mot · G902307 · 1986-02-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:307 och () Fullmäktiges i förvaltningsberättelse för (redog. 1985/86:15) I förvaltningsberättelse finns beskrivet den avreglering som skett på kredit- och kapitalmarknaderna. Vi har länge efterlyst en sådan utveckling och hälsar den med tillfredsställelse. Avregleringen påbörjades , inte minst därför att det stora budgetunderskottet och den därav följande likvidiseringen av den svenska ekonomin ledde till utvecklingen av nya finansieringsformer och till större aktivitet på de finansiella marknaderna. Följden härav har blivit svårigheter att föra en effektiv kreditpolitik med hjälp av ransoneringar av olika slag. har i stället valt att föra kreditpolitiken med hjälp av operationer på den öppna marknaden, dvs. köp och försäljning av statspapper. Utvecklingen visar enligt vår uppfattning att en långvarig permanent användning av utlåningsregleringar får en alltmer snedvridande effekt på kreditmarknadsstrukturen. Fördelarna med en marknadskonform kreditpolitik har blivit alltmer uppenbara. återstår i princip tre olika former av regleringar. Den första gäller den placeringsplikt som åläggs AP-fonden och livförsäkringsbolagen. Den allmänna placeringsplikten har visserligen förändrats från ett krav på nettoplacering i prioriterade obligationer till ett krav på förvärv av prioriterade obligationer direkt från emittent. gäller sålunda att AP-fonden och livförsäkringsbolagen måste förvärva prioriterade obligationer direkt från emittent till ett belopp motsvarande av de totala placeringspliktsgrundande placeringarna. En viss del av dessa prioriterade obligationer skulle dessutom utgöras av prioriterade bostadsobligationer. Även () har beslutats om allmän placeringsplikt men till ett belopp motsvarande av de totala nettoplaceringarna. Effekterna av den allmänna placeringsplikten är att försäkringsbolag och AP-fond tvingas köpa obligationer med en lägre ränta än vad som kan erhållas på marknaden för andra placeringsformer. Obligationerna kan sedan säljas vidare men då naturligtvis till ett pris som tar hänsyn till den lägre avkastningen. Försäkringsbolagen och AP-fonden gör med andra ord en kapitalförlust. Innebörden är att försäkringstagarnas pengar placeras sämre än vad som eljest vore möjligt, dvs. att vad som kallats en hemlig beskattning tas ut på pensionssparande. Den andra typen av regleringar hänger ihop med den ovan nämnda och består av existensen av prioriterade resp. oprioriterade värdepapper. Som prioriterade obligationer räknas statsobligationer utom riksobligationer samt bostadsinstitutens och Allmänna Hypoteksbankens obligationer för Mot. 1985/86:307 finansiering av prioriterade ändamål. Existensen av de prioriterade obligationerna med en lägre ränta innebär en tudelning av kapitalmarknaden som kan befaras ha snedvridande effekter för resursallokeringen. Den tredje typ av reglering som är i kraft är valutaregleringen. Den innebär i princip ett förbud för finansiella placeringar utomlands. För att upprätthålla detta förbud krävs ett stort antal följdförbud inom näraliggande områden. Valutaregleringen har varit föremål för en omfattande utredning och slutsatserna av denna finns presenterade i ett delbetänkande, Valutareglering och ekonomisk politik (SOU 1980:51), samt i slutbetänkandet Översyn av valutaregleringen (SOU 1985:52). Kommittén är inte enig i sina rekommendationer, och en omfattande reservation har avgivits om en avveckling av regleringen. Vi anser för vår del att dessa återstående former av reglering på kredit- och valutamarknaderna bör avvecklas. En sådan avreglering skulle verka stimulerande på den svenska ekonomins tillväxtförmåga och skapa gynnsammare förutsättningar för en framtida positiv utveckling av produktion och sysselsättning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger till känna vad i motionen anförs om en avreglering av kredit- och valutapolitiken. () ()