prop · GA03115 · 1986-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1986/87:115 om ändring i polislagen (1984:387) Regeringenföreslår alt anta det förslag som har tagils upp i bifogade utdrag urregeringsprolokollet . Isyfte att öka möjligheterna all förebygga våldsbrott föreslås att det i polislageninförs en bestämmelse som under vissa omständigheter ger polisen rätt alt kroppsvisiterapersoner för att söka efter vapen och andra farliga föremål som kan förklarasförverkade. För sådant ändamål skall polismannen också få undersöka portföljer,handväskor eller annat liknande handbagage. Ipropositionen föreslås också en ändring i polislagen som syftar till att ge enpolisman ökad befogenhet att själv besluta om husrannsakan för att söka efterpersoner som är efterlysta och skall omhändertas vid anträffandet. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . 1 1986/87. Lag om ändring i polislagen (1984:387) Härigenomföreskrivs alt 19 och 20 §§ samt mbriken närmast före 19 § polislagen(1984:387) skall ha följande lydelse. Kroppsvisitation Kroppsvisitation m. m. Enpolisman som med laga stöd griper eller annars omhändertar eller avlägsnarnågon får i anslutning till ingripandet kroppsvisitera denne i den utsträckningsom är nödvändig 1. av säkerhetsskäl för att vapeneller andra farliga föremål skall kunna tas om hand, eller 2. för att hans identitet skallkunna fastställas. En polisman får också kroppsvisitera i den utsträckning det behövs föratt söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vidbrott mot liv eller hälsa, om det med hånsyn till omständigheterna kan antasatt ett sådant föremål kan förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 §brottsbalken. För detta ändamål får polismannen även undersöka portfölj,handväska eller annat liknande handbagage. Särskildabefogenheter till husrannsakan och liknande åtgärder Förall söka efter en person som med laga stöd skall omhändertas får en polismanbereda sig tillträde till den eftersöktes bostad eller till annat hus, mm ellerställe som tillhör eller disponeras av honom. Detsamma gäller i fråga om enlokal som är tillgänglig för allmänheten. Finns det synnerliga skäl att antaall den eftersökte eljest uppehåller sig hos annan, får polismannen bereda sigtillträde även dit. På motsvarande sätt får en polisman bereda sig tillträdetill en bostad eller något annat ställe för att söka efter ett föremål sompolisen med stöd av lag eller annan författning skall omhänderta; vad som nysshar sagts om den eftersökte gäller därvid föremålets ägare eller innehavare. Enåtgärd som avses i första En åtgärd som avses i första stycket får endast om fara är i stycket får vidtas utan föregående dröjsmål vidtas utan föregående be- beslut av polismyndigheten endast slut av polismyndigheten. Endast om fara är i dröjsmål eller åtgärden om det finns särskilda skäl får ål- syftar till att söka efter en person gärden vidtas mellan och som är efterlyst och skall omhän- 6.00. dertas vid anträffandet. detfinns särskilda skäl får åtgärden vidtasmellan och 6.00. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 1fråga om husrannsakan för eftersökande av föremål som är underkastat beslag ochav den som skall gripas, anhållas eller häktas eller hämtas förhör ellerinställelse vid domstol finns bestämmelser i . Dennalag träder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , , ,, S. , , , , R. , , ,, , , G. , Lönnqvist Lagrådsremiss om ändring i polislagen (1984:387) (vissafrågor om kroppsvisitation och husrannsakan) Underden har väldsbrotlsligheten och dess utveckling varit föremål fören livlig allmän debatt. En omständighet som i del sammanhanget väckt särskildoro är att användningen av vapen, knivar och andra tillhyggen i samband med våldsbrottförefaller all tillta. särskild skrivelse (skr. 1986/87:21) som regeringen överlämnadetill har jag presenterat ett samlat program med åtgärder mot vålds-och egendomsbrott. Mot bakgmnd av en kriminalpolitisk helhetssyn redovisas iskrivelsen bl. a. de åtgärder mot våldsbrott som planerades inom jusliUedepartementelsansvarsområde. Förebyggande ål-gärder med syfte att motverka användningen avvapen, knivar och andra farliga föremål behandlas i ett särskilt avsnitt (s.15). Jag uttalade i den delen bl. a. alt starka skäl talar för att polismän börges ökade befogenheter att kroppsvisitera personer för all söka efter vapen ochandra farliga tillhyggen som kan bli föremål för beslag. Ettförslag om en sådan ökad befogenhet har därefter presenterats i den inom jusUtiedepartemenletupprättade promemorian (Dnr 3353-86) Kroppsvisitation för eftersökande avfarliga föremål. Promemorian, som har remissbehandlats, bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 1. En förteckning över remissinstansernaoch en sammanställning av deras yttranden bör fogas till protokollet som bilaga2. Rikspolisstyrelsenhar i en framställning till justiUedepartemenlet ifrågasattom inte polismän borde få ökade befogenheter att själva fatta beslut omhusrannsakan enligt polislagen (1984:387) i vissa fall. Enligt framställningenfinns skäl att överväga om det finns anledning att ha en annan ordning när detgäller polismans rätt all besluta om husrannsakan enligt 20 § polislagen än vadsom gäller för samma typ av tvångsmedel enligt 28 kap. (RB).Framställningen har remissbehandlats. Till protokollet bör fogas delsstyrelsens framställning som bilaga 3, dels en sammanställning avremissyttrandena som bilaga 4 . Jag avser nu att ta upp defrågor som behandlats framställningen. 2 Kroppsvisitation enligt 19 § polislagen Mittförslag: Polismän får ökade befogenheter att kroppsvisitera personer samt sökaigenom väskor och annat liknande handbagage för alt söka efter vapen ellerandra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa,om omständigheterna är sådana att föremålet kan förklaras förverkat enligt 36kap. 3 § (BrB). Enbestämmelse av den innebörden tas in som ett nytt andra stycke i 19 §polislagen. Promemorieförslagetöverensstämmer med milt. Remissinstansernahar alla tillstyrkt förslaget. har dock förordat all denföreslagna bestämmelsen tas in i 22 § polislagen och därigenom omfattas av denbegränsning av polismans beslutanderätt som gäller enligt del lagrummet.Socialstyrelsen och har ansett att de inskränkningar somgäller för rätlen att företa kroppsvisitation på ett tydligare sätt bör kommaUll ultyck i lagtexten. Frän några håll har också vissa anmärkningar avredaktionellt slag framförts. Skälenför mitt förslag: Gällande lagstiftning har i nu aktuellt hänseende redovisatstämligen utförligt i den promemoria som mitt förslag bygger på (bilaga 1). Jagfår därför i huvudsak hänvisa redovisningen av gällande rätt där och nubara i korthet sammanfatta rättsläget enligt följande. Vaijemedborgare är enligt gmndlagen skyddad mot vissa påtvingade intrång som t. ex. kroppsvisitaUonoch husrannsakan. Under vissa fömtsättningar tillåts inskränkningar av dettaskydd, om del sker i form av lag och avser all tillgodose ett demokratisktgodtagbart och angelägel syfte. Detfinns ett flertal olika lagbestämmelser om kroppsvisitation som Ullkommit föratt tillgodose skilda syften. I28 kap. RB finns bestämmelser om kroppsvisitation som tvångsmedel vid utredningav misstanke om brott. 1/9och 22 §§ polislagen finns allmänna bestämmelser om polisens befogenheter allföreta kroppsvisitation från främst ordnings- och säkerhetssynpunkt vid sidanav den egentliga brottsutredande verksamheten. Detfinns dessutom särskild reglering för vissa mera speciella situationer, t. ex.vissa domstolsförhandUngar. Enligt19 § polislagen får en polisman skyddsvisilera en person som han med laga rättgriper eller annars omhändertar eller avlägsnar i syfte alt leta efter farligaföremål som kan skada den frihetsberövade eller andra. I dessa situationer fårpolismannen också företa kroppsvisitaUon för alt fastställa identiteten på denperson han ingripit mot. Ipolislagen finns i 22 § en uttrycklig bestämmelse om polisens befogen- het alt tillgripatvångsåtgärder för att förebygga eller skydda mot vissa Prop. typer av allvarligbrottslighet. Vad beträffar tvångsmedlet kroppsvisitation får en polisman kroppsvisiterapersoner som uppehåller sig på en viss plats för alt söka efter ettfarligt föremål, om det finns allvarlig risk för att ett brott, som innebärallvarlig fara för liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendomkommer att förövas på platsen i fråga. Omförverkande föreskrivs i 36 kap. BrB. Frågan om förverkande av knivar och andrafarliga föremål regleras i kapitlets 2 och 3 §§. Med stöd av 2 § får bl. a.egendom (t. ex. knivar eller andra farliga tillbyggen) som använts somhjälpmedel vid brott enligt BrB förklaras förverkade. Avstörre intresse i detta sammanhang är emellertid bestämmelsen i 3 §. Förförverkande enligt del lagmmmet fordras inte att något brott har förövats utandet är tillräckligt att det kan befaras att det aktuella föremålet kan kommatill användning vid brott. Andra punkten i paragrafen innehåller enbestämmelse som öppnar möjlighet till beslut om förverkande i fråga om knivaroch andra farliga föremål som påträffas i riskfyllda situationer. Enligt dennaregel, som infördes så sent som , får föremål förklaras förverkade, omde är ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa och harpåträffats under omständigheter, som gav anledning att befara alt de skullekomma till sådan användning. I27 kap. 14 a § RB finns i sin lur en bestämmelse om beslag av sådana föremålsom kan förklaras förverkade enligt 36 kap. 3 § BrB. Enligt denna får ettsådant föremål tas i beslag, om det skäligen kan antas vara förverkat enligtbestämmelsen i BrB. Enligt27 kap. 14 a § RB och 36 kap. 3 § BrB finns således möjligheter att beslagtaoch förklara farliga föremål av nu diskuterat slag förverkade så snart som dehar påträffats under omständigheter som gav anledning att befara att de skullekomma till användning som vapen vid brott mot liv eller hälsa. Det finns ingetkrav på konkret misstanke om brott. Det räcker att det typiskt sett medhänsyn främst till platsen och den uppkomna situationen finns en påtagligrisk för att knivar o. d. kan komma till användning. Polisenhar däremot inte någon befogenhet att i brottsförebyggande syfte företa kroppsvisitationi delta tidiga skede av ett händelseförlopp för att söka efter föremål avaktuellt slag. Fråganom en eventuell utvidgning av befogenheten alt företa kroppsvisitation i nuangivet syfte uppmärksammades redan i samband med ändring iförverkandebestämmelsen i 36 kap. 3 § BrB. Med hänvisning till att saken då varföremål för överväganden i samband med lagstiflnings-arbetel med en ny polislagfick den dock Ulls vidare anstå. Men befogenheterna alt företa kroppsvisitationi förebyggande syfte enligt 22 § polislagen blev, som jag redan berört,betydligt mer begränsade. Jag aktualiserade själv pånytt problemet i den inledningsvis nämnda skrivelsen om åtgärder mot vålds- och egendomsbrott (skr. 1986/87:21) som överlämnades från regeringen till . Jag förklarade i . del sammanhanget att jag var beredd alt ompröva tidigare ställningstagan den och uttalade mig för en lösning som ger polisen rätt att göra mera mtinmässiga visitaUoner i sådana sammanhang som vi nu talar om. 1promemorian Kroppsvisitation för eftersökande av farliga föremål, Prop.1986/87:115 som därefter utarbetats inom , föresläs attdet i 19 § polislagen införs en ny bestämmelse om utvidgad rätt för polisen attföreta kroppsvisitation till förebyggande av våldsbrott. Enligt förslaget, somsyftar till att samordna befogenheterna att företa kroppsvisitation för attsöka efter knivar o. d. med rätten att ta sådana farliga föremål i beslag och förklaradem förverkade, skall en polisman ha rätt att kroppsvisitera personer samtsöka igenom väskor och annat liknande handbagage för att söka efter vapen ochandra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa,om omständighetema är sådana att föremålet kan antas vara förverkat enligt 36kap. 3 § BrB. Ipromemorian konstateras att de nu föreliggande möjligheterna för polisen all företakroppsvisitation enligt polislagen i brottsförebyggande syfte för att ta handom farliga föremål förutsätter antingen att ett frihetsberövande elleravlägsnande sker (19 §) eller alt broltsrisken är på visst sått kvalificerad(22 §). Enligt den gällande ordningen saknar polisen således laga stöd för atti allmänt förebyggande syfte kroppsvisitera personer för att söka efter knivar m.m.,även om situationen ler sig hotfull och erfarenhetsmässigt sett kan leda tillkonfrontationer och våldshandlingar med användning av tillhyggen. Det är t. o. m.sä, framhålls i promemorian, att det i vissa fall kan vara tveksamt i vad månen polisman har rätt att använda kroppsvisitation för att la hand om exempelvisen kniv, som han vet att en viss person bär på sig under sådana omständigheteralt det i och för sig är uppenbart att kniven, när det påträffas, kan beslagtasoch förklaras förverkad. Omförutsättningar skapas för att utvidga kontrollen i situationer där riskentypiskt sett är stor för att knivar och andra farliga föremål kan komma attanvändas vid våldsbrott, ökar enligt promemorian otvivelaktigt lagstiftningensförebyggande effekter. Dels kanske en del våldsbrott kan motverkas i särskildafall, dels kan förekomsten av sådana kontroller få allmänprevenliva effekter såUll vida all benägenheten alt bära kniv i olämpliga sammanhang minskar i vissa gmpper.Det finns enligt promemorian åtskilliga exempel pä att t. ex. knivar mer ellermindre reflexmässigt tagils fram i ett trängt läge, trots att innehavarenkanske inte medvetet planerat del. Lättillgängligheten i sig kan alltsåinnebära en beaktansvärd risk i hotfulla situationer. Slutsatseni promemorian blir alt polisens möjligheter att begränsa användning av kniv m.m. i samband med våldsutövning ulan tvekan skulle fungera mera effektivt, ompolisen fick en vidgad befogenhet att företa kroppsvisitation och genomsökaeventuellt handbagage i sådana fall som avses i den aktuellaförverkandebestämmelsen. Några betänkligheter mot en sådan utvidgning avpolisens befogenheter anses heller inte föreligga. Tvärtom får det enligtpromemorian ses som en brist i det nuvarande regelsystemet attbestämmelserna i fråga inte samverkar. Vidremissbehandlingen har promemorieförslagel fåll ett övervägande mycket gott mottagande. SamUiga remissinstanser har tillstyrkt förslaget, de flesta i mycket posiUva ordalag. , och har dock ansett att de fömtsättningar som krävs 7 föratt kroppsvisitation får genomföras bör komma tydligare till uttryck i lagtexten.Del har också framförts vissa synpunkter av främst redaktionellt slag. Ocksåför egen del delar jag de bedömningar angående behovet av en ändrad lagstiftningsom gjorts i promemorian. Jag kan också ställa mig bakom den lagtekniskalösning som förordas i promemorian liksom den närmare avgränsning av de vidgadebefogenheternas omfattning som förslaget innebär. Jag förordar alltså attpromemorieförslaget godtas utan andra ändringar än några mindre språkligajusteringar. Till vissa tillämpningsfrågor återkommer jag i spedalmotiveringen. 3 Husrannsakan enligt polislagen Mittförslag: Polisman föreslås få rätt att besluta om husrannsakan enligtpolislagen om åtgärden syftar till att söka efter den som är efterlyst för allomhändertas. krävs beslut av polismyndigheten i sådana fall omdet inte föreligger fara i dröjsmål. Genom ändringen bringas bestämmelserna ipolislagen i närmare överensstämmelse med vad som gäller enligträttegångsbalken (RB). Iframställningen från pekas på skillnaden i beslutsordningenenligt 20 § polislagen jämfört med vad som gäller enligt RB och som tidigaretillämpades analogt beträffande förvaltningsrättsliga omhändertaganden. Remissinstansernahar varit något splittrade. JK och de olika företrädarna för polisväsendet harförordat en ändring av polislagen med hänvisning till att beslutsgångenförsvårar polisens arbete. RA motsätter sig inte en ändring om det frånpolismyndigheternas sida anses finnas ett påtagligt prakUskt behov av en sådan.Hovrätten för Nedre , JO och avstyrker däremot att lagenändras på det sätt som föreslagits. Skälenför mitt förslag: Husrannsakan är ett tvångsmedel, som syftar till att beredamyndigheter tillträde till hus, mm och slutna förvaringsställen för att däreftersöka personer eller saker (personell resp. reell husrannsakan).Bestämmelser om husrannsakan finns i bl. 28 kap. RB och 20 § polislagen. Husrannsakanenligt RB används i samband med brottsutredning, medan husrannsakan enligtpolislagen tillämpas vid förfaranden enligt viss förvaltningsrättslig lagstiftning,t. ex. omhändertagande enligt lagen (1981:1243) om vård av missbmkare i vissafall. Beslutom husrannsakan enligt RB fattas enligt 28 kap. 4 § av undersökningsledaren,åklagaren eller rätten. I 5 § finns bestämmelser som ger en polisman rätt att ivissa situationer själv besluta om husrannsakan. Enligt dessa bestämmelser fåren polisman själv besluta om husrannsakan "om åtgärden har till syfteatt eftersöka den som skall gripas, anhållas eller Prop. 1986/87:115 häktaseller hämtas till förhör eller inställelse vid rätlen eller att verkställabeslag av föremål, som pä färsk gärning följts eller spårats, så ock eljest, däfara är i dröjsmål". Beslutom husrannsakan enligt polislagen fattas av polismyndigheten (20 § 2 st).Endast om del är fara i dröjsmål får åtgärden vidtas utan ett sådant föregåendebeslut av polismyndigheten. Förepolislagens ikraftträdande tillämpades i stor utsträckning analogtnär det var fråga om att vidta åtgärder för att säkerställa förvaltningsrättsligaomhändertaganden. Även om del inte stod klart alt del förelåg fara i dröjsmål,ansågs således en polisman ha rätt alt företa husrannsakan, om delta skedde föratt söka efter någon som skulle omhändertas. Humvida denna analoga tillämpningav var förenlig med legalilelsprinciperna i regeringsformen var enomdiskuterad fråga som förflöt mellan regeringsformens ochpolislagens ikraftträdande. Iförarbetena till polislagen uttalade polisberedningen att en åtgärd av häraktuellt slag borde få vidtas utan föregående beslut av polismyndighetenendast om det var fara i dröjsmål. Det fömtsattes att polismyndigheten i deaktuella fallen endast skulle vara beslutsför med rättsbildad befattningshavare(1982:63 s. 107). I propositionen godtog jag beredningens förslag (prop.1983/84:111 s. 129). Enligtmin mening finns del i och för sig goda skäl för den beslutsordning som ärtillämplig enligt polislagen. När det gäller beslut om tvångsmedel av såingripande karaktär som husrannsakan kan det vara befogat att frågan prövas avpolismyndigheten när det kan ske utan att ingripandets ändamål äventyras.Emellertid har, som framgår av framställning, frånpolischefshåll påtalats att beslutsordningen enligt 20 § polislagen vållarölägenheter i det praktiska polisarbetet. Denna uppfattning har även fått stödav de remissinstanser som verkar inom polisväsendet; beslutsordningen innebär påtagligapraktiska problem särskilt i de större polisdistrikten, där antalet efterlysningarär stort. Det är således inte ovanligt att polismän, som fåll en uppgift om varnågon som skall omhändertas befinner sig, anser sig förhindrade all göra deltadå omhändertagandet fömtsätter en husrannsakan och det inte står klart att detföreligger fara i dröjsmål. I praktiken kan del i sådana fall ofta la åtskilligtid innan del är möjligt att nå någon befattningshavare som har rätt attbesluta om husrannsakan. Beslutsordningen medför härigenom inte endast ettdåligt resursutnyttjande ulan innebär också risker för att ändamålet medhusrannsakan kan förfalla. Självfalletanser jag alt husrannsakan principiellt sett är en i hög grad inlegritetskänslig åtgärd vars användning bör vara begränsad till absolut nödvändiga fall. Det är därför viktigt att beslutsordningen garanterar en noggrann och kompetent prövning. Sådana synpunkter torde ha legat grund för bestämmelserna i polislagen. Mot dessa synpunkter måste emel lertid ställas betydelsen av att polisens arbete kan bedrivas effektivt och utan onödigt krångel. Avvägningen mellan rättssäkerhets- och effektivi tetsskäl kan ofta bli grannlaga. I delta fall vill jag dock framhålla att även 9 måste ansessvara mot högt ställda krav på rättssäkerhet. har också prövats underlång tid utan all några missförhållanden röjts. kan vidare förefalla fögaändamålsenligt med två så skilda ordningar för husrannsakan i syfte alleftersöka personer som skall omhändertas. skäl till att polislagensregler kom att avvika från RB:s har inte anförts i motiven till polislagen.Tvärtom var det vid utformningen av polislagens bestämmelser engenomgående strävan att så långt möjligt bygga på RB:s Någon kritik isak mot all RB:s regelsystem utnyttjades vid förvaltningsrättsligaomhändertaganden framkom inte heller tidigare då det användesanalogi, även om, som fömt har antytts, själva legaliletsfrågan varföremål för diskussion efter regeringsformens tillkomst. Fråganom vem som får besluta på en polismyndighets vägnar behandlas ipolisförordningen (1984:730). 1 och för sig skulle det här behandlade problemetkunna lösas genom en ändring i förordningens ddegalionsbe-slämmelser. ter sig emellertid, som jag ser det, mindre lämplig från principiellsynpunkt. Enligtmin mening talar därför övervägande skäl för att bestämmelsen i polislagen omhusrannsakan för att söka efter någon som skall omhändertas bringas i närmareöverensstämmelse med motsvarande reglering i RB. Med en sådan ordningelimineras också risken för att rekvisitet fara i dröjsmål - som givetvis skalltillämpas med urskillning och restriktivitet -på grund av praktiska behov fårfungera som en mer generell gmnd för tvångsåtgärder av aktuellt slag.Huvudregeln bör fortfarande vara att beslut om husrannsakan skall fattas avpolismyndigheten. Förutom när del står klart alt det föreligger fara i dröjsmålbör del emellertid öppnas en möjlighet att företa husrannsakan utan sådantbeslut, om åtgärden syftar till all söka efter någon som är efterlyst och skallomhändertas när han anträffas. Beslutom efterlysning får fattas endast av , polismyndighet,åklagarmyndighet eller . Innan efterlysning sker skall deåtgärder ha vidtagits för att anträffa den eftersökte som omständigheternaföranleder. Genom att den vidgade rätten att företa husrannsakan ulanföregående beslut av polismyndighet begränsas till sådana fall, skapas störregarantier för att åtgärderna föregåtts av en kvalificerad prövning när delgäller själva behovet. Jag föreslår således att bestämmelsen i 20 § andrastycket kompletteras på så sätt alt en möjlighet öppnas alt företa husrannsakanulan föregående beslut av polismyndigheten även när åtgärden syftar till attsöka efter en person som är efterlyst och skall omhändertas. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till lagom ändring i polislagen (1984:387). 5 Specialmotivering Prop. Förslaget till lag om ändring i polislagen En polisman som med laga stöd griper eller annarsomhändertar eller avlägsnar någon får i anslutning till ingripandet kroppsvisiteradenne i den utsträckning som är nödvändig 1. avsäkerhetsskäl för att vapen eller andra farliga föremål skall kunna tas omhand, eller 2. för att hansidentitet skall kunna fastställas. En polisman får också kroppsvisitera i den utsträckningdet behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnadeatt användas vid brott mot liv eller hälsa, om det med hänsyn tillomständigheterna kan antas alt ett sådant föremål kan förklaras förverkatenligt 36 kap. 3 § . Fördetta ändamål får polismannen ävenundersöka portfölj, handväska eller annat liknande handbagage. Avsikten med det nya andra stycket är all polisensbefogenhet att företa kroppsvisitation för att söka efter vapen och andrafarliga föremål i princip skall korrespondera med rätten all beslagta sådanaföremål. Med stöd av den nya bestämmelsen får polisen rätt all kroppsvisiterapersoner för alt söka efter farliga föremål av delta slag, om omständigheternaär sädana all del kan antas att föremålet kan förklaras förverkat enligt 36kap. 3 § BrB.