mot · G902K228 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:K228 Den svenska lagstiftningen innehåller många inslag av s. k. ramlagar, dvs. låter i stor utsträckning tillämpande myndighet fylla regelsystemet med nödvändiga detaljregler. anger genom sin ramlag grundläggande värderingar och de mål för verksamheten som skall nås. Därefter tillkommer det tillämpande myndighet att se till att verksamheten och regeltillämpningen blir sådan att den står i överensstämmelse med de mål, syften och den volym som angivit. Ramlagstiftning kan utifrån vissa aspekter vara en effektiv lagstiftningsform. Lagstiftningen nöjer sig med att ange ramar och mål men låter bli att lägga sig i detaljutformningar. Metoden åstadkommer en arbetsfördelning mellan politikern/generalisten och experten/den detaljkunnige. Ramlagstiftningstekniken har dock en allvarlig baksida. Den främjar inte rättssäkerheten. I lagstiftningsögonblicket vet inte berörda medborgare vilka rättsregler som gäller. Detta klarnar först när tillämpande myndighet har givit ramlagen sin tolkning och fyllt den med sina detaljregler och anvisningar. Detta kan ta från det ursprungliga riksdagsbeslutet. Dessutom fylls detaljregleringen successivt på allteftersom nya problemställningar uppenbarar sig. pålagringar av regler kan det samlade lagkomplexet, som inleddes med en ramlag, vara sådant att det inte svarar mot de intentioner som hade med sitt beslut. Tillämpande myndighet kan medvetet eller omedvetet ha fyllt på med värderingar som inte rymdes eller inte var tänkta i det ursprungliga lagstiftningsärendet. Detaljregleringen gentemot medborgaren kan ha blivit mycket mer omfattande än vad skulle ha bedömt nödvändigt om den kunnat förutse hela regelprocessens framväxt. Det är inte ovanligt att riksdagsledamöter ställda inför detaljerade regler på olika myndighetsområden finner sig ha svårt att känna igen de ursprungliga intentionerna med riksdagsbeslutets ramlag. Riktigt så här detaljerat och därmed ofta svårtillämpat hade vi kanske inte tänkt oss det hela, är nog ingen ovanlig tanke hos en riksdagsledamot vare sig regelsystemet vänder sig mot kommuner, företag eller enskilda. Ovanstående kan främst ses som en argumentering för att undvika tekniken med ramlagar. Men det kan finnas skäl att inte helt avvisa en sådan teknik. Men för att undvika att myndigheter fyller på med för många detaljregler eller med regler i fel riktning bör skaffa sig en automatisk kontrollstation för utvärdering av varje ny ramlag. Detta kan tillgå enligt följande. efter det att fattat beslut om en ramlag inleds auto- Mot. matiskt en process som leder till en återredovisning till av ramla- K228 gens tillämpning i praktiken. För detta arbete skall betjänas av ett kansli gissningsvis kan revisorer svara för arbetet som ex officio inleder granskningen, förslagsvis efter det ursprungliga riksdagsbeslutet. Granskningsrapporten underställs kammaren med tillfälle för enskilda ledamöter att väcka motioner med förslag till förändringar i tillämpningsreglerna. Det är möjligt att systemet förutsätter att granskningen översiktligt leds av parlamentariker. Det kan tillgå så att det kansli hos som har tillagts kontrolluppgiften leds av en särskild nämnd sammansatt så att där finns ett par ständiga ledamöter, som för varje granskningsärende kompletteras med ledamöter från det utskott som ursprungligen haft att föredra ramlagstiftningen inför kammaren. Möjligen skall också representant för förslagsställande departement ingå i granskningsarbetet. Ett system av ungefär ovanstående karaktär skulle påtagligt förbättra riksdagsledamöternas möjligheter att följa rättsutveckling och rättstillämpning inom de områden där ramlagstiftning även framgent kan anses ändamålsenlig. Systemet skulle inte i någon avgörande utsträckning förbättra rättssäkerheten för de enskilda eftersom detaljreglerna alltfort skulle växa fram successivt och därmed naturligen osäkerhet alltid råda om vad som gäller. Men risken för överbyråkrati till följd av alltför nitiska Tegelmakare skulle minska. För regelformande myndigheter skulle situationen säkert förbättras, då här skulle skapas ett organ med vilket man kunde samråda vid en tilltänkt detaljreglering, t. ex. om den kan bedömas stå i överensstämmelse med det ursprungliga riksdagsbeslutet. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära en utredning angående möjligheterna att inrätta ett organ för prövning av myndigheternas tillämpning av de ramlagar som beslutar. /e (fp)