mot · GA02sk124 · 1986-11-19 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Skl24 m. fl. (m) Bostadspolitiken (prop. 1986/87:48) I proposition 1986/87:48 föreslår regeringen att skattesatsen för fastighetsskatt höjs från 2 till av taxeringsvärdet i fråga om konventionellt beskattade hyreshusenheter, inkl. lokaler som betecknas som hyrehusenhet, samt hyreshus på lantbruksenhet fr. o. m. . För de s. k. allmännyttiga fastigheterna föreslås ingen förändring från nuvarande . En ny principvidrig skatt Det aktuella förslaget är ytterligare ett exempel på den principlöshet och det godtycke som präglar den socialdemokratiska maktutövningen. Skattehöjningen avser endast privata fastighetsägare och träffar oberoende av skattekraften hos de drabbade. Men det är inte bara fastighetsägarna som berörs. Hyresgäster i privatägda fastigheter får bära skattens konsekvenseri form av sämre underhåll eller höjda hyror. Liksom fallet är med pensionsskatten har inte heller förslaget till ändrad fastighetsskatt föregåtts av sedvanlig utredning och remissbehandling. Inte ens lagrådet har hörts, trots att det nu föreslås en ny uppläggning av fastighetsbeskattningen, vilken präglas av total principlöshet. Moderata samlingspartiet invänder bestämt mot det sätt på vilket förslaget beretts. Den närmast totala avsaknad av underlag som präglar detta och andra av regeringen framlagda förslag inger oro och betänkligheter för det sätt på vilket socialdemokraterna utövar den politiska makten. Vi kommer i berört utskott att kräva att propositionen granskas av lagrådet innan den blir föremål för utskottets sakbehandling. Genom riksdagsbeslut ersattes hyreshusavgiften, som redan den stred mot principerna om rättvisa och likformighet i beskattningen, fr. o. m. med en statlig fastighetsskatt. Den nya skatten kom att innebära en avsevärd utvidgning av skattskyldigheten jämfört med hyreshusavgiften. Beredningen av ärendet om fastighetsskatt skedde på ett synnerligen otillfredsställande sätt. Ärendet föregicks inte av ordentlig utredning och remissbehandling. Därtill rönte förslaget hård kritik av lagrådet. Detta anförde bl. a. följande. Skatteförslaget har inte föregåtts av någon sedvanlig utredning och inte heller varit föremål för annat sådant remissförfarande som avses i 7:e kap 2 § regeringsformen än att från några myndigheter inhämta yttranden angående innehållet i en departementspromemoria rörande den lagtekniska konstruktionen av skatten och om beskattningsförfarandet; vissa enskilda organisationer har därjämte på eget initiativ inkommit med yttranden över nämnda promemoria. Lagrådets möjligheter att bedöma det remitterade förslaget är därför begränsade, särskilt i de hänseenden som avses i 8:e kap 18 § 3:e stycket 35 regeringsformen. Lagrådet kritiserade förslaget till fastighetsskatt för att vara krångligt och oöverskådligt. Förslaget ansågs också vara på gränsen till vad som från rättssäkerhetssynpunkt kunde accepteras. Därtill anförde lagrådet att det inte var utrett hur skatten förhöll sig till principen om skatt efter bärkraft. I regeringens proposition 1984/85:18 om en ny statlig fastighetsskatt togs viss hänsyn endast till lagrådets kritik i vad gällde det remitterade förslagets krånglighet. Det var främst de som redan hade de högsta boendekostnaderna som kom att drabbas hårdast av fastighetsskatten. Det gäller särskilt småhusägare som hade finansierat sina hus utan statliga lån och sådana som hade förvärvat en äldre villa. Fastighetsskatten kom därför att drabba t. ex. flerbarnsfamiljer som redan hade en svår ekonomisk situation. Även i fråga om flerbostadshus kom nettoeffekten av fastighetsskatten och den skattekompensation som utgick till statsbelånade fastigheter att missgynna ägare till fastigheter som inte var statligt belånade. Därtill kom de olika skattesatserna (en högre för konventionellt beskattade fastigheter och en lägre för schablonbeskattade fastigheter, vilka ofta tillhör allmännyttan). Till följd av bruksvärdessystemet kunde de privata fastighetsägarna inte ta ut tillräcklig hyra för att erhålla kostnadstäckning för skatten. Moderata samlingspartiet anförde i en partimotion att förslaget till fastighetsskatt kunde anses vara ytterligare ett led i det socialdemokratiska gynnandet av de s. k. allmännyttiga företagen på de privatas bekostnad. 1945 hade var tionde lägenhet offenlig hyresvärd. har drygt hälften det. Moderata samlingspartiet avvisade förslaget om en ny fastighetsskatt. Vi föreslog senast att fastighetsskatten skulle avskaffas. Socialdemokraternas motiv för höjda skatter på bostäder har varierat. har det talats om omfördelning inom bostadssektorn. Andra gånger har det hävdats att samhällets totala stöd till denna sektor har för stor omfattning. har den samhällsekonomiska situationen fått förklara den nya pålagan. Den nu aktuella skattehöjningen motiveras med att flertalet privata ägare av hyreshus skulle ha kunnat tillgodogöra sig hyreshöjningar utan att deras kostnader har ökat. Inget av dessa argument - inte heller det nu framförda - kan godtas för att införa vad som i realiteten är en ny skatt. Nuvarande låga tillväxttakt i den svenska ekonomin förbättras inte genom att nya skatter införs eller gamla höjs. Dagens svaga ekonomiska tillväxt är till stor del ett resultat av för höga offentliga utgifter och beror inte på för få och för låga skatter. Fastighetsskatten missgynnar redan med gällande regler privatägda hyresfastigheter i förhållande till allmännyttiga. Det nu föreliggande förslaget strider än mer mot principen om likformighet i beskattningen och innebär en klar diskriminering av privat fastighetsägande. Detta måste ses som ett led i en medveten socialistisk politik som syftar till att motverka enskilt ägande av fastigheter. Förslaget innebär inte bara att fastighetsskatten höjs för konventionellt beskattade fastigheter, dvs. privatägda fastigheter, utan även att man frångår gällande regel att fastigheter med statliga lån inte skall belastas netto. Ägare till fastigheter med statliga lån får ett särskilt statsbidrag för att betala den statliga fastighetsskatten. Någon sådan kompensation föreslås emellertid inte utgå för den nu föreslagna höjningen. Regeringen motiverar förslaget med att flertalet privata ägare av hyreshus skulle ha kunnat tillgodogöra sig hyreshöjningar utan att dessa motsvaras av ökade kostnader. Bakgrunden sägs vara att den extra upptrappning av de garanterade räntorna som genomförts lett till ökade kapitalutgifter i första hand för de allmännyttiga bostadsföretagen, medan de hyreshöjningar som blivit följden därav även kommit de privata hyresvärdarna till del. Någon statistik för att belysa dessa påstådda effekter redovisas emellertid inte. Regeringen bortser helt från det faktum att även privatägda hus med statliga lån fått samma höjning av kapitalutgifterna som allmännyttan. Enligt diagram 1 skulle ca 250 000 privatägda lägenheter, nästan hälften av beståndet, ha statliga lån. Ägare av dessa fastigheter drabbas nu dubbelt: dels genom den höjning av de garanterade räntorna som skett , dels genom den skärpta fastighetsskatten. Därigenom uppstår ytterligare en snedvridning av konkurrensen till nackdel för de privatägda fastigheterna. Den privata fastighetsägaren med endast en fastighet som byggde om denna med statliga lån, t. ex. driver troligen fortfarande sin fastighet med underskott. Han drabbas nu av ytterligare höjda kostnader, i all synnerhet som det inte är möjligt för honom att utnyttja rätten till avdrag: för fastighetsskatten. Den fastighetsägare som valt att inte bygga om eller som eftersatt fastighetens underhåll drabbas lindrigare. Allmännyttan drabbas inte alls. Lägenheter enligt FoB 85 (Tusental) (byggda + omb) Regeringen bortser dessutom från att det i det äldre bestånd som inte ingår i subventionssystemet och som ägs av såväl privata ägare som allmännyttan uppstår samma nackdel för de privata hyresvärdarna, eftersom skattehöjningen drabbar endast dem och inte allmännyttan. Den snedvridning av konkurrensen som redan finns och som ytterligare förstärks med det nu framlagda förslaget är särskilt anmärkningsvärd, eftersom bostadsministern vid olika tillfällen påstått sig vilja verka för rättvisa och konkurrensneutralitet. I propositionen uttalar bostadsministern: Det är både bostadspolitiskt och samhällsekonomiskt av största vikt att bostäderna underhålls och förbättras. Förslaget om skärpt fastighetsskatt strider direkt mot detta syfte. Konsekvenserna av den skärpta skatten blir höjda hyror för hyresgästerna, i den mån bruksvärdessystemet ger utrymme för detta, eller försämringar för hyresgästerna i form av minskat underhåll av fastigheterna. Ingetdera kan gärna vara eftersträvansvärt. 1986/87 Skl24 Förslaget om höjd fastighetsskatt drabbar även affärs- och kontorslokaler Mot. 1986/87 som inte är föremål för hyresreglering och verkar därigenom pris- och Skl24 kostnadshöjande. Den nu föreslagna förändringen av fastighetsskattens utformning är särskilt olycklig med hänsyn till den förestående omtaxeringen av hyresfastigheter 1988. Redan konstruktionen med en procentsats av taxeringsvärdet medför - i den mån upptaxering sker - en kostnadshöjning som måste verka hyresuppdrivande. Då kommer också orättvisorna mellan privatägda och allmännyttans fastigheter att förstärkas. Moderata samlingspartiet, som hänvisar till sitt framlagda förslag om avskaffande av hela fastighetsskatten, avvisar den nu föreslagna höjningen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att avslår förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. () () () () () () () () () () gotab Slockholm 1986 11813