prop · GA0390 · 1986-12-31 00:00:00 — Ut- 4 kap. trycket har nämligen uppfattats pä det viset altparagrafen skulle åsyfta endast en sädan rättshandling som har företagits avkonkursgäldenären och således inte en åtgärd som har förelagils av nägon annan,l.ex. Tveksamheten har uppställ lill följd av en vid 1975 årsreform under departemenlsbehandlingen gjord redaktionell ändring i lagberedningenslagförslag. Begreppet rättshandling har emellertid i tillämpningen getts en vidinnebörd. Del har sålunda ansetts omfatta även ell förfarande frän gäldenärenssida som närmast fär karaktäriseras som passivitet. Orden "genom sittförfarande" har därför, såsom också kommittén föreslagit, ersatts medorden "genom förfarandet". Med en sådan ändring vinns atl regelnssyfte, nämligen atl göra del möjligl all återvinna otillbörliga rättshandlingarvare sig gäldenären själv eller nägon annan företagit rättshandlingen, kommerlill klarare ullryck. Av samma skäl har, pä lagrådets inrådan, andra och iredjestyckena formulerats om. Vidåtervinning enligt denna bestämmelse är det tillräckligt atl borgenärernatillfogats indirekt skada, dvs. att skadan uppstått lill följd av rättshandlingeni förening med andra omständigheter. exempel härpå är att gäldenären straxföre konkursen skaffar sig betydande penningbelopp genom försäljning avegendom och förbrukar pengarna eller på annal säll undandrar borgenärerna dessaoch därigenom kommer på obeslånd. För atl denna vidsträckta innebörd avparagrafen klart skall framgå har kommissionen i sitt förslag till lagtext idet första stycket gjort ell tillägg enligt vilket del räcker att"rättshandlingen bidrog till att han blev insolvent". I det tilllagrådet remitterade förslaget anförde jag atl det inte finns någol behov avatt förtydliga lagtexten på denna punkt och all jag, i likhet med fieraremissinstanser, ansåg att del av kommissionen föreslagna tillägget skulleinnebära en saklig ändring av bestämmelsen. Lagrådethar ifrågasatt om inle ett förtydligande skulle vara lämpligt med tanke pä atllägel kan vara del alt en sådan rättshandling som avses i paragrafen inte ensamvarit orsak lill insolvensen. Ocksä andra åtgärder eller omständigheter kan havarit medverkande. Återvinningsmöjlighet bör - i överensstämmelse med vad somfår anses gälla (prop. 1975:6 s. 209) - slå öppen även i sådanafall där samverkande orsaker lill insolvensen föreligger och där alltså skadanför borgenärerna är indirekt. Detta bör enligt lagrådet komma lill uttryck ilagtexten genom en påbyggnad på den aktuella paragrafens första mening. Medanledning av lagrådets påpekande har jag stannat för atl - i överensstämmelsemed vad lagrådet föreslagit - till orden "genom förfarandet" foga"ensamt eller i förening med annan omständighet". Någonändring i sak åsyftas inle med delta förtydligande tillägg. För att ytterligare åskådliggöra innebörden av det indirekta skaderekvisitei kan erinras om etl i tidigare förarbeten anfört exempel (SOU 1970:75 s. 161, jfr prop. 1975:6 s. 209). Om en gäldenär, innan han ger sig in på vågade spekulationer, ger bort sin egendom för alt undandra sina borgenärer denna och därefter blir insolvent genom affärerna, kan återvinning av gåvan komma i fråga, om del hela hör sä nära samman alt del bör behand- 215 las som en enhet.Självfallet mäste kravel på kausalsammanhang mellan Prop. 1986/87:90 gäldenärens handlande och insolvensen upprätthållas. Jagvill vidare påpeka alt del inle finns någon egentlig lidsgräns för när denindirekta skadan måste inträda. Detta, i förening med det förhållandet attålervinningsfristen är sä läng som fem är och atl del om rättshandlingen gälltnågon närslående inle finns någon sådan frist alls, innebär all utrymmet föråtervinning enligt denna bestämmelse inle i samma utsträckning som vid deobjektiva äiervinningsbesiämmelserna begränsas av tidsfaktorn. Detta kan hasin betydelse bl.a. i fräga om skatteskulder. Detär främst den s.k. skattecykeln som har motiverat förlängningen avåtervinningsfristerna från två till i de äiervinningsbeslämmelser somavser transaktioner av benefik karaktär (avsnitt 2.5.6). Möjligheterna fillåtervinning enligt dessa objektiva bestämmelser är emellertid beroende av allbeskattningen verkligen sker i vanlig ordning, dvs. att skatledebilering-engrundar sig på ett beslut vid den ärliga taxeringen. Vid efterlaxering däremotsker en förskjutning av beskattningen och skalleanspräkel blir kanskefastställt först genom etl meddelat beslut. I ett sådant fallkan möjligheten till återvinning med slöd av de objektiva ätervinningsreglernavara utesluten. I stället kan ålervinning enligt förevarande bestämmelse varamöjlig, förutsatt givetvis atl del nödvändiga kau-salsammanhangel föreligger.Atl det kommit att förflyta innan skatteanspråket kommer ochgör gäldenären insolvent innebär alltså i sig inle något hinder för återvinningenligt denna bestämmelse. Andraslyckel är nytt. Bestämmelsen, vars lydelse har formulerats om efter förslag avlagrådei, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.3). Deninnebär att den som enligt denna paragraf söker återvinning av enrättshandling som förelagils gentemot närstående till gäldenären inte behövervisa atl den närstående medkonlrahenten var i ond tro i fräga om gäldenärensinsolvens och de omständigheter som gjorde rättshandlingen otillbörlig. Ondtro i dessa hänseenden skall i stället presumeras. Den närstående kan undgååtervinning om han gör sannolikt att han inte hade sådan kännedom. Genompresumlionsbestämmelsen blir det den närstående, och inte den som sökeråtervinning, som stär risken för atl frågan huruvida den närslående varit iond tro blir outredd. Om ingen eller bristfällig utredning föreligger häromskall således presumtionen för ond tro gälla. Är omständigheterna sådana alldet är sannolikt atl den närstående fakfiski var i god tro bryts å andra sidanpresumtionen. Vadsom skall krävas för atl presumtionen skall brytas får bedömas från fall tiil fall, varvid bl.a. transakfionens art och syfte och i vilken relafion den närstående står till gäldenären har betydelse. Den närståendes faktiska möjligheter all i det enskilda fallet visa sannolika skäl för sin goda tro måste också komma med i denna bedömning. Det är naturligtvis alltid svårt all bevisa att man inle kände till ett visst förhållande. Detta är skälet till atl full bevisning om god tro inte kan krävas av den närstående. Sammantaget bör emellertid den nya presumlionsregeln öka ålervinnings möjlighelerna gentemot närstående. Skulle tillämpningen av den nya be stämmelsen slå alltför hårt i det enskilda fallet föreligger jämkningsmöjlig- 216 heter enligt 17 8. Formuleringenav del iredje stycket överensstämmer med vad lagrådet Prop. 1986/87:90 föreslagit. Engåva går äter, om den har fullbordats senare än före fristdagen. Engåva som har fullbordats men senare än ell år eller, när den harskett till nägon som är närstående till gäldenären, tre är före fristdagen gåråter, om del inte visas att gäldenären efler gåvan hade kvar utmätningsbaregendom som uppenbart motsvarade hans skulder. Förstastyckel gäller även köp, byte eller annat avtal, om det med hänsyn tillmissförhållandet mellan utfästelserna på ömse sidor är uppenbart, att avtaletdelvis har egenskap av gåva. Understödoch sedvanliga gåvor som inle stod i missförhållande lill gäldenärens ekonomiskaförhållanden är undantagna frän återvinning enligt denna paragraf. Paragrafenmotsvarar 4 kap. 6 8 KLförslagel och 31 § KL. Ienlighet med kommissionens förslag har första styckel ändrats i tvä hänseendeni förhällande lill såväl KL som KLförslagel. Övriga stycken är oförändrade. Denförlängda ålervinningsfristen för närstående i första stycket har föriängtsfrån två fill tre är. Bakgrunden härtill har redovisats i den allmännamofiveringen (avsnitt 2.5.6). Har gåvan fullbordats tidigare än mensenare än tre är före frisldagen skall gåvan således gå äter om inle den somanspråket riktas mol kan prestera viss motbevisning. Även temat förmotbevisningen har ändrats. Enligt den nya lydelsen är temat i stället förgäldenärens solvens dennes sufficiens, dvs. all gäldenären efter gåvan hadekvar utmätningsbara tillgångar som uppenbart motsvarade hans skulder.Bakgrunden till denna ändring har behandlats i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.5.4). Omgäldenären är eller varit bokföringsskyldig är i första hand deträkenskapsmalerial som finns för den aktuella perioden av betydelse vidsufficiensbedömningen. Äiervinningssvaranden kan också hänvisa till den medanledning av konkursen upprättade bouppteckningen. Ju längre lid tillbaka gåvanligger, desto svårare är del naturligtvis alt utgå från konkursbouppteckningen.Beaklas bör ocksä all andra principer för l.ex. värdering av elt varulager kanvara motiverade vid liden för gåvan än vid en värdering i konkursen.Äiervinningssvaranden bör genom förvaltarens försorg beredas tillgäng till alltdel räkenskapsmaterial som övertagits av konkursförvallaren vidkonkursutbrollel. Hargivaren inte varit bokföringsskyldig torde man vara hänvisad till i första handgäldenärens deklaraiionshandlingar, om sådana är tillgängliga förkonkursförvaltaren. Vid värderingen i detta sammanhang skall dock inle devärderingsprinciper som ligger lill grund för beskattningen tillämpas. 1 frägaom fast egendom skall man l.ex. utgå från marknadsvärdet. Lagrådethar i anslutning härtill anfört bl.a. följande. Det nya beviste mat kan tänkas ge upphov till åtskilliga tillämpningssvärigheter. Dessa hänför sig bl.a. fill frågorna om hur tillgångarna skall beräknas och vilka 217 skuldposter som skallfillmätas relevans. Sufficiensbedömningen är - i Prop. motsats fill ensolvensbedömning - stafisk och tar sikte pä gäldenärens 4 kap. förmögenhetsställning vidtidpunkten för den aktuella transakfionen. riktlinjer förtillgångarnas värdering torde få gälla vad de kan väntas inbringa vid enrealisation som vidtas (jfr SOU Av detta följer att lillgängarna inte utan vidare kan åsättas de värden som upptogseller rätteligen, enligt bokföringsrätlsliga regler, skulle ha upptagits igäldenärens balansräkning. torde det följdriktigavara atl beakta sädana skulder som skulle ha kunnat göras gällande i enkonkurs, beslutad efter transaktionen i fråga, men endast dessa.Avgörande blir alltså, om en skuld skall anses ha "uppkommit"före transaktionen, och detta begrepp får här ges samma innebörd som i 100 8 KLoch 5 kap. I § i den föreslagna lagen. torde de närmare tillämpningsproblemen få lösas i rättstillämpningen.Departementschefen har, fortsätter lagrådei, i remissprotokollet (avsnitt2.5.2) diskuterat vilka skulder, särskilt pä skatte- och avgiftsområdet, somär av betydelse för tillämpning av det i återvinningsreglerna underförståddanackdelsrekvisiiet, med vilket del nu ifrågavarande insufficiensrekvisitet harelt samband; uttalandena görs dock utan anknytning till någotpositivt förslag till lagreglering. Uppkommande svårigheter mildras i nägon mänav kravel att den utmätningsbara egendomen uppenbart skall motsvaragäldenärens skulder för atl medkonlrahenten skall gä fri från återvinning. Lagrådethar inte föreslagit nägon ändring i paragrafen i förhällande tilllagrådsremissen och även jag anser att förslaget bör vidhållas. Omgäldenären visserligen var eller blev insufficient genom gåvan men därefteräter blivit sufficient för att sedan på nytt bli insufficient böräiervinningssvaranden, liksom tidigare, kunna undgå återvinning genom att visaatt det inle rör sig om samma insufficiens (jämför prop. 1975:6 s. 144). Bodelningmellan gäldenären och hans make eller dennes dödsbo, vid vilken gäldenären hareftergett sin rätt i avsevärd mån eller avstått från egendom mol att en fordranmol honom har lagts ut på hans lott, går i motsvarande mån åter, ombodelningshandlingen har kommit in till rätlen senare än tre är före frisldagenoch det inte visas atl gäldenären efter bodelningen hade kvar utmätningsbaregendom som uppenbart motsvarade hans skulder. Paragrafenmotsvaras av 4 kap. 7 8 KLförslagel och 32 § KL. 1 enlighet med kommissionensförslag har återvinningsfristen förlängts från tvä till . Denna ändringhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.6). Jagvill nämna atl frågor om återvinning av bodelning även las upp i lagrådsremissen om följdlagstiftning lill äktenskaps balken m.m. 218 8§ ' Prop. Betalningav lön, arvode eller pension, som har skett senare än sex måna- ''P-derföre fristdagen och som uppenbart översteg vad som kunde anses skäligt medhänsyn till gjord arbetsinsats, verksamhetens lönsamhet och omständigheterna iövrigt, går äter till belopp motsvarande överskottet. Harbetalningen skett men senare än eller, när den skett tillnägon som är närstående till gäldenären, tre är före fristdagen, går den åter imotsvarande män, om det inte visas att gäldenären efter betalningen hade kvarutmätningsbar egendom som uppenbart motsvarade hans skulder. Paragrafenmotsvarar 4 kap. 8 8 KLförslagel och 33 § KL. Den har pä grundval av kommissionensförslag ändrats i fiera hänseenden. Bestämmelsernai 33 8 KL är lillämpliga endast i förhållande lill närståendetill gäldenären. Bestämmelserna har som huvudregel aorts generellttillämpliga. Denna fräga har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt2.5.5). Förutsättningenför ålervinning är atl sökanden kan visa att lön m.m. utgått tillåtervinningssvaranden med elt uppenbart oskäligt belopp med hänsyn till gjordarbetsinsats, verksamhetens lönsamhet och omständigheterna i övrigt.Utvidgningen till andra anställda än närstående torde, som framhållits i denallmänna motiveringen, få praktisk betydelse när den anställde utan att varaformellt närstående kan sägas stå gäldenären nära, t.ex. på grund av sittinflytande i företaget. Nägon förutsättning för bestämmelsens tillämplighet ärdetta dock inte. Liksom fidigare är det fråga om atl göra en lotalbedömning avförhållandena vid tiden för intjänandet av förmånen. Vad som under förarbetenalill 33 8 KL uttalades härom har alltjämt giltighet (prop. 1975:6 s. 217).Således kan arbetsinsatsen i del särskilda fallet ha varit sä kvalificerad atten hög lön varit motiverad, såsom när en särskilt skicklig kraft knutits lillelt sviktande företag för att söka rädda del. Tematför den motbevisning som äiervinningssvaranden har alt prestera för all undgåålervinning vid den förlängda ålervinningsfristen har ändrats till att avsegäldenärens sufficiens i stället för dennes solvens. I denna fräga hänvisastill vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.4) och vid 6 8.1enlighet med vad som gäller för övriga äiervinningsbeslämmelser av benefikkaraktär, har en förlängd frist med möjlighet till motbevisninginförts för en återvinningssvarande som inle är närstående fill gäldenären. Denförlängda fristen för närstående fill gäldenären har förlängts från tvä lilltre är. 1 denna del hänvisas till vad som anförts i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.5.6). Överföringav medel till pensionsstiftelse, som har skett senare än före fristdagen och som har medfört all stiftelsen fått överskott pä kapitalet, går åter lill belopp motsvarande överskottet. Har överföringen skett men senare än ett är eller, när åtgärden väsentligen har gynnat gäldenären eller närstående till honom, före fristdagen, går 219 den åter i motsvarandemån, om det inle visas att gäldenären efler överfö- Prop. ringen hade kvarutmätningsbar egendom som uppenbart motsvarade hans yr. i annat fall än som sägs i första styckel går åter, omöverföringen har skett senare än före fristdagen. Har överföringenväsentligen gynnat gäldenären eller närstående till honom går den också åter,om åtgärden har skett men senare än före fristdagen och detinte visas att gäldenären varken var eller genom åtgärden blev insolvent. Överföringav medel till personalstiftelse går åter, om överföringen har skett senare före fristdagen. Har överföringen skett men senare änett år eller, när åtgärden väsenfiigen har gynnat gäldenären eller närslåendetill honom, tre är före fristdagen, går den äter, om del inte visas allgäldenären efter överföringen hade kvar utmätningsbar egendom som uppenbartmotsvarade hans skulder. Omrätt atl i särskilda fall återkräva försäkringspremier m.m. finns delföreskrifter i 117 8 lagen (1927:77) om försäkringsavtal. Paragrafenmotsvarar 4 kap. 9 § KLförslagel och 34 8 KL. Iförsta stycket regleras överföring till pensionsstiftelse som medfört allstiftelsen fått överskott. Enligt 15 8 lagen (1967:531) om tryggande avpensionsutfästelse m.m. föreligger överskott på stiftelsens kapital närtillgängarna överstiger skulderna. Överskoltsfallen är atl betrakta sombenefika överföringar och bestämmelsen är därför utformad efler vad som gällerför gåva. Överföring till personalstiftelse, som regleras i tredje styckel,jämställs över lag med överskottsfallen. Iandra stycket regleras andra överföringar till pensionsstiftelser än sådana somavses i första stycket, dvs. överföringar ulan att överskott uppkommit. Dennabestämmelse är utformad efler mönster av äiervinningsbesiämmelserna om förtidabetalning och säkerstältelse i efterhand. Iförsta och iredje styckena, som avser överföringar av närmast benefik karaktär,har temat för motbevisningen ändrats frän att avse gäldenärens solvens till altavse dennes sufficiens. I denna del hänvisas till vad som anförts i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.5.4) och vid 6 §. Vidare harålervinningsfristen i förhållande till närstående förlängts frän tvä till treår. Även här hänvisas lill den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.6). Andrastycket är oförändrat såväl i fråga om temat för motbevisningen som i fråga omåtervinningsfrislernas längd. Betalningav en skuld, som har skett senare än före frisldagen och som hargjorts med annat än sedvanliga betalningsmedel, eller med belopp somavsevärt har försämrat gäldenärens ekonomiska ställning, går åter, om den inlemed hänsyn till omständigheterna ändå kan anses som ordinär. Har betalningenskett lill någon som är närslående lill gäldenären men senare före fristdagen, går den åter, om del inle visas att gäldenären varken vareller genom åtgärden blev insolvent. Vadsom i första stycket sägs om återvinning av betalning tillämpas 220 också när kvittning harskett, om borgenären enligt 5 kap. 15 eller 16 8 inte Prop. 1986/87:90 hade varit berätfigad all kvitta i konkursen. Paragrafenöverensstämmer i sak med 4 kap. 10 8 KLförslagel och 35 8 KL. Såsom framgått avden allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.2) har något ändringsbehov inte ansettsföreligga beträffande dessa bestämmelser. Betalningför en växel eller en check går åter i de fall som avses i 10 § endast i denmän den som mottog betalningen hade kunnat vägra atl göra det utan atl förioraväxel- eller checkrätl mot någon annan hos vilken han kunde erhålla täckning. Omåtervinning av en betalning är utesluten fill följd av vad som sägs i förstaslyckel, är den som skulle ha burit den slutliga förlusten om betalningen hadeuteblivit skyldig atl utge ersättning under samma förutsättningar som hadegällt för återvinning, om betalningen hade skett fill honom som borgenär. Säkerhetsom gäldenären har överiämnat senare än före fristdagen går äter,om den inte var betingad vid skuldens tillkomst eller inte har överlämnats ulandröjsmål efter skuldens tillkomst. Har säkerheten överlämnats till nägon somär närslående till gäldenären men senare än tvä är förefrisldagen, går den äter under angivna förutsättningar, om del inle visas altgäldenären varken var eller genom åtgärden blev insolvent. Medöverlämnande av säkerhet jämställs annan åtgärd av gäldenären eller borgenärensom är avsedd atl trygga borgenärens rätt. Närsäkerheten förutsätter inskrivning, skall dröjsmål som sägs i första stycketanses föreligga om ansökan har gjorts senare än på den inskrivningsdag sominträffar näst efter tvä veckor frän skuldens tillkomst. Förmånsrätteller betalning som en borgenär har vunnit genom utmätning går åter, omförmånsrätten har inträtt senare än före fristdagen. Harutmätningen skett lill förmån för någon som är närslående till gäldenären, gårförmånsrätten eller betalningen ocksä åter, om förmånsrätten har inträttdessförinnan men senare än två är före frisldagen och det inte visas allgäldenären varken var eller genom åtgärden blev insolvent. Förmånsrättpå grund av betalningssäkring går äter, om förmänsrätten har inträtt senare före frisldagen. Paragraferna11 -13 överensstämmer i sak med 4 kap. 11 - 13 8§ KLförsla gel och 36-38 §§ KL. Jag vill fästa uppmärksamheten på ett uttalande av en av lagrådets ledamöter i anslutning lill 11 8, etl uttalande som jag för egen del inle har någon erinran mol. Verkanav ålervinning Prop. 14 8 ''"'P- Vidålervinning skall den egendom som gäldenären har ulgett återbäras fillkonkursboet. Densom har lämnat gäldenären något vederlag för egendomen har rätt atl återfå vadhan har ulgett. Detta gäller dock inte etl sådant vederlag som inle har kommitboet till godo, om den som lämnade vederlaget hade eller borde ha haft kännedomom att gäldenärens avsikt var att undanhålla borgenärerna delta. Finnsden egendom som skall återbäras enligt första eller andra styckel inle ibehåll, skall ersättning för dess värde utges. Är återbäring av viss egendomförenad med särskild olägenhet för den förpliktade, kan det medges honom attutge ersättning i egendomens ställe. Densom är skyldig att återbära egendom skall även utge den avkastning som belöperpå tiden efler del atl ålervinning påkallades. Utgörs egendomen av eltpenningbelopp eller skall ersättning utges för egendomens värde, utgår räntaenligt 5 8 :"äntelagen (1975:635) till och med den dag då skyldighet attåterbära beloppet eller utge ersättningen inträder och enligt 6 8 räntelagenför tiden därefter. Skallnågon återbära egendom vid återvinning enligt 5 8, kan han förklaras skyldigall utge även avkastning som belöper på fiden från del atl han mottog egendomenfill dess atl återvinning påkallades. Ränta för sädan fid beräknas enligt 5 8räntelagen. Densom har lagt ned nödvändig eller nyttig kostnad på egendom som återbärs harrält lill ersättning för denna, om det inte finns särskilda skäl mot det. Återvinnsen säkerhet som grundas på inteckning, skall inteckningshandlingen återställaseller, om den behövs som bevis för fordringen, fillhandahällas för utbyte ellerdödning av inteckningen. Kan det inte ske, skall ersättning utges. Hartredje man ställt egendom som säkerhet för en förpliktelse av gäldenären ochåterfått säkerheten sedan gäldenären har fullgjort förpliktelsen, är den somhar återställt säkerheten inte skyldig atl vid återvinning återbära mer än vadsom överstiger säkerhetens värde, om han inle kan återfå denna och inte heller,när han återställde säkerheten, kände till eller borde ha känt till gäldenärensinsolvens. Tredjeman är skyldig alt till borgenären eller, om konkursboet begär del, direkt tillboel pä nytt utge säkerheten eller ersätta dess värde under sammaförutsättningar som skulle ha gällt för återvinning av fullgörelsen, om den istället hade skett till honom. Förstaoch andra styckena tillämpas också när tredje man har ingått borgen för gäldenärens förpliktelse och gäldenären har fullgjort förpliktel sen. Skyldighetför någon annan än konkursboet att enligt 14, 15 eller 16 § utge ' 'P-egendomeller ersättning, återställa eller fillhandahälla en inteckningshandling ellerpå nytt ställa säkerhet eller borgen kan jämkas, om det finns synnerliga skäl. Omegendom som kan återvinnas har överlåtits lill annan, har konkursboet sammarätt fill ålervinning mol denne, om han kände till eller borde ha känt lill deomständigheter som grundar denna rätt. Paragraferna14-18 överensstämmer i sak med 4 kap. 14- 18 88 KLförslagel och 39-40 a 8§ KL. 1. genomall väcka talan vid allmän domstol, 2. genom att göra anmärkning motbevakning eller i samband med utdelningsförfarandet bestrida yrkande i annanordning om belalnings-eller förmånsrätt i konkursen eller 3. genom atl göra invändning molannat yrkande som i rättegång framställs mot konkursboet.