ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902ub219 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub219 och () Konsumentutbildningen i gymnasieskolan arbetsgrupp för översyn av den gymnasiala yrkesutbildningen har ett förslag som torde innebära att konsumtionslinjen på gymnasieskolan skall slopas. Detta gäller även specialkurser med konsumtionsutbildning. Förslaget är inte välmotiverat. Nuvarande utbildningar i konsumentekonomisk kurs ger grundläggande kunskaper och färdigheter i kostkunskap, textilkunskap, bostad/miljökunskap, konsumentkunskap, barn- och ungdomskunskap och social- och familjekunskap. Utbildning vid konsumentekonomisk kurs ger alltså en rad värdefulla kunskaper och färdigheter. Dessa kan man dra nytta av oavsett framtida eller före kurstillfället förvärvad yrkesutbildning. Det stora utbudet av varor och intensifierade marknadsföringar gör det angeläget att värna om den utbildning som en konsumtionslinje ger. Många 16-åringar är ovissa om sin framtida yrkesroll. Många elever har valt konsumtionslinjen som en bra korsning mellan teoretiska studier och handfast praktiskt arbete. Intervjuer med lärare och elever vid slumpvis utvalda skolor som t. ex. i och Borghamsskolan i ger vid handen att konsumtionslinjen är mycket uppskattad. Med skärpa framhålls att den levnadskunskap som KO-linjen ger är utomordentligt värdefull. Viss kritik har framförts mot konsumtionslinjer av olika längd att dessa inte är tillräckligt yrkesinriktade. Från skolledningshåll erinras då att man i stället uppfyller tre andra mål för gymnasieskolan: levnadskompetens, social kompetens och studiekompetens. Konsumtionslinjen ger en bred bas som gör eleverna mera öppna för ett framtida yrkesval. Eleverna skaffar sig ett arbetssätt överförbart på det praktiska livet. Nedläggning av konsumtionslinjen kan inte nöjaktigt ersättas ekonomi- och samhällsfrågor inom en reformerad gymnasieskola. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om behovet av att nuvarande konsumtionslinje inom gymnasieskolan bibehålls. () () 1985/86 Ub219
mot · G902ub220 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub220 Ämnet religionskunskap i skolundervisningen Mot. Religionskunskapen är ett angeläget ämne i skolundervisningen. Den skall ge våra barn och ungdomar kunskap i religion och då främst i kristendom. Det är en viktig uppgift för skolan att levandegöra den tro som varit vår under tusende år och som erbjuder en helhetssyn alltjämt omfattad av stora grupper i vårt land. Frågor kring människosynen blir allt angelägnare. Inom t. ex. hela vårdsektorn står det klart på ett helt annat sätt än tidigare att vi måste ta oss an "hela människan. Vårdpersonalen möter människor i viktiga kris- och valsituationer och ställs ofta inför svåra frågor. De unga skall också få den hjälp de behöver för att i umgänget med andra människor visa respekt för och ta hänsyn till andra livsåskådningar och för att överbrygga generationsklyftor. Skall ungdomarna få sådan undervisning krävs att lärarna har god utbildning och behörighet att undervisa i ämnet. Här finns dock brister inget annat ämne har så få behöriga lärare som just religionskunskap. Det finns undersökningar som bekräftar detta och som pekar på att endast en fjärdedel av det totala antalet undervisningstimmar leds av ämnesbehöriga lärare. En orsak skulle då vara att man inte längre rekryterar religionskunskapslärare, att ämnet helt enkelt blivit ett slaskämne, som lärare utan utbildning i ämnet får undervisa i. Enligt min mening är det viktigt att detta uppmärksammas i utbildningen, i fortbildningen och i rekryteringen av lärarna. Ämnet religionskunskap bör få en starkare ställning i skolan. Det är enligt min uppfattning angeläget att de kristna värderingarna förs vidare till kommande generationer. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förstärkning av ämnet religionskunskap och i synnerhet kristendom. 1 1985/86.
mot · G902ub221 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub221 () Sameskolan i Sameskolor finns på sju olika orter i norra . En av dessa orter är inom kommun. Samtliga barn som är bosatta i byn får sin utbildning i sameskolan. Innevarande läsår uppgår skolans elevantal till 14 elever. () har föreslagit att skolan skall läggas ned fr. o. m. /87. Regeringen har i sin proposition 1985/86:100 bilaga 12 anslutit sig till SÖ:s förslag. Något stöd för detta förslag har inte regeringen hos befolkningen i som vill behålla skolan. SÖ och regeringen motiverar förslaget med de besparingar en nedläggning av sameskolan skulle medföra. Det beräknas att nedläggningen medför en besparing på /år i form av lägre löne- och lokalkostnader. Vidare sänks kostnaderna genom indragning av ett par tjänster i anslutning till elevhemmet i . ökar emellertid kostnaderna med . vid den skolenhet dit barnen skulle skjutsas (). Kostnaderna för skolskjutsar tillkommer därutöver. Detta har inte regeringen beaktat. Under /77 fastställde målsättningen för samepolitiken. Då anslöt sig också till regeringens proposition 1976/ 77:80 i vilken föredragande statsråd anförde bl. a. följande: Jag delar uppfattningen att det är angeläget med åtgärder som kan bidra till en bestående kulturell och ekonomisk trygghet för den samiska folkgruppen. I det följande kommer jag att föreslå regeringen att vidta en rad åtgärder för att stärka underlaget för samernas kultur inom olika områden såsom sysselsättning, allmänkulturell verksamhet, utbildning och organisationsliv. bör, såsom sameutredningen har betonat, samhällets stöd till samerna anpassas till den övriga samhällsutvecklingen och till samernas egna önskemål. Förslaget från och regeringen att lägga ned sameskolan i kommer i konflikt med denna målformulering. Det motverkar också en av grundtankarna i den nuvarande regionalpolitiken, nämligen betydelse, av lokala initiativ. är en av landets nordligaste byar. Genom en rad initiativ har befolkningen lyckats vända utvecklingen i positiv riktning. En nedläggning av skolan skulle förutom sysselsättningskonsekvenser i byn uppfattas som att samhället vänder en utpräglad glesbygdsort ryggen. Några statliga initiativ för att säkra framtiden i en bosättning som har inte aktualiserats. Däremot bör inte staten genom sina beslut motverka en begynnande positiv utveckling. slår vakt om de små skolenheterna. Detta omfattar även sameskolan i . De små skolenheterna är en värdefull tillgång inte minst i glesbygdsregioner. Skolan är också en viktig resurs i strävan att skapa en positiv regional utveckling. Få saker är så ägnade att definitivt skada möjligheterna till återhämtning i glesbygdsområden som nedläggning av skolenheter. Därför måste skolan i räddas från nedläggning. Befolkningen i byn har föreslagit att skolan skall behållas . Därefter görs en förnyad bedömning. Kulturpolitiska, utbildningspolitiska och glesbygdspolitiska skäl talar för att befolkningens önskemål bör tillmötesgås. Därför bör avslå regeringens förslag rörande sameskolan i . Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fortsatt undervisning vid sameskolan i . 1985/86 Ub221
mot · G902ub222 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub222 () Gymnasieskolans resurstilldelning Inför ett nytt läsår inom gymnasieskolan sker den huvudsakliga planeringen marsjuni läsåret före. Personalplaneringen och uppläggningen av användningen av den pedagogiska resursen sker senast . Elevantalet, som skolan beräknas ha i olika undervisningsgrupper vid höstterminens start, ger skolan dess preliminära resurs. Den slutliga resurstilldelningen erhåller skolan först , ett drygt halvår efter den viktigaste planeringsperioden. En tänkt omläggning av resurstilldelningen för gymnasieskolan, som knyts till elevantalet på olika linjer, innebär att skolan under hela läsåret förlorar undervisningsresurser i samma takt som elever gör uppehåll i sina studier eller lämnar skolan för gott. Båda sätten att tilldela resurser med som slutrapporteringsdag skapar stora problem i en skola där intagningen inte sker kontinuerligt utan vid ett enda tillfälle, men där undervisningsresurserna minskar under hela arbetsåret. I och med att gymnasieskolorna måste förutsätta att stora förändringar av den tillgängliga resursen kan ske under ett pågående läsår, tvingas skolorna att reservera en stor del av resursen till senare delen av läsåret. Detta medför bl. a. att omhändertagandet av elever med svårigheter eller med dåliga kunskaper i enstaka ämnen försvåras och fördröjs. Med stöd av det ovan anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att återinföra som slutrapporteringsdag för gymnasieskolorna.
mot · G902ub223 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub223 () Betyg i årskurs 6 Frågan om betyg eller inte betyg har i alltför stor utsträckning dominerat skoldebatten . Det är skada. En diskussion fokuserad till en del av en helhet skadar helheten mer än den nyttar. Skolan är en arbetsplats där kunskap och färdigheter skall läras och övas och där en viktig del av elevernas personlighetsutveckling sker. Betygen är underlag för elevernas studievägledning och instrument för urval bland sökande till olika utbildningsvägar. Men de är också till viss del en spegling av elevens intresse för och arbetsinsats i olika ämnen. De är ett kvitto på en arbetsprestation, ett bevis på att arbetet är så viktigt att det utvärderas. Och det ger, rätt använt, eleven en verklig förnimmelse av att kunna påverka sin situation och upplevs av flertalet som en stimulans i skolarbetet. 1 den betygsfria skola som betygsmotståndarna förordat skulle de formella betygen ersättas av så kallade kvartssamtal där lärarna på olika sätt inför föräldrarna beskriver den enskilde elevens skolsituation parallellt med att läraren försöker beskriva de studiemässiga framsteg eller misslyckanden som eleven gjort under terminen och läsåret. Kvartssamtalen är utan tvekan en god kontakt mellan hem och skola. Men det finns risk att dessa kvartssamtal blir av allmän karaktär där elev och föräldrar inte får en konkret uppfattning om elevens prestationer i de olika ämnena. Betyg kompletterat med kvartssamtal har förutsättningar att ge det bästa beskedet om elevens arbetsresultat, studieförutsättningar, ambition, flit, arbetssätt och personliga utveckling. Olika undersökningar har visat att det finns en klar majoritet bland såväl elever som föräldrar för någon form av betyg. Efter den senaste betygsreformen, som var en kompromiss mellan olika synpunkter och som starkt påverkades av 1970-talets negativa betygsdebatt, ges betyg i endast i årskurs 8 och 9. Starka skäl talar enligt min mening för återinförande av betyg åtminstone i årskurs 6. Detta betyg skulle visa hur eleven lyckats i mellanstadiet och blir därmed en stimulans för skolarbetet på detta stadium men även en viktig information om eleverna för de nya lärare de får efter övergången till högstadiet. Med anledning av de speciella skäl som talar för återinförande av betyg i årskurs 6 bör nu uttala sig för detta. Vilken typ av betyg vi skall ha tar jag ej upp i denna motion utan vill i stället hänvisa till partimotion (1985/86:EJb803) med där framförda synpunkter på betygen och kravet på en ny, förutsättningslös, parlamentariskt sammansatt utredning om betygssystemets utformning. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om återinförande av betyg i årskurs 6. 1985/86 Ub223
mot · G902ub224 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub224 m. fl. (s) Undervisning i äldrekunskap m. m. i har beslutat att alla, även äldre, handikappade och långvarigt sjuka skall ha möjligheter att bo i en egen bostad av god kvalitet. Genom att både socialpolitiska och bostadspolitiska strävanden inriktas på att klara denna målsättning måste våra bostadsområden förnyas och kompletteras. Målen kan nås och förutsätter förändringar på flera områden. Framför allt krävs en positiv attityd hos övriga boende så att man redan från början erhåller goda relationer grannar emellan. Det behövs kunskap och förståelse för att stärka grannkontakterna och gemenskapen i boendet för de äldre, svårt rörelsehindrade, utvecklingsstörda, missbrukare m. fl. Dagens läroplan för belyser dessa gruppers problem i mycket ringa omfattning. Vi anser det angeläget att öka kunskapen om ovan nämnda gruppers situation i samhället för att nå målet om en naturlig gemenskap i boendet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av att undervisning i äldrekunskap och olika handikapp införs i läroplan för samtliga stadier. () () () Axel ()
mot · G902ub225 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub225 () Ändrade bestämmelser om statsbidrag till gymnasieutbildning Ett väl fungerande utbildningssystem är av största betydelse för en fortsatt positiv utveckling av det svenska samhället. Det är därför nödvändigt att vårt utbildningsväsen kan utvecklas med hänsyn till olika regioners specifika förhållanden. Dagens gymnasieskola har ett rikt utvecklat linjesystem med stora valmöjligheter, där de yrkesförberedande linjerna fått ett allt större utrymme. Närmare 95 %av de elever som gått ut fortsätter någon form av gymnasial utbildning. Genom att åstadkomma en förändring av nu gällande statsbidragsbestämmelser skulle det vara möjligt för enskilda kommuner att om så befinns lämpligt kunna förlägga vissa utbildningar utanför de nuvarande gymnasieorterna och att statsbidrag därvid skulle utgå till klasser med mindre än 24 elever, vilket är den lägsta klasstorleken enligt nu gällande bestämmelser. Får en enskild kommun själv möjlighet att bestämma storleken på en gymnasieklass skulle sannolikt i större utsträckning än olika former av exempelvis företagsanpassad utbildning på gymnasienivå kunna inrättas och över huvud taget en större flexibilitet kunna ernås i vårt nuvarande utbildningssystem, något som måste anses betydelsefullt i ett samhälle med snabba förändringar. I ett initialskede skulle detta prövas i främst glesbygdsområdet och i första hand avse yrkesinriktade gymnasiestudier. Med anledning av vad som anförts i denna motion hemställer jag därför att hos regeringen begär utredning om förutsättningarna för ändrade bestämmelser vad beträffar tilldelning av statsbidrag för gymnasiala utbildningar.
mot · G902ub227 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub227 m. fl. (s) Ytterligare statsbidrag till Rikspappersskolan i beslöt på grundval av proposition 1980/81:116 att statsbidrag till landstingskommunerna för anskaffande eller förhyrande av första uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel skulle upphöra. Bidrag som enligt propositionen låg till grund för nämnda ställningstagande avsåg jord-, skogsbruks-, trädgårds-, lanthushålls- och vårdutbildningar. Rikspappersskolan i har genom särskilda beslut av regeringen fått som huvudman och kan därför inte komma i åtnjutande av nämnda statsbidrag. kommun och svarar emellertid genom bidrag för var sin tredjedel av skolans driftkostnader och har också svarat för stora delar av de investeringar som gjorts. Formellt är alltså huvudman, men reellt är huvudmannaskapet uppdelat på tre likvärdiga intressenter. Det går följaktligen knappast att hävda, att Rikspappersskolan är en landstingskommunal skola. Det kan tilläggas att skolan har en särskild styrelse vari ingår representanter för de tre intressenterna. På Rikspappersskolan förekommer endast sådana utbildningar som i vanliga fall bedrivs vid primärkommunala gymnasieskolor inom den tekniskt-industriella sektorn. Med anledning härav har skolans styrelse hos regeringen ansökt om att få bli behandlad som en primärkommunal skola när det gäller statsbidrag till förnyelse av undervisningsmateriel i gymnasieskolan och särskilt statsbidrag till första uppsättningen av stadigvarande undervisningsmateriel i gymnasieskolan. På detta har regeringen svarat () att man inte vidtar någon åtgärd med anledning av ansökningen, eftersom man inte äger besluta i enlighet med ansökningen. Orsaken till detta är att de för Rikspappersskolan i ogynnsamma statsbidragsbestämmelserna är ett resultat av ett riksdagsbeslut. Det är alltså endast som kan ändra på ovannämnda beslut, så att Rikspappersskolan får en rättvisare behandling vid statsbidragsgivning. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att Rikspappersskolan i , i vad gäller statsbidrag till förnyelse av undervisningsmateriel och till första uppsättningen av stadigvarande undervisningsmateriel i gymnasieskolan, skall behandlas som en pri- Mot. märkommunal skola med motsvarande utbildningsvägar. () ()
mot · G902ub228 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub228 m. fl. (s) Bestämmelserna om tillsättning av lärartjänster En del kommuner har haft vissa problem med tillsättningen av lärare inför ett nytt läsår på grund av gällande författningsbestämmelser. I samband med starten av nytt skolår uppstår problem, därför att flera lärare i samband med skolstarten eller efter tar tjänst i en annan kommun. Dessa lärare hade sökt och fått tjänst i kommunen men ändrat sig för att börja en annan tjänst. När en ny tjänst accepteras upphör det första förordnandet med omedelbar verkan enligt lagen om offentlig anställning (). De redovisade förhållandena är uppenbart svårhanterliga för kommunerna. Skolledningen kan inte ens när läsåret börjar vara säker på att ha den personal den har planerat för. Undervisningen drabbas och i vissa fall saknar eleverna lärare vid skolstarten. På grund av lärarbytena kommer skolarbetet inte i gång enligt uppgjord plan. Dessa anställningsförhållanden gör att både planering och elevernas undervisning blir lidande. En översyn av gällande bestämmelser i detta avseende skulle innebära en påtaglig förbättring för undervisningen och planeringen. Översynen bör ta rimlig hänsyn till såväl kommunernas som lärarnas intressen och skall givetvis bedrivas med beaktande av båda parters och de fackliga organisationernas synpunkter. Inom arbetsmarknaden i övrigt råder ömsesidig uppsägningstid som regel. Denna varierar inom olika avtalsområden. Det borde vara rimligt att för denna typ av tjänster följa en gängse uppsägningstid av minst en månad. Med hänsyn till ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för tillsättande av lärartjänster.
mot · G902ub229 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub229 m. fl. (m) Betygskompletteringar Gällande bestämmelser om betygskompletteringar är orättvisa och drabbar många elever hårt. Nytt slutbetyg från får utfärdas för vuxenstuderande, men först fem drefter det att det ursprungliga slutbetyget gavs. Den som har beviljats utbildningsbidrag enligt bestämmelserna för arbetsmarknadsutbildningen och den som har beviljats särskilt vuxenstudiestöd för studier på grundskolenivå kan få nytt slutbetyg tidigare än . Dessa bestämmelser innebär att möjligheter till omprövning av ett givet betyg bara ges åt vissa. Många elever vill komplettera sina betyg utan vare sig utbildningsbidrag eller vuxenstudiestöd. Många skoltrötta" ungdomar får efter det att de slutat tillbaka sitt studieintresse och vill skaffa sig vidare utbildning men finnér att deras betyg inte räcker till för att få möjlighet att söka den med framgång. Då måste det ju vara helt fel att samhället inte tar till vara alla ungdomars studieintresse och utbildningsambitioner utan tvärtom reser hinder för en del av dem genom förbud och tillhöftade tidsgränser, när de vill förbättra sina betyg. Kompetensbestämmelserna vid intagning till olika utbildningsvägar skall naturligtvis utgå från de kunskaper man måste ha för att söka till en utbildning och för att klara den. Det skall inte spela någon roll vid vilket tillfälle eller på vilket sätt kunskaperna har inhämtats. 1 en kammardebatt i detta ärende hävdade utbildningsutskottets ordförande, : Om vi ändrar på det nuvarande betygssystemets grundläggande bestämmelser, som ändå har ett stort mått av relativitet i betygssättningen, kan man ha anledning att också se på frågan hur bestämmelserna för att komplettera betyg skall se ut. Från moderat håll kräver vi i andra motioner en förändring av betygssystemet. Men även med den nuvarande modifierade relativa betygssättningen kan bestämmelserna ändras. Tidsgränsen är godtyckligt satt. Varför upphör relativtiteten att gälla just ? Varför inte efter tre eller två eller ett? Vi ser ingen skillnad mellan de kunskaper man skaffar sig inom komvux eller AMU och dem man inhämtar på annat sätt efter avslutad skolgång. Kan en elev vid prövning visa att dennes kunskaper i ifrågavarande ämne motsvarar eller överskrider vad som fordrades för att få en femma i slutbetyg i jämförelse med kamraterna i dåvarande klass är det ett bevis på förkovran, som vederbörande måste få intyg på. Därför bör alla elever utan tidsbegränsning och andra hinder ges rätt att genom kompletterande studier och prövningar förbättra sina betyg och få tillgodoräkna sig dessa betyg i merithänseende. Detta skall gälla såväl grundskole- som gymnasiebetyg. Den här frågan är så viktig för så många ungdomar , att bestämmelserna bör ändras. Det är ungdomarnas framtid det gäller. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att alla elever skall ha rätt att genom kompletterande studier förbättra sina betyg och få tillgodoräkna sig dessa betyg i merithänseende. Hans Nyhage (m) () 1985/86 Ub229
mot · G902ub230 · 1986-01-24 00:00:00 — och () Försök med språkgymnasier 1985/86 Ub230238 har s. k. idrottsgymnasier funnits i . Där kan elever med specialintressen och särskild begåvning för någon idrottsgren byta ut ett antal veckotimmar mot specialidrott. Frågan om särskild stimulans till elever med specialintressen inom andra områden än idrott har tillgodosetts i och med riksdagsbeslutet om gymnasieskola i utveckling. Denna stimulans har dock begränsats till specialutformade utbildningar omfattande endast de estetiska ämnena. I årets budgetproposition tillstyrker föredragande statsråd att försöksverksamhet med fördjupning av gymnasieskolans matematikundervisning på får påbörjas i kommun. En särskild undervisningsgrupp inrättas för upp till 15 elever, som rekryteras från hela riket. På s. 138 i BP anför statsrådet: Jag delar emellertid SÖ:s åsikt att en försöksverksamhet av föreslagen typ inte bör vara aktuell även för andra ämnen. Matematik får anses inta en särställning så till vida att ungdomar med speciell fallenhet för matematik kan nå mycket långt i matematikkunskaper vid unga år, om de får den rätta stimulansen. Detta uttalande är att stänga igen dörren för t. ex. språkbegåvade elevers möjligheter till fördjupning av språkundervisningen. Ett argument för att inte heller tillåta försöksverksamhet med språkgymnasier i sådana former som överensstämmer med den enligt vilka de s. k. idrottsgymnasierna bedrivs är att en elevs speciella intressen kan tillgodoses på den valda allmänna gymnasielinjen. Genom ovan anförda uttalande och argument diskrimineras våra språkbegåvningar. Det finns ingen rimlig anledning att göra det. Tvärtom bör riksdag och regering stå som garant för - och inte som tycks vara fallet motståndare till - att på gymnasienivå öppna möjligheter till avancerad fördjupning inom området främmande språk. Den försöksverksamhet som bör vara inledningen till reguljära erbjudanden kan utformas antingen genom att byts ut mot specialämne eller genom speciell fördjupning inom ramen för ämnets timplan. Vilken variant som än väljs bör utgångspunkten vara att den förläggs till någon eller några högskoleorter, där goda lärarresurser finns att tillgå. 1 1985186.3 sami. Med stöd av vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om försöksverksamhet med språkgymnasier. () () 1985/86 Ub230