ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902n218 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86:N218 i (m) Kollektiva hemförsäkringar har tecknat kollektiva hemförsäkringar för sina medlemmar hos som är ett försäkringsbolag med nära anknytning till fackföreningsrörelsen. Motivet till de kollektiva hemförsäkringarna har främst varit att många av förbundens medlemmar saknar egen hemförsäkring. Man har kunnat peka på inträffade fall där fackförbundsmedlemmar drabbats av stora ekonomiska tragedier därför att man saknat hemförsäkring. Trots att själva tanken bakom de kollektivt tecknade hemförsäkringarna kan anses vara god finns det många skäl för att ifrågasätta agerandet. En utökning av kollektivt tecknade hemförsäkringar av stora organisationers medlemmar kan nämligen få ytterst negativa konsekvenser. Försäkringsbolagsverksamhet liksom annan företagsamhet i grundar sig på fri konkurrens på en öppen marknad. Denna mycket viktiga förutsättning riskerar slås sönder om t. ex. fackförbund tillåts teckna kollektiva hemförsäkringar för sina medlemmar hos ett enda bolag. Slutresultatet blir otvetydigt att konkurrensen på hemförsäkringsmarknaden snedvrids, varvid effekten blir högre hemförsäkringspremier för alla kategorier! Fördelen med en fri och öppen konkurrens är den att allmänheten på detta vis har en möjlighet att själv välja vilket försäkringsbolag man önskar anlita för sina hemförsäkringar. Fri konkurrens och flera valmöjligheter är förutsättningen för så låga försäkringspremier som möjligt. En annan sak som gör det tveksamt att tillåta tecknandet av kollektiva hemförsäkringar i ett hos fackföreningsrörelsen närstående försäkringsbolag är händelser som inträffat inom försäkringsområdet. Det har hänt att kollektiva grupplivförsäkringar har tecknats av fackförbundsavdelningar och verkstadsklubbar. Flärvidlag har det inträffat att offerter ej inhämtats hos andra försäkringsbolag än , vilket är betänkligt. Vad som är än mera betänkligt är det faktum att det har kunnat bevisas att kollektiva försäkringar av fackliga delorganisationers medlemmar tecknats hos , trots att andra försäkringsbolag har lämnat bättre och billigare alternativ. De som förlorar på denna verksamhet är fackförbundens medlemmar! Tecknandet av hemförsäkringar, bilförsäkringar m. m. bör utsättas för samma konkurrens som all annan verksamhet och detta endast och enbart till försäkringstagarnas fromma! Med hänvisning till det ovan anförda hemställs N218 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kollektivt tecknade försäkringar.
mot · G902n219 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:N219 () Börsintroduktion av är - av ekonomiska problem - ett stabilt gruvföretag med god avsättning på sina produkter. Tidigare års stora ekonomiska förluster har kunnat vändas till vinst och lönsamheten har varit mycket god. För rekonstruktion av har staten tillfört företaget ca i statligt stöd, varav ca 4 miljarder med icke-socialistiska regeringar. Detta har tillsammans med den intensiva satsningen på produktutveckling och en offensiv marknadsföring gett resultat. har kunnat återta viktiga marknadsandelar och förbättra sitt produktprogram. återupptogs driften vid kulsinterverket i . Detta var efterlängtat inte minst för de gruvarbetare som tidigare blev arbetslösa i samband med stängningen av verket. Det kan nu konstateras att resultatet vid kulsinterverket blivit över förväntan. präglas av ny optimism och framtidstro. Detta är oerhört viktigt för malmfälten och . När ett så viktigt industriföretag som utgör har en positiv ekonomisk utveckling ger detta ökad framtidstro i hela malmfälten. har kunnat redovisa vinst. Då blev vinsten 65 milj. kr. Åren därefter har vinsten varit mångdubbelt större. behöver avsätta betydande belopp för investeringar i nya huvudnivåer i såväl som samt för nödvändiga reinvesteringar på båda orterna. Investeringarna kommer att uppgå till betydande belopp för att långsiktigt kunna vidmakthålla en lönsam produktion och behålla gruvdriften i de båda malmfältskommunerna. Detta är också den nästan hela avgörande frågan för malmfältens framtida utveckling och överlevnad. De senaste årens högkonjunktur har avspeglats på . Detta har visat sig i bl. a. kraftigt ökade aktiekurser. Tillgången på riskvilligt kapital har varit mycket god. Däremot har det inte alltid funnits tillräckligt utbud av intressanta investeringsobjekt inom industrin. befinner sig nu efter rekonstruktionerna i en helt ny situation, och det bör vara av intresse att åstadkomma en börsintroduktion av företaget. 1985/86 En sådan börsintroduktion skulle också på ett högst avgörande sätt kunna N219 tillföra nytt friskt riskvilligt kapital. För att en börsintroduktion skall vara meningsfull bör den omfatta av aktier som helt ägs av staten. Enligt min bestämda uppfattning är det dock inte offentliga institutioner såsom AP-fonden eller löntagarfonderna som bör köpa aktier i efter en börsintroduktion utan sådana som kan tillföra nytänkande och affärsmässig utveckling. Detta har såväl malmfälten som hela nytta av. Vid en börsintroduktion av bör en viss del av aktierna erbjudas de anställda i företaget som därigenom skulle få del av förmögenhetstillväxten. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande en börsintroduktion av . P.-O. ()
mot · G902n220 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:N220 m. fl. Överföring av Vin- & Spritcentralen till Att framställa sprit för motordrift ur ett spannmålsöverskott är sannolikt inte en bestående lösning på ett angeläget problem. Blyhalten i bensinen sänks nu utan spritinblandning. Priset på petroleumprodukter sjunker medan för jordbrukets del priset på överskottsspannmål behöver ökas avsevärt. Jordbrukets avsättningssvårigheter i världen är nu sådana, att teknisk sprit framställs här i landet ur importerat vin till ett pris långt under det för svensk etanolhantering möjliga. Därutöver kan teknisk sprit framställas ur sulfitlut väsentligt billigare än genom att överskottsspannmål bränns. Att manövrera med skatter på drivmedel kan endast ge tillfälliga lösningar på en obefintlig lönsamhet. De fullskaleförsök med etanolframställning som avses kan icke förty godtas som ett första steg på vägen att tekniskt utnyttja stärkelser ur vår vegetabilieproduktion. Processen får då inte stanna på halva vägen utan bör inriktas på produktutveckling ur stärkelsen. Av etanol kan t. ex. självförintande plast framställas. Utöver till klister, fyllnads- och vitmedel för industrin, t. ex. papperstillverkning, kan stärkelse användas för utgångsmaterial för uppemot 200 olika produkter. På detta område har möjligheter att inta en ledande ställning i världen. Nödvändigt är dock att resurserna samordnas. Den av tradition största tillverkaren av etanol, Bränneriintressenter, som tillverkar konsumtionsprit, ägs till hälften av ett jordbrukskooperativ och till hälften av Vin- & Spritcentralen. I utvecklingen av produkter ur sprit och stärkelse borde staten inta en samordnande och ledande roll. En förutsättning härför torde vara en mindre, organisatorisk förändring. Vin & Spritcentralen, som är helägt av staten, har till mål för sin verksamhet att anskaffa sprit för Systembolaget. Tillverkningen får inte drivas med vinst. Den fiskala uppgiften åligger Systembolaget. När nu etanolfabriker etableras ändras de förutsättningar som rådde då Vin- & Spritcentralen bildades. En ändring i organisationen bör således komma till stånd. Vi föreslår att Vin- & Spritcentralen överförs till statens utvecklingsbolag, , som bör få i uppdrag att söka samordna för vidare produktionsutveckling tillverkningarna av sprit av stärkelse. Samordningen behöver inte vara ägarmässig. Genom att inte börsnoteras undviks att tillverkningen av konsumtionssprit drivs med privat vinstintresse. Sorn ett första steg hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att Vin- & Spritcentralen bör överföras till . () () ()
mot · G902n232 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:N232 () Ändring i kreditupplysningslagen Ändringar i kreditupplysningslagen trädde i kraft . Ändringar som bl. innebar att kreditupplysningsföretagen skall underrätta den, som avses med en personupplysning, om vem som begärt upplysningen. En rätt till automatisk underrättelse om de uppgifter som har lämnats ut i kreditupplysning infördes även för enskilda näringsidkare m. fl. vilka tidigare erhållit sådan underrättelse. I sak innebär denna bestämmelse en förbättring för de berörda. Härigenom får företagaren nämligen veta att en upplysning lämnats om honom och han får veta vilka faktauppgifter, som intagits i upplysningen rörande honom själv. Däremot får han inte besked om lämnade kreditomdömen. Kreditupplysningsföretagen är nämligen inte skyldiga att tala om vem som beställt och fått upplysningen. Datainspektionen, som är tillsynsmyndighet enligt kreditupplysningslagen, har härvidlag pläderat för en lagändring. Inspektionen har fått reaktioner från företagare som anser det orimligt att lagstiftaren skyddar upplysningsbeställarens anonymitet. En lagändring - menar datainspektionen skulle inte bara förbättra integritetsskyddet för de omfrågade personerna utan också kunna medföra att kreditbedömningsunderlaget får högre kvalitet. Den som vill ha en upplysning bör kunna få en sådan, men beställaren bör rimligen kunna stå för sin beställning gentemot den omfrågade. Affärsbankerna och föreningsbankerna har, med instämmande av det bankägda kreditupplysningsföretaget , ansett att den nuvarande ordningen är olycklig. Helst skulle man se att beslutade om en återgång till den ordning som gällde . Om en sådan återgång inte är möjlig borde det emellertid föreskrivas att alla enskilda personer skall få besked om vem som är frågeställare. Andra intressenter har inte haft några synpunkter på nu gällande ordning. Med hänsyn till den splittrade bild som råder borde en översyn företas som leder fram till en för alla parter acceptabel lösning. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställer jag att beslutar att hos regeringen begära en utredning om kreditupplysningsföretagens skyldighet att lämna beställaruppgift. I* 1985/86.
mot · G902n236 · 1986-01-22 00:00:00 — m. fl. (s) Externt riskkapital i sparbanker En avgörande faktor för bankinstitutens utlåningsverksamhet är reglerna om kapitaltäckning, alltså eget kapital (riskkapital) i förhållande till utlånat kapital. Riskkapitalets storlek begränsar således en banks möjlighet att expandera sin verksamhet. Ökning av riskkapitalet kan enligt gällande lagstiftning ske på olika sätt. För sparbanker gäller att de under normala omständigheter inte har möjlighet att erhålla externa riskkapitaltillskott. De är i huvudsak hänvisade till att bygga upp eget kapital genom beskattade vinstmedel, som skall tillföras reservfonden. Med sparbankerna konkurrerande låneinstitut kan även på annat sätt än genom vinstmedel bredda sin kapitalbas. Den faktiska situationen för sparbankerna är sådan i vissa fall att kapitalbasen är ansträngd. Vi anser att det är viktigt att sparbankerna kan arbeta under likartade villkor som bankaktiebolag, föreningsbanker och finansbolag. Därför är det angeläget att sådana ändringar görs i sparbankslagen som medger sparbanker rätt att erhålla externt riskkapitaltillskott genom ökning av garantifond. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i sparbankslagen att externt riskkapital kan tillföras garantifond. () () () () 1 1985/86.3 sami. Nr N236-246 Rättelse: Tillägg s. 12-21
mot · G902n237 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:N237 m. fl. (s) En översyn av förhållandena på aktiemarknaden har diskussionerna om de s. k. börsetiska frågorna blivit alltmer intensiva. har kritiska synpunkter på börsverksamheten och krav på lagstiftningsåtgärder mötts med ett försvar för en relativt oreglerad aktiemarknad och att börsen själv lovade genom självsanering åstadkomma förbättringar. Enbart de två senaste årens händelser torde emellertid motivera tämligen långtgående lagstiftningsåtgärder för att stävja de affärer som uppträder på börsen. Ägandet av de svenska börsföretagen blir alltmer svåröverskådligt och invecklat genom det starkt ökande s. k. korsvisa ägandet. Denna typ av ägande innebär att den fria marknaden kvävs i interna förhållanden mellan företagen som gör det omöjligt för övriga aktieägare att påverka på annat sätt än att rösta med fotterna. I hägnet av det korsvisa ägandet blir också företagsledarna med personliga aktieinnehav, piloter, vanliga. Aktieägare med särskild insynsställning är alltid problem för en fri och rättvis börsverksamhet, men när vissa grupper av ägare synes sko sig på andras bekostnad ohämmat och utan minsta blygsel över förfarandet är det för lagstiftning. Det går inte att vänta sig att de aktörer på börsmarknaden som orsakat uppståndelse skulle medverka till eller underordna sig börsregler av mer frivillig karaktär. En av de senaste skandalerna har lett till att regeringen har tillkallat en kommission med syfte att granska Leoaffären. Inom börsstyrelsen har ett antal kommittéer bildats, nämligen regelkommittén, sanktionskommittén och bolagskommittén för inregistreringsärenden. Härutöver arbetar en börsetisk arbetsgrupp. Utredningar pågår om nyemissioner och erbjudandeplikten. Arbete pågår med översyn av den inofficiella aktiehandeln. En arbetsgrupp har tillsatts för att diskutera revisorernas ställning i börsbolagen. Förbättrad information till aktiemarknaden förbereds om bolag, vars ställning som börsbolag ifrågasatts. Den långa raden av åtgärder, som förbereds eller pågår, visar i sig att förtroendet för börshandeln är starkt hotat. Med utgångspunkt i vad som anförts i motionen hemställer vi att hos regeringen begär att den låter verkställa en skyndsam översyn av förhållandena på aktiemarknaden samt återkommer till med förslag till åtgärder. () ()
mot · G902n239 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:N239 () Egenföretagares borgensåtaganden Lagstiftningen på det arbetsrättsliga området har inneburit att företagarens möjligheter att leda sitt företag kringgärdats på olika sätt. Därmed har frågan om företagarens personliga borgen komplicerats. För speciellt en arbetsgivare som är företagsägare, vilket är mycket vanligt i mindre företag, har detta fått allvarliga konsekvenser. Med den inskränkta bestämmanderätten enligt medbestämmandelagen kan inte företagaren svara för sina borgensåtaganden i samma omfattning som tiden före medbestämmandelagens införande. Kravet på personlig borgen framstår därmed inte som lika befogat som . För att undvika de negativa effekter medbestämmandelagen fått och kan få för expansion inom svenskt näringsliv bör enligt min mening kravet vid lån från statliga institutioner begränsas till att gälla endast företagsinteckningar och icke som den egna företagarens personliga egendom. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning om egenföretagarens borgensåtaganden enligt vad som i motionen anförts.
mot · G902n240 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:N240 m. fl. (m, fp, c) De statliga affärsverkens konkurrensutsatta verksamhet, m. m. De statliga affärsdrivande verken är sju: postverket, , (), domänverket, , förenade fabriksverken (FFV) och luftfartsverket. Den sammanlagda omsättningen 1983 var ca och antalet anställda ca 175 000. Med jämna mellanrum har affärsverken diskuterats. En översiktlig genomgång av dessa utredningar ger vid handen att utredarna genomgående tycks ha undervärderat de svårigheter som uppstår när myndighetsfunktionen blandas med konkurrensutsatt verksamhet. Därtill tycks man inte ha uppfattat i hur stor utsträckning affärsverksamhetens situation förändrats. har exempelvis inte fastlagt några principer för affärsverkens etablering eller köp av dotterbolag. Men det krävs dess medgivande för att få göra det. Om däremot ett dotterbolag i sin tur etablerar eller köper ett företag kan det däremot ske utan regeringens eller godkännande. Så har också antalet dotterbolag och dotterdotterbolag under affärsverken med undantag för luftfartsverket - vuxit i hög och okontrollerad takt . Den s. k. monopolutredningen (SOU 1978:48) konstaterade också att statsmakterna inte givit utryck för en samlad uppfattning om de statliga företagens och myndigheternas plats i det ekonomiska systemet och om, och i så fall på vilket sätt marknadsekonomi och myndighetsutövning är förenliga. I takt med en minskning av det traditionella arbetsfältet för de affärsdrivande verken söker sig dessa till arbetsområden, vilka ursprungligen inte var avsedda för dessa verk. Någon allvarligare diskussion om nyttan av denna expansion har inte förts av statsmakterna. Risken att enskilda företag kommer i kläm i denna expansion är uppenbar. Den ur marknadsekonomiskt tänkande naturligaste lösningen vore att de affärsdrivande verken helt upphörde med den konkurrensutsatta verksamheten och i stället satte in alla sina resurser att effektivisera den monopoliserade verksamheten. Ett annat alternativ vore att helt avskilja de monopoliserade verksamheterna från de konkurrensutsatta delarna av verksamheten på ett sådant sätt att affärsverken inte har något inflytande över de konkurrensutsatta delarna. Först då kan en konkurrens på likvärdiga villkor uppstå. Tills denna uppdelning och avyttring av verksamheten som ovan angivits har skett är det av yttersta vikt att konkurrensneutralitet råder gentemot enskilda företag. Detta bör uttala. Med stöd av det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående avyttring av affärsverkens konkurrensutsatta verksamhet eller ett avskiljande av densamma från affärsverkens verksamhet, 2. att uttalar att de affärsdrivande verken inte får utnyttja sin monopoliserade verksamhet i syfte att vinna fördelar på de konkurrensutsatta delarna av affärsverkens verksamhet. () () () ()
mot · G902n242 · 1986-01-23 00:00:00 — och () Den danska utvinningen av sand m. m. på den svenska kontinentalsockeln och har i gränsförhandlingarna avseende bl. a. nått en överenskommelse som innebär att vissa av de grundområden som sedan gammalt utnyttjats av danska sandsugningsföretag numera ligger inom svenskt kontinentalsockelområde. I samband med förhandlingarna har utlovat att , företrätt av geologiska undersökning (SGU), skall förhandla med Fredningsstyrelsen angående att danska företag skall få utvinna sand, grus och sten från svensk kontinentalsockel. Vid möte på , Fredningsstyrelsen, i överenskoms följande: Kretsen av sökande som bör få täkttillstånd i anslutning till gränsdragningen mellan och i är - A/S Danena - A/S - Kroghs Stensiloer A/S Täkttillståndstiden bör vara . Föreskrifter och villkor i täkttillstånden bör (undantag för tiden) gälla . Därefter bör nya villkor fastställas efter kontrollstationsförhandling. Avgiften för (som delas av gränslinjen) bör vara - år 1 t. o. m. - år + moms - år + moms Avgiften för Lilla Middelgrund och Rödebanke föreslås av SGU. Kontroll av verksamheten vid utövas av både sjövärnet och . Rapporter om verksamhet och uttagna kvantiteter vid skickas till SGU och kopia till Fredningsstyrelsen. Kvantiteten täktmaterial som får tas ut vid resp. grund föreslås av SGU efter att SGU fått in de senaste fem årens uttagningsstatistik från resp. företag och efter samråd med Fredningsstyrelsen. De fem danska företagen har ansökt om att få utvinna nedanstående Mot. 1985/86 kvantiteter: N242 A/S Danena Kroghs Stensiloer A/S Stora och Lilla Middelgrund samt Rödebank är värdefulla fiske- och reproduktionsområden som genom utvinningen skadas, troligen . Genom att det uppstår fördjupningar hindras vattenomsättningen och svavelvätebottnar uppstår. Trålbottnen blir ojämn och svårframkomlig. Det är också ofattbart att danska företag skall behöva exploatera på den svenska kontinentalsockeln. Troligen beror det på att danska myndigheter är rädda om och vill skydda sina egna fiske- och reproduktionsplatser. Det är av största vikt att utvinningen stoppas, och måste därför avstå från att godkänna ett avtal som innebär så stora skador för fisket. I anledning av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om dansk utvinning av sten, grus och sand på den svenska kontinentalsockeln i . () ()
mot · G902n243 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86 :N243 m. fl. (fp) Ett järnsvampverk i malmfälten Ett järnsvampverk med lokalisering till malmfälten i har varit föremål för diskussion. En genomgång av planeringsläget för ett jämsvampverk i malmfälten ger dock en oklar bild av vad som är på gång, vem som håller i de viktigaste trådarna i planeringen och vilka intressenter som är inblandade i projektet. Enligt uppgift har det bildats ett särskilt aktiebolag med och kommuner som huvudintressenter och i detta bolags regi är en del utredningar på gång. Det är ett bra kommunalt initiativ. I ett kommande järnsvampverk bör rimligtvis de statliga företagen också vara intressenter på planeringsstadiet och eventuellt vid en framtida drift. Någon större aktivitet från det hållet har emellertid inte förmärkts. Norsk Hydro har visat intresse för ammoniakframställning i samband med projektet. Tillsammantaget verkar det som om en målmedveten utredning med alla intressenter sammankopplade saknas. Enligt vår mening bör regeringen nu ta ett samlat grepp på projektet i fråga och ta ansvaret för att förutsättningarna för en lokalisering av ett järnsvampverk till malmfälten får en allsidig belysning. Med stöd av det anförda hemställs att begär att regeringen tar det övergripande ansvaret för att en utredning beträffande lokaliseringen av ett järnsvampverk i malmfälten kommer till stånd. () () () () ()
mot · G902n244 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:N244 m. fl. (c) Linberedning i industriell skala beslöt bifalla vår motion 1984/85:1395 om en utredning om vad som behövs för att linodlingen skall återupptas i industriell skala i vårt land. I utredningens direktiv framgår det att regeringen lagt till förutsättningar som kan omintetgöra intentioner, nämligen att utredaren skall utgå från förutsättningen att linproduktionen skall stå på kommersiella grunder och utan utökning av befintliga statliga subventioner. Vi odlade och beredde lin i ända med dåtidens modernaste industriella teknik, vilket gav mycket hög kvalitet. har alltid varit dyrbart, dvs. det kräver mycket arbete om kvaliteten skall bli hög. När statsbidraget drogs in lades linberedningsverken ned. Kvinnor fortsatte emellertid att odla lin och fick nu gå tillbaka till 1700- och 1800-talens hantverk. Tack vare det stora intresset och beredvilligheten hos många enskilda och organisationer att arbeta med lin också ideellt kan relativt små ekonomiska satsningar från samhället ge mycket stor utdelning. Det vore fel att begränsa utredningens uppdrag så att man inte kan tänka sig något tillskott från staten. Det är viktigt att får veta vad det skulle kosta och hur man kunde finansiera återupptagandet av linodling och beredning i industriell skala så att vi åter kan få lin av hög kvalitet till sina olika ändamål. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär ändrade direktiv till utredningen om inhemsk odling och beredning av lin så att vi får veta kostnaderna för och olika sätt att finansiera återupptagandet av linhantering i industriell skala. () (c)