mot · G902Sk299 · 1986-01-27 00:00:00 — m. fl. Minskade möjligheter till avdrag vid beskattningen av inkomst 1985/86 Sk299-303 Genom att begränsa rätten till avdrag inom inkomstbeskattningen skulle en sundare samhällsekonomi kunna uppnås. Den lånefinansierade konsumtionen skulle minska och samhällets - statens och kommunernas - skatteinkomster öka. En sådan begränsning skulle drabba främst de med höga inkomster och stora förmögenheter. Att skapa verklig jämlikhet i nuvarande ekonomiska system är en omöjlighet. Redan att jämna ut stora inkomstskillnader med en progressiv beskattning reser problem. Under kapitalistiska förhållanden tar sig alltid överklassen privilegier som avser att slå vakt om de egna rikedomarna och förmånerna. Att tro något annat är en illusion. Men detta faktum hindrar inte arbetarklassen att även under dessa förhållanden kämpa för rättvisa och skapa möjligheter till utjämning av orättvisorna. Ett instrument för detta är progressivitet i inkomstbeskattningen. Skatt efter bärkraft är ett gammalt krav inom arbetarrörelsen, som måste stå som ledstjärna för dess partier även i dagens ekonomiska verklighet. Svensk beskattning består av tre huvudelement. Statlig och inkomstskatt och mervärdeskatten utgör mer än två tredjedelar av den offentliga sektorns inkomster via skatten, vilket motsvarar uppemot 250 000 milj. kr. Av detta utgör mervärdeskatten ca 65 000 milj. kr., inkomstskatt 137 000 milj. kr. och statlig inkomstskatt 46 000 milj. kr. Den utjämnande skatten, den progressiva statsskatten, utgör inte mer än en knapp åttondel av hela beskattningen, en enligt vår mening helt otillfredsställande andel. Mängden av skatter som motverkar progressionen, utjämningen, förtar helt effekterna av statsskatten, och systemet som helhet verkar regressi vt, dvs. drabbar hårdare människor med låga och normala inkomster än dem med höga inkomster och förmögenheter. Inom inkomstbeskattningen motverkar avdragssystemet utjämningssträvandena. Inslaget av summan underskottsavdrag i systemet beräknas till mer än 30 000 milj. kr. Omkring en tredjedel av dessa utgörs av annan lånefinansierad konsumtion än egnahem och fritidshus. Ett undantagslöst slopande av dessa andra underskottsavdrag med anledning av räntekostnader skulle främst drabba höginkomsttagare och dem med större förmögenheter. 1 1985186.3 sami. stor del av den upplåningen skulle upphöra när skattemässiga fördelar inte längre kunde utnyttjas. En sundare samhällsekonomi skulle bli ett resultat. Skillnaderna mellan olika inkomstgrupper är stor. Höginkomsttagare har genomsnittligt väsentligt högre underskottsavdrag än låg- och normalinkomstgrupper. Höginkomstgrupperna har dessutom regelmässigt kapitalinkomster av inte oansenlig storlek, medan andra oftast ryms inom eller i närhet av de s. k. sparavdraget undantaget underskottsavdrag för boende. För höginkomstgrupperna och de förmögna innebär underskottsavdragen oftast en del i skatteplanering. För andra är det, utöver boendet, ofta kortfristiga köpkrediter med ofördelaktiga villkor, till skillnad mot dem som nyttjar systemet för skatteplanering. Delning av underskottsavdragen (ränteavdragen) Vpk föreslår att underskottsavdragen delas upp i två kategorier. En för underskott i samband med boende och en annan för övriga underskottsavdrag. För avdragen som gäller egnahem och fritidshus föreslås att ett s. k. tak för underskotten införs. Ett sådant kan konstrueras så att avdraget maximeras till en nivå som motsvarar kostnaderna för upplåning till egnahemsfastighet och fritidsfastighet av normalklass. Som norm för detta läggs reglerna som gäller för att statligt lån kan erhållas. Skillnaderna mellan olika orter, exempelvis expansiva tätorter med höga marknadspriser och glesbygd med lägre priser, kan beräknas med den s. k. ortskoefficienten som ligger till grund vid beräkning av statliga lån. På så sätt skulle taket bli högre i tätorter och lägre i glesbygd. S. k. lyxvillor, fastigheter över en normal standard och storlek, skulle belastas med hela räntekostnaden för den del som ligger över taket. Vi finner inga skäl att skattebetalarna skall bekosta en del av vissa personers lyxboende. På samma sätt föreslås ett tak för övriga underskottsavdrag (räntekostnader m. m.). Vi föreslår att underskottsavdraget för annat än boende maximeras till kostnaderna för en upplåning om . Justeringar av de nuvarande kvittningsreglerna måste också vidtas. Rätten till kvittning av bl. a. aktieinkomster mot underskott i villafastighet bör slopas liksom köp av pensionsförsäkringar med full avdragsrätt när detta ligger utöver ATP-systemet. Det finns i nuvarande regler beloppsmässiga begränsningar, men exemplen medger ändå stora skattemässiga vinster för dem som utnyttjar dem. Konstruktionen är sådan att den speciellt gynnar dem med höga kapitalinkomster. Med de föreslagna begränsningarna förhindras en stor del av den skatteplanering som vissa privilegierade grupper ges möjlighet till, och skattesystemet skulle mer anta en inkomstutjämnande form. 1985/86 Sk299 Med det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1985/86 Sk299