mot · G902U402 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:U402 m. fl. (c) Nedrustning Kapprustningens onda cirkel måste slutgiltigt brytas för att förhindra det enorma slöseriet med resurser och för att i stället använda dessa för att lindra den nöd och den fattigdom som alltjämt präglar många människors vardag runtom i världen. Det faktum att president och ledare har kunnat mötas i överläggningar och träffat överenskommelse om att mötas igen väcker förhoppningar om en tryggare värld än den vi lever i . måste vi dock konstatera att det inte träffats någon överenskommelse som leder till minskning av hotet från kärnvapen mot mänsklighetens rätt till överlevnad. Det råder inget som helst tvivel om att det finns ett brett folkligt stöd för en sådan överenskommelse i . Huvudansvaret för att hejda den fortgående kapprustningen ligger hos kärnvapenmakterna. Traditionellt har man förbundit säkerhet med militär säkerhet garanterad av vapen som förutses skydda mot yttre militära hot. En ökad medvetenhet om de icke-militära hoten har vuxit fram . Exempelvis har den utbredda ekonomiska krisen samt den oansvariga resursförbrukningen och miljöförstöringen som drabbar stora delar av jorden och dess fortsatt ökande befolkning givit säkerhetsbegreppet ytterligare dimensioner. Stabilare ekonomier och en mer rättvis fördelning av världens resurser är viktiga förutsättningar för skapandet av fred och säkerhet i världen. Därför går kravet på en ny ekonomisk världsordning hand i hand med arbetet för fred. Kapprustningen visar att ökad säkerhet inte står att finna genom fler och mer sofistikerade vapen. Medan man trott sig skapa säkerhet genom ömsesidig avskräckning inom ett system av terrorbalans, upplevs detta system nu som det verkliga hotet. En fortsatt upprustning måste ersättas av en ömsesidig nedrustning. Säkerheten kräver i dagens läge framför allt att ett globalt accepterat system för fredens bevarande skapas. Vad som behövs är en effektiv mekanism både för att hindra kärnvapenkrig och för att över huvud taget förebygga att konflikter mynnar ut i krigshandlingar. måste ge FN:s generalsekreterare allt tänkbart stöd i hans ansträngningar att stärka världsorganisationens och i synnerhet säkerhetsrådets roll i detta sammanhang. Nedrustning är en angelägenhet för alla FN:s medlemsstater. Också i det Mot. direkta förhandlingsarbetet måste därför FN :s roll stärkas. De nordiska länderna har från olika säkerhetspolitiska utgångspunkter gemensamt skapat en situation präglad av fred och stabilitet. Vi måste eftersträva en fortgående dialog som kan bidra till avspänning och ökat förtroende i hela , till ett utökat ekonomiskt samarbete över blockgränserna och till respekt för mänskliga fri- och rättigheter. om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder och nedrustning i går in i ett avgörande slutskede. inger förhoppningar om positiva slutresultat. Framgång i ESK-förhandlingarna är beroende av en politik som baseras på ökad ömsesidig förståelse för varandras intressen och på en insikt om behovet av gemensamma lösningar. måste enligt mening ständigt sträva efter att öka sin förmåga att bidra till fred och nedrustning. Svensk utrikespolitik måste även framgent vara inriktad på att ställa all teknisk och diplomatisk kompetens i den internationella nedrustningens tjänst. Vi måste ta vara på det engagemang för fredsarbete som finns i vårt land. Program för nedrustning av kärnvapen Kärnvapenmakternas arsenaler innebär ett hot mot allt mänskligt liv. Det är det mest överhängande hotet mot hela världens säkerhet. Ingen part kan gå segrande ur ett kärnvapenkrig. Ett kärnvapenkrig har bara förlorare. De vetenskapliga studierna om kärnvapenkrigets effekter har visat en ohygglig bild. har inte bara skrämmande omedelbara effekter. Det rymmer också långsiktiga konsekvenser som kan ödelägga vår jord och oåterkalleligen påverka betingelserna för allt mänskligt liv på vår planet. Ett kärnvapenkrig drabbar alla folk och alla stater, även dem som finns långt bort från krigsskådeplatsen. I slutkommunikén från toppmötet mellan Reagen och konstateras att de har kommit överens om att ett kärnvapenkrig inte kan vinnas och aldrig får utkämpas. Denna insikt måste leda till ett program för avskaffande av kärnvapen. måste fortsätta att driva de krav som framförde i FN 1982 och som den socialdemokratiska regeringen senare fullföljt: o ett fullständigt stopp för kärnvapenprov o ett fullständigt stopp för tillverkning av kärnvapen och dess vapenbärare o ett förbud mot all vidare utplacering av kärnvapen och kärnvapenbärare o ett fullständigt förbud för produktion av klyvbart material för vapenändamål. En sådan frysning av kärnvapenutvecklingen skulle kunna utgöra det första och mest effektiva steget mot betydande minskningar av kärnvapenarsenalerna. Löften om icke-första användning skulle kunna leda till att kärnvapenstaterna minskar sitt beroende av kärnvapen. Därmed skulle antagligen kärnvapentröskeln höjas avsevärt. måste fortsätta att verka för att få till stånd sådana utfästelser. 1 * 1985/86. 3 sam!. Nr U401 - 403 Militarisering av nya områden Vetenskap och teknik utnyttjas alltmer ohämmat för militära syften. Denna utveckling måste bromsas. Ett sätt är att förbjuda införande av nya vapen och krigföring i olika miljöer, på sätt som i vart fall delvis skett i fråga om , havsbotten och rymden. De avtal som vi har på dessa områden måste emellertid bli mer heltäckande. Kapprustningen i yttre rymden utgör ett slående exempel på hur militärt utnyttjande av vetenskap och teknik leder till militarisering av nya områden. av de över 2 200 satelliter som skjutits upp har haft någon slags militär uppgift. 1 ett kärnvapenkrig kan satelliter ge den första förvarningen om att fiendemissiler skjutits upp, och de blir också viktiga för ordergivning och övervakning. Satelliter kan också användas för att leda bombplan, ubåtar och missiler till deras mål. Genom de s. k. ASAT-vapnen (anti-satellite) har både och redan fått vissa möjligheter att anfalla motståndarens rymdsatelliter, men det som nu planerar är ett försvarssystem, ett system som till stor del baserar sig på rymdvapen. Det är detta program som betecknas Strategiska försvarsinitiativ, kallat Stjärnornas krig (). har också utvecklat liknande försvarssystem och kan tänkas ha planer på att utvidga det. När supermakterna kommer så långt som till prov med de nya systemen, äventyras ingångna avtal, och förhandlingarna om rustningsbegränsningar försvåras ytterligare. Tidsfaktorn är av avgörande betydelse; därför är det nödvändigt att utan dröjsmål få till stånd internationella förhandlingar för att förhindra en kapprustning i rymden. Ett allmänt accepterat förbud mot alla kärnexplosioner skulle på ett avgörande sätt bidra till att bromsa kärnvapenutvecklingen och förhindra ytterligare spridning. Kärnvapenmakternas oförmåga att åstadkomma begränsningar av sina kärnvapen är också en avvikelse från syftet med icke-spridningsavtalet, Detta är ett viktigt skäl till att NPT inte blivit en total framgång. bör det framhållas att kärnvapenmakterna strikt iakttagit sina åtaganden att inte överföra kärnvapen till andra, vilket är mycket väsentligt. Emellertid inger det oro att många viktiga icke-kärnvapenmakter saknas bland de anslutna. Den ständigt pågående tekniska utvecklingen, inkl. utvecklingen av kärnkraftsindustrin, minskar ständigt den tekniska och ekonomiska tröskel en stat måste överträda för att göra egna kärnvapen. De upprepade franska kärnvapenproven kring i har mötts av omfattande protester från många länder och internationella organisationer. Den franska regeringen har tillbakavisat krav på en grundlig undersökning av effekterna av dessa prov. Vi anser att den bör ta initiativ i FN för att få till stånd de erforderliga undersökningarna, bl. a. från hälsosynpunkt. En gång fick man världen att tro att det fanns en absolut gräns mellan militär teknologi och civil kärnkraft. Det var under denna förutsättning den civila teknologin byggdes upp. vet vi att denna gräns icke existerar och säkert aldrig har existerat. Den nya insikten måste nu leda till att mycket inom kärnkraftsteknologin eller hela teknologin som sådan granskas eller helt omprövas. Det nya är alltså att reaktorplutonium kan användas för tillverkning av kärnladdningar, om än något svagare och mindre precisa än de som görs av vapenplutonium. Ytterligare ett nytt element är att man nu utvecklar en laserteknik för att kunna gradera upp reaktorplutonium till i nästan vapenkvalitet. Detta, att reaktorplutonium kan användas för laddningar och kännedomen om att har detonerat en sådan laddning, gör alla frågor kring den civila kärnkraften så mycket svårare och farligare. Risken att stater som vill försöka skaffa sig vapen går via ett civilt program blir också så mycket större. Inom den civila kärnkraften blir hela plutoniumteknologin en svag länk. Upparbetning, transporter, lagringar etc. ingår. Med en omfattande hantering kan plutoniumstölder och terroraktioner bli återkommande företeelser. Flertalet europeiska stater med kärnkraftsprogram har valt att upparbeta reaktorbränslet och kommer då att äga stora mängder reaktorplutonium. Hur detta skall användas är icke bestämt, utan man förhandlar bara om lagring i regi eller under deras kontroll (IPS). Detta är ingen lösning, bara ett uppskjutande av problemet. Slutförvaring av använt kärnbränsle enligt den svenska KBS-3-metoden kan inte heller accepteras, eftersom den enligt vår mening inte uppfyller kraven på en säker förvaringsmetod. (KBS-3 är en metod för slutförvaring av icke upparbetat utbränt högaktivt kärnbränsle.) Avfallet kommer att genomgå en rening och en mognad till en uran/plutoniummalm och plutoniet i denna blir av vapenkvalitet. Utvinning kan ske när som helst genom normal gruvteknik under en tidsrymd av minst 100 . Reningen och mognaden är ett rent fysikaliskt förlopp som inga politiska beslut kan förändra. KBS-3 kan inte godtas som slutförvaring och KBS-3 får icke ges internationell spridning. Är det så att denna princip är den enda vägen att gå när det gäller kärnbränslecykelns slutsteg, så får denna omprövning vidgas och vara ett ytterligare skäl för en omprövning av hela teknologin. Vi återkommer i annat sammanhang med förslag om detta. anser att nu måste fatta beslut om förbud mot uranbrytning i , förbud mot utförsel av reaktorteknologi, direktlagring och icke-upparbetning av utbränt kärnbränsle samt intensifierad forskning om säkrare lagringsmetoder. Med en sådan inhemsk handlingslinje skulle kunna lämna ytterligare aktiva bidrag till att förhindra kärnvapenspridning. En särskild fara utgör möjligheten att kärnkraftverk skadas i krig och att Mot. stora mängder radioaktivt material sprids ut i omgivningen. publicerade visar att om en sådan anläggning träffas av ett kärnvapen uppstår en oerhörd förstärkning av strålningsverkan. Men även ett angrepp på kärnkraftverk med konventionella vapen kan utlösa spridning av stora mängder radioaktivitet. Angrepp på kärnkraftverk skall därför jämställas med massförstörelse. måste fortsätta att verka för att sådana angrepp förbjuds inom ramen för ett avtal mot radiologisk krigföring. Frågan om ett fullständigt förbud mot kemiska vapen har fått ökad akutalitet genom händelserna i kriget mellan och . Användningen av kemiska stridsmedel i detta krig, som konstaterades av en expertgrupp som FN sände till , är ett allvarligt brott mot Genéve-protokoll och stridande mot grundläggande humanitära rättsregler. Om ingen överenskommelse om totalförbud mot kemiska vapen skulle uppnås närmaste åren, finns risk att en ny generation av kemiska stridsmedel, s. k. binära vapen, kommer att införas. Flera länder överväger på nytt att införliva de kemiska vapnen i sina arsenaler. Det är mycket oroande att länder över huvud taget vill befatta sig med dessa vapen. bör söka finna initiativ till att få till stånd ett totalförbud mot tillverkning av kemiska stridsmedel. Även om kärnvapnen upplevs som det största hotet får det inte leda till att man glömmer de s. k. konventionella vapnen. Den tekniska utvecklingen har gjort deras verkan utomordentligt förödande. har det skett en kraftig satsning på konventionell upprustning. Den pågående konventionella kapprustningen medför en ökad roll för militära maktmedel i internationell politik och en minskad roll för folkrätten. För mindre stater är detta starkt negativt. Risken för att bli angripen med konventionella vapen framstår för dem som det främsta hotet mot deras säkerhet. Det är glädjande att äntligen vissa framsteg gjorts i förhandlingarna om truppbegränsningar i , MBFR. Ansträngningar måste göras för att få överenskommelser om reduktion av de konventionella styrkorna i . Förslag om en kärnvapenfri korridor i måste kombineras med begränsningar och/eller förändringar av det konventionella försvaret för att inte leda till upprustning. Sådana begränsningar kan vara knutna till ömsesidiga truppreduceringsavtal. En annan möjlighet är att avlägsna både kärnvapen och större konventionella vapen inom ett visst område från vardera gränsen eller att från det området dra tillbaka de konventionella system som kan användas offensivt. bör ta initiativ till sådana studier av hur begränsningar av kärnvapen och konventionellt försvar kan åstadkommas i i syfte att uppnå en militär avspänning. I internationella nedrustningsförhandlingar spelar frågan om kontroll av avtalens efterlevnad en stor roll. Det är ofta en av de stötestenar som gör det svårt att nå överenskommelser. Ett land som skriver under en uppgörelse om begränsning av sin militära kapacitet vill naturligtvis försäkra sig om att också motparten seriöst följer avtalen. har lagt fram en rapport om hur verifikationsinstrumenten kan förstärkas. Det är viktigt att så sker, och bör initiera åtgärder för att underlätta kontrollen av avtalen. Men som neutralt land bör också direkt kunna bidra till en förbättrad verifikation genom att ställa exporter och kontrollanter till FN :s förfogande för kontroll av ingångna avtal. Efter det att ett krig har ägt rum återstår ett omfatttande arbete med att avminera och oskadliggöra kvarvarande explosiv ammunition. Det är ett stort och växande problem att såväl mark- som sjöområden förblir obrukbara innan en avminering m. m. sker. Man uppskattar att av moderna sprängladdningar kvarstår odetonerade. Dessa krigets rester orsakar ohyggligt lidande för såväl djur som människor. I många fall är det lekande barn som får tag i dessa vapen. Jordbruk, skogsbruk, fiske och sjöfart kan inte heller bedrivas i områdena. Krigshärjade länder är ofta fattiga och har problem att sanera dessa krigsskådeplatser. Runt om i världen finns sådana här områden som står obrukbara . Vi anser att det krävs gemensamma insatser genom FN för att kunna klara av dessa städaktioner. Vi föreslår att tar initiativ till sådana internationella åtgärder. Det är viktigt att aktualisera nedrustningsåtgärder som är särskilt betydelsefulla för säkerhet. Det nordiska området har kommit mera i blickpunkten för stormakternas strategiska intressen. Exempel på detta är placeringen av strategiska kärnvapenubåtar och oceangående flottor vid , förhandslagringen av NATO-material i och övervakningsaktiviteterna i det nordiska området. Kryssningsrobotarna utgör en stor fara, och stormakternas transportresurser i luften ökar förmågan till luftlandsättningar. Denna situation gör att behovet av en konsekvent svensk säkerhetspolitik är angelägnare . De nordiska länderna har från olika säkerhetspolitiska utgångspunkter gemensamt skapat en situation präglad av fred och stabilitet. har vid fyra tillfällen uttalat sig för att regeringen skall hålla fortsatt nära kontakt med de övriga nordiska länderna i syfte att skapa en kärnvapenfri zon i som ett led i arbetet för ett kärnvapenfritt . Vi ser det som mycket värdefullt att en enig riksdag har slutit upp kring Det är angeläget att arbetet för att få till stånd en kärnvapenfri zon drivs vidare och att enigheten mellan partierna bibehålls. 1 vårt eget närområde skulle en kärnvapenfri zon i kunna bli ett viktigt bidrag till avspänningen av betydelse också för den globala situationen. En sådan zon förutsätter en positiv medverkan från bägge stormaktsblocken, bl. a. genom att dra tillbaka kärnvapen från zonens närområde. Detta måste också innebära att blir fritt från kärnvapen. genomfördes en nordisk parlamentarikerkonferens om en kärnvapenfri zon i . Konferensen som hölls i gav värdefullt utbyte om olika synpunkter på den kärnvapenfria zonen. Det är angeläget att nordiska parlamentariker också i fortsättningen ges möjlighet till denna typ av diskussion. Avsikten bör vara att en nordisk arbetsgrupp skall studera hur frågan om en kärnvapenfri zon i kan drivas vidare, som representanter vid konferensen i framförde. Förslaget om en kärnvapenfri zon i ses som ett led i arbetet för ett kärnvapenfritt . Förslag har också framförts om en kärnvapenfri korridor i och på . Även om sådana zoner i sig inte automatiskt medför någon minskning av antalet kärnvapen kan de på samma sätt som andra förtroendeskapande åtgärder bidra till minskad konfrontation. Därmed skulle de kunna bidra till ett klimat som möjliggör verklig nedrustning. Särskild uppmärksamhet bör ägna åt kryssningsmissilerna. Vi har dramatiskt uppmärksammats på utbredningen av denna typ av vapen i vår närhet. bör ta initiativ som syftar till förbud mot kryssningsrobotar. Andra exempel på nedrustningsåtgärder som skulle kunna stärka säkerheten i det nordeuropeiska området: o stärkande av icke-spridningsavtalet kompletterat med förtroendeskapande åtgärder o reglering av eurostrategiska kärnvapen och taktiska kärnvapen i , speciellt avseende kryssningsrobotar o förbud för innehav av och förberedelser för användning av kemiska stridsmedel o att gå vidare med förhandsanmälan av militära övningar och begränsningar för hur stora militära övningar och förflyttningar som får förekomma i med angränsande havsområden och luftrum. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar att begära att regeringen återkommer med förslag om hur FN :s freds-och säkerhetsbevarande roll kan stärkas, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om program för nedrustning av kärnvapen, 3. att beslutar att begära förnyade initiativ för att förhindra militarisering av nya områden, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till kän- Mot. na vad som anförts om åtgärder för att få till stånd ett fullständigt U402 förbud mot kärnvapenprov, [5. att beslutar om att hos regeringen begära förslag om reviderad lagstiftning om kärnteknisk verksamhet för att förhindra spridning av kärnteknologi enligt de riktlinjer som anförs i motionen1], 6. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett totalförbud mot kemiska vapen, 7. att beslutar att hos regeringen begära initiativ i syfte att uppnå en militär avspänning i i enlighet med motionen, 8. att beslutar att hos regeringen begära initiativ för att underlätta kontrollen av avtal i enlighet med motionen, 9. att beslutar att hos regeringen begära initiativ i FN angående borttagande av explosivt material från krigsskådeplatser, 10. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om en arbetsgrupp för en kärnvapenfri zon i , 11. att beslutar att hos regeringen begära initiativ i syfte att få till stånd förbud mot kryssningsrobotar, 12. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i övrigt anförts i motionen om inriktningen av nedrustningsarbetet. () Per-O la () 'I985/86:N420.