mot · G902Jo708 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo708 m. fl. (m) Miljöfrågor Alla är beroende av en god miljö. Det är en av de viktigaste förutsättningarna för ett rikt mänskligt liv. Alla har därmed också ett ansvar för miljön, såväl enskilda människor som företag, stat och kommun. Våra insatser för att värna miljön är inte minst inriktade med tanke på kommande släktled. Medvetandet om miljöproblemen har avsevärt förbättrats. Kunskapen om hur miljön påverkas av olika verksamheter är dock fortfarande otillräcklig. Även om introduktionen av ny teknik kommer att medföra successiva miljöförbättringar är därför fortsatt forskning och försöksverksamhet nödvändig. Det är viktigt att ingripanden från det offentliga mot miljöförstörande verksamhet eller för att bevara viss miljö bygger på kunskap och inte på subjektiva uppfattningar. Ingrepp blir ofta kostsamma för dem som utsätts för dessa. Även samhällskostnaderna kan vara stora. Har åtgärderna inte avsedd effekt kan det nödvändiga miljövårdsarbetet dessutom få minskad förståelse hos allmänheten. De globala miljöproblemen är allvarliga. Ett av de allvarligaste är den skogsskövling som pågår i stora delar av världen. Överavverkning av skogarna hotar att rycka undan grunden för en varaktig jordbruksproduktion. Den kan förorsaka klimatförändringar med minskande nederbörd, som ofta förvandlar potentiell jordbruksmark till ofruktbart land, och kan därmed ställa stora befolkningsgrupper i inför svältkatastrofer. En av huvudorsakerna till skövlingen av skogarna är det stora behovet av brännved i den tredje världen. Skogsbeståndet globalt minskar med . Moderata samlingspartiets biståndspolitik är inriktad på en kraftfull insats för att bidra till att bryta denna utveckling mot långtgående miljöförstöring. Ett annat globalt miljöproblem är de stora koldioxidutsläppen, som härrör från förbränning. Halten är högre än den var och ökningen fortsätter. Den leder med stor sannolikhet till en höjning av jordytans temperatur, vilket kan få allvarliga följder. Liknande ökningar har uppmätts för freoner, metan, kväveoxid och sannolikt också för koloxid och ozon. Dessa gaser förstärker klimateffekten av koldioxiden. Långsiktigt skulle en utbyggnad av kärnkraften i de avancerade i-länderna vara ett viktigt bidrag att förbättra den globala miljön. 1 1985186.3 sami. Fri marknadsekonomi - god miljövård Den fria ekonomin har förmågan att snabbt anpassa sig till förändrade krav. Marknadsekonomin med dess decentraliserade beslutsfattande kan mer följsamt än planekonomin reagera på nya konsumentkrav, ta till vara erfarenheter från den vetenskapliga och tekniska utvecklingen och uppfylla politiska mål. Miljöskyddet har därför kommit längst i de demokratiska marknadsekonomierna. Ägandet av viss miljö medför att hänsyn tas till dennas långsiktiga avkastningsförmåga och att utnyttjandet av miljön relateras till en kostnad. Ägandet är därför en viktig faktor för att åstadkomma god miljövård. Rovdrift i vad gäller luft och vatten kan i mångt och mycket härledas till det faktum att ingen äger tillgångarna. Marknadshushållningen har emellertid visat sig vara det system som på ett överlägset sätt styr våra totalt sett knappa resurser mot de områden där de ger den största nyttan. Den bidrar alltså i sig till en god hushållning med våra naturresurser. Det är också det system som ger den enskilda människan störst inflytande och frihet. I länder med planhushållning sker ofta ett betydande resursslöseri. Därmed föröds naturresurser. Genom att pressen är toppstyrd får miljöfrågor inte heller samma uppmärksamhet som i den fria världen. Det är ingen tillfällighet att miljövården är eftersatt i socialistiska stater. Enligt vår mening är, som nämnts, den fria marknadsekonomin bäst på att effektivt åstadkomma förbättringar på miljöområdet. Marknadsekonomin bör emellertid förses med styrmedel så att miljökostnaden i större utsträckning räknas in i produktionen. Miljökostnaden får oftast bäras av någon annan än producenten eller konsumenten. Om en viss produktion ger upphov till utsläpp eller störningar kan det allmänna genom koncessionskrav sätta upp bestämda gränser för vad som är tillåtligt. Detta instrument är värdefullt och leder normalt till betydande miljöförbättringar. Nackdelen är att intresset att åstadkomma längre gående miljöinsatser i stort sett upphör hos den som uppfyller ställda koncessionskrav. Enligt vår uppfattning bör koncessionsinstrumentet finnas kvar men kompletteras med flexibelt utformade miljöstimulanser, t. ex. i form av skatterabatter. Dessa rabatter bör stå i relation till miljövårdsinsatsen. Vi konstaterar att regeringen åtminstone på bilavgasområdet accepterat detta synsätt. Vår natur och vårt landskap är resultatet av generationers mänskliga påverkan. Utan denna ständiga påverkan skulle vårt samhälle stagnera. Landskapsvården är beroende av att jord- och skogsbruk ges så goda betingelser att brukarna själva får möjlighet att ta ansvar för den. även fortsättningsvis bibehålla landskapets mångfald kan emellertid det offentliga behöva ingripa med bestämmelser eller åtgärder som garanterar vissa naturtypers fortbestånd. För de flesta naturtyper kan bevarandet lösas genom att naturvårdsområden bildas. Skötseln av dessa kan garanteras genom avtal, i vilka ägaren mot ersättning från staten ikläder sig skötselansvar. En sådan lösning blir både bättre och billigare än om särskilda naturreservat eller nationalparker bildas. Det är ett samhällsintresse av stor betydelse att det svenska kulturlandskapet i glesbygden är befolkat av människor som bor, arbetar och trivs där året runt. De utför en natur- och landskapsvårdande gärning av omistligt värde för de människor som där söker sin rekreation. Förståelsen för de miljövärden som det svenska kulturlandskapet innehåller ökar genom den närkontakt som skapas av en utökad fritidsbebyggelse. På många håll skulle en sådan bebyggelse kunna återskapa kulturbygd där avfolkningen satt in. Att utnyttja människors naturliga intresse för sådana insatser bör ligga i en aktiv naturvårds intresse. Ett ensidigt satsande på naturreservat riskerar att fjärma människorna från berikande naturupplevelser. Vi har alla ett ansvar för växt- och djurliv. Särskilt hotade arter måste därför skyddas. Den svenska naturen får dock inte ses som ett museum. Försök från det offentliga att med restriktioner styra markanvändningen har misslyckats. När betesdriften i hagmarker upphör har ofta planering av skog - vilket hade varit rationellt - förhindrats av miljövårdsskäl. Detta har medfört en långtgående förbuskning, önskad av ingen. har den förbuskade hagmarken blivit s. k. 5:3-skog och fått statliga bidrag till den plantering med barrskog det första ingripandet avsåg att förhindra. Dessa statliga bidrag bör tas bort. Den enskilde bör härvidlag själv avgöra den framtida markanvändningen. Ett godkännande av regeringens förslag till ny plan- och bygglag (PBL) och naturresurslag (NRL) kommer att kraftigt beskära markägarnas möjligheter till detta. NRL kommer dessutom, om den införs, att utgöra ett hot mot miljöskyddsintressena. Vatten är nödvändigt för allt liv. Vårt land är rikt på sjöar - det finns nära 100 000 med en yta av över en hektar - och dessa täcker av landytan. omges också i stor utsträckning av öppet hav, vilket medför att vi har kust. Det är angeläget att vi alla väl vårdar den värdefulla naturresurs som vattnet utgör. släppte såväl hushåll som industrier ut sitt avloppsvatten orenat. Vattendragen tillfördes därmed stora mängder näringsämnen, främst kväve, fosfor och organiska ämnen. Dessa orsakade en explosionsartad tillväxt av alger och andra vattenväxter. Denna tillväxt ledde senare till en ökad nedbrytning med åtföljande syrebrist i djupare delar av sjöar och vattendrag. Bristen på reningsåtgärder resulterade bl. a. i fiskdöd och badförbud. Fosforn är i flertalet rena eller svagt förorenade sjöar och vattendrag den faktor sorn bestämmer algtillväxten. I havet är det i allmänhet kvävet som är det mest tillväxtbegränsande ämnet. En betydande mängd av fosforn i avloppsvatten från hushåll kommer från syntetiska disk- och tvättmedel. I de kommunala reningsverken har man strävat efter att i första hand ta bort fosforn. I allmänhet kan man få bort vid kemisk rening. 1980 var mer än tre fjärdedelar av tätortsbefolkningen i bosatt i områden med fosforreduktion. Ännu återstår dock flera områden som saknar kemisk rening. Tillfredsställande ersättningsmedel för de fosforhaltiga tvättmedlen har inte kommit fram. I glesbygdsområden är detta ett stort problem, eftersom det där saknas möjlighet att lösa reningsfrågorna i samma omfattning som i tätorter. som de kommunala reningsverken har byggt ut fosforreningen har kväveutsläppen troligen ökat. I reningsverken kan av kvävet tas bort ur avloppsvattnet. Som tidigare nämnts anses kvävet som den generellt mest produktionsbegränsande faktorn i kustområden. Tillgängligheten av ett växtnäringsämne styrs av en mängd olika processer. Vår kunskap om dessa är alltför begränsad för att tillåta goda förutsägelser av ett utsläpps effekter i recipienten. En framtida satsning på kvävereduktion i avloppsreningsverken måste därför baseras på en god kunskap om speciellt kväveomsättningen i våra kustområden för att optimera reningsresurserna. Kväve tillförs sjöar, vattendrag och hav även på andra sätt än från reningsverk. Viktigast av de andra källorna är olika förbränningsprocesser i fasta anläggningar och i bilmotorer. Vid nederbörd förs kvävet i luften ned till marken samt till sjöar och vattendrag. Variationer i nederbörd och vindar påverkar nedfallets storlek . En betydande del av kväveföroreningarna kommer från andra länder. Av detta följer att utvecklingen på luftvårdens område och möjligheterna att begränsa kväveutsläppen i luften har stor betydelse även för vattenvården. De areella näringarna, jordbruk och skogsbruk, påverkar förhållandena även i sjöar och vattendrag. Det svenska jordbruket har genomgått en omfattande strukturomvanling. Vad som har betydelse i detta sammanhang är dels förändringarna i växtodlingen, dels koncentrationen till färre men större enheter med djurhållning. Vallareralen har minskat, som andelen inköpt foder har ökat. Den koncentrerade husdjursskötseln har på en del håll lett till en överdosering av stallgödsel. För små gödselbehållare har medfört att en del av gödseln har spridits ut . Detta har orsakat att näringsämnen spolats bort med smältvatten och nederbörd eller urlakats via dräneringssystem. För stora stallgödselgivor kan även orsaka föroreningar av grundvattnet. Jordbruk utan stallgödsel måste helt lita till handelsgödsel för sin växtnäringstillförsel. Fördelen med handelsgödsel är att näringsinnehållet är känt och gödslet lättare att fördela jämnt över fälten. Stallgödselns växtnäringsinnehåll skiftar mera. Den är också svårare att fördela jämnt. Fosfor är, som tidigare nämnts, det näringsämne som bestämmer produk tion av alger i sjöar och vattendrag. Även mindre fosfortillskott från jordbruket kan därför ha betydelse. Fosforförlusterna från åkermarken är små. De uppgår genomsnittligt till av gödselgivan. Fosforförlusterna styrs av nederbördsmängderna och skilda klimatiska förhållanden. Fosforn är dock långt mindre rörlig i marken än kvävet. Den stannar i stor utsträckning i markens övre skikt. En del av den kan föras iväg genom erosion. Erosionens omfattning är förutom till nederbörden också starkt kopplad till jordarten och typen av gödsel. I synnerhet från stallgödslad åker i sluttande terräng kan stora mängder fosfor gå förlorad. Också andra förändringar inom jordbruket än ökad gödsling kan ha bidragit till att näringsförlustema stigit. Odlingen av stråsäd och oljeväxter har ökat på vallodlingens bekostnad. Jordarna plöjs och ligger öppna oftare än . Vattenerosionen kan därmed föra bort mer fosfor . Förändringarna i växtodlingen mot mera höstsådda grödor och ändrade brukningsmetoder kan bidra till att minska fosforerosionen. Jordbrukarna har normalt ett stort intresse för miljöfrågor och är beredda att följa de råd som forskning och försöksverksamhet kan frambringa. En ökad uppmärksamhet på dessa frågor från forskningens sida är angelägen. Rådgivningen måste också göras mer inriktad på det enskilda jordbruksföretaget, eftersom förhållandena skiftar starkt från gård till gård. Ett gott exempel på miljövårdseffekter av sådan rådgivning är att den tidigare stora förrådsgödslingen av fosfor har minskat hos de företag som utnyttjar intensivrådgivning på växtodlingsområdet. En satsning på sådana åtgärder stimulerar ett aktivt och positivt miljöarbete. För att stimulera till utbyggda gödselvårdsanläggningar bör statsbidrag utgå . Medel för detta kan tas från de redan influtna medlen från den speciella skatten på handelsgödsel och bekämpningsmedel. Dessa skatter bör dock, enligt vår mening, avskaffas fr. o. m. . Inom skogsbruket kan kvävegödsling, kalhuggning samt dikning och kalkning påverka näringsförlustema från skogsmarken. Då dessa åtgärder vidtas per århundrade på samma areal har de liten betydelse. Ett avloppsproblem som är föga beaktat är dagvattnet. Avrinningen från gator och vägar släpps fortfarande ut orenat på många håll. Dagvattnet kan innehålla stora mängder näringsämnen och organiska ämnen. Utsläppen av kväve och fosfor från industrierna är minst lika stora som hushållens utsläpp. Från trä-, pappers- och massaindustri men även från kemisk industri, livsmedelsindustri samt gruv-, järn- och stålindustri kommer kväveföreningar i betydande mängder. De organiska restprodukterna från pappers- och massaindustrins utsläpp kan förorsaka omfattande miljöproblem. har dock industrins utsläpp avsevärt nedbringats. Många industrier har anslutits till kommunala reningsverk medan andra 1* 1985/86.3sami. genom övergång till miljövänligare processer har kunnat minska sina utsläpp av bl. a. organiskt material. Genom fortsatta förbättringar av de industriella processerna bör utsläppsmängdema kunna minskas ytterligare. All mänsklig verksamhet kräver tillgång till energi. Utan en god energitillgång skulle jordens växande befolkning inte kunna livnära sig . Världens energianvändning ger dock upphov till stora miljöproblem. Ett internationellt sådant är luftföroreningarna som transporteras långväga över gränser och mellan nationer. För den industrialiserade världen har luftföroreningarna alltmer kommit att framstå som energianvändningens stora miljöproblem. Vår luftkvalitet är starkt beroende av utsläppen i andra länder. Men endast vad gäller svaveldioxid, som spelar en stor roll i försurningen av våra sjöar, är kunskapen relativt god. Av tabellen nedan framgår att tar emot betydande mängder svaveldioxid från sina grannländer. I gengäld exporterar vi svaveldioxid till omgivande länder. Balansen är dock till nackdel. Vi tar emot totalt 1 svaveldioxid . Våra egna utsläpp uppgår till av detta. Trots gynnsamt läge från vindsynpunkt svarar för av vårt nedfall av svaveldioxid. tar emot nedfall av svaveldioxid från Tusentals ton Tusentals ton 1982 Källa: Ambio vol. II no 6 1983 Som ett exempel på att statistiken på luftföroreningsområdet är osäker kan nämnas att tabellen ovan i regeringens proposition 1984/85:127 s. 8 anger vårt svavelnedfall 1978 med följande rangordning mellan länderna som avger svaveldioxidutsläpp till : , , och . kommer först på åttonde plats. I tillgodoses energibehovet till stor del genom förbränning av olja och olika inhemska bränslen. Förbränningen ger alltid luftföroreningar. Vilka föroreningar det blir beror på valet av bränsle, i vilken utsträckning det används och hur förbränningsutrustningen ser ut. Reningsåtgärder spelar stor roll. Jämförelser från miljösynpunkt mellan olika bränslen kan därför vara svåra att göra. Luftföroreningarna åstadkommer skador på byggnader och kulturföremål. De ökar rostangreppen på metaller. Utsläpp från ett värmeverk utan rökgasrening i ton per levererad TWh (motsvarande ca eldningsolja) Elström från vattenkraft eller kärnkraft Källa: Blågul miljö, Debatten om försurning har varit fixerad vid effekten av den svaveldioxid som bildas vid förbränning. Den omvandlas ofta till svavelsyra som försurar vattendragen samt förorsakar skador på byggnader och kulturföremål. Kunskapen om andra ämnen som bildas vid förbränning har ökat. Kväveoxiderna kan i atmosfären omvandlas till salpetersyra och bidrar till försurningen. De kan också genom solstrålning medverka i bildandet av ozon, som redan vid låga koncentrationer kan ge skador på skog och annan vegetation. Detta sker framför allt om luften innehåller kolväten. Då bildas även andra skadliga ämnen, s. k. fotokemiska oxidanter. Mätningar i har visat att höga ozonhalter förekommer , framför allt på läsidan av större tätorter och industricentra. Ozonförekomsten kan variera kraftigt över tiden. Mätvärden som i medeltal verkar låga kan vid noggrann analys visa sig innehålla höga toppvärden, som indikerar koncentrationer som är skadliga för växtligheten. Försurade sjöar och grundvatten Försurningen av vatten och vattendrag genom luftföroreningar vid energiproduktion är 1980-talets stora miljöfråga. Med sjunkande pH-värde ökar vattnets förmåga att lösa vissa metaller. Detta har lett till förhöjda halter av bl. a. aluminium, mangan, kadmium, zink och bly i de försurade sjöarna. I sura vatten innehåller gäddor höga kvicksilverhalter, även när industriella utsläpp inte förekommer. beslutade om en femårig försöksverksamhet med kalkning av sjöar och vattendrag för att samla erfarenheterna av effekterna på växt- och djurliv. Dessa är i huvudsak positiva. Fortsatt försurning har kunnat hejdas. Kalkningen måste dock betraktas som ett uppehållande försvar. Huvudinriktningen måste vara att minska utsläppen vid källan. Utvecklingen mot omfattande skogsskador i har gått mycket snabbt. I gav en inventering 1981 vid handen att några tiotusentals hektar skog var skadad. kom uppgifter om 2,5 milj. hektar skadad skog. Mer än en tredjedel av de västtyska skogarna är skadad. När de tyska chockrapporterna nådde startade en inventering i de södra och mellersta delarna av vårt land. Inventeringen visar mycket klart att skadorna i våra skogar är betydligt större än vad vi trott. I är av skogen påverkad eller skadad. startade ett undersökningsprogram kring de skogsskador som rapporterats av vid den översiktliga inventeringen . De preliminära resultat som presenterades visar att det är främst i hyggeskanter, på höjder och över huvud taget på torra växtplatser som skador har registrerats. Dessa förekommer framför allt i sydvästra . Motsvarande skador finns emellertid också i mellersta . Man kan därför inte ensidigt hänföra skadorna till luftföroreningar utan även andra faktorer, såsom torka och stormar, kan ha samverkat. Moderata samlingspartiet begärde i kommittémotion 1984/85:1816 att en vetenskaplig dokumentation och analys snabbt borde utföras av de registrerade skadorna. Det är glädjande att en sådan undersökning nu utförts, trots den socialdemokratiska regeringens motstånd. Bedömning av kronutglesningen, som är ett mått på skogens hälsa, har gjorts på 11 000 provträd uttagna vid riksskogstaxeringen. Hos gran i de skadade områdena utgörs 1/5 av det totala virkesförrådet i den medelålders och äldre skogen av träd som kan anses vara lätt skadade eller skadade, dvs. Svåra skador, barrförlust, finns dock bara hos 0,av granarna. I alla områden i landet är det den äldsta skogen som har den största utglesningen av trädkronorna. Genomsnittlig barrförlust hos gran i gallrings- och slutawerkningsskog i olika län i Jo708 - Figuren är baserad på obeservationer på provträd och har beräknats med ledning av klassmittenvärden för de olika kronutglesningsklasserna. Skadeförloppet har visat sig vara mycket komplicerat. Luftföroreningarna avsätter frätande ämnen på barr och blad, som svarar för den livsviktiga fotosyntesen. Giftiga gaser, såsom svaveldioxid, kvävedioxider, ozon och kolväten, tränger in i andningsorganen på barr och blad och förstör trädens förmåga att binda energi. Skadorna visar sig i en barrförlust, som ger tillväxtminskning. I granskog med klara stresssymtom har man uppmätt en tillväxtnedgång på . Många omständigheter pekar alltså på att luftföroreningarna har starkt bidragit till de många trädskadorna i . Bekämpning av luftföroreningarna är den viktigaste åtgärden i kampen mot skogsskadorna. Luftföroreningar i form av svavel- och kväveoxider kan påverka människor direkt. Svaveldioxid verkar retande på slemhinnor och i ögon och näsa, svalgoch luftvägar. I normala fall suger näsans slemhinnor upp huvuddelen av svaveldioxiden. När den förekommer i kombination med sotpartiklar från eldning av fasta bränslen är det mera allvarligt. Med sotpartiklama som bärare kommer svaveldioxiden djupt ned i lungorna och kan underhålla eller förstärka kroniska infektioner, framför allt hos människor som har hjärt- och lungsjukdomar. Källa: SLU:s skogsskadeinventering 1984 Falsk krupp, som drabbar småbarn och ger andnigsbesvär och skrällande hosta, anses kunna framkallas av luftföroreningar. Även den gåtfulla s. k. plötsliga småbarnsdöden har satts i samband med dessa. Med sotpartiklar kan också tungmetaller och benspyren komma ned i lungorna. Benspyrener är cancerframkallande ämnen, som bildas vid eldning av t. ex. kol, torv och ved. 1984 beräknar att antalet cancerfall, som kan härledas från luftföroreningar, är 100-1 000 . Kväveoxider bildas vid höga förbränningstemperaturer, t. ex. i bilavgaser, som är ett problem framför allt i tätbebyggda områden. Bilavgaser innehåller dessutom andra hälsovådliga ämnen. Kvicksilver och kadmium är farliga eftersom de anrikas i kroppen och kan ge hjärnskador resp. obotliga njur- och skelettskador. Små omärkliga mängder, som tillförs , lagras upp i kroppen. Efter kan svåra skador uppstå. är det land i världen som har lägst kadmiumhalt i det handelsgödsel som används. Det bästa sättet att minska luftföroreningarna är att i så stor utsträckning som möjligt minska all förbränning och ställa höga reningskrav på den förbränning som ändå är nödvändig. energiförsörjning har till stor del byggt på förekomsten av billig importerad olja. Energi i ändamålsenlig form och till konkurrenskraftigt pris har därigenom funnits tillgänglig för att möjliggöra en snabb välståndsutveckling. Den första oljekrisen utgör en vändpunkt i den internationella försörjningen. I hög grad gäller detta också för , som till var beroende av importerad olja. fyrdubblades priset på råolja. Den svenska oljeräkningen steg från ca 1973 till 1974. Genom den andra oljekrisen fördubblades priserna ånyo. Olja I energltlllförsoln. 1970 1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 mål enligt energipolitiska beslut. Källa: AB Svensk Energiförsörjning: Energifakta De borgerliga regeringarna införde en råd stimulansåtgärder för att spara energi och för att minska vårt lands oljeberoende. Dessa stimulansåtgärder har tillsammans med åtgärder, grundade på enskildas och företags rent marknadsekonomiska bedömningar, resulterat i en halvering av förbrukning av eldningsoljor från drygt 20 miljoner m31976 till ca 1983. Inte minst har industrins oljeanvändning minskat kraftigt. Industrins förändrade användning av olja och el 1955-1982 samt SI-KRAFTSAM:s bedömning till 1990 (TWh/ir) prognos 1990 (153-163) 1982(125) 1980(129) 1975(131) 1970 (114) 1965 (90) Pl = Produktionsindex (1968 = 100) -OtJJ (TWh/ir) Detta har resulterat i en väsentlig minskning av luftföroreningarna. Uppskattningsvis har det svenska lufthavet befriats från över svaveldioxid och lika mycket kväveoxider . Denna miljöförbättring har sannolikt minskat antalet cancerfall. Den stora reduktionen av oljeförbrukningen, som motsvarar , har främst möjliggjorts genom elenergi från kärnkraftverk, ca . Eftersom el i konsumtionsledet motsvarar drygt bränsle är av minskningen ett resultat av kärnkraften. En annan effekt av den minskade oljeförbrukningen är att bränsletransporterna har minskat, eftersom olja ersatts med elström eller sparats.