mot · G902ub833 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub833 Per m. fl. (m) Gymnasieskolan I vår partimotion (motion 1985/86:Ub808) angående utbildningspolitiken presenteras de ideologiska riktlinjerna för en ny utbildningspolitik. I detta sammanhang behandlas också gymnasieskolan. I föreliggande motion framför vi konkreta förslag som anknyter till det som anförts i partimotionen. I vår motion 1985/86: Ub292 angående skisserar vi ett högstadium med vidgade valmöjligheter. Med samma utgångspunkt menar vi att också gymnasieskolans inriktning måste vara att erbjuda valmöjligheter och alternativ som passar den enskilde elevens intresseinriktning och begåvningsprofil. Som vi tidigare framhållit (motion 1983/84:2743 och motion 1984/85:2818) riskerar försöken och utvecklingsverksamheten med en ny gymnasieskola att ytterligare försvåra elevernas förberedelse för yrkesliv eller vidare studier. Gymnasieskolan skall inte vara en förlängning av , som med nödvändighet måste ge en relativt allmän utbildning. Gymnasieskolans uppgift är att förbereda eleverna för yrkesarbete, fortsatt yrkesutbildning eller fortsatta studier. Dess möjligheter att fullgöra denna uppgift måste förbättras. Gymnasieskolan skall ge eleverna en bättre yrkesutbildning, som kan ge dem fotfäste på arbetsmarknaden. Mer teoretiskt inriktade elever skall stimuleras till en gymnasieutbildning, som ger nödvändiga kunskaper för universitets- eller högskolestudier. Den nu pågående försöksverksamheten med en ny gymnasieskola bör förändras i enlighet härmed. I en skola som sätter kunskapsmålet främst är det nödvändigt att olika utbildningars krav på förkunskaper både vad gäller bredd och djup klart anges. Bestämda förkunskapskrav bör uppställas för gymnasieskolans olika linjer. Det ger eleven rätt information om linjens karaktärsämnen och om vad som krävs för att denne skall ha en rimlig möjlighet att klara studierna. Att sådana förkunskapskrav ställs är särskilt viktigt när gymnasieskolan öppnas för alla elever. De elever som av ett eller flera skäl behöver komplettera sina kunskaper före inträdet i gymnasieskolan skall erbjudas en möjlighet till detta. Kompletteringsstudierna underlättas om skolstarten sker redan . När regeringen i budgetpropositionen påpekar att ökade resurser till specialundervisning och särskilda åtgärder inom gymnasieskolan behövs på grund av det vidgade tillträdet är detta uttryck för en grundläggande felsyn. 1 1985186.3 sami. Specialundervisning och andra åtgärder i gymnasieskolan behövs inte annat än i mycket speciella fall, om eleverna tidigare mött bestämda förkunskapskrav och erbjudits kompletteringsmöjligheter för att klara den kommande utbildningen. Vi är beredda att acceptera regeringens förslag till totaldimensionering av gymnasieskolan för budgetåren 1986/87,1987/88 och 1988/89. Detta innebär 124 000 intagningsplatser i direktramen och 33 230 i lilla ramen. Någon anledning till utökning av ramarna synes enligt vår uppfattning inte föreligga, då under innevarande läsår drygt 6 000 intagningsplatser i direktramen och nära 3 700 årselevplatser i lilla ramen inte utnyttjats. Vi kan emellertid inte acceptera fördelningen av intagningsplatser på sektorer i direktramen. I budgetpropositionen anförs, att det nu finns åtskilliga undersökningsresultat som visar att kopplingen mellan gymnasieskolans planeringssektorer och arbetsmarknadens behov är svag. I en analys av folk- och bostadsräkningen 1980 visas att de som anställts inom ett yrkesområde ofta har mycket olika utbildningsbakgrund. Detta har vi tidigare anfört och det är bra att också regeringen nu tycks ha kommit till samma insikt. Vi hävdar att eleverna själva genom sina intresseval bättre än någon annan förmår finna den utbildning, som ger dem plats i yrkeslivet. Vi har också tidigare påvisat att framför allt de tre- och fyraåriga linjerna leder till kunskaper, som gör att eleverna därifrån bättre än övriga kan hävda sig på arbetsmarknaden. Mot bakgrund härav föreslår vi att direktramarna för budgetåren 1986/87, 1987/88 och 1988/89 får följande inriktning: Sektor Förslag till Jämförelse med Humanistisk-samhällsvetenskapligsek (HS) . Vård-, social o konsumtionssek (VSK) Ekonomisk o merkantil sek () Teknisk och naturvetenskaplig sek (TN) Teknisk och industriell sek (TI) Jordbruks- och skogsbrukssek (JST) Summa 124 000 of Neddragningen på VSK-sektorn motiveras av det kraftigt sjunkande elevintresset för Ko- och Ss-linjema. De resurser som tillförs HS-sektorn skall till övervägande delen läggas på de treåriga teoretiska linjerna. Den mest angelägna förändringen av yrkesutbildningen är enligt vår mening att skapa en bättre anknytning till det praktiska arbetslivet. Elevens förutsättningar att få arbete efter avslutad yrkesutbildning skulle öka markant med införandet av en ny typ av lärlingsutbildning hos företag och hanterkare. Eleven får genom denna en direkt inblick i arbetslivet och verklighetsanknytningen av yrkesskolningen bidrar till engagemang och inlevelse hos lärlingen. Härtill kommer att eleverna i företagen kommer att utbildas på en modern maskinpark. Inom vissa områden sker den tekniska utvecklingen så snabbt, att gymnasieskolans resurser inte på långt när räcker till för att anskaffa aktuell materiel. Vi har tidigare (motion 1984/85:2818) skisserat hur en ny lärlingsutbildning skulle kunna utformas. Till skillnad från den ursprungliga lärlingsutbildningen skall lärlingarna i vårt system få ämnesteoretisk utbildning i gymnasieskolan i allmänna ämnen, viss fackteori och arbetsteknik. Huvuddragen i vårt förslag till lärlingsutbildning är: o Lärlingstiden varierar mellan två och beroende på utbildningsinriktning. Största delen av utbildningstiden förläggs till företag. I skolan undervisas eleven framför allt i allmänna ämnen, men också t. ex. i fackteori och arbetsteknik. o Särskilda utbildningsplaner upprättas för varje yrke. fastställer de allmänna riktlinjerna. Stor lokal frihet att utforma lärlingsutbildningen medges. o Eleverna erhåller betyg och bevis över genomgången utbildning, o Företag och andra arbetsgivare som engageras i lärlingsutbildningen har arbetsgivaransvar för lärlingarna , o Lärlingarnas lön sätts med utgångspunkt från att de befinner sig under utbildning: lönen höjs successivt i takt med att den produktiva arbetsinsatsen ökar. o Arbetsgivaren betalar lönen och de sociala kostnaderna. Det offentliga står först och främst för de utbildningskostnader som belastar gymnasieskolan. o som vill inrätta lärlingsplatser måste ha möjlighet att klara utbildningsåtagandet. En kortare handledarutbildning skall erbjudas. Huruvida lärlingsutbildning bör anordnas i stället för mer traditionell yrkesutbildning i gymnasieskolan måste alltid avgöras lokalt, bl. a. med hänsyn till tillgången på lämpliga lärlingsarbetsplatser. På staten ankommer det att öppna möjligheter som inte finns. De förändringar av yrkesutbildningen i gymnasieskolan som bör bli resultatet av den pågående översynen av den gymnasiala yrkesutbildningen (ÖGY) bör bygga på vad vi föreslagit i motion 1984/85:2818. I avvaktan på ÖGY:s resultat föreslår vi nu att regeln, att lärlingsutbildning i dess nuvarande utformning inte får omfatta utbildning som erbjuds inom gymnasieskolan, tas bort och att statsbidrag bör utgå även för färdigutbildning. Antalet årselevplatser bör dessutom höjas till 10 000, dvs. med 4 085 platser i förhållande till regeringens förslag. Inför kommande dimensioneringsbeslut bör enligt vår mening den nu använda sektorsindelningen överges till förmån för en indelning byggd på gymnasieskolans linjer och specialkurser. Möjligheterna bör vidare ytterligare vidgas för länsskolnämnderna att omfördela platser mellan de olika utbildningsvägarna. Budgetpropositionens förslag, att regeringen liksom för tidigare budgetår skall ges möjlighet att, i den mån arbetsmarknadsskäl så påkallar, besluta om en utökning av totalramen, kan vi inte acceptera. Regeringen bör, om en utökning av totalramen bedöms nödvändig, återkomma till med begäran om erforderliga medel på tilläggsbudget. I budgetpropositionen framhåller föredragande statsråd att N-linjen är värdefull, bl. a. därför att den ger eleverna beredd på kunskaperna inom både humaniora och naturvetenskap. Av den anledningen är det enligt föredragande viktigt, att linjen med så små förändringar som möjligt kan bibehållas på alla orter, där den finns . Därför föreslås en försöksverksamhet i åtta kommuner som tillämpar alternativa timplaner (AT-planer). Dessa kommuner har i en del fall så litet elevunderlag, att N-linjen kan komma att hotas, då ungdomskullarna minskar. Försöksverksamheten avser en sammanslagning av i åk 1 och 2 och innebär därvid en revision av timplanerna, som bl. a. går ut över humanistisk-samhällsvetenskapliga ämnen. Farhågor att resultaten från försöksverksamheten kan komma att tillämpas även på timplanerna för N-linjen i skolor, där sammanslagning med ej är aktuell, har framskymtat. För att rädda N-linjen i kommuner med litet elevunderlag accepterar vi att försöksverksamheten får igångsättas /88. Vi förutsätter därvid, att timplanerevisionen får en sådan utformning att elever från denna utbildningslinje har full kompetens i alla naturvetenskapliga ämnen för fortsatta naturvetenskapliga studier vid universitet och högskola. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bör också i detta sammanhang klart uttala att avsikten inte är, att denna timplanerevision skall tillämpas på N-linjen i övrigt. Försöksverksamhet har /80 bedrivits med ramtimplaner med obligatoriska och valbara timtal. Sista intagning äger rum /89. Försöken innebär, att försöksskolorna får anordna undervisning av delvis annan karaktär än den som eljest erbjuds gymnasieskolans elever. Lokala intressen, liksom aktuella behov av mer allmän art, kan därvid tillgodoses. Enligt lokala beslut inom ramen för SÖ:s föreskrifter har vissa ämnen i normaltimplanerna per årskurs bytts mot de ämnen som ingått i försöksverksamheten. Genomgående har goda erfarenheter av försöksverksamheten redovisats. Enligt vår mening bör försöksverksamheten utökas till att omfatta möjligheter till ytterligare fördjupning i ämnen som redan tidigare finns på timplanen för ifrågavarande linje. Sådana ämnen kan förslagsvis vara moderna språk på H-linjen, historia och samhällskunskap på H- och S-linjerna, matematik, fysik, kemi och biologi på N- och T-linjerna. Denna typ av specialgymnasier är viktig för att alla begåvningstyper skall kunna tas till vara. (UbU 1983/84:7) beslutade att generellt utvidga systemet med timreduktioner i gymnasieskolan vid grupper upp t. o. m. Beslutet har visat sig få besvärande konsekvenser, inte minst i språkundervisningen. bör därför med upphävande av sitt tidigare beslut fastställa att reduktion av lärartimtalet för undervisningen endast bör komma i fråga när elevantalet i gruppen är 15 eller därunder. De merkostnader som därvid uppkommer bör kunna täckas av att ingen återföringsresurs då är erforderlig och av att kostaderna för borttagande av självstudietimmarna kan på annat sätt. har vid ett flertal tillfällen beslutat om betydande ändringar av främst de tre- och fyraåriga linjernas timplaner. Förändringarna har enligt vår uppfattning inte varit bra. Detta har vidimerats av reaktioner från skolorna. Det faktum att gymnasieskolan behöver arbetsro, gör emellertid att vi inte nu vill föreslå ett upphävande av de beslutade förändringarna. Man bör dock vid en kommande, mera generell översyn av timplanerna ta fasta på den kritik som framförts. beslutade (UbU 1984/85:18) att avskaffa tjänsterna som huvudlärare och institutionsföreståndare i gymnasieskolan. Förändringen skulle ske . Regeringen har i avvaktan på ett nytt statsbidragssystem för gymnasieskolan beslutat uppskjuta verkställigheten till . Vi avvisade förslaget om tjänsternas avskaffande redan vid behandlingen av ärendet 1985. Vår uppfattning har inte förändrats och vi föreslår att med upphävande av beslutet beslutar att huvudlärare- och institutionsföreståndartjänster allt framgent skall finnas i gymnasieskolan. Hosten 1984 beslutade (UbU 1984/85:1) att upphäva de tidigare gällande bestämmelserna om möjlighet att anordna utbildning i tekniska ämnen vid vuxenutbildning även om deltagarantalet var lägre än vad som normalt krävs. Vi påvisade vid behandlingen av ärendet att beslutet främst skulle komma att drabba undervisningen på kemiteknisk gren, men att även annan teknisk utbildning skulle komma att hotas. Utskottet var vid sin behandling av ärendet medvetet om problemen, men ansåg att dessa skulle kunna lösas inom ramen för den kvot om högst som anvisades för kurser med lägst fem deltagare. Vi reserverade oss mot detta och ansåg att kurser i tekniska ämnen borde få startas om antalet deltagare beräknades varaktigt uppgå till lägst fem. Erfarenheterna, främst från , som haft en fullständig teknisk utbildning inom den kommunala vuxenutbildningens ram, visar att utbildningsutskottet hade fel i sina förmodanden. Flera av utbildningarna, framför allt de inom kemiteknisk gren, hotas nu av nedläggning. Detta är oacceptabelt. Det är främst flickor som söker dessa utbildningar och de som har genomgått utbildningen har i praktiskt taget samtliga fall erhållit adekvata anställningar direkt efter avslutad skolgång. I budgetpropositionen understryker dessutom föredragande statsråd vikten av att andelen flickor, som ägnar sig åt tekniska och naturvetenskapliga studier, ökar. Detta talar för att bör ompröva sitt tidigare ställningstagande och besluta att kurser i tekniska ämnen får startas om deltagarantalet varaktigt beräknas uppgå till lägst fem. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till förkunskapskrav för gymnasieskolans linjer i enlighet med vad som i motionen anförts, 2. att beslutar om en dimensionering av gymnasieskolans direktram 1986/87 i vad avser fördelningen på sektorer i enlighet med vad som i motionen anförts, 3. att beslutar om en dimensionering av gymnasieskolans direktram 1987/88 i vad avser fördelningen på sektorer i enlighet med vad som i motionen anförts, 4. att belutar om en dimensionering av gymnasieskolans direktram 1988/89 i vad avser fördelningen på sektorer i enlighet med vad som i motionen anförts, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående intagningsplatsernas fördelning på tvååriga resp. treåriga linjer, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att inget hinder skall föreligga att arrangera lärlingsutbildning som alternativ till linjeutbildning som erbjuds inom gymnasieskolan, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om statsbidrag till s. k. färdigutbildning, 8. att belutar utöka antalet lärlingsplatser till 10 000, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående sektorsindelningen , 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående vidgade möjligheter för länsskolnämnderna att omfördela platserna mellan de olika utbildningsvägarna, 11. att avslår regeringens begäran om rätt att öka totalramen för gymnasieskolan i den mån arbetsmarknadsskäl så påkallar, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utformningen av föreslagen timplanerevision för en i åk 1 och 2 sammanslagen N- och T-linje där alternativa timplaner tillämpas, 13. att beslutar att föreslagen timplanerevision för Nlinjen endast skall få tillämpas vid sammanslagning av där alternativa timplaner (AT-planer) används, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående försöksverksamheten med ramtimplaner med obligatoriska och valbara timtal, 15. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående timreduktion vid små undervisningsgrupper, 16. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående huvudlärare och institutionsföreståndare i gymnasieskolan, 17. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i Mot. 1985/86 motionen anförts angående gruppstorlek vid vuxenutbild- Ub833 ning. () () ()