mot · G902Fi303 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:Fi303 Redovisning av regeringspropositioners ekonomiska konsekvenser för kommuner Det råder bred enighet om att kommunernas utgiftsexpansion måste bromsas upp. Kommunerna måste hjälpa till om vi skall kunna återställa balansen i svensk ekonomi. Men för att detta skall kunna uppnås behövs större frihet för kommunerna. En kraftig begränsning av de normer och föreskrifter som i långa stycken styr verksamheterna i kommunerna är nödvändig. I takt med den ekonomiska åtstramningen, som är nödvändig då kommunernas ekonomi är mycket god, finns det risk att kommunernas suveräna beslutanderätt försvagas genom ett successivt övervältrande av ålägganden från stat till kommun. Rörelsefriheten blir allt mindre. De automatiska åtagandena sväller ut, och kommunalmännen med de små budgeterna har inte längre några marginaler och därmed ingen valfrihet. Den kommunala verksamheten styrs i stor utsträckning av statlig detaljreglering och bidragsbestämmelser. När staten tvingas av samhällsekonomiskt kända skäl minska överföringen till kommunsektorn bör detta göras på så sätt att den statliga regleringen och byråkratin kan minskas. Ramlagstiftningen har en del i denna utveckling. Så har t. ex. socialtjänstlagen fått oanade effekter för det kommunala livet. är det i realiteten domstolarna som beslutar om kommunernas socialbidragsnormer. Den politiska beslutsprocessen har därigenom konverterats till en exekutiv utbetalningsadministration. Ramlagarnas definitionsproblematik uppmärksammas inte tillräckligt när besluten fattas. De kommunalekonomiska effekterna av centralt fattade beslut negligeras eller förbises alltjämt. Ett exempel är ROT-programmet som marknadsförts intensivt i kommunerna. Detta får självklara effekter på kommunernas ekonomi, eftersom programmet villkörar och binder kommunala pengar. Barnomsorgen är ett annat fjärrstyrt område, där s. k. stimulanser nyttjas för att dirigera kommunerna, som mestadels inte ges något val. Förledande statsbidrag mynnar i kommunala volymexpansioner som inte gagnar samhällsekonomin totalt. Ett annat exempel är beslutet om barnomsorg för alla barn 1991 där alla barn mellan 18 månader och har rätt till barnomsorg. Det är kommunerna som skall infria denna rättighet. Besluten innebär en koncentration till den kommunala barnomsorgen och saknar helt kostnadsberäkningar, varken av statens eller kommunens kostnader. I stället för långsiktiga övergripande beslut, som anger de ekonomiska förutsättningarna för kommunerna, utsätts dessa numera för Mot. 1985/86 snabba kast och helt oförutsedda utgifter även mitt under löpande budgetår. Förändrade förutsättningar, tillfälliga och villkorade stimulansbidrag samt fortsatta övervältringar av åtaganden stjälper de kommunala budgeterna över ända allt oftare. Regeringens propositioner som innebär oförutsedda och kommunalt opåverkbara utgifter måste vara så väl bearbetade, att de inrymmer såväl konsekvensbeskrivning som en kostnadsanalys. Detta som en självklar information både till beslutsfattare och till kommunerna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att propositioner som direkt eller indirekt medför kommunala kostnadsökningar skall redovisas i form av såväl konsekvensbeskrivning som kostnadsanalys.