mot · G902Ju717 · 1986-01-24 00:00:00 — och () Rätten till offentlig försvarare, m. m. 1985/86 Ju717727 Efterkrigstidens samhällsutveckling har medfört ett alltmer komplext och svåröverskådligare samhälle. Antalet lagar och författningar har ökat i en skådad omfattning. Detta har inneburit att medborgarens liv alltmer kommit att detaljregleras. upplyses vi om våra skyldigheter antingen genom myndigheters skrivelser eller TV:s . I ett sådant samhälle är det mycket viktigt att medborgaren även upplyses om sina rättigheter och framför allt ges möjlighet att utöva dessa. För inte alltför var det individens plånbok som bestämde hans möjligheter att tillvarata sina rättigheter. Den som hade råd att köpa sig experthjälp kunde alltid räkna med att få sina rättigheter bättre tillvaratagna än den som inte hade ekonomiska och personliga förutsättningar. För att råda bot på de värsta orättvisorna har statsmakterna givit tilltalade i brottmål möjlighet att få en försvarare som betalas av det allmänna, och i civilmål kan medborgaren få rättshjälp för viss del av sina kostnader. Möjligheterna att få offentlig försvarare och rättshjälp har dock kraftigt urholkats. Endast om det finns uppenbar risk för påföljden fängelse kan medborgaren få offentlig försvarare, och möjligheten att få rättshjälp har begränsats till ett fåtal områden, främst på familjerättens område. När det gäller förvaltningsrättsliga mål finns det i princip ingen möjlighet alls att erhålla ersättning för de kostnader man kan ha haft för att hävda sin rätt gentemot myndigheterna. Ett belysande och aktuellt exempel är skattemålet för snickaren . Hjortberg vann visserligen målet och slapp betala . i olika avgifter, men får däremot stå för sina advokatkostnader på . Ett rättssamhälle som har inte råd med att medborgarna upplever sig rättslösa när de konfronteras med åklagare, polis och myndigheter. Det räcker inte med att de formellt har rättigheter att hävda. Medborgarna måste dessutom uppleva att de har reella möjligheter att hävda sina rättigheter. Detta kan endast ske genom att utöka möjligheterna för den enskilde att erhålla rättshjälp, såväl i civilmål som i förvaltningsmål, samt att utöka möjligheterna att erhålla offentlig försvarare. Invändningar kommer kanske att göras att det kostar samhället för mycket och att försäkringsbolagen ger den enskilde ett visst rättsskydd i frivilligt tecknade försäkringar. Som liberala vill vi då hävda att det inte går att sätta en prislapp på den enskildes rättstrygghet. Lika litet skall den enskilde vara utlämnad till försäkringsbolagens bedömningar huruvida man skall erhålla nödvändiga medel för att tillvarata sina rättigheter. Den väg vi befinner oss 1 på kommer att undergräva medborgarens tro på rättssamhället och sålunda även det allmänna rättsmedvetandet. Detta visas bl. a. i den enkätundersökning som gjorde 1985, där ett oroande stort antal tillfrågade sade sig ha litet förtroende för våra tingsrätter. Likaså har åter klasskillnader aktualiserats mellan medborgarna, där den bemedlade kan köpa sig en rättvisare rättvisa än den obemedlade. Därför bör en återgång till den praxis och de regler som gällde före proposition 1983/84:23 samt justitieutskottets betänkande nr 7, vilka resulterade i lag SFS 1983:920 gällande rätten till offentlig försvarare, beslutas. Dessutom skall möjlighet ges att erhålla rättshjälp i såväl allmänna domstolar som förvaltnings- och specialdomstolar och därvid skall rätten till rättshjälp inte begränsas att endast avse vissa typer av mål. Med hänvisning till vad som sagts i motionen hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående rätten till offentlig försvarare, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående utvidgade möjligheter till rättshjälp. () () 1985/86 Ju717