mot · G902420 · 1986-04-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:420 m. fl. (vpk) Inkomstskatten (prop. 1985/86:130) kommunisterna avvisar regeringens förslag till skatteskalor . Vi anser inte att skatterna för högavlönade skall sänkas kraftigt medan de för lågavlönade endast sänks i ringa omfattning. kommunisterna anser att en sänkning av matmomsen bättre gynnar låg- och mellaninkomstgrupper. Vi biträder förslaget om höjt kommunalt grundavdrag under förutsättning att kommunerna kompenseras för skattebortfallet. Vi avvisar också regeringens försämring av det s. k. extra avdraget för pensionärer samt förslaget om slopande av sambeskattningen av makars B-inkomster, sänkning av marginalskattespärren och justering av den s. k. begränsningsregeln. Vi föreslår dessutom att avdragsrätten för pensionsförsäkringspremier skärps. Olika regeringars skattepolitiska inriktning har varit att minska progressiviteten (utjämningen) i beskattningen. Vpk har kritiserat denna politik som drivits av både borgerliga och socialdemokratiska regeringar. Att de borgerliga partierna har intresse att gynna överklass och höginkomsttagare är naturligt. Att däremot socialdemokratiska regeringar intar liknande positioner i skattepolitiken är högst anmärkningsvärt. kommunisternas ekonomiska och skattepolitiska inriktning är att skatt skall betalas efter bärkraft, dvs. att de med höga inkomster och stora förmögenheter skall betala väsentligt mer i skatt än och människor med låga eller normala lönearbetarinkomster skall gynnas med lägre skatt och minskade kostnader för nödvändighetsvaror som bl. a. mat och hyror. Progressiviteten i beskattningen har starkt minskat. och tills nu har den progressiva delen i beskattningen (den statliga utjämnande skatten) minskat från nära en tredjedel till omkring en sjundedel av samhällets totala skatteinkomster. Orsakerna härtill är främst ändrade skatteskalor, s. k. inflationsskydd och de kraftiga marginalskattesänkningarna i samband med den underbara nattens överenskommelse (skattereformen) mellan socialdemokraterna och de borgerliga mittenpartierna. Att nu ytterligare, som regeringen föreslår, sänka skattesatserna kraftigt i högre inkomstskikt som skatteskalans förändring medför ökad statlig Mot. 1985/86:420 skatt i inkomstlägen upp till . kan inte accepteras. Denna borgerligt inriktade skattepolitik måste avvisas. I stället måste skattepolitiken inriktas så att de breda befolkningsgrupperna gynnas och så att höginkomsttagare, spekulanter och de med stora förmögenheter får ökad skattebörda. Som tidigare nämnts föreslås att skatteskalorna ändras så att det mest gynnar de med höga inkomster och direkt missgynnar de med inkomster upp till ca . I förslaget ingår att höja det kommunala grundavdraget från nuvarande 7500 till . Den minskade kommunala beskattningen som detta medför motverkas genom att skatteskalan skärps i låga och normala inkomstskikt men också mildras i högre. Effekten blir att kommunernas inkomster minskas, vilket medför ytterligare försämringar av viktiga kommunala verksamheter. Denna indragning med för kommunerna skall läggas till de 2,5 miljarder som föreslagits av regeringen. För att kunna biträda förslaget om höjt kommunalt grundavdrag kräver vi att kommunerna kompenseras för inkomstminskningarna. För de breda inkomstgrupperna, där kommunalskatten utgör den största delen i beskattningen, medges inte det ökade kommunala grundavdraget att helt slå igenom. Fullt genomslag skulle innebära en minskad skatt för samtliga med en beskattningsbar inkomst om . och mer på . Genom att den statliga skattesatsen skärps med en procentenhet, från fyra till fem, motverkas den för många låginkomsttagare nödvändiga skattesänkningen genom skärpt statlig skatt. Exempelvis blir det en sänkning med endast . för en person med . i årslön, vilket är en typisk inkomst för deltidsarbetande kvinnor eller t. o. m. heltidslön i vissa extrema låglönebranscher. För inkomsttagare med , vilka redan genom skattereformen m. m. fått minskade skatter med flera , minskas skatten med ytterligare . Det är knappast inkomsttagare i dessa skikt som är i behov av ökade inkomster efter skatt. I samband med sänkningen av marginalskatterna för höginkomsttagarna sänks även den s. k. marginalskattespärren från . Det innebär att även om kommunalskatten överstiger per skattekrona () behöver inte de i högsta föreslagna skattesatsen, , erlägga i skatt. I samband med skattereformen 1982-1985 sänktes marginalskattespärren från som mest. Den sänkta marginalskattespärren medför ytterligare lättnader för dem med . En reform enbart för en redan gynnad grupp. Även det s. k. extra avdraget för pensionärer föreslås ändrat. Här ökar regeringen avtrappningen, vilket medför att extraavdraget försvinner i lägre inkomstskikt än vad annars skulle varit fallet. Motiveringen för detta anges vara att marginaleffekterna av ändrad skatteskala, avtrappning av extra avdraget och inkomstprövningen för Kommunalt bostadstillägg (KBT) blir oacceptabelt höga. Därför föreslår regeringen att avtrappningen sker snabbare och att skatten härav ökar. Det är en konstig motivering med ett ännu besynnerligare förslag för att Mot. 1985/86:420 minska de s. k. marginaleffekterna. Eftersom kommunisterna avvisar förslaget till ändringar i skatteskalorna är det logiskt att också avvisa försämringen av det extra avdraget samt den sänkta marginalskattespärren och justeringen av den s. k. begränsningsregeln, vilken gynnar de med stora förmögenheter och höga inkomster. Regeringen föreslår vidare att sambeskattningen av makars B-inkomster slopas. De som tjänar på detta förslag är de med kapitalinkomster . utöver underskott av kapital. Förslag i denna riktning har förts fram av de borgerliga partierna. Dessa har dock avslagits av en samlad majoritet av socialdemokrater och kommunister. Därför är det märkligt att en socialdemokratisk regering föreslår denna förändring. Vpk finner inga skäl att tillmötesgå detta förslag och avvisar således detsamma. I propositionen föreslås även att rätten till kvittning mellan underskott på villafastighet och kapitalinkomst slopas. Vpk föreslog redan i samband med skattereformens begränsning av värdet för underskottsavdragen till maximalt att denna kvittningsrätt inte skulle medges. Vi ansluter oss, i likhet med tidigare ställningstagande, till att slopa denna kvittningsrätt. Som redan sagts avvisar vi förslaget till nya skatteskalor . Däremot accepterar vi det höjda kommunala grundavdraget under förutsättning att kommunerna kompenseras för skattebortfallet om ca . Detta bör kunna göras med medel från beskattningen av juridiska personer som på förslag av regeringen tidigare fråntagit kommunerna. Vi hänvisar till vårt förslag om en sänkning av matmomsen genom att öka och bredda livsmedelssubventionerna med 3 miljarder i ett första steg. Detta ger en väsentligt bättre profil som mer gynnar låg- och mellaninkomsttagargrupperna. Vpk anser det vara viktigare att sänka matkostnaderna än att gynna höginkomstgrupperna med lägre skatter. Vårt förslag med oförändrade skatteskalor skall ses i kombination med vårt förslag om sänkt matmoms genom ökade livsmedelssubventioner. Detta kommer i väsentligt högre grad att gynna barnfamiljer i låg- och mellaninkomstskikt än regeringens förslag till skatteskalor. Detta framgår av tabell nedan. Här har hänsyn tagits till av framräknade kostnader för olika familjetyper. Genom att subventionerna läggs ut över ett begränsat bassortiment kan inte höginkomsttagarna dra särskilt stor fördel gentemot andra genom annat konsumtionsmönster. Vi har dock beräknat något högre konsumtionskostnader med motsvarande momsvinst för denna grupp. Ändring i förhållande till regeringens förslag (+ ökad skatt - minskad skatt) 1 vuxen inga barn 2 vuxna inga barn 2 vuxna inga barn 1 vuxen 2 barn 2 vuxna 2 barn 2 vuxna 2 barn Till dessa effekter bör läggas att höginkomsttagarna i exemplet genomsnittligt får ökad skatt genom våra andra förslag om skärpta förmögenhetsskatter och minskade underskottsavdragsmöjligheter. Sammantaget gör detta att det för dessa knappast skulle bli någon vinst av minskade matkostnader eller högre kommunalt grundavdrag. Politiken måste enligt vår mening ses som en helhet varför de förslag till skattepolitik som vi lade fram bör inräknas när värderingen av de nu föreslagna förändringarna görs. Slutligen föreslår vi vissa inskränkningar i avdragsrätten för till privata pensionsförsäkringar. De nuvarande reglerna medger avdrag med fullt värde av marginalskatten upp till en premie motsvarande ett basbelopp eller högst av inkomsten. Vi föreslår att pensionsförsäkringspremier räknas på samma sätt som underskott och alltså endast medges avdrag för på grundbeloppet. I samband med propositionen om skatteskalorna lade regeringen även fram förslag om vissa inkomstförstärkningar på statsbudgeten. I motion till denna lägger kommunisterna fram förslag om höjning av omsättningsskatten på aktiehandeln till sex % samt höjning av tobaksskatten. Vi föreslår där även en utjämningsfond för olja som skall utjämna effekterna vid ökade oljepriser. Vi säger dessutom nej till höjningen av skatten på bl. a. gasol. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar avslå proposition 1985/86:130 a) i vad avser förslaget om ändrade skatteskalor , b) i vad avser förslaget om ändrade avtrappningsregler för extra avdrag för pensionärer, c) i vad avser förslaget om slopande av sambeskattning av makars B-inkomster, d) i vad avser förslaget om ändrad marginalskattespärr och justering av den s. k. begränsningsregeln, 2. att beslutar att bifalla proposition 1985/86:130 vad avser ändrat kommunalt grundavdrag endast under förutsättning att kommunerna kompenseras för skattebortfallet, 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande rätten till avdrag för pensionärsförsäkringspremier. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i