläget att personalgmpperna får handledning av personer med utbildning i psykodynamisktarbetssätt. betonar att det är av yttersta vikt att saklig information gesöverallt där så är möjligt i samhället - i skolor, inom olika organisafioneroch inte minsl inom hela hälso- och sjukvårdsområdet. Utbildningen bör ge stöd filldem som arbetar invid den döende, i form av kunskap, allmänmänsklig vägledningsamt personlig bearbetning av känslor, tankar och attityder. säger att till deras förvåning visar de undersök ningar som presenteras i utredningen på stora medicinska kunskapsluckor hos sjukvårdspersonal. Kvinnoförbundei finner detta synnerligen betänk- 98 ligt.En absolut och oeftergivlig fömtsättning för att ett förändrat dödsbe- Prop.1986/87:79 grepp ska omfattas av en bred acceptans, är att allmänheten kankänna stort förtroende för sjukvårdspersonalens medicinska kunskaper. Inteminst krävs kunskaper för att kunna ge en korrekt och mänsklig information fillsåväl anhöriga som allmänhet. Det räcker inte att konstatera att personal på intensivvårdsklinikerhar kunskaper om hjärndöd. En- ligt våra erfarenheter är det ofta så attinformation om avlidnas sjukdomsförlopp, dödsorsak m.m. ges av någon isjukvården verksam person som den anhörige känner personligen. Vimåste kräva att all medicinsk personal har en baskunskap som omfattar gällandedödsbegrepp. Oavsett om det nya dödsbegreppet kommer att införas eller intekvarstår utbildningsbehovet. Det är inte rimligt att sjukvårdspersonal saknarvetskap om när och hur behandling får avbrytas och den medicinska gmnden fördetta. Sjukvårdshuvudmännenmåste uppmärksammas på de brister som uppenbarligen finns . Det åliggerdärefter dem att styra fort- och vidare-utbildningsresursema så attkunskapsluckorna elimineras. Utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:f.d. justifierådet Huh, justitierådet , regeringsrådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemstäUanav statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag fill 1. lagom dödens inträde, 2. lagom ändring i transplantalionslagen (1975:190). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av departementsrådet . Vidärendets behandling har förelegat dels vissa handlingar som den 14 november1986 inkommit från , dels en tiU lagrådetinkommen skrift från Böqe och . Lagrådetlämnar de remitterade lagförslagen utan erinran. Tryckeri, 1987 IOO