mot · GA02N122 · 1986-11-10 00:00:00 — Motion till 1986/87:N122 m. fl. (m) Ny banklagstiftning (prop. 1986/87:12) Regeringen har i föreliggande proposition presenterat omfattande lagförslag i syfte att ersätta lagstiftningen om bankrörelse, om sparbanker samt om jordbrukskasserörelsen. Under de som den nuvarande lagstiftningen har varit i kraft har omfattande förändringar inom det svenska bankväsendet skett. I synnerhet har en lång rad finansiella instrument och nya finansiella institutioner uppstått. Detta har ställt starkt ökade krav på bankerna att ge sina kunder bästa möjliga service. En nödvändig avreglering av de finansiella marknaderna har också inletts. Ett steg i denna väsentliga process är att utländska banker numera får etablera sig i . Detta är naturligtvis en faktor som bidrar till att förändra den svenska bankmarknaden. har också några fusioner skett bland de s. k. provinsbankerna. De strukturella förändringarna bland sparbankerna har varit mycket mera märkbara. Sparbanker har i stor utsträckning fusionerats och de största sparbankerna är större än flera affärsbanker. Även jordbrukskasserörelsen har genomgått omfattande förändringar, något som inte minst avspeglas av att de numera uppträder under namnet föreningsbankerna. De skilda regler som föreskrevs lagstiftning för de olika bankformernas verksamhet har successivt avskaffats. Bankrörelse kan , oavsett ägar- och organisationsformen, bedrivas på i huvudsak lika villkor. Detta är en positiv utveckling. Regeringens förslag till en ny lagstiftning är omfattande. Förslagets huvuddelar har vid remissbehandlingen accepterats av de flesta remissinstanser. Det finns dess värre en del inslag i förslaget som liksom i den nuvarande lagstiftningen avspeglar regeringens socialistiska ambitioner. Därför bör ej acceptera regeringens förslag att de nu gällande bestämmelserna om godkännande av ordförandena i affärsbankernas styrelser och om politiskt tillsatta styrelseledamöter i affärsbanksstyrelserna. Vi anser också att lagförslaget i en del andra delar inte är helt tillfredsställande, men med hänsyn till behovet att få en ny banklagstiftning anser vi att bör bifalla det av regeringen framlagda förslaget i Mot. dessa delar som hos regeringen begär förslag till för- NI22 ändringar på en del punkter. I banklagsutredningens betänkande föreslogs att bankernas verksamhet i huvudsak skulle regleras genom fyra lagar: bankrörelselagen, bankaktiebolagslagen, sparbankslagen och föreningsbankslagen. Utredningen ansåg att den förstnämnda lagen endast skulle innehålla ett fåtal övergripande bestämmelser. Vid remissbehandlingen påpekades att ett stort antal bestämmelser rörande bankernas verksamhet i själva verket var gemensamma för de olika organisationsformerna och att det därför vore onödigt att dessa bestämmelser upprepades i tre olika parallella lagar. Regeringen tog delvis fasta på denna kritik och i dess förslag till bankrörelselag innehåller denna ett stort antal gemensamma bestämmelser. Man har dock valt att dessutom bibehålla separata lagar för de tre olika organisationsformerna. Detta kan ha vissa praktiska fördelar, så till vida att för enskilda befattningshavare i de olika bankerna det kan vara lättare att läsa lagbestämmelser som endast hänför sig till den egna bankens organisationsform. bör emellertid skillnaden mellan de tre organisationsformerna ytterligare minska. Det är inte heller omöjligt att vi i , liksom i andra länder, kommer att se direkt samarbete mellan banker med olika organisationsformer. Det hade därför enligt vår mening varit bättre om regeringen försökt inarbeta bestämmelserna i en enda gemensam lag om bankrörelse. Vi anser emellertid det inte motiverat att begära att regeringen skall lägga fram förslag till sådana omfattande förändringar. 2.2 Behovsprövning vid etablering av banker I 2 kap. 3 § tredje stycket , 2 kap. 3 § tredje stycket SBL samt i 2 kap. 2 § tredje stycket FBL beskrivs: Om regeringen finnér den planerade rörelsen vara nyttig för det allmänna stadfäster samt beviljar oktroj. ringen anser således att man även fortsättningsvis skall bibehålla behovsprövningen för banker. 1 specialmotiveringen hänvisar regeringen till att frågan är under övervägande i kreditmarknadskommittén. Man har därför inte velat göra några avsteg från den nu gällande lagstiftningen vare sig när det gäller behovsprövningen eller vad gäller oktroj-tiden för bankaktiebolag, vilken föreslås vara liksom . 1 sitt remissvar har () ifrågasatt om inte tiden är mogen att slopa behovsprövningen vid etablering av banker på samma sätt som redan skett beträffande försäkringsbolag. Det finns enligt vår mening knappast någon anledning att behålla behovsprövningen. Påståenden om att det skulle kunna uppstå en osund etablering bygger på uppfattningen att statsmakterna skulle kunna fastställa den lämpliga konkurrens- och servicenivån inom branschen. Enligt vår mening måste statsmakternas uppgift på detta område inskränka sig till att kontrollera att de finansiella institutioner som arbetar under benämningen bank också uppfyller högt ställda krav på säkerhet för dess kunder. skall banketablering inte tillåtas om man har anledning att misstänka att Mot. banken saknar finansiella förutsättningar. Däremot finns det inte från nå- NI22 gon annan synpunkt anledning att förhindra en banketablering. Regeringen bör därför återkomma till med förslag till förändringar i dessa avseenden. I 1 kap. 1 § andra stycket SBL föreskrivs: En sparbanksrörelse skall avse främst ett visst verksamhetsområde. Detta kan ge intrycket att lagstiftningen sanktionerar den form av geografisk uppdelning av landet som sparbankerna har gjort. Det bör noteras att en sådan uppdelning, där varje sparbank är ensam sparbank inom sitt område, är en förhållandevis ny företeelse. Innan sparbanksfusionerna var det inte ovanligt att flera sparbanker uppträdde inom samma område. Även finns det exempel på att sparbanker etablerat kontor inom områden som traditionellt ansetts vara inom andra sparbankers verksamhetsområde. Bankinspektionen har i sitt remissyttrande dess värre anslutit sig till åsikten att sparbanker normalt inte bör konkurrera inom samma geografiska område. Enligt vår mening kan det inte anses vara något fel att olika sparbanker konkurrerar inom samma geografiska område. Om detta skall ske bör vara en fråga som avgörs av de enskilda sparbankerna. Det är därför olyckligt att lagens utformning kan vara ett stöd för åsikten att sparbanker inte skall konkurrera med varandra. Lagen bör därför i detta avseende förändras. 2.4 Samarbete mellan svenska och utländska banker är etablering av utlandsägda banker tillåten i . Vid behandlingen av proposition 1984/85:191 kritiserade vi i motion 1984/ 85:3185 regeringen för att den trots sin acceptans av utländska banketableringar omöjliggjorde gemensamt ägda banker mellan svenskar och utlänningar. I det nya förslaget till lagstiftning bibehålls dessa inskränkningar. I 3 kap. 4 § första och andra styckena stadgas: Aktier i ett bankaktiebolag får inte genom teckning eller överlåtelse förvärvas av utländska medborgare och andra utländska rättssubjekt eller av svenska bolag och föreningar som är kontrollsubjekt enligt lagen (1982:617) om utländska förvärv av svenska företag m. m. Första stycket gäller inte aktier i ett bankaktiebolag som är bildat av utländskt bankaktiebolag. I 2 kap. 5 § andra stycket BRL stadgas: Ett bankaktiebolag som har bildats av utländska bankföretag får dock inte överta en svenskägd bankrörelse. I 2 kap. 1 § andra stycket första meningen samt tredje stycket stadgas i : Stiftarna skall vara svenska medborgare och bosatta i . samt Utan hinder av andra stycket får ett bankaktiebolag bildas av ett eller flera utländska bankföretag som stiftare. Det är rimligt att även tillåta utländskt ägande i de svenska bankerna. Det nuvarande förbudet omöjliggör t. ex. att samarbete mellan nordiska banker förstärks genom ägarsamband. Likaså bör det vara möjligt för svenska och utländska banker eller företag att gemensamt bilda banker som skall verka i Vi anser att det bör vara möjligt för utländska banker att köpa Mot. aktier i svenska banker eller att tillsammans med svenska banker eller NI22 svenska medborgare bilda nya gemensamt ägda bankaktiebolag. bör hos regeringen begära förslag till ändrad lagstiftning. 2.5 Utländska bankers filialer i En väsentlig nyhet i de framlagda lagförslagen är att svenska banker skall kunna etablera filialer utomlands. har det endast varit möjligt för svenska banker att bilda dotterbolag, s. k. dotterbanker, i utlandet. Att öppna filialer kan ha flera fördelar för svenska banker. Det bör noteras att dessa filialer givetvis skall arbeta inom ramen för i verksamhetslandet gällande lagar och bestämmelser, som de måste uppfylla reglerna för bankverksamhet i . I 1 kap. 4§ andra stycket BRL stadgas: Ett bankaktiebolag får efter tillstånd av regeringen inrätta filial i utlandet. Det är beklagligt att regeringen inte i sitt förslag givit motsvarande möjligheter till sparbanker. Några av de stora sparbanker som skapats genom de senaste årens fusioner är redan involverade i omfattande verksamhet i utlandet. Om en sparbank vill expandera i utlandet, och detta kan ske utan fara för banken finns det ingen anledning att behandla sparbanker på annat sätt än bankaktiebolag. Regeringen bör därför återkomma till med förslag till förändring i detta avseende. Inom internationell handel, speciellt tjänstehandel, är reciprocitetsprincipen mycket väsentlig. Den innebär att länder ger motsvarande fria rättigheter vid företagsetableringar till varandras företag. Bestämmelserna att svenska banker får driva filialer utomlands medan utländska banker inte får driva filialer i strider mot denna reciprocitetsprincip. Regeringen är i och för sig medveten om detta, men hävdar att reciprocitetsprincipen i detta avseende inte är särskilt väsentlig. Vidare understryker man att det med hänsyn till den svenska valutaregleringen skulle vara mycket svårt att acceptera utländska bankfilialer i . Det är väsentligt att leva upp till reciprocitetsprinciperna inom tjänstehandeln. På bör enbart vinna på en liberalisering av utbyte såväl av varor som av tjänster över gränserna. Banketableringar i utlandet inger ett väsentligt inslag i denna nya bytesverksamhet. Den svenska valutaregleringen framstår alltmera som ett anakronistiskt inslag i . De flesta andra västeuropeiska länder har vid det här laget avskaffat de olika formerna av valutaregleringen. Valutaregleringens ursprungliga syfte var att förbättra möjligheter att driva en självständig ekonomisk politik och stärka förtroendet för den svenska valutan, har fått en motsatt verkan. Existensen av valutareglering kan sägas utgöra en belastning för förtroendet för den svenska ekonomin och bidrar till att öka osäkerheten kring den svenska valutan. Fria valutarörelser över gränserna skulle stärka den finanspolitiska och penningpolitiska disciplinen i landet och ökar förtroendet för den svenska valutan såväl bland svenska företag som utländska. Från moderat sida har vi därför under ett flertal år krävt att valutaregleringen bör avskaffas. lättat på tillämpningen av gällande lagstiftning. Detta är i sig en positiv Mot. utveckling men valutaregleringen finns likväl kvar på väsentliga områden. Regeringen bör därför vidta åtgärder i denna riktning. kommer också en stor del av invändningarna mot etablering av utländska filialbanker i att falla. Regeringen bör därför lägga fram förslag till ändrad lagstiftning så att utländska bankfilialer tillåts i . 1 2 kap. 1 och 2 §§ föreskrivs vilken verksamhet bankerna får bedriva. 1 1 § sägs: En bank får bedriva in- och utlåning av pengar samt, med den inskränkning som följer av 2 §, driva annan verksamhet som har samband därmed . 2 §: En bank får för egen räkning förvärva och driva handel med endast mynt, sedlar, växlar, checkar och anvisningar samt obligationer, förlagsbevis, förlagsandelsbevis och andra fordringsbevis som är avsedda för den allmänna marknaden. Därutöver får en bank för egen räkning förvärva egendom som anges i 3 8 §§. I de flesta västliga industriländer sker en avreglering av bankernas verksamhet. Det gäller t. ex. den tidigare starkt reglerade amerikanska bankmarknaden men också ett flertal andra länder. Med tanke på den snabba innovationstakten inom de finansiella marknaderna finns det risk att den verksamhetsbeskrivning som ges i paragraferna snabbt framstår som omodern. Det måste också ifrågasättas huruvida det är ändamålsenligt att förbjuda bankerna att i dotterbolagsform bedriva olika typer av verksamhet, som i sig inte kan innefattas i bankbegreppet, men som likväl kan anses ha samband med denna verksamhet. Den sittande kreditmarknadskommittén har bl. a. till uppgift att även granska bankernas verksamhetsområde och deras möjlighet att äga dotterbolag. Enligt vår mening bör man på detta område sträva efter att skapa största möjliga avreglering. En möjlig form av lagstiftning som skulle underlätta för bankerna att snabbt dra nytta av innovationer på de finansiella marknaderna vore om man i lagstiftningen nöjde sig med att definiera vad en bank inte får syssla med, snarare än vad den får syssla med. Regeringen bör, vid sin behandling av kreditmarknadskommitténs kommande betänkande och när den överväger förslag till förändringar av den lagstiftning som kan förväntas antas av , uppmärksamma denna möjlighet till avreglering. 2.7 Offentliga styrelserepresentanter och regeringens godkännande av ordförande I 7 kap. 11 § andra och tredje styckena sägs: Valet av ordförande skall utan dröjsmål underställas regeringen för godkännande. Regeringen skall godkänna valet, om den valde kan förväntas verka för att såväl bankens som samhällets intressen beaktas i verksamheten. Om valet inte godkänns skall regeringen i stället utse en annan ledamot av styrelsen till ordförande. Regeringens godkännande enligt andra stycket gäller tills vidare. omval av en ordförande som har godkänts av regeringen krävs inte Mot. Regeringen får återkalla sitt godkännande, om ordfö- NI22 randen inte uppfyller de villkor för godkännande som anges i andra stycket. Om regeringen har utsett ordföranden får uppdraget återkallas när som helst. I 7 kap. 1 § andra stycket föreskrivs: Regeringen får dock utse högst fem ledamöter i styrelsen (offentliga styrelseledamöter) med uppgift att särskilt verka för att samhällets intressen beaktas i bolagets verksamhet. Bestämmelsen om regeringens godkännande av ordförande i affärsbank infördes i 77 § BL så sent som (SFS 1984:1035). Det var regeringens sätt att kompromissa med den radikala opinionen inom socialdemokratin som tidigare krävt förstatligande av bankerna. Som vi då framhöll i motion 1984/85:141 med anledning av proposition 1984/85:35 är en sådan bestämmelse oacceptabel. I realiteten innbär bestämmelsen att regeringen när som helst kan avsätta en ordförande i en affärsbank, inte på grund av att denne förfarit på något sätt som stridit mot lagen, utan för att regeringen inte längre har förtroende för denne. Att ge regeringen en sådan politisk utpressningsmakt strider mot de principer som bör råda i en rättsstat. Vi motsatte oss kraftigt denna bestämmelses införande och bör ändra i föreliggande lagförslag så att regeringen förlorar denna möjlighet. Vi har även tidigare kritiserat systemet med offentliga styrelserepresentanter i bankerna. Statens kontroll och inflytande över bankerna bör ske genom banklagstiftningen och genom det tillsynsorgan, bankinspektionen, som regeringen har till sitt förfogande. Därför finns det ingen anledning att ha ett system med s. k. styrelserepresentanter. Dessa finnér ingen reell funktion utan är bara en manifestering av socialdemokraternas strävan att utsträcka den politiska maktens inflytande till allt större delar av samhällslivet. Det föreliggande förslaget till lagstiftning bör därför ändras på följande sätt: I 7 kap. 1 § andra stycket bör andra meningen utgå, liksom 7 kap. II § andrafemte styckena. Det bör ankomma på utskottet att göra de redaktionella förändringar i övriga paragrafer som därmed nödvändiggörs. Med stöd av vad som i motionen anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till ändring i 2 kap. 3 § tredje stycket bankaktiebolagslagen, 2 kap. 3 § tredje stycket sparbankslagen samt 2 kap. 2 § tredje stycket föreningsbankslagen, med avseende på behovsprövning vid etablering av banker, i enlighet med vad som i motionen anförs, 2. att hos regeringen begär förslag till förändring av 1 kap. 1 § andra stycket sparbankslagen angående sparbanks verksamhetsområde, i enlighet med vad som i motionen anförs, 3. att hos regeringen begär förslag till förändringar i bankaktiebolagslagen så att utländskt ägande av aktier i svenska bankaktiebolag möjliggörs, i enlighet med vad som i motionen anförs, 4. att hos regeringen begär förslag till ändring av 1 kap. 4 § andra stycket bankrörelselagen så att sparbanker får möjlighet att etablera filialer i utlandet, i enlighet med vad som i motionen anförs, 5. att hos regeringen begär förslag till ändring av bankrörelselagen så att utländska banker får möjlighet att inrätta filialer i , i enlighet med vad som i motionen anförs, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående lagreglering av bankernas verksamhet, 7. att beslutar att val av ordförande i styrelse för bankaktiebolag inte skall underställas regeringen för godkännande och att därmed 7 kap. 11 § andra och tredje styckena i förslaget till bankaktiebolagslag utgår, 8. att beslutar att regeringen inte skall äga rätt att utse offentliga ledamöter i bankaktiebolags styrelser och att därmed 7 kap. 1 § andra stycket i förslaget till bankaktiebolagslag utgår. () Slen () () () . () () (m) 1986/87 NI 22