prop · GA03124 · 1986-12-31 00:00:00 — Jagnoterar också alt det - mol bakgmnd av den reservation mol majoritetsförslagetsom i denna del har gjorts i betänkandet - sannolikt inte går atl uppnå denbreda enighet om förslaget i som man generellt bör eftersträva vidändringar av RF. Somjag har redogjort för är önskemålet om en sädan enighetvägledande för arbetet pä detta område. Ensamlad bedömning gör att jag anser övervägande skäl tala för att de nu angivnabestämmelserna inle bör ändras. 3 1986/87. Min bedömning:Bestämmelserna om hets mot folkgrupp bör inte ändras. Utredningensförslag: Bestämmelserna om hets mol folkgrupp i (BrB) och itryckfrihetsförordningen (TF) ändras så atl anspelning pä sexuell läggningockså skall vara straffbar (betänkandet s. 69-72). Remissinstanserna:Utredningens förslag tillstyrks av flertalet av de remissinstanser som haryttrat sig i frågan, bl.a. , ärkebiskopen, och de homosexuellas organisationer. Förslaget avstyrks av bl.a. statens invandrarverk, , kammarrätten i och . Skälenför min bedömning: Enligt 16 kap. 8 § BrB skall den som offentligen ellereljest i etl uttalande eller annat meddelande som sprids bland allmänhetenhotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp avpersoner med anspelning pä ras, hudfärg, nationalitet eller etniskt ursprungeller trosbekännelse dömas för hets mot folkgrupp. Straffet är fängelse ihögst eller, om brottet är ringa, böter. Brottet hets mol folkgmpp ingårockså i TF;s brottskatalog (7 kap. 4 § 8). Enallmän strafflagsbestämmelse om hets mot folkgrupp tillkom år 1948.Bestämmelsen överfördes sedermera till BrB. tillträdde en konventionsom FN;s generalförsamling antog om avskaffande av alla former avrasdiskriminering. I samband härmed gjordes vissa ändringar i bestämmelsen (prop.1970:87, KU 31, ILU 41, rskr. 261, KU 1971:5, rskr. 10, SFS 1970:224 och1971:29). Sinnuvarande lydelse fick bestämmelserna i och TF (prop. 1981/82:58,KU 24, rskr. JuU 41, rskr. 222, KU 1982/83:1, rskr. 1, SFS 1982:271 och941). Jagkan i sammanhanget nämna all regeringen för lagrådetsyttrande överiämnat en remiss om förstärkt grundlagsskydd för yttrandefriheten,m. I lagrådsremissen ingår bl. a. ett förslag om ändring av bestämmelsen omhets mot folkgrupp. Ändringen innebär att kravet på au ett yttrande skall haspritts bland allmänheten för atl vara straffbart tas bort. Enligl förslagel ärdet tillräckligt att yttrandet sprids. Föratl en skärpning av bestämmelsen om hets mot folkgmpp skall fä genomslagskraftäven i fråga om tryckta skrifter krävs en ändring av TF. Enligt min meningfinns det inte skäl att närmare diskutera möjligheten att ändra BrB:sbestämmelse utan någon motsvarande ändring i TF, ett alternativ som inteheller har övervägts av utredningen. Utan kongmens med TF skulle juuppenbarligen brottsbalksbestämmelsen bli missvisande. Enutgångspunkt är alltså all en ändring i den aktuella brottsbalksbestämmelsenförutsätter atl även TF ändras. Som jag sagt krävs starka skäl för attgöra en gmndlagsändring, och den bör vara påkallad av ett påtagligt behov.Detta gäller i särskilt hög grad när det är fråga om att göra inskränkningar itryckfriheten som har elt mycketstarkt skydd i vårt land. Det finns i lagstiftningsärendet inle underlag förnågon bedömning av i vad mån kränkningar av homosexuella förekommer i trycktaskrifter eller eljest i de situationer som omfattas av 16 kap. 8 § BrB. Redandetta gör enligl min mening tanken på en grundlagsändring tveksam. Härtillkommer att del ler sig myckel svårt alt överblicka konsekvenserna av enlagstiftning i enlighet med förslaget. Del är 1. ex. tänkbart att den skulledrabba olika slags framställningar med religiös bakgrund och över huvud lagelsnarare bidra till en konflikt mellan de homosexuella och samhället i övrigl ängöra någon verklig nytta. Sammanfattningsvisanser jag inte lillräckliga skäl föreligga för att föreslå en ändring avbestämmelserna om hets mot folkgrupp. 1986/87; 124 Mitt förslag: De homosexuella bereds skydd moldiskriminering genom atl BrB;s bestämmelser om olaga diskriminering utvidgastill att omfatta även homosexuella. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med mitt.Utredningen har dock i sitt lagförslag använt uttrycket sexuell läggning istället för homosexuell läggning (betänkandet s. 69-72 och s. 243). Remissinstanserna: Av den mindre del av remissinstansernasom berört utredningens förslag är de flesta positiva. Bland de instanser somavstyrker den föreslagna kriminaliseringen märks , statensinvandrarverk, och kammarrätten i . Skälenför mitt förslag: I BrB finns två straffbestämmelser som direkt tar sikte på atlmotverka sårbehandling på etnisk grund. Den ena avser hets mot folkgrupp. Dennabestämmelse har jag redan berört i föregående avsnitt (2.2.1). Del andrastadgandet i BrB som straffbelägger diskriminering på etnisk gmnd är del omolaga diskriminering. Straffbestämmelsen, som är intagen i 16 kap. 9 § BrB, lyder: En näringsidkare som i sin verksamhet diskriminerar någonpå gmnd av hans ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse genom att inte gå honom till hända på de villkor somnäringsidkaren i sin verksamhet tillämpar i förhållande till andra, skall dömasför olaga diskriminering till böter eller fängelse i högst etl är. Vad somsägs i första styckel om en näringsidkare tillämpas också på den som äranställd i näringsverksamhet eller annars handlar på en näringsidkares vägnarsamt på den som är anställd i allmän tjänst eller innehar allmänt uppdrag. För olagadiskriminering dömes även anordnare av allmän sammankomst eller offentligtillställning och medhjälpare till sådan anordnare, om han diskriminerar någonpå gmnd av hans ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse genom att vägra honom tillträde till sammankomsten ellertillställningen på de villkor som gäller för andra. Straffbestämmelseninfördes när anslöt sig till den ras- Prop. 1986/87; 124diskrimineringskonvention inom FN som har nämnts i föregående avsnitt (prop.1970:87, ILU 41, rskr. anslutning lill denna konvention (textenfinns intagen bl.a. i Ds A 1984:7 bilaga 2) föregicks av att en särskildkommitté undersökte vilka krav på svensk lagstiftning mol rasdiskrimineringsom konventionen ställde. På gmndval av kommitténs betänkande (SOU 1968:68)Lagstiftning mot rasdiskriminering beslutades dels ändringar i bestämmelsernaom hets mot folkgrupp, dels införandet i av straffbestämmelsen omolaga diskriminering (ursprungligen i 16 kap. 8 a §, numera i 16 kap. 9 §). Bestämmelsenhar ändrats i samband med en allmän översyn av invandrarpolitiken (prop.1985/86:98, SfU 20, rskr. Frän den gäller atl alla som äranställda i allmän tjänst omfattas av straffbestämmelsen; tidigare varansvaret begränsat till den som i sin tjänst hade att gå allmänheten tillhända. Vidare utvidgades ansvaret till all omfatta även den som innehar allmänluppdrag, dvs. Straffskalan skärptes också för altmarkera hur allvarligt samhället ser på trakasserier mol medlemmar av etniskaminoriteter. a. mol bakgrund av enkätundersökningar, som företagits blandhomosexuella, inte funnit stöd för att faktisk diskriminering av homosexuellaskulle vara särskilt utbredd. En förklaring till detta kan enligt utredningenvara att homosexuella av rädsla för att bli diskriminerade inte vågar avslöjasin sexuella läggning. För utredningens ställningstagande har det avgörandeemellertid inte varit om diskriminering förekommer i större eller mindreutsträckning. Den förbättring av de homosexuellas situation som man bör strävaefter uppnås enligt utredningen bäst genom att samhället öppet erkännerhomosexualitet som en del av detta. Attinföra lagstiftning till skydd för homosexuella är enligt utredningen en vägatt gå. Utredningen anser att ett straffsanktionerai förbud mot diskrimineringvisserligen inte - åtminstone på kort sikt - kan bidra lill alt utrota fördomarav det slag som här är aktuella men att del, å andra sidan, skulle ha denpositiva effekten atl samhället markerar inte bara atl diskriminering ärförbjuden utan även att homosexuella är likvärdiga människor. Detta skulleenligt utredningen föra med sig att många homosexuella skulle våga framträdasom homosexuella. Utredningenföreslår därför att straffbestämmelsen om olaga diskriminering skall omfattaäven diskriminering på grund av sexuell läggning. Förmin egen del vill jag till en börian slå fast atl del är självklart att varie form av diskriminering av homosexuella bör motarbetas. Därmed avser jag både öppen diskriminering och sådan som sker i mera dolda former. Vad vi bör sträva efter att åstadkomma är att homosexuella inte skall behöva dölja sin läggning av rädsla för omgivningens reaktion. Ett diskrimineringsför bud i kan visserligen antas få begränsad omedelbar praktisk betydelse men får säkerligen etl inte obetydligt symbolvärde. Jag vill visserligen betona att man inte bör ha någon övertro på vad strafflagstift ning kan åstadkomma pä elt så sammansatt och känsligt område som detta. Det är här fråga om i många fall djupt rotade attityder. Men även en blygsam atlitydpåverkan är ett steg i rätt riktning. anserjag det viktigt all bryta lystnaden kring de homosexuella. När det Prop.1986/87:124 gäller förändring av mänskliga värderingar och fördomar måste manvara medveten om att positionerna som regel endast kan flyttas långsamt. Ett diskrimineringsförbudbör emellertid kunna bidra lill atl skapa ökad respekt och förståelse för dehomosexuella som människor, liksom för deras relationer och kärleksliv. Tilldetta kommer alt det i viss utsträckning torde förekomma diskriminering avhomosexuella i sädana sammanhang som den nu aktuella brottsbalksbestämmelsenlar sikte på. Utgår man från det synsätt som har lagt fasl- aU samlevnad mellan två parter av samma kön är en från samhällets synpunktfullt acceptabel samlevnadsform - framstår det som naturligt atl man även inomramen för rättsordningen aktivt söker motarbeta sådan särbehandling. Också fråndenna synpunkl finns det skäl som talar för all ett diskrimineringsförbud börmeddelas i lag. Skulle öppenheten och fördomsfriheten kring hithörande frågor ien framtid nå därhän att de homosexuella inle längre är eller upplever sigvara en från diskrimineringssynpunkt särskilt utsatt grupp, behövs inte ensådan straffbestämmelse längre och frågan om den bör behållas kan då tas upp tillbehandling. Jagvill också peka på att del finns etl förbud mot diskrimineringav homosexuella i den norska strafflagen. Underlagstiftningsärendets beredning har det gjorts gällande att även andraminoritetsgrupper kan behöva samhällets slöd mol olika former av diskriminering.Så har exempelvis nämnts diskriminering på grund av fysiskt eller psykiskthandikapp. Något underlag för en bedömning om en utvidgning avstraffbestämmelsen om olaga diskriminering är ett lämpligt medel atl för sådanafall motverka en inle önskvärd särbehandling finns emellertid inle i dettaärende. Inte heller finns det underlag för att i detta sammanhang behandla denvid remissbehandlingen väckta frågan om etl straffsanktionerai förbud moldiskriminering på grund av könstillhörighet. Sammanfattningsvisanser jag att övervägande skäl lalar för all homosexuella införs som skyddsobjekli BrB:s bestämmelse om olaga diskriminering. Utredningenhar i sitt förslag lill lagtext använt begreppet sexuell läggning. Man harförklarat atl man därmed i första hand avser homosexuell sådan. Ett uttryckligtangivande av homosexuell läggning kan enligt utredningen framstå som ettonödigt utpekande av en grupp människor. Ultrycketsexuell läggning har under remissbehandlingen kritiserats som alltför vilt ochobestämt. Jag delar remissinstansernas uppfattning. I begreppet ryms, som jagtidigare har varil inne på, böjelser för en rad beteenden som inte rimligen kanskyddas av lagstiftaren och varav vissa lill och med är straffbara. Jagförordar därför att lagtexten uttryckligen anger alt skyddet avserhomosexuella. Mittförslag: Förolämpning med anspelning på homosexuell läggning skall under vissaförutsättningar falla under allmänl åtal. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med mitt(betänkandet s. 69-72). Remissinstanserna har inte särskilt kommenteratutredningens förslag. Skälen för mitt förslag: Enligt 5 kap. 3 § BrB är detstraffbart som förolämpning att smäda annan genom kränkande tillmäle ellerbeskyllning eller genom annat skymfligt beleende mot honom. Gärningen skallinte bedömas som förolämpning om den är straffbar som förtal eller grovtförtal. Straffet är böter eller, vid grovt brott, böter eller fängelse . 1 5 kap. 5 § BrB finns bestämmelser om åtal förförolämpning och övriga ärekränkningsbrott. Ärekränkningsbrotten får i principåtalas bara av målsäganden. Förtal och grovt förtal får dock åtalas av allmänåklagare, om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skälfinnes påkallat ur allmän synpunkt. Under samma förutsättningar får allmäntåtal väckas för förolämpning mot någon i eller för hans myndighetsutövningeller för förolämpning mol någon med anspelning på hans ras, hudfärg,nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse. Särskilda åtalsreglerfinns vidare för förtal som har riktats mol avliden och för ärekränknings-brottmot främmande makts statsöverhuvud eller representant här i riket. Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse efterändringsförslag av diskrimineringsutredningen (prop. 1981/82:58, JuU 41, rskr.222). Förolämpning med anspelning på etniskt ursprung fördes då in under debrott som skulle kunna föranleda allmänl åtal. Utredningen har mol bakgrund av vad man anfört om delnödvändiga i att genomföra lagstiftning mot diskriminering av homosexuella -framhållit att skyddet för de homosexuella bör utformas så atl detöverensstämmer med det skydd som andra minoritelsgmpper har enligt BrB. Man hardärför föreslagit atl åialsbeståmmelserna om förolämpning ändras i enlighethärmed. Jag vill för min del erinra om att det vid BrB;s införandeuttalades av straffrältskommittén att en person som utsätts för svårartadärekränkning inför den allmänna opinionen kan behöva det stöd som det innebärall en allmän åklagare åtar sig hans sak (prop. 1962:10 del C s. 184).Kommitténs förslag atl ärekränkningsbrott under vissa förutsättningar skulleläggas under allmänl åtal ledde emellertid inte till lagstiftning. Den tidigarerestriktiva hållningen mot alt föra ärekränkningsbrott under allmänt åtal harefter hand luckrats upp i och med alt exempelvis förolämpning mot någon i ochför hans myndighetsutövning och mot någon på grund av hans etniska ursprungeller religion under vissa förutsättningar lagts under allmänt åtal. Somjag tidigare anfört anser jag det betydelsefullt atlsamhället tydligt tar avstånd från olika slag av fördomsfullt uppträdande molhomosexuella. Det är därför från principiella synpunkter betydelsefullt attsamhället stöder den som blir angripen på grund av sin homosexuella läggning.Sådana angrepp torde ingalundavara ovanliga i praktiken. Förolämpningar som syftar på någons sexuellaläggning upplevs säkerligen ofta som djupt kränkande för den personligaintegriteten. Jag är därför beredd att förorda att en möjlighet nu införs atlväcka allmänl åtal i de fall utredningen föreslagit. Åtalsregeln bör enligt minmening - i överensstämmelse med vad som gäller vid exempelvis förolämpning molnågon med anspelning på hans ras, hudfärg, nationella eller etniska urspmngeller trosbekännelse - utformas så att det för allmänt åtal skall krävas dels atlmålsäganden anger brottet till åtal, dels att åtal av särskilda skäl ärpåkallat ur allmän synpunkt. Åtalsregeln bör tilllämpas återhållsamt i enlighetmed vad som redan nu följer av praxis. 1986/87; 124 Ändringarnai BrB bör träda i kraft . Några övergångsbestämmelser tordeinte behövas. 2.3 Familjerättsliga frågor 2.3.1 Vårdnad Minbedömning: Det är inte påkallat att lagstifta om vilken inverkan homosexuellläggning skall ha på en persons möjlighet att få vårdnaden om barn. Utredningensbedömning: Överensstämmer med min bedömning (betänkandet s. 74-77). Remissinstanserna:Utredningens bedömning lämnas i stort sett utan erinran. Skälenför min bedömning: Frågor angående vårdnad om barn skall avgöras efter vad somär bäst för barnet (se 6 kap. 4-10 §§ , FB). Härvid måste mannaturligtvis ta ställning till om den som gör anspråk pä vårdnaden över huvudtaget är lämplig som vårdnadshavare. Som utredningen anför är del inte vanligtatt domstolarna i vårdnadsmål har haft att pröva frågan huruvida homosexuellläggning skall tillmätas betydelse i lämplighetshänseende. fickemellertid högsta domstolen anledning all la ställning till om en kvinna,vilken hade uttalad homosexuell läggning, var olämplig som vårdnadshavare försin sjuåriga dotter. Domstolen fann då att så inte var fallet (NJA 1955 s. 63).Någol senare avgörande av högsta domstolen synes inte ha förekommit. anser jag atl gällande rätt innebär att den omständigheten alt enförälder har homosexuell läggning inte i sig skall utgöra ett hinder förförälderns möjlighet att fä vårdnaden om barn. Detta rättsläge är enligt minmening lillfredsställande. Någon lagstiftning i ämnet är därför inte påkallad. 1986/87; 124 Min bedömning: Detbör inte införas någon möjlighet för två personer av samma kön att adopteragemensamt. Utredningensbedömning: Överensstämmer med min bedömning (betänkandet s. 77-80). En ledamotreserverar sig och föreslår atl homosexuella par skall få rätt att adopteragemensamt (betänkandet s. 256257). Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna instämmer i utredningens bedömning. Dehomosexuellas organisationer och etl par andra instanser anser dock allhomosexuella par bör få samma rätt atl adoptera gemensamt som gifta har.Ytterligare några instanser förordar alt homosexuella par skall få rätt atlgemensamt adoptera ena partens barn. Skälenför min bedömning: Adoption kan ske endast med lillstånd av domstol (se 4 kap.1 § FB). En förutsättning för sådant tillslånd är att adoptionen är till fördelför barnet. Vidare gäller bl. a. att adoptivföräldern fömtom i vissa undantagsfall- skall ha fyllt , att makar i prtncip får adoptera endast gemensamt och atlandra än makar inte får adoptera gemensamt. har framförts önskemål om att homosexuella par skall få adopteragemensamt. Vid sidan av den principiella frågan om en allmän sådan rätt hardiskussionen inriktats på homosexuellas rätt till s. k. närståendeadoptioner,dvs. adoptioner där ena parten i ett samlevnadsförhållande gemensamt med denandre adopterar dennes barn eller adoptioner där den efterlevande i ettsamlevnadsförhållande adopterar den avlidnes barn (se betänkandet s. 78). Vidsina överväganden har utredningen haft som utgångspunkt att det är barnetsintresse som skall slå i förgmnden vid en adoption. Utredningen framhåller attredan den omständigheten att barnet är adopterat kan väcka en känsla hos det avatt vara avvikande. Vidare befarar utredningen att en sädan känsla kanförstärkas, om samhället väljer en familjerelation, exempelvis homosexuellsamlevnad, som utåt sett inte är särskilt vanlig. Känslor av detta slagkan enligt utredningen resultera i anpassnings- och identifikationsproblem.Utredningen finner det anförda tala mot att två människor av samma kön skall fåmöjlighel atl adoptera gemensamt. Med stöd av en enkätundersökning kommerutredningen också till slutsatsen atl sådan adoption saknar förankring i detallmänna rättsmedvetandet, något som medför att det kan innebära en störrepåfrestning i olika avseenden för etl adoptivbarn alt växa upp i en homosexuellfamiljemiljö än i en heterosexuell. Jaginstämmer i utredningens bedömning. Vi vet ännu alltför litet om vilkeninverkan det kan ha på etl barn att växa upp i en homosexuell familjebildning.Exempelvis har flera remissinstanser pekat på betydelsen för etl barnsutveckling av att del har både en far och en mor. anser jag dessutom att adoptionsfrågan i dagens läge inte har nägonstörte praktisk betydelse. Behovet av närståendeadop-tioner aktualiseras främstvid vårdnadshavarens död. Redan enligt gällande rätt är del i en sådansituation möjligt för en efterlevande samlevnads- partner att få adoptera barnel.Vid nästan alla övriga adoptioner är del fråga om att adoptera ett barn frånett annat land. Det lorde inte finnas något land som skulle tillåta att dessmedborgare adopterades av tvä personer av samma kön. Minbedömning: Tillämpningsområdet för reglerna om äktenskap bör inte utvidgas tillalt gälla förhållandet mellan två personer av samma kön som lever tillsammans. Utredningensbedömning: Överensstämmer med min bedömning (betänkandet s. 97-99). En ledamotreserverar sig och föreslår atl borgerlig vigsel införs för homosexuella(belänkandet s. 251 254). Remissinstanserna: Deflesta remissinstanserna instämmer i utredningens bedömning. De homosexuellasorganisationer och några andra instanser förordar att homosexuella par skallfå rätt till borgerlig vigsel eller atl någon allmän form för civiläktenskapskall införas. Tre instanser uttalar sig positivt om elt alternativ,innebärande särskild registrering av homosexuell samlevnad. Skälen för min bedömning:Värderingarna om äktenskapet som en mellan enman och en kvinna är så grundmurade i samhället atl det inle är möjligt attinföra bestämmelser som ger två personer av samma kön rätt att ingå äktenskapmed varandra. En sådan lagstiftning skulle stå i strid med den allmännaopinionen pä etl centralt livsområde. En alternativ lösning, somhar diskuterats inom utredningen, innebär att rättsverkningar skulle knytas anmälan eller registrering av den homosexuella samlevnaden. Ett sådantnyskapat rättsinstitut, som skulle hänföra sig endast till den homosexuellasamlevnadsformen, skulle emellertid medföra att en grupp människor i samhälletblev särskilt utpekad. Risk föreligger för att detta skulle kunna befästarådande fördomar. Liksom utredningen anser jag därför att en reglering sominnebär att man registrerar enbart homosexuell samlevnad inle bör komma ifråga. Utredningen har ansett attdel kan finnas anledning att ånyo överväga familjelagssakkunnigas förslag från är1972 om någon form av allmän civil registrering som konstituerande för derättsverkningar som blir följden av dagens vigsel. Detta förslag har emellertidavvisats av (LU 1973:20, rskr. Arbetet med en nyäktenskapsbalk befinner sig i sitt slutskede. Något skäl att nu göra enomprövning av de grundläggande principerna för uppkomsten av äktenskapetsrättsverkningar finns inte enligt min mening. 2.3.4 Samlevnad mellantvå personer av samma kön Mitt förslag: Denlag om sambors gemensamma hem som har föreslagits i prop. 1986/87; 1 skallgenom en särskild lag göras tillämplig på sådana samboförhållanden där tvåogifta personer bor tillsammans i elt homosexuellt förhållande. I densärskilda lagen anges vidare att vad som gäller i fråga om sambor enligt vissaandra lagar skall tillämpas även på homosexuella samboförhållanden. Utredningensförslag: I en särskild lag om samlevnad mellan två personer av samma kön angesatt vissa uppräknade bestämmelser i andra lagar om samlevnad mellan en man ochen kvinna skall äga motsvarande tillämpning på samlevnad mellan två personer avsamma kön under äktenskapsliknande förhållanden. Om familjelagssakkunnigas (Ju1970:52) förslag till regler för ogifta sambor genomförs, bör dessa reglergälla även för homosexuell samlevnad (betänkandet s. 100-101). En ledamolreserverar sig och föreslår en lag innebärande atl alla rättsregler som finnsför heterosexuella sambor skall gälla även för homosexuella sambor(betänkandet s. 254-256). Remissinstanserna:Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker att regler som gäller för äktenskapsliknandesamlevnad görs tillämpliga i en eller annan form på homosexuell samlevnad. förslag uttalar sig bl.a. och kammarrätten iSundsvall, vilka bl.a. ifrågasätter om tiden är mogen för en sådan rättsligreglering. Skälenför mitt förslag: Många kvinnor och män bor tillsammans med en partner avmotsatt kön under äktenskapsliknande förhållanden utan att de är gifta medvarandra.