mot · G902So417 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:So417 () Den rättspsykiatriska verksamheten i norra sjukvårdsregionen Staten är huvudman för den rättspsykiatriska utredningsverksamheten i landet. För den verksamheten finns en rättspsykiatrisk station i som leds av en överläkare. har diskuterats möjligheter att överföra huvudmannaskapet för rättspsykiatrin från staten till . Regeringen har, enligt budgetpropositionen 1985/86:100, bil. 7, uppdragit åt statens förhandlingsnämnd att under förutsättning av godtagbara ekonomiska villkor träffa avtal med berörda landstingskommuner om överförande av huvudmannaskapet för den rättspsykiatriska verksamheten. I en interpellationsdebatt i framhöll socialministern att avtalet för Umeåklinikens del inte skulle avgöras förrän beslut fattats rörande tvånget och rättssäkerheten inom psykiatrin samt det ändrade huvudmannaskapet. Sett ur regionalpolitisk synpunkt är detta starkt oroande. Det borde vara en självklarhet att, oavsett vad resultatet blir av utredningsförslaget och frågan om huvudmannaskapet, en rättspsykiatrisk klinik måste finnas i den norra sjukvårdsregionen. I hälso- och sjukvårdslagen slås fast att målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Lättillgängligheten fastslås även. När det gäller rättspsykiatrin kan verkligen inte detta mål uppfyllas för dem som bor i de nordligaste länen. Alltsedan Umeåklinikens lokaler planerades vara färdigbyggda har i sina anslagsframställningar beräknat medel för drift av en klinik i . Medel för ändamålet har också anvisats av statsmakterna. Enligt 1 § lagen (1966:301) om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål skall sådan undersökning utföras av läkare vid rättspsykiatrisk klinik eller av annan läkare som förordnar. Enligt I § kungörelsen (1966:613) angående tillämpningen av lagen ankommer det på styrelsen att bestämma upptagningsområde för varje rättspsykiatrisk klinik och station. Med stöd härav har , [SOSFS (M)] och fastställt upptagningsområden för den rättspsykiatriska organisationen. I samtliga föreskrifter har styrelsen förutsatt att kliniken i skulle öppnas . De häktade undersökningsfallen har kunnat tas om hand på den fram till fungerande enheten inom kriminalvårdens ram den rättspsykiatriska kliniken i . Sedan kliniken i stängdes har varit tvungen att fördela undersökningsfallen på klinikerna i , och . På grund av kösituationen har kliniken i inte kunnat anlitas. Flertalet av undersökningsfallen från de fyra nordligaste länen har fått, i de fall de varit häktade, genomgå rättspsykiatrisk undersökning på kliniken i . Givitvis har detta förfarande medfört olyckliga konsekvenser för de undersökta patienterna. Kriminalväsendets transportväsende belastas med långa resor. Angelägna kontakter med patienternas försvarare försvåras. Möjligheterna för anhöriga till patienterna att upprätthålla kontakter blir mycket små och för de enskilda kostsamma. På stationen i bedrivs en i förhållande till de begränsade personalresurserna omfattande undersökningsverksamhet. Stationen utförde totalt 45 (30 på häktade och 15 på personer på fri fot) rättspsykiatriska undersökningar. 1984 utförde stationen 34 (19 på häktade och 15 personer på fri fot) rättspsykiatriska undersökningar. Genomsnittligt har stationen utfört betydligt fler undersökningar än motsvarande enheter inom den rättspsykiatriska organisationen. Totalt sett begär domstolarna i de fyra nordligaste länen sällan att överprövning av de rättspsykiatriska undersökningarna skall ske i rättsliga råd. Av på tillgängliga uppgifter framgår att av de totalt i landet överprövade 74 rättspsykiatriska undersökningarna endast en (1) undersökning utförts av stationen i . Det rättsliga rådet gjorde inte annan bedömning än undersökningsläkaren i detta fall. Av de fyra rättspsykiatriska utlåtandena från Umeåstationen som överprövades 1985 (av totalt 59) var det endast en undersökning som efter komplettering föranledde en viss annorlunda bedömning. anser också i en skrivelse att det är ytterligt angeläget att en rättspsykiatrisk verksamhet kommer i gång i . Därigenom kan även den mer långsiktiga planeringen för den rättspsykiatriska regionsjukvården i norra underlättas. fanns det på häkte nio (9) personer som väntade på att få genomgå RPU på kliniken i . En person av dessa hade väntat mer än sex (6) veckor på häkte efter beslut om RPU. hade kliniken i tre (3) personer i häkteskö inför RPU. Kliniken i hade 15 personer som på häkte väntade på RPU . Två (2) personer i stockholmskon hade väntat på häkte än sex (6) veckor efter beslut om RPU. Slutligen fanns i häkteskö inför RPU på kliniken i fem (5) personer, varaven (1) person väntat än sex (6) veckor. Sammantaget fanns det 32 personer på häkte och väntande på RPU. hade kliniken i sju (7) personer i kö på häkte inför RPU ingen av dessa hade väntat på RPU längre än sex (6) veckor. Uppsalakliniken hade nio (9) personer i häkteskö [varav en (1) väntat än sex (6) veckor] . Kliniken i hade 21 personer köande i häkte inför RPU varav åtta (8) väntat på häkte mer än sex (6) veckor. I häkteskö inför RPU hade kliniken i 13 personer varav sex (6) väntat på häkte mer än sex (6) veckor efter förordnande om RPU. Sammantaget fanns 50 personer i häkteskö. En faktor som förvärrat situationen är att den rättspsykiatriska kliniken i den sista resten av den gamla organisationen för undersökning av häktade inom kriminalvårdens ram stängdes . uppnåddes, enligt vad styrelsen under hand erfor, principiell enighet mellan företrädare för statens förhandlingsnämnd och om att den befintliga stationen i skulle omstruktureras till en klinik . hade den rättspsykiatriska organisationen tillgång till maximalt 11 färre vårdplatser för häktade patienter. När planerade , utgick styrelsen preliminärt från att en klinik i med fem (5) vårdplatser skulle kunna tas i bruk kring mitten av 1985. Detta har ej skett. Ett första avtal träffades 1974 mellan staten och , och det förverkligades när uppfyllde sin del av avtalet och uppförde en byggnad för ändamålet. Så har åren gått och avtalet reviderades . Det som fattas nu är regeringens formella godkännande. Den statistik som finns tillgänglig visar att vård och utredning kan bedrivas i till kostnader som väl tål att jämföras med kostnader vid övriga enheter i riket. Självfallet bör, under dessa förutsättningar, patienter från sjukvårdsregion utredas, vårdas och behandlas inom regionen. Företrädare för domstolarna påpekar även att rättspsykiatri måste finnas inom regionen för att trygga rättssäkerheten. Det har visat sig att domstolarna inom regionen visat stor återhållsamhet när det gäller begäran om rättspsykiatrisk utredning. Detta är djupt beklagligt. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag att beslutar som sin mening ge till känna att regeringen bör godkänna ett avtal som medger att verksamheten vid den rättspsykiatriska kliniken i kan påbörjas.