mot · GA02ju102 · 1986-10-21 00:00:00 — Förverkande m. m. 1986/87:6) I propositionen föreslås bl. a. införande av en särskild förverkanderegel i lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel. Automatspellagen, som är att anse som ett komplement till lotterilagen, omfattar spel på mekaniska eller elektroniska spelautomater som icke ger vinst i form av pengar eller varor. För att anordna sådana spel i förvärvssyfte krävs tillstånd av socialnämnden. Lagen stiftades för att komma till rätta med de olämpliga ungdomsmiljöer som uppkom i de spelhallar där spel på s. k. flipperspel och liknande automatspel bedrevs (prop. s. 29). Förutom i spelhallar förekom sådana apparater i restauranger, barserveringar, caféer, varuhus, tobaksaffärer och bensinstationer. Automatspellagen innehåller - till skillnad från lotterilagen - icke någon förverkandebestämmelse. Frågan om införande av sådan bestämmelse dryftades dock vid lagens tillblivelse men tanken avvisades med motiveringen att spelutrustningen i allmänhet ej ägdes av den som anordnade spelet och att intäktsfrågan var ordnad på olika sätt (prop. s. 31). Det nu framlagda förslaget gör det naturligt att fråga sig om lagen över huvud taget bör bestå. Det bör ju vara en oavlåtlig strävan att avskaffa sådana inskränkningar i den enskildes frihet som icke längre framstår som oundgängligen nödvändiga. Rättsväsendets resurser bör i största möjliga utsträckning inriktas på att bekämpa riktiga brott. I propositionen finns för övrigt i ett annat sammanhang ett exempel på avskaffande av ett förbud som departementschefen anser vara förlegat (deltagaransvaret vid dobbleri). Hur har automatspellagen fungerat i verkligheten - det bör vara en naturlig utgångspunkt vid prövningen av huruvida lagen bör bestå eller ej. Enligt socialnämnden i (prop. s. 124) har lagen icke fungerat på ett tillfredsställande sätt. Lagen har nämligen inte förhindrat uppkomsten av nya olämpliga ungdomsmiljöer av typen spelhallar. Ej heller har lagen enligt socialnämnden, annat än i undantagsfall, kunnat användas för ingrepp mot destruktiva miljöer där ungdomar vistas. Det åvilar socialförvaltningen att bevisa att uppkomsten av sådana miljöer är en följd av automatspel. Det har vidare visat sig svårt att definiera vad som menas med automatspel beroende på den snabba tekniska utvecklingen inom detta område. Uppgifter från andra remissorgan bekräftar med all önskvärd tydlighet vad socialnämnden sålunda anfört. Det framgår även att lagen lämnat alltför stort utrymme, spelrum, för allmänt tyckande från socialnämndens sida 1 s. 125). 1 1986/87.3 sami. Slutsatsen kan därför ej bli annan än att lagen icke fungerat på det sätt föreställde sig då lagen stiftades varjämte lagen gett upphov till ett betydande mått av rättsosäkerhet. De uppenbara och från rättssäkerhetssynpunkt betänkliga brister som sålunda vidlåder automatspellagen kan ej antas bli avhjälpta av den föreslagna sanktionsbestämmelsen, som för övrigt avstyrkts av bl. a. hovrätten för . Med hänsyn till det anförda och då olämpliga ungdomsmiljöer kan åtkommas genom den allmänna ordningsstadgan, i förekommande fall genom en utvidgning av stadgans 12 §, bör avskaffa automatspellagen. att beslutar att upphäva lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel. 1986/87 Jul02