mot · G902So409 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:So409 m. fl. Efter förslag i proposition 1979/80:6 om uppgifter och organisation beslutade att länsläkarorganisationen skulle upphöra. Genom länsläkarorganisationen utövade kungl, medicinalstyrelsen, sedermera , regional tillsyn över hälso- och sjukvården. Denna tillsyn utsträcktes till rådgivning till länsstyrelse, länsrätt, försäkringskassor, kommuner och enskilda. I många fall var länsläkaren en viktig rådgivare till landstingen i planerings- och beredskapsfrågor. uppgifter reglerades i närmare 20 författningar fastställda av regering och riksdag utöver själva länsläkarinstruktionen. En rad arbetsuppgifter reglerades genom av utfärdade cirkulär, föreskrifter och anvisningar. Dessutom bistod länsläkarorganisationen genom praxis myndigheter och andra organ i frågor som inte var författningsmässigt reglerade. hade således en mångfald uppgifter inom följande områden: sjukvårdsverksamhet, allmän hälsovård, institutionell vård, experthjälp åt samt försvars- och katastrofberedskap. De områden som prioriterades av var tillsynen över den privata sjukvården, miljömedicinen inom den allmänna hälsovården samt servicen till i medicinska och miljömedicinska frågor. uppgifter beräknades i propositionen till stor del kunna tas om hand inom ramen för sjukvårdshuvudmännens miljömedicinska verksamhet. Enligt uttalande i samband med beslutet om länsläkarorganisationens upphörande borde en regional hälsovårdsorganisation, en regional enhet, ersätta länsläkarorganisationen inom områdena miljömedicin, omgivningshygien, epidemiologi och smittskydd. Tillsynsuppgifterna fördelades mellan , länsstyrelserna och deras sociala enheter samt landstingskommunerna. Tillsynen över institutioner för medicinsk vård skulle ersättas av tillsyn från landstingens sida. När det gäller tillsyn över privat sjukvård och sjukvård som bedrivs av annan personal än medicinpersonal skulle denna vara en statlig uppgift. Behovet av läkarresurser för denna tillsyn beräknades i propositionen till fyra tjänster, varav en tjänst placerades vid läkemedelsavdelningen i . Beslutet om avveckling av länsläkarorganisationen förutsatte en successiv avveckling och en uppbyggnad av en organisation som skulle ta över länsläkarens uppgifter. Det framgår dock av en mängd uppgifter att denna 1 1985/86. organisationsuppbyggnad inte ägt rum såsom förutsatts. Dessutom uppges från många håll att tillsynen inte är tillfredsställande. Länsläkarna hade också en rådgivande och förebyggande funktion som saknas ute i landet. Genom sin lokalkännedom och sina möjligheter till informella kontakter kunde tillsynen bli en dialog, och eventuella tendenser till missförhållanden kunde fångas upp på ett tidigt stadium. Denna "mjuka tillsyn fick därigenom huvudsakligen en konstruktiv inriktning. Genom länsläkarorganisationens avskaffande har det uppstått ett stort tomrum i medico-legala, socialmedicinska och omgivningshygieniska frågor på länsnivå. I vissa fall har tillfälliga konsulter kunnat hjälpa till, t. ex. med trafikmedicinska bedömningar. I andra fall, t. ex. för tillsyn av privatverksamhet utövad av läkare, tandläkare, sjukgymnaster m. fl., saknas detta nästan helt, då tjänstemän endast svårligen kan arbeta utanför . För att trygga den enskilde patientens ställning krävs att kan arbeta närmare människorna, dvs. på läns- eller sjukvårdsregionnivå, med tillsyn. Med anledning av gjorda erfarenheter anser vi att en läkarorganisation motsvarande den gamla länsläkarfunktionen åter inrättas. Verksamhetsområdet kan vara antingen länsomfattande eller ha en annan regional utformning. Frågan om sjukvårdsregionerna som lämpliga områden bör därvid belysas. Verksamhetens omfattning i relation till andra funktioner måste bli föremål för utredning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att ett återinförande av länsläkarfunktionen att verka på läns- eller annan regional nivå skyndsamt bör utredas. () () () fm) () 1985/86 So409