mot · G902U530 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:U530 m. fl. (c) En ansvarsfull handelspolitik är ett litet land med högt specialiserad produktion och med ett starkt importberoende på flera varuområden. En öppen internationell handel är ett livsvillkor för en nation med dessa förutsättningar. Det är ostridigt att, för ett land med en så exportberoende ekonomi som , en mer protektionistisk världshandel skulle innebära svåra ekonomiska problem. Den inhemska marknaden är för liten för att kunna utgöra en sluten integrerad enhet vilket t. ex. ekonomin i ett land som möjligen skulle kunna vara och i en motion till 1984/, rubricerad som hemmamarknad, har bl. a. med hänsyn härtill ställts krav på att olika typer av handelshinder i skall tas bort i syfte att få en vidgad och bättre fungerande marknad i vårt närområde. Ett stort antal människor är också sysselsatta i företag som har sin huvudsakliga avsättning av produkterna utanför landets gränser. Många av de produkter som importeras är dessutom sådana som är nödvändiga för att t. ex. data- och elektroteknikindustrin skall fungera. Importberoendet inom den svenska exportindustrin är också betydande och importinnehållet i tillverkningsindustrins produkter skattas ofta till . En öppen och fri handel är emellertid bara ett av flera medel för att nå ett väl fungerande samhälle. Frihandel kan alltså inte vara ett mål i sig. Då den kommer i konflikt med andra mål, blir det nödvändigt med modifieringar. En debatt om frihandel gäller knappast heller ytterligheterna total protektionism total frihandel. Den rör snarare vilka modifieringar som är nödvändiga eller angelägna. Den rör frågor som i vilken grad vid utformningen och tillämpningen av sin handelspolitik bör ta hänsyn till sociala, miljömässiga, hälsopolitiska, regionalpolitiska eller säkerhetspolitiska konsekvenser. Inte minst kan beroende inom elektronikindustrin av importerade komponenter bli besvärligt. En central fråga i den debatten har exempelvis varit, hurvida borde kompletteras med en socialklausul och med en miljöklausul. De olika internationella avtal som undertecknat medger som regel vissa möjligheter att göra undantag från frihandeln, s. k. undantagsklausuler. Det har då förutsatts att undantag kan göras från frihandeln i trängda lägen, t. ex. vid betalningsbalanskriser eller vid svårigheter för vissa näringsgrenar och regioner. Undantag från ingångna förpliktelser tillåts också för att skydda nationella säkerhetsintressen, människors liv eller häl sa, djurs och växters existens. Däremot saknas skyddsklausuler, som tar U530 andra miljömässiga eller sociala hänsyn, exempelvis möjlighet till åtgärder mot import av produkter, som framställs genom barnarbete eller underbetald arbetskraft. Det finns en välartikulerad opinion för att vi skall stödja genom att underlätta deras export. måste exportera för att kunna köpa för utvecklingen nödvändiga varor men också för att klara de tyngande lån, som har blivit en svår börda för många av dem. har ofta från början kommit snett i sin utrikeshandel genom att kolonialmakterna en gång ville dominera dem för att få billiga råvaror och för att få avsättning för sina industriprodukter. En ekonomi, visserligen på låg nivå men ändå med ett ofta omfattande lokalt och regionalt handelsutbyte, slogs sönder. När dessa länder sedan försökte grunda en modern utveckling på import av billig olja, och oljepriset plötsligt steg, då hamnade de i dagens till synes olösliga skuldsituation. Denna kan inget fattigt land klara genom exportöverskott. Den måste genom internationella insatser. För ett u-land i förhoppningsvis begynnande utveckling är det nödvändigt att i första hand utgå från produktion av varor för den egna befolkningen för att möta dess behov och för att därvid ersätta dyr import. I denna produktion måste man så långt möjligt utgå från egna råvaror och produkter. En öppen och fri handel fungerar bäst när parterna på världsmarknaden agerar utifrån likartade förutsättningar. Införande av handelshinder mellan utvecklade, industrialiserade länder bör således inte accepteras. Strävandena att få länder som t. ex. att mildra regler och restriktioner för import av varor måste stödjas. Frihandelssystemet kan emellertid leda till negativa effekter vad avser fördelning av ekonomiska resurser mellan industri- och utvecklingsländer. Det är angeläget att en öppen och fri världsmarknad inte förstärker den obalans mellan i- och som finns i världshandeln. sårbarhet och sämre konkurrensförmåga har inneburit svåra påfrestningar på många ekonomier. Det finns därför skäl att aktualisera frågan om konsekvenserna för relationerna mellan i- och av en öppen fri handel. Denna fråga bör dock hanteras främst i internationella organ. Enligt vår mening har ett stort ansvar att så sker. Detta bör ges regeringen till känna. Från sida har vi tidigare framhållit vikten av att stärka det nordiska samarbetet på skilda områden. I en särskild motion till föregående (1984/85:1677) lades ett antal förslag med syfte att underlätta bl. a. handelsutbytet mellan de nordiska länderna. I motionen betonade vi bl. vikten av en gemensam nordisk biltransportmarknad och en ökad tjänste- 15 Vi tog även upp myndigheternas roll för ett ökat handelsutbyte i Mot. avslog vårt krav om en översyn av myndigheternas U530 åligganden och befogenheter. Syftet var att så långt möjligt undanröja de hinder för ett nära nordiskt samarbete som finns beroende på skiljaktigt uppträdande från myndigheternas sida i de olika länderna. Enligt vår mening innebär olikheter i myndigheters beslut och ämbetsutövning i de olika länderna ofta ett försvårat nordiskt samarbete, även om det inte är avsikten. Vårt krav på översyn av frågan kvarstår. I övrigt vill vi understryka vikten av att det nordiska samarbetet vägleds av målsättningen att se som en hemmamarknad. Det innebär bl. a. att varors och tjänsters rörlighet över gränserna måste underlättas. Nödvändiga begränsningar i frihandeln Den svenska handelspolitiken måste även beakta att det svenska samhället har andra värden att vårda, vilka kräver ett skydd mot extrem frihandel inom vissa områden. Det finns därför vissa skyddselement i den svenska handelspolitiken utöver de möjligheter som skyddsklausulerna i de internationella avtalen medger. Av beredskapsskäl är det bl. a. nödvändigt att slå vakt om de inhemska produktionsmöjligheterna av livsmedel, kläder, skor etc. som måste finnas tillgängliga inom landet i en avspärrningssituation. Inom jordbruk och trädgårdsskötsel finns sålunda restriktioner, utan vilka dessa svenska näringar skulle råka i stora svårigheter med svåröverskådliga konsekvenser för den sociala balansen i hela det svenska samhället. På tekoområdet finns också begränsningar, om vilkas effektivitet det kan råda olika uppfattningar. Ett borttagande av tekobegränsningarna nu skulle sannolikt leda till allvarliga regionalpolitiska påfrestningar. Inom ramen för den bilaterala handeln med statshandelsländerna råder vissa begränsningar på grund av denna handels speciella karaktär. Begränsningar får aldrig bli ett självändamål och bör därför kontinuerligt utvärderas. Det är dock viktigt att en översyn görs allsidigt och att man tar hänsyn till den lokala och regionala sakkunskapen hos kommuner, länsstyrelser, utvecklingsfonder samt näringslivets och de fackliga organisationernas företrädare. Tyvärr har så inte alltid skett. Adekvata sociala, hälsopolitiska och miljömässiga aspekter saknas som regel i det utredningsmaterial, som ligger till grund för handelspolitiska ställningstaganden och initiativ. Därigenom kan en svensk produktion, på vilken det ställs välmotiverade sociala och andra krav av hälso- och miljökaraktär, komma att ställas mot produkter som framställts i dålig miljö av barnarbetare eller annan underbetald arbetskraft. publicerades utredningen hemmamarknadsindustri (SI N D 1979:3), vars uppgift var att kartlägga möjligheterna att finna stödformer för att ersätta import med hemmaproducerade varor och bevara en diversifierad småindustri inom ramen för en traditionell handelspolitik. Det värdefulla material som denna utredning publicerade har inte följts upp. Vi anser att S1ND bör få i uppdrag att aktualisera denna utredning och föreslå de åtgärder som kan anses lämpliga. vara att förslagen skall minska såväl landets sårbarhet som öka självförsörj- Mot. Småföretagen kan spela en betydande roll för att öka exporten. Det är ofta svårt för den enskilde företagaren att satsa på den internationella marknaden. Åtgärder bär därför vidtas i syfte att stärka de mindre och medelstora företagens möjligheter att nå ut på exportmarknaden. En väg kan vara att inrätta länsvisa organisationer eventuellt i samarbete med utvecklingsfonderna i form av handelshus med uppgift att vara ett slags grossistcentral för småföretagsprodukter avsedda för export. Genom en sådan organisation skulle resurser kunna skapas för att ge småföretagen den expertis som är nödvändig för att kunna verka på exportmarknaden. I vissa län har försök med denna inriktning redan påbörjats. I den av oss föreslagna översynen av importberoende bör en väsentlig uppgift vara att lämna förslag som stärker småföretagens exportmöjligheter. har en kontroll av krigsmaterielexport genom särskild förordning och särskilda myndigheter. På samma sätt kontrollerar vi material, utrustning och även tjänster med anknytning till kärnteknisk verksamhet. har problemen med dubbelanvändning av i och för sig icke kontrollpliktig materiel mer och mer kommit i fokus, bl. a. i samband med den s. k. container-affären i och i andra liknande fall. Avgörande för , vår neutralitetspolitik och dess trovärdighet, är att vi inte dras in i andra länders embargopolitik mot tredje land eller att svenska företag här hemma kontrolleras med utgångspunkt från andra länders lagstiftning och bestämmelser. En lagreglering av högteknologieexport med dubbelanvändning, som nära anknyter till våra redan reglerade områden, blir helt enkelt nödvändig för att göra den redan befintliga lagstiftningen effektiv. Därmed blir också mindre känsligt för otillbörlig påverkan utifrån, när transitering av högteknologi med dubbelanvändning sker via vårt land. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om handelspolitikens inriktning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om utsatta ställning i världshandeln, [3. att hos regeringen begär utredning och förslag om myndigheternas åligganden och befogenheter i det nordiska samarbetet,1] [4. att hos regeringen begär att utredningen hemmamarknadsindustri (SIND 1979:3) breddas och 17 aktualiseras i enlighet med de riktlinjer som redovisas i motionen samt att de förslag läggs som den förnyade översynen kan föranleda,1] 5. att hos regeringen begär en kartläggning av i vilken omfattning import förekommer av varor producerade under oacceptabla förhållanden från hälso- och miljösynpunkt eller med utnyttjande av slavarbete eller barn eller annan även efter lokala förhållanden underbetald arbetskraft samt förslag till åtgärder som kartläggningen kan motivera, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att omförhandlas så att de avtalsslutande parterna får rätt att förhindra import av varor som producerats under oacceptabla förhållanden i enlighet med vad som anförts i motionen, [7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om småföretagens betydelse för exporten,1] [8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om högteknologisk export.1] () () P.-O. () () () () 1985/86 U530 1 I985/86:N326.