mot · G902ub546 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub546 () Högskolans regionalpolitiska betydelse, m. m. har åter den regionala obalansen ökat. De stora tätorterna blir allt större, och landsbygd och glesbygd avfolkas. Det är också alldeles påtagligt att befolkningskoncentrationen sker runt våra lands utbildningsoch kunskapscentra. En större decentralisering av utbildningen skulle förmodligen vara en av de bästa regionalpolitiska insatser som regering och riksdag kunde föra för att aktivt och med gott resultat motverka den tilltagande regionala obalansen. Självfallet är det varken görligt eller rimligt att i första hand betrakta utbildningssektorn som ett regionalpolitiskt styrmedel, men det är verkligen inte heller acceptabelt att bortse ifrån den svårersättliga regionalpolitiska roll som utbildnings- och kunskapscentra spelar. Universitetens uppgift att vara forsknings- och utvecklingscentra är odiskutabel. De regionala högskolorna skall emellertid inte behöva uppfattas som konkurrenter till de stora etablerade universiteten utan som komplement till dessa. De regionala högskolorna bör kunna och kan så att säga också vara inkörsporten till de mera omfattande och forskningsinriktade studier, som enbart kan erbjudas på ett litet antal orter i vårt land. De små högskolorna kan tack vare sin närhet till de studerande fånga upp studieintresse från grupper som skulle ha utomordentligt svårt att lämna bostadsorten för att bedriva sina studier. I regeringens budgetproposition står följande: De mindre högskolorna är av särskild betydelse för en geografisk spridning av tillgången på kvalificerade utbildningar. Därmed bidrar de inte bara till en utjämning av utbildningsklyftorna i landet utan också till att tillgodose behovet av utbildad arbetskraft utanför universitetsorterna. I dessa positiva ord och omdömen är det synnerligen lätt att instämma. De besparingskrav som regeringen riktat mot högskolorna har emellertid ingalunda underlättat uppgifterna för högskolorna att sprida den kvalificerade utbildningen, att utjämna utbildningsklyftor och att motsvara regionens önskemål om och krav på för näringslivet anpassad utbildning. Årets budgetproposition innehåller förslag som otvetydigt, minst sagt, kan komma att äventyra mindre högskolors framtida existens. , som är utomordentligt starkt beroende av omvärlden, måste framsynt kunna konkurrera på exportmarknaden. Detta kräver att utbildningssektorn ständigt vaket inmutar nya kunskapsområden och anpassar och fördjupar utbildningen. efterfrågas ivrigt arbetskraft med gedigna och specialinriktade tekniska kunskaper. Det finns all anledning att ifrågasätta budgetpropositionens förslag att inte utöka antalet utbildningsplatser för civilingenjörer. Det är emellertid att hålla sig med en för snäv verklighetsbild att tro att den hårdnande internationella konkurrensen skall mötas enbart med tekniker- och ingenjörsutbildning. Vi behöver bättre än lära oss förstå andra länders livsstil, kulturmönster, mentalitet och sätt att leva och värdera. Självfallet måste vi också kunna kommunicera med andra folk rent språkligt, för att vi från vårt lilla språkområde skall kunna så att säga konkurrera på lika villkor. En grundförutsättning för att svensk ungdom skall ha meningsfulla och produktiva arbetsuppgifter i morgondagens är således att ungdomarna motiveras till och får möjligheter att skaffa sig gedigen och tidsenlig kunskap och utbildning. Det behöver inte vara en hemlighet för någon att den ungdom i som går arbetslös är den outbildade ungdomen. Det är också allmänt omtalat att den snabba utvecklingen med datorer och robotar än mer kommer att sortera bort monotona och tunga arbetsuppgifter, men sannolikt erbjuda kvalificerade arbetsuppgifter i stället. Det är angeläget att med kraft understryka att ett lands skolväsen och utbildningssektor måste byggas målmedvetet och långsiktigt. Skolmiljön och skolstandarden måste vara av den kvaliteten att eleverna känner engagemang och motivation och förmår tillgodogöra sig undervisningen. Individualiseringen - intresset för varje elev - måste kunna vara så omfattande att varje elev får den vägledning och uppmärksamhet att alla förutsättningar finns för att eleven skall hamna rätt i sin utbildning. Man kan med fog fråga sig om några grundskoleelever varit i större behov än dagens av att få de kvalitativt bästa grundkunskaper för att med dessa som bas skaffa sig en utbildning som kan ge livet allsidigt och meningsfullt innehåll. Det kan således, utifrån detta synsätt, inte vara ekonomiskt framsynt att utsätta utbildningssektorn för besparingar. Skolan måste möta morgondagens krav. Det är därför nödvändigt att klassernas storlek minskar, att fortbildningen av lärare, som måste betraktas som kraftigt eftersatt, avsevärt ökar och att den mest moderna och effektiva pedagogik nyttjas. Vid sidan om behovet av att undervisningens kvalitet anpassas till dagens krav och förbättras märks krav på att de allt fler elever som kommer från splittrade miljöer får större uppmärksamhet och omtanke av lärare. Det kan således inte vara acceptabelt att minska lärarutbildningen i den omfattning som regeringspropositionen föreslår. Från högskolan i utgör lärarutbildningen basen. Elever till lärarutbildningen i rekryteras från alla de närliggande länen. Att lägga ned lärarutbildningen i skulle odiskutabelt vara till förfång för en utomordentligt stor region och kan inte anses vara i överensstämmelse med de krav på nya lärare som kommer att resas, då en stor del av nuvarande lärarkår går i pension. Det bör också erinras om att, rent principiellt, det i praktiken knappast är möjligt att under rimlig och acceptabel tid ersätta den utbildning som föreslås nedlagd med annan lika omfattande utbildning. Mot bakgrund av ovanstående hemställs 1. att beslutar uttala sig för ett bibehållande av lärarutbildningen vid , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts angående utbildningssektorns regional- och arbetsmarknadspolitiska betydelse.