mot · G902So455 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:So455 () Rökförbud i offentliga lokaler m. m. Tobaken dödar miljoner människor . Rökningen skördar mångdubbelt flera människoliv än trafiken och knark- och alkoholmissbruk tillsammans. Amerikanska uppgifter visar att tobaken dräper 13 gånger fler människor än knarket och 8 gånger så många som i trafiken. Sannolikt är situationen likartad i . Trafiksäkerhet, knark- och alkoholmissbruk ägnas stort intresse i . De politiska partierna utarbetar program för att minska lidandet och dödandet på dessa områden. Vi stiftar lagar i och anslår pengar till verksamhet och upplysning för att komma till rätta med ovan nämnda problem. Allt detta är naturligtvis både nödvändigt och bra. Men trots att rökningen, troligen också i , dräper flera människor än knark, alkohol och trafik tillsammans så har förvånansvärt lite gjorts för att komma åt tobakens skadeverkningar. Det är skrämmande att så litet gjorts för att minska tobaksmissbruket i . Litet tillspetsat kan man säga att våra åtgärder begränsar sig till bestämmelser om tobaksreklam och varningstexter på tobakspaketen. Orsaken till att nästan ingenting gjorts är kanske att tobaksbruket är urgammalt och blivit en del av ett livsmönster som accepterats av äldre generationer därför att man vetat för litet, kanske ingenting, om skadeverkningarna. vet vi bättre. Användning av tobak är mycket farligt. Alla vet numera att bruket av tobak leder till ett snabbt beroendeförhållande. Lungcancer förutspås få en våldsam ökning i västvärlden fram just på grund av rökning. Sambandet mellan rökning och hjärt- och kärlsjukdomar tycks också vara säkerställda. I västvärlden spenderas miljarder kronor på att bota bl. a. lungcancer. Alla har inte fått, eller får, lungcancer genom rökning, men ändå tillräckligt många för att berättiga tanken på vad dessa resurser skulle ha åstadkommit om de kunnat läggas på bot av sjukdomar som inte vållas av bruk på tobak. På dessa tankar finns inga svar. Men säkert är att en massiv satsning på rökavvänjning skulle förändra historiens gång för åtskilliga tusentals människor fram . En sådan satsning skulle på litet även få positiva samhällsekonomiska verkningar. Viljan att sluta röka finns hos nästan alla av mina nikotinberoende systrar och bröder. För vem vill dö kanske plågsamt i cancer eller för tidigt i hjärtoch kärlsjukdomar? En del av oss kan inte sluta röka självmant utan måste få hjälp. Hjälp att bli fri från tobaksslaveriet borde anses vara en mänsklig rättighet. Problemen med tobaksrökning kan inte lösas, som många tycks tro, enbart med förbud eller genom att förvisa rökarna till vissa bord, egna kupéer eller längst bak i flygplanet. Mycket mera måste till. Det behövs ett samlat program för ett rökfritt samhälle som förutom vissa förbud också innehåller organiserade hjälpinsatser och planlagd information. I avvaktan på ett samlat program måste omedelbara åtgärder vidtas. Ett långsiktigt program mot tobaksrökning bör utgå från redan vunna erfarenheter om att alla inte enbart av egen kraft kan sluta röka utan måste få hjälp. De bästa förutsättningarna att ge denna hjälp och organisera densamma bör finnas hos sjuk- och företagshälsovården. Genom apoteken bör det vara möjligt att bistå dem som vill sluta röka med receptfria antirökpreparat till låg kostnad, gratis rådgivning och information. Våra folkrörelser, skolan och massmedierna skall naturligtvis också involveras i ett genomtänkt program för att förmå svenska folket att ställa upp på att sluta röka och genom information medverka till att nya grupper av människor, framför allt yngre, inte hemfaller åt bruk av tobak. Forskningen skall, enligt min mening, ges ökade resurser inom ramen för ett samlat program mot tobaksbruket. Det ökade stödet till forskningen på detta område kan lämpligen finansieras med en särskild avgift på tobaksvarorna. Som tidigare anförts krävs också omedelbara åtgärder i form av förbud, detta framför allt för att förhindra att människor mot sin vilja skall utsättas för s. k. passiv rökning. De flesta rökare, dock långt ifrån alla, respekterar de ökade kraven på rökfria miljöer, vilket visar att man kan komma långt på frivillighetens väg. Men detta till trots finns det fog för att med klara rökförbud skydda icke-rökare mot rökare som saknar insikt och förståelse för att de utsätter andra människor för risker. En lagstiftning som förbjuder rökning i offentliga lokaler och på arbetsplatser är ingen orimlighet när människor genom passiv rökning löper risk att få cancer. Sådan lagstiftning finns för övrigt redan på olika hålla i världen. I är rökfria arbetsplatser inte ovanliga. Jätteföretaget med över 80 000 anställda är i stort sett fritt från tobaksrök. Flatheten mot tobaksbruket måste få ett slut. Det är hög tid att vi i drar konsekvenserna av tobaksrökningens skadeverkningar på människor. måste därför ta sitt ansvar för att ett långsiktigt program mot tobaksbruket utarbetas av regeringen och medverka till en lagstiftning om förbud mot rökning i offentliga lokaler och på arbetsplatser inomhus. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående förbud mot rökning i offentliga lokaler och på arbetsplatser. 1985/86 So455