mot · GA02N127 · 1986-11-13 00:00:00 — Motion till 1986/87:N127 Godkännande av internationella kakaoavtal, m. m. 1986/87:41) Stabilisering av internationella råvarupriser har av tradition ansetts vara en uppgift för internationellt samarbete. Stabila råvarupriser har setts som en garanti för att utvecklingsländer garanteras viss stabilitet i exportintäkterna, vilket i sin tur skulle medverka till en fortgående utveckling i sådana länder. har ägnat en väsentlig del av sin verksamhet åt att söka åstadkomma utvecklingsstödjande råvaruavtal. Uppenbart leder instabilitet i exportinkomster till många problem såsom exempelvis att omöjliggöra planering för utvecklingsländer. Med fasta råvarupriser skulle det problemet väsentligen kunna elimineras. Detta synsätt bygger i väsentlig utsträckning på en felsyn. Stabila råvarupriser är ej samma sak som stabila exportinkomster. Än mindre utgör stabila råvarupriser en faktor som möjliggör stabilitet i och utveckling av realinkomsten i . Internationella priser är variabler i ett stort ekonomiskt system som påverkas av utbud och efterfrågan på världsmarknaden. För att kunna utöva kontroll över detta globala ekonomiska system skulle krävas en fullständig ekonomisk planering på global grund. Det vore rimligare att se stabiliseringsfaktorn för utvecklingsländernas ekonomi såsom en faktor av den köpkraft utvecklingsländernas råvaruexport hade i förhållande till de utvecklade ländernas industriprodukter, som får antas vara eftertraktansvärda för utvecklingsländerna. Det kan emellertid konstateras att det är en omöjlig uppgift att söka åstadkomma en sådan styrning av handelsvillkoren som detta skulle nödvändiggöra. Det kan finnas skäl att ifrågasätta om de instabila råvarupriserna verkligen har en så skadlig verkan för utvecklingsländerna att de få råvaruavtal som alltjämt finns fortsatt upprätthålls. Inom ramen för GATT-överläggningarna kommer framför allt frihandelsvillkor att bli föremål för överläggningar. I ministerdeklarationen för den kommande Uruguayrundan inom ramen för har särskilt förutsatts att vissa varugrupper, av särskilt intresse för utvecklingsländerna, skall bli föremål för snabba överläggningar och därmed frihandelsavtal som gör nya marknader tillgängliga för de utvecklande länderna. Regeringens proposition över det avslutade nya kakaoavtalet innehåller just bekräftelsen på hur det gamla misslyckandet nu förlängs, om än med vissa nya element. Man kan med fog hävda att inget av de råvaruavtal till stöd för utvecklingsländerna som varit i kraft under de senare decennierna har haft särskilt gynnsam effekt för utvecklingsländerna. märka, som anfördes i propositionen, att avtalet om den gemensamma råvarufonden, som avsåg att finansiera råvaruorganisationernas lagerhållning och som slöts 1980, ännu inte har trätt i kraft. Ett råvaruavtai inom ramen för måste ses såsom en del av den globala hjälpen till utvecklingsländerna. deltar i stödet till utvecklingsländerna med betydande resurser. u-hjälp lämnas i ett principlöst mönster somborde bli föremål för principiella överläggningar exempelvis i samband med att nu kakaoavtal framläggs för godkännande. Prisbildningen på råvaror är betingad av marknadens villkor. Vid stort utbud av råvaror eller vid ringa efterfrågan på råvaror sjunker priserna. Varje ingrepp mot denna naturliga rörelse är manipulation av marknaden. Det finns inga historiska erfarenheter som visat att marknadsmanipulatoriska åtgärder har lyckats. I kakaoavtalet har såsom medel valts att bygga upp ett buffertlager som skall tjäna såsom prisstabiliserande faktor. Förekomsten av ett gigantiskt buffertlager utgör i sig en så allvarlig marknadsmanipulation att det kan ifrågasättas om teorin bakom buffertlager såsom del av prisstabiliseringsansträngningen verkligen är underbyggd. De som är beroende av råvaruprissättningen manipuleras att fatta felaktiga planeringsbeslut mot bakgrund av förekomsten av marknadsmanipulerande råvaruavtai och förlorar därmed den viktigaste ingrediensen i möjligheten till framtidsplanering kunskap om världsmarknadens funktioner. Det skulle mot den bakgrunden kunna hävdas att råvaruavtalen är kontraproduktiva i förhållande till utvecklingsansträngningar. Inom ramen för planeras en omfattande genomgång av UNCTADrs olika verksamheter. Rimligen borde vid den som förestår således de svåra problemen kring råvarumarknaderna i världen och stabilitetssträvanden bli föremål för en genomgripande diskussion innan nya råvaruavtai antas. Med stöd av det som anförts hemställs att avslår förslaget i regeringens proposition 1986/87:41 om godkännande av internationella kakaoavtal. 1986/87 NI 27