prop · GA0312 · 1986-12-31 00:00:00 — Enannan förutsätlning för att sådant förvärv skall få ske är all regeringen ellerbankinspeklionen ger lillstånd till förvärvet. Vid den prövningen bör detläggas särskild vikt vid huruvida den mottagande är i behov avtillskottet. 1 princip bör gälla att endast sädana förvärv som är föranledda avelt verkligt behov av riskkapitaltillskott skall få förekomma. Det bör ankommapä tillslåndsmyndigheten att avgöra om det i enskilda fall flnns tillräckligtstarka skäl för dessa andelsförvärv. Sparbankers ochföreningsbankers förvärv av akiier i resp. iFöreningsbankernas Bank föreslås i tredje stycket som en nyhet vara helt fria.Några risker bör inte vara förenade härmed. Aktieförvärv som sker i ett försparbankerna resp. föreningsbankerna gemensamt bankaktiebolag begränsas förvarje enskild bank på elt naturligt sätt genom kapiialläckningsbeslämmelserna. 7 § En sparbank och en central Jöreningsbank fårendast efter tillstånd av bankinspektionen medverka vid emission av aktier,förlagsbevis eller föriagsandelsbevis på den allmänna marknaden. bankaktiebolag, ensparbank eller en central föreningsbank som medverkar vid emission av akiier påden allmänna marknaden får förvärva akfler som ingår i emissionen men skallavyttra dessa så snart det lämpligen kan ske och senasl elt år efterförvärvet. Om särskilda skäl föreligger, kan bankinspeklionen medge allaktierna får innehas . En bank som har lillståndatt driva fondkommissionsrörelse får, för all underlätta rörelsen, i sambandmed denna förvärva aktier, emissionsbevis saml andelar i aktiefonder ochekonomiska föreningar. Banken får inte inneha sådana värdepapper till högreanskaffningsvärde än som anges i 16 § första stycket fondkommissionslagen(1979: 748). Om synneriiga skäl föreligger, kan bankinspektionen medge altbanken får inneha värdepapper i större omfattning än vad som anges i nämndaparagraf (Jfr 7 kap. 5 § UBAL, 3 kap. 5 § USBL samt 5kap. 5 § UFBL). Paragrafen överensslämmer i sak med 55 §andra-Qärde slyckena BL, Prop. 1986/87: 12 24 § femlesjätte styckena SpLsamt 28 a § andra stycket och 32 § femte-sjunde slyckena JkL. Som framgår av denallmänna motiveringen avsnill 3.10 föresläs viss ändring av de nu gällandereglerna om banks räll atl behålla aklie som förvärvals i samband med emissioni vilken banken medverkai. Bakom ändringen ligger bl.a. bankföreningensframslällning om atl bank bör få rätt atl behålla köpla akiier än den nuvarande ettårsfristen.Framställningen har tillmötesgåtts på det sätlel att bankinspeklionen fårvidgade möjligheter all genom dispens medge ett längre aktieinnehav än ett år.Detla har rent lagtekniskl åstadkommils genom alt lokutionen "synnerligaskäl" i andra stycket har ersatts med "särskilda skäl". Deträcker således enligt förslaget att bankinspektionen flnner särskilda skälföreligga för att bankinspeklionen skall ha möjlighel atl ge dispens. Beträffandeden närmare innebörden av ändringen hänvisas tillallmänmotiveringen. Genom ändringen öppnas också en möjlighet att medgedispens på ett tidigare sladium än som är möjligt. Bestämmelserna iparagrafen är, förulom alt förlagsandelsbevis förts in här (jfr 2 §), i övrigloförändrade. Sparbank och cenlral föreningsbank får till skillnad motbankaktiebolag medverka vid emission av aktier, förlagsbevis ellerförlagsandelsbevis på den allmänna marknaden först efter tillstånd avbankinspeklionen. har i anslutning till tredje stycket lagit upp frågan omoptionsrällernas och akiieoplionernas ställning (bil. 3 avsnitt 3.7.9 och4.3.2). De optionsrätter som avses är optionsbevis med rätt att teckna aktier.Sådana optionsbevis är avskilda från skuldebrev eller obligationer utgivna medrätl för innehavaren att teckna nya aktier i emitterande bolag. Vid sidan avdessa s. k. teckningsoptioner förekommer också vad som vanligen betecknas somaktieoplioner och som avser rätlen att köpa eller sälja redan utgivna aktier.Regeringen har föreslagit (prop. 1985/86: 151) att aktieoplionerjämställs med fondpapper såvitt avser lagen (1985:571) omvärdepappersmarknaden. Övriga frågor om aktieoplioner fär tas upp i ett senaresammanhang. 8 § För alt skydda fordran fär en bank 1. pä offentlig auktion,fondbörs eller sädan marknad som avses i 2 § andra slycket lagen (1979; 749) omStockholms fondbörs eller vid exekuliv försäQning köpa egendom som är ulmälteller utgör säkerhel för fordringen, och 2. om det flnns anledningalt anla att banken annars skulle lida avsevärd förlust, som betalning förfordran överta egendom som utgör säkerhet för fordringen eller annan egendom. Första stycket gällerinte egen aktie eller bevis om andel i eller tillskott till föreningsbank. 1fråga om sparbanks förvärv av bevis om tillskott till garantifond ellergrundfond i gäller bestämmelserna i 5 kap. 7 S försia stycketsparbankslagen (1986:000). I uibyle mol egendom somhar köpts eller övertagils enligl första stycket får en bank förvärva aktier iell bolag, som bildals för förvallning av egendomen eller för fortsättande aven med denna driven verksamhet. Har aktier förvärvats enligt första eller tredjestycket får banken, om 224 uppenbar fara föreligger för att banken annarslider förlust, förvärva ytter- Prop. 1986/87:12 Iigare akfler i sammabolag. Har aktier förvärvatsenligt första, tredje eller Qärde stycket får banken, om aktiebolaget överlåtersina tillgångar på ett annat aktiebolag, byta ut dessa aktier mot aktier i detandra aktiebolaget. Den egendom som bankenförvärvat enligl denna paragraf skall avyttras så snart del lämpligen kan skeoch senast när det kan äga rum utan föriust för banken. Har egendomen inteavyttrats från förvärvet, krävs bankinspektionens tillstånd förfortsatt innehav. (Jfr 7 kap. 6 § UBAL, 3 kap. 6 § USBL samt 5kap. 6 § UFBL). Paragrafen överensstämmeri huvudsak med 56 § förstatredje styckena BL och den motsvarar 25 § förstaoch andra styckena SpL saml 33 § försia och andra styckena JkL. Den innehållerbestämmelser om att bankerna under vissa fömtsättningar får förvärva vissegendom för att skydda en fordran. På grund avaffärsbankernas relativt omfattande engagemang i näringslivet har BL; s reglerom förvärv till skyddande av fordran kommit att bli avsevärt mer utbyggda änmotsvarande regler i SpL och JkL. De grundläggande reglerna är dock gemensammaför alla bankkategorier. Något vägande skäl för att behålla de uppkomnaskillnaderna mellan BL å ena sidan och SpL och JkL å andra sidan kan inte ansesföreligga. Bestämmelserna i denna paragraf har därför utformats så attöverensslämmelse i regelsystemet uppnås för de skilda bankkategorierna. Enligt 3 § lagen(1979:750) om rätt att förfoga över annan flllhöriga fondpapper får numerapantsatta fondpapper försäQas, fömtom på offentlig auktion eller fondbörs, påsådan marknad som enligt lag får bedrivas i , dvs.på OTC-marknaden. Detsamma gäller sådana försäQningar av fondpapper som skerenligt 71 och 73 §§ konkurslagen och II § lagen om pantlånerörelse (jfr prop.1984/85: 157 s. 70 ff, NU 29 s. 171, rskr. Med hänsyn till att som pantsatts för banksfordran således får säQas också på ÖTC-marknaden, har bestämmelserna i försiastycket punkten 1 anpassais lill den nya situationen. Enligt gällandebanklagstiftning fär en bank för att skydda fordran köpa egendom som är utmätteller pantsatt för fordringen. För att inbegripa även förelagsintecknad egendomi den egendom som en bank enligt bestämmelsen i första stycket får köpa haruttrycket "egendom som är utmätt eller pantsatt för fordringen" byttsut mot "egendom som är utmätt eller utgör säkerhel för fordringen". Enligt gällande rätl fårbank för att skydda en fordran också som betalning för fordran överta vissegendom, om det är "uppenbart" att banken annars skulle lida avsevärdförlust. Utan att göra alltför stort avkall på den restriktivitet sombestämmelsen ändå skall ge uttryck för har, för att göra bestämmelsen mera ändamålsenlig,ordet uppenbart fått utgå ur bestämmelsen. Enligt BL får ettbankaktiebolag, om den köpla eller övertagna egendomen ulgörs av fastighet,gruva, fabrik eller annan liknande anläggning, i uibyle mot sådan egendom medlillhörande lös egendom förvärva aktier i 15 1986/87. bolag,som har bildats för förvaltning av egendomen eller fortsättande av Prop.1986/87: 12 enmed denna driven verksamhet. Av förarbetena framgår inte varför egendomenskall bestå av enbart de slag som anges i BL för att egendomen skallfå bytas ut mol aktier. Uppräkningen antyder emellertid att det skall vara fråga om egendom av betydande värde. annanegendom, fast eller lös, till ett sådant värde eller beskaffenhet att det vore lämpligt att egendomen kunde bytas ut motaktier i ett bolag som förvallaregendomen eller fortsätter en med denna driven verksamhet. lagtextens/örra stycke har därför inte närmarepreciserats vilken typ av egendomdet skall vara fråga om. Bestämmelsen föreslås som nämnts bli tillämplig också för sparbanker ochföreningsbanker. Det får förutsättas att bankinspeklionen i förekommande fall bevakar attutbytet av egendomen mot aktier är sakligt motiverad. Ett bankaktiebolag fårinte enligt denna paragraf i något fall förvärva egen akfle. En föreningsbankfär på motsvarande sätt inte förvärva bevis om andel i eller tillskott tillföreningsbank. Som en erinran upptas i andra stycket liksom i gällande lag enbestämmelse med detta innehåll. Vidare hänvisas i detta stycke vad gällersparbanks förvärv av bevis om tillskott till garantifond eller gmndfond tillbestämmelserna i 5 kap. 7 § första stycket sparbankslagen. I dessa bestämmelserförbjuds sparbank i princip att förvärva sädana bevis. Om en bank har förvärvataktier i etl visst bolag enligt första eller tredje stycket får banken enligtfiärde stycket förvärva ytteriigare aktier i detta bolag, om uppenbar faraföreligger för alt banken annars lider förlust. Jämfört med gällande lag krävs intelängre att bankens förlust kan komma att bli "avsevärd". Bakgmndentill ändringen är att göra bestämmelsen lättare att tillämpa.Sparbanksföreningen anser att ordet "uppenbar" bör ulgå (bil. I avvaktan på resullatet av kreditmarknadskommilténs arbele ärjag emellertid inte beredd att föreslå en ytterligare liberalisering avbestämmelsen. I sjätle stycketföreskrivs att den egendom som här avses, skall avyttras så snart del kan skeoch senast när det kan äga rum utan förlust för banken. I detla hänseendeöverensstämmer lydelsen med gällande banklagstiftning. För alt undvika eltalltför långt uppskov med avyttrandet har utredningen föreslagil att en maximalfld för innehavet anges. En lämplig tidsfrist är enligt utredningen . Sommotiv för bestämmelsen har utredningen anförl att om etl engagemang somföranlett banken att överta viss egendom drar ut längre på liden är det riskför atl engagemanget förstoras, bl. a. genom kredilgivning eller störrekapitalinvesteringar. Det kan då bli svårare för banken att avvecklaengagemanget. anser attbankerna skall ha rätt att förvärva också andelar i handelsbolag för samma ändamål. Vidare menar bankföreningen att den av utredningen föreslagna bestämmelsen om avyttring från förvärvet inte bör införas med hänsyn till bankinspeklionens fortlö pande kontroll av förevarande egendomsinnehav (bil. 3 avsnitt 3.7.15). Även sparbanksföreningen anser att regeln om avyttring inte bör införas (bil. 3 avsnitt 4.3.2). Jag anser det inte lämpligt att nu förorda en utvidgning av bankernas förvärvsrält på sätt bankföreningen föreslagit. Frågan kan kommaatt las upp till nyll övervägande isamband med Prop. 1986/87: 12 behandlingen av kreditmarknadskommilténs slutbetänkande. utredningenanserjag alt en bestämd tid för innehavet bör anges. tillägg till bestämmelsen har därför införts en regel somsäger att om den egendom somförvärvals enligl paragrafen inte avyttrats från förvärvet krävs bankinspeklionens lillstånd till fortsatt innehav. Det ankommer påbankinspektionen att lillse att en bank förvaltar övertagen egendom på etttillfredsställande sätl och att egendomen realiseras i enlighet med vad som föreskrivs. 9§ Till insättarnas skydd skall en bank ha etl visst lägsta kapital i form av eget kapital i bankaktiebolag, egna fonder isparbank saml eget kapital i centralföreningsbank tillsammans med anslutna lokala föreningsbanker (kapitalkrav). Med eget kapitaloch egna fonder får likställas dels fyrtio procenl av ett belopp som svararmot bankens reserver för utlåning, garantiförbindelser och utländska valutorsamt mot bankens reserv för obligalioner, varmed avses det belopp med vilkel obligationernas värde beräknatenligt 4 kap. 4 § 1 överstiger nettovärdet,dels det nominella värdet av förlagsbevis och andra skuldförbindelser som medför räll till betalning först efterbankens övriga borgenärer. I båda fallen får medräknas högst ett beloppsom motsvarar det egna kapitalel eller de egna fonderna. Med eget kapitaloch reserver i en cenlral föreningsbank med anslutna lokala föreningsbanker avses summorna aveget kapital och reserver i dessaföreningsbanker. Förlagsinsatserna räknas därvid inte in i det egna kapitalet. Det nominella värdet av dessa insatserfår dock likställas med egel kapitalintill ett belopp som tillsammans med det nominella värdet av förlagsbevisoch andra skuldförbindelser enligt andra stycket motsvarar det egna kapitalet. Från det egnakapitalel och de egna fonderna skall avräknas det bok-förda.,värdet avvad som flllskjutils som aktiekapital eller i annan form lill in- eller utländskt företag som drivernågon form av bankverksamhet. Sådan avräkning skall dock inte ske i fråga omföretag där siaten är delägare eller ifräga om kreditaktiebolag som har till huvudsakligt ändamål att lämna lån mot säkerhet i panträtt i bostads-,kontors- eller affärsfastighet eller att lämna lån lill kommuner. Har en bank ettväsentligt ekonomiskl intresse i ett akliebolag, som uteslutande hartill syfte att förvalta faslighel eller tomträtt som har förvärvats för att beredabanken lokaler för dess verksamhet eller flllgodose därmedsammanhängande behov, skall från bankens egel kapital eller egna fonder avräknasåtta procenl av summan av det bokförda värdet av aktierna ifastighetsbolaget och bolagets bokförda skulder eller den del av dessa som svararmot bankens innehav av aktier i fastighetsbolaget. (Jfr 7 kap. 7 §UBAL, 3 kap. 7 § USBL och 5 kap. 7 § UFBL, i samfliga paragrafer första stycket första meningensamt Qärde-sjätte slyckena). Paragrafen, sominnehåller beslämmelser om en banks kapitalbas, över ensstämmeri stort sett med första stycket första meningen saml Qärde- sjätte slyckena i 57 § BL, 26 § SpL och 34 § JkL. I förhållande flll utredningens förslag innebärdenna ulformning att bestämmelserna om 227 kapitalkrav ochkapitaltäckning delas upp i två paragrafer och omdispone- Prop. 1986/87: 12 ras.I denna paragraf tas reglerna om kapitalbasen in, medan 10 § reglerar Kapitaltäckningsbestämmelsernaflck sin nuvarande uppbyggnad i samband med samordnadebanklagstiftning (prop. 1968; 143 s. 132 f och s. 230 f). Smärre ändringar har gjortsi dessa regler. hartidigare gjort en ingående översyn av bestämmelserna och i betänkandet(Ds E 1978:4) Nya kapitaltäckningsregler för bankerna föreslagit förändringar.På grundval av detta förslag ändrades banklagstiftningenså att från och med den får värderegle-ringsreserver iviss utsträckning inräknas i kapitalbasen. gavs bankaktiebolag och sparbanker möjlighet att medeget kapital likställa det nominella värdet av förlagsbevis till elt belopp som motsvarar det totalaegna kapitalet. Föreningsbankerna hade tidigare haft denna möjlighet. Dessutomgjordes vissa ändringar i indelningen i riskklasser (prop. 1978/79; 190). Motdenna bakgrund avstår utredningen frän att på nyll pröva behovet av några mergenomgripande förändringar av bestämmelserna. Några remissinstanser framför förslagtill ändringar i kapitaltäckningsbestämmelserna. föreslår att holdingbolag somägs av försäkringsföretag med svensk koncession skall jämställas med sådantförsäkringsföretag. Det innebär att fordringar för vilka ett holdingbolagsvarar inte skulle behöva täckas av eget kapital (bil. 3 avsnitt 3.7.19).Bankföreningen föreslår att vattenkraftverksfastighet skall flyttas frånriskgrupp C till riskgrupp B, vilket innebär att kravet på täckning med eget kapital minskar från fyra till en procentav fordringar med säkerhet i panträtt i vatlenkraftverksfastighet (bil. föreslår att avräkning från det egnakapitalel inte skall behöva göras med belopp som tillskjutits tillkrediiakliebolag som till huvudsakligt ändamål har atl lämna lån mot säkerhet ipanträtt i jordbruksfastighet (bil. 3 avsnitt 4.3.2). har vidare i ensärskild skrivelse hemställt om sådana ändringar i lagen om sparbanker att ensparbank skall kunna tiltföras externt riskkapital även då det inte fordras föratt upprätthålla en sparbanks verksamhet. Föreningen föreslår att tillskottenskall ske mol erhållande avgaranlifondbevis. Fullmäktige i riksbank anför i sitl remissyttrandeatt det finns skäl att se över nuvarande bestämmelser för samfliga bankgrupper rörande formen för tillskottav riskkapital. Regeringen har beslutat att framställningen tillsammansmed remissvaren skall överlämnas till kreditmarknadskommittén. Under beredningen av lagstiftningsärendethar Föreningsbankers Förbundunder hand aktualiserat frågan om en förändring av reglerna för beräkning av kapitalbasen förföreningsbankerna. Denna ändring skulle innebära att förlagsinsatsernaliksom medlemsinsatserna räknas in i det egnakapitalet i kapitaltäckningssammanhang, bl. a. eftersom förlagsinsatsernaingår i det bundna egna kapitalet och kan anses vara fastare knulna tillföreningsbanken än vad de extra medlemsinsatserna (överinsatserna) är. För egen del villjag, med anledning av de nu redovisade förslagen till Prop. 1986/87: 12ändringar av kapitaltäckningsbestämmelserna, framhålla att fördelningen av placeringarna i olika klasser och reglerna förberäkning av kapitalbasen ärutformade bl. a. med beaktande av att en rimlig kapitaltäckning skall uppnåstotalt selt för varje bankkategori. Med hänsyn härflll måsle förändringarav reglerna föregås av en ingående analys av deras effekter och endast vidlas om de är mycket angelägna. Hänsynmåste också tas till att bestämmelserna redan nu är väldigt omfattande.Jag fömtsätter dessutom attkredilmarknadskommitténs förslag kan komma att aktualisera ändringar i dessabestämmelser. De förslag som framförts får därför övervägas senareoch i elt större sammanhang. I detta sammanhangvilljag beröra en annan företeelse som fått en alllslörre omfattning på kreditmarknaden. Bankerna medverkar vid emissioner avvärdepapper, t.ex. företagscertifikal och marknadsbevis, som företag ger ul inom eller ulomlandet för alt finansiera sin verksamhet. Dessa värdepapper har en löptid till maximalt . Den toiala utelöpande volymen uppgår tili omkringIOO miljarder kronor. I samband med emissionen åtar sig bankerna ofta att köpa värdepapperen eller ge lån tillföretaget om man inte kan låna upp det beräknade kapitalet på marknaden. Dessa åtaganden innebär därmed att bankerna tarpå sig en kreditrisk. Åtagandena kräver emellertid inte någon kapitalläckning. Bankinspektionen kartläggeromfattningen av bankernasengagemang av detta slag. I flera länder övervägs om åtagandena skall föranledakapitalkrav. Jag har erfarit att kreditmarknadskommittén kommer att ta upp denna fråga. När kommitténsförslag föreligger finns det därföranledning all pröva huruvida kapitaltäckning skall krävas för dessa emissionsåtaganden. Med hänsyn tillall kapitaltäckningsreglerna ändrats , anserjag atl del finns behov av relativt utförligakommentarer. För ytterligareförklaringar hänvisas till de tidigare nämnda förarbetena. Kapitaltäckningsreglernainnebär enligt första stycket alt en bank skall uppfylla ett kapilalkrav och ha egelkapital eller egna fonder lill etl visst lägsla belopp som skydd förinsättarnas medel. Vad som avses med eget kapital och egna fonder framgår av 4kap. En avvikelse görs emellertid i tredje slyckel beiräffande föreningsbankerna i frågaom förlagsinsatser. Konsolidering kanske såväl genom överföring till eget kapital eller till egna fonder som genom avsättning till obeskattadereserver. En banks värderegleringsreserver får enligt andra stycket till viss deljämställas med eget kapitaloch egna fonder. Andelen uppgår till , sedan hänsyn lagits lillden latenta skatteskulden. Värderegleringsreserven för obligaflonerskall tas upp till skillnaden mellan detmedeltalsvärde obligaflonerna värderas till enligt 4 kap. 4 § och obligationernasbokförda värde (nettovärdet). Även förlagsbevisoch andra skuldförbindelser med efterställd betal- ningsrällfär jämslällas med eget kapital och egna fonder. Förlagsbevis är skuldförbindelser som ulfärdas i samband med upptagande av förlagslån. Bevisen är avsedda för den allmänna marknaden och långivarna har rätt till betalningförst efler låntagarens övriga borgenärer. Förlagslån har därmed 229 enställning som närmar sig det egna kapitalet och de egna fondema. Att Prop.1986/87: 12 andra skuldförbindelser kanbehandlas på samma sätl som föriagsbevis är en nyhet. Utredningens förslagavser fordringsbevis ämnade för kapitalmarknaden. Avsikten med denna formulering är atl det inte skall varafråga om korlfristig föriagsupplåning och att bankerna skall vända sig till dem somnormall uppträder som placerare på kapitalmarknaden. Bankföreningenmenar alt bestämmelsen inle bör knytas lill fordringsbevisets natur (bil. 3 avsnitt 3.7.18). Detta kan bli särskiltolyckligt om upplåningen sker på deninlernationella marknaden. Det avgörande bör enligt föreningen vara eflerställningsvillkoret. Vidare kan detinte gärna vara så alt föriags-upplåningenbör vara begränsad till den svenskakapitalmarknaden. Även välrenommeradekreditinstitut i utlandet bör kunna komma i fråga. Bankerna bör kunna vända sig till vilken långivare som helst i eller utlandet för att förstärka kapitalbasen. Enliglmin mening är del väsentligt atlvidga bankernas möjligheter alt låna upp medel på villkor som normalt tillämpas för förlagslån. Avsikten är att bankernaskall kunna vända sig direkl till en eller flera långivare och inte behöva gå ut päden allmänna marknaden. Upplåningenbör vara av långfristig karaktär. Därigenom kan den fördelen uppnås att stabiliteten i kapitalbasen ökar. I likhet medBankföreningen anser jag atl upplåningen bör kunna ske såväl i som i uflandet. Alltså införs bestämmelsen attmed eget kapital får jämställas andra skuldförbindelser som medför rätt tillbetalning först efter bankens övriga borgenärer. Motsvarande regel flnns i 7 §lagen (1980:2) om finansbolag. Av tredje slycketframgår att en central föreningsbank med anslutna lokalaföreningsbanker skall betraktas som en enhel då kapitalbasen beräknas.Föriagsinsatsena som enligt 4 kap. 7 § ingår i det bundna egna kapitaleträknas emellertid, i enlighel med gällande räll, inle in i della kapitaltäckningssammanhang.Föriagsinsalserna skall därvid i slället likställas med förlagslån(prop. 1983/84:84 s. 197), som enligt andra stycket får jämställas med egelkapital intill ett belopp som moisvarar det egna kapitalet. Som SFF harframhållit kan det finnas skäl att överväga alt behandla medlems- och föriagsinsatser på sammasätt. I JJärde slycketföreskrivs atl när kapitalbasen beräknas skall avdrag görasfrån det egna kapitalet och de egna fondema med vad som tillskjuliis till andra företag som driver någon form av bankverksamhet. I paragrafen nämns bäde in- och utländskt företag. Av 6 § framgår emellertid att endast bankaktiebolagfår förvärva andelar i utländska företag. Grunden för be stämmelsen om avdrag är att det kapital som skall hållas till skydd för bankens insättare inte siimtidigt får utgöra riskkapital i ett annat kreditin stitut. Utredningen påpekar att bestämmelsen inte ger ett entydigt svar på frågan vilkel kapitalkrav som skall gälla för bankaktiebolags garantier till utländska dotterbolag. Ulredningen anser att garantigivning, som enligt värdlandetsregler gmndar upplåningsrätt, bör innefattas i begreppet "i annan form (än aktiekapital) tillskjutit". Bankinspektionen anför i sitt yttrande(bil.