mot · G902ub603 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub603 disputerade psykologen , , på en avhandling med . Empati betyder att uppfatta en annan människas känslor, att förstå dem och handla därefter, dvs. forutsattmngarna for empati grundläggs mycket Till förutsättningarna hör förmågan att sätta sig in i en annan människas situation och att uppfatta från vem en känsla kommer. klara detta måste man ha en klar egen identitet. Den börjar utvecklas redan före och är ganska väl etablerad även om utvecklingen fortsätter hela livet Hon säger också att: . redan då studenterna antas till den medicinska utbildningen har de eller saknar de förutsättningar för empati. bakgrunden anser hon att det med det nuvarande antagningssystemet alltid finns några studerande som inte har möjlighet att lära sig att klara de psykologiska kraven i patientkontakterna. I avhandlingen tar också upp utbildningen. Hon refererar till flera undersökningar som visar att de blivande läkarna tappar en del av sin förmåga till empati under utbildningens gång. Orsakerna anser hon vara den ensidigt intellektuellt naturvetenskapliga inriktningen på utbildningen, som medför att läkarna tar till en intellektuell metod för problemlösning och glömmer att det finns en känslomässig kunskap. Medicinstuderande har många provocerande och svåra situationer under utbildningens gång, t. ex. obduktioner, dissektioner, den första kontakten med sörjande människor m. m. Dessa situationer får medicinarna ingen hjälp att klara av. Dessutom - menar - finns det hårda oskrivna regler om att man inte gråter, inte svimmar, inte kastar upp osv. För att då klara sig måste studenterna tränga bort de känslor som de svåra situationerna väcker i deras medvetande. Hon nämner också det som i facklitteraturen kallas parallellprocessen, som innebär att som man själv blir behandlad så beter man sig mot andra. Många medicinkandidater känner sig ofta som om de var i vägen och tycker att de behandlas nonchalant av lärarna. Därför, säger , måste en förändring börja med lärarna. De måste få upp ögonen för hur viktiga de är för studenternas förmåga att utveckla empati och därmed möjligheter att ge patienterna god vård. Lärarna måste också inse hur viktiga de är för studenterna själva. Det finns vid flera medicinska fakulteter en ambition att utbilda lärarna så att de kan handleda studenterna vid kontakterna med patienterna. Men omfattningen är ganska ringa, och behovet stort. Studenterna skulle behöva få fortlöpande handledning under hela sin utbildning. Många läkare säger i diskussioner om det psykologiska omhändertagandet att det viktigaste är.. .att doktorn har goda medicinska kunskaper. Förvisso är det helt korrekt, kommenterar , men lika viktigt är att doktorn har förmåga till empati. Det kan inte handla om antingen - eller, det måste vara både - och. Utifrån de resultat, som den aktuella avhandlingen presenterar, anser jag att tiden är inne för att se över vårdutbildningarna och starta med läkareutbildningen med avseende på vilka förutsättningar som krävs för att de som studerar till ett vårdyrke skall bibehålla och utveckla sin förmåga till inlevelse. En utredning bör startas om hur utbildningen kan förändras för att ovanstående skall uppfyllas. Med anledning av vad ovan sagts hemställs att begär att regeringen initierar en utredning om förändring av innehållet i vårdutbildningarna med syfte att öka de studerandes förmåga till inlevelse/empati. 1985/86 Ub603