mot · G902So255 · 1986-01-27 00:00:00 — och () Åtgärder mot alkoholmissbruket Alkoholens medicinska och sociala skadeverkningar på individ och samhälle är skrämmande stora. Detta vårt största sociala problem har särskilt ställts i brännpunkten genom Upprop till läkare, som fått stöd av 200 professorer i medicin, 6 000 läkare, 5 nykterhetsorganisationer, 6 kristna samfund och mer än 200 000 personer som undertecknat namnlistor till stöd för de förslag som framförts i uppropet. Det är glädjande att den totala alkoholkonsumtionen i landet, åtminstone så långt den kan korrekt mätas med hjälp av Systembolagets försäljningssiffror, har minskat med . Därmed har ett viktigt delmål för alkoholpolitiken faktiskt uppnåtts. Särskilt glädjande är att ungdomens alkoholvanor mildrats, även om det den allra kommit signaler som kan tyda på att en försämring åter är på väg i ungdomsvärlden. Försäljningsminskningen är sannolikt en effekt dels av förstärkt information och ökad medvetenhet om skaderiskerna, dels av höjda alkoholpriser i av sjunkande realinkomster. Tyvärr har inte alkoholskadorna gått tillbaka i takt med minskningen av totalkonsumtionen. Tvärtom ligger de kvar på en i stort sett oförändrad och oacceptabelt hög nivå. dör mer än 6 000 människor av alkoholskador. Antalet våldsbrott, de flesta begångna under alkoholpåverkan, är alltjämt över 30 000 om året.20-25 % av alla platser i akutsjukvården upptas av patienter med alkoholbetingade sjukdomar. av alla utskrivna från psykiatriska sjukhus har diagnosen alkoholism eller alkoholpsykos. Minst 300 000 svenskar missbrukar alkohol. En miljon människor i utstår svåra lidanden direkt eller indirekt (anhöriga) på grund av alkoholmissbruk. Vart åttonde barn i växer upp i ett missbrukarhem. Samhällets nettokostnader för alkoholmissbruket uppskattades i en undersökning till , nu kanske 60 miljarder. Dessa någorlunda mätbara skadeverkningar av alkoholmissbruket har inte påverkats av totalkonsumtionens nedgång. Så var kanske inte heller att vänta. Det ligger nästan i sakens natur att information och prishöjningar främst påverkar de relativt problemfria låg- och måttlighetskonsumenterna, medan de redan alkoholberoende storförbrukarna är mycket motståndskraftiga mot sådana åtgärder. Härav dras lätt slutsatsen att den fortsatta alkoholpolitiken måste riktas direkt mot de verkliga storförbrukarna, de av befolkningen som dricker hälften av all alkohol i landet. Även om man vågar hoppas att en nedgång i totalkonsumtionen på mycket lång sikt kan komma att minska även antalet missbrukare, har vi råd att vänta så länge? Har vi rätt att en gång till, som , medvetet offra de svårast lidande i en satsning på en alkoholpolitik som förhoppningsvis skall leda till förbättring i nästa generation? Det är lätt att förstå att många, däribland alla de som stöder den aktion som började med Upprop till läkare, aktualiserar frågan om en alkoholransonering som ett medel att komma till rätta med just storförbrukningen och missbruket. För vår del tror vi inte att tiden är mogen för så drastiska åtgärder. Den nödvändiga resonansen i folkopinionen saknas. Men den dag kan komma, och komma snart, då det är helt uppenbart att drastiska åtgärder kan undvaras. Då är det inte ur vägen att vi är väl förberedda. Det vanligaste och tyngsta argumentet mot en alkoholransonering är att den inte skulle bli effektiv, kanske rent av skulle göra ont värre. Därom kan vi inte veta något med säkerhet. Men ett vanligt och bra sätt att få veta hur en föreslagen åtgärd skulle verka är att försöka. Därför bör man inte utan vidare avvisa förslaget om ett treårigt vetenskapligt, väl utfört och utvärderat försök med ransonering av alkohol. Om ett sådant försök skall ge tillförlitliga och övertygande resultat måste det vara synnerligen väl planerat och genomföras på ett sätt som uppfyller de högst ställda anspråk på vetenskaplighet. Vi anser att regeringen utan dröjsmål bör ta initiativ till planläggning av ett sådant försök, så att det är klart att genomföras om och när riksdag och regering finner det nödvändigt och lämpligt. Med stöd av det anförda hemställer vi [1. att hos regeringen begär förslag till alkoholpolitiska åtgärder riktade direkt mot storförbrukning och missbruk,1] 2. att hos regeringen begär en noggrann kartläggning av alkoholens skadeverkningar framför allt på de familjesociala och medicinska områdena men även beträffande alkoholskador i form av olyckor, våldsbrott, försämrad samhällsekonomi m. m., [3. att hos regeringen begär en noggrann planering av ett tidsbegränsat vetenskapligt försök med inköpsbegränsning av alkohol.1] () () 1985/86 So255 ' 1985/86:Sk832.