mot · G902A405 · 1986-01-17 00:00:00 — För att nå detta mål krävs emellertid en ny helhetssyn på samhällsutvecklingen och att alla verksamheter underordnas de regionala målen. I annat fall förblir regionalpolitiken en rännil som försöker motverka den stora koncentrationsströmmen där staten med otillräckliga resurser försöker lindra verkningarna för människorna i utsatta orter och regioner utan att i realiteten kunna påverka utvecklingen. Det mest slående exemplet är den nya teknikens - data, elektronik, bioteknik - snabba genombrott i koncentrationsområdena. Koncentrationen i samhället, förstärkt av den socialdemokratiska regeringens underlåtenhet att föra en aktiv regionalpolitik, har medfört att utvecklingen tagit en vändning som innebär att det nuvarande stödsystemet riskerar att vara helt föråldrat och verkningslöst. Stödsystemet är inriktat på att främja tillverkningsindustrin medan den framtida sysselsättningen kommer att ske inom andra områden. Med det nuvarande stödsystemet kan inte den alltmer omfattande flyttningsvägen brytas. Enligt vår mening krävs därför en ny utredning som utgår ifrån att alla verksamheter underordnas de regionala målen och ett nytt utvecklingsprogram presenteras innefattande generella åtgärder, nya och annorlunda stödformer, utnyttjande av den nya tekniken för att skapa en bättre regional balans. Den tekniska utvecklingen och den nya tekniken inom exempelvis data-elektronik, det kemisk-tekniska och bioteknikområdena etc. rymmer inom sig utomordentliga förutsättningar för decentralisering och regional balans. Den hittillsvarande utvecklingen innebär emellertid en koncentration av teknikutvecklingen till norra delar, , /och . Detta är synnerligen oroande ur regionalpolitisk synpunkt eftersom det innebär att den nya tekniken har en stark attraktionskraft på kreativa människor med följd att den tekniska kompetensen och den framtidsinriktade industrin ytterligare koncentreras till några få stora orter. Det är därför nödvändigt att åtgärder vidtas för att hela landet skall få Mot. tillgång till företag inom dessa teknikområden. Detta gäller såväl tekniken A405 som kunnandet som sådant. Tekniken är väl lämpad för småskalig produktion och som ett verksamt medel för att skapa en bättre regional utveckling genom nya företag samt bättre konkurrenskraft hos befintliga företag i utsatta regioner och orter. Den nya regionalpolitiska utredningen bör därför snabbt utreda och lägga förslag som främjar såväl en etablering av företag inom de framtidsinriktade branscherna som en spridning av teknik och kunnande till regionalpolitiskt känsliga områden. Från sida har vi t. ex. tidigare föreslagit en stark differentiering av arbetsgivaravgifterna beroende på var i landet etableringen sker. Det är vidare viktigt att den relativa begränsning som råder på de lokala arbetsmarknaderna inte blir ett ytterligare hinder när det gäller att få tillgång till den nya tekniken. Generellt, men kanske särskilt på teknikersidan, gäller att arbetsmarknadsregler m.m. måste anpassas så att det framstår som realistiskt för kvalificerade personer att söka sig till stödområdet. I de flesta fall är det fråga om maka/makes möjligheter till arbete. Utredningen bör därför även belysa vilka arbetsmarknads- och andra regler som kan verka hindrande i dessa hänseenden. Utredningen bör vidare noggrant pröva möjligheterna att finna nya och annorlunda stödformer som såväl tar sikte på att stimulera teknisk och annan kompetens i befintliga företag och till nyföretagande som åtgärder inriktade mot de enskilda människorna. Exempelvis bör man överväga om skattesystemet kan utnyttjas som ett medel för att åstadkomma regional balans utöver den utjämning som redan sker genom den kommunala skatteutjämningen. För kommuner med den mest snedvridna åldersstrukturen krävs sannolikt en återinflyttning för att man över huvud taget skall kunna få en positiv befolkningsutveckling, och någon form av inflyttningsstöd bör därför övervägas. Det krävs således enligt vår mening att det regionalpolitiska stödsystemet innefattar både företagsinriktat och individinriktat stöd om en positiv utveckling i glesbygd och småorter i de mest utsatta utflyttningskommunerna skall kunna åstadkommas. De enskilda människorna måste kunna uppleva att det finns uppenbara fördelar även av ekonomisk karaktär med att bosätta sig i dessa kommuner. Det är vidare väsentligt att det företagsinriktade stödet hanteras på regional nivå i syfte att få en så bra beslutsprocess som möjligt. En ny utredning bör även bl. a. ta upp och presentera mera konkreta riktlinjer för lokalisering av nytillkommande statlig verksamhet och decentralisering av funktioner inom de statliga myndigheterna. Den socialdemokratiska regeringens agerande visar att de riktlinjer som tidigare fastlagts inte respekteras. Utredningen bör även ta upp frågan om möjligheterna att göra det regionalpolitiska stödet mer differentierat, flexibelt och möjligt att anpassa efter förhållanden som råder i olika delar av landet. I förhandlingar mellan staten och enskilda företag bör villkoren för olika stöd bestämmas utifrån de regionalpolitiska effekter som eftersträvas i en viss region. Detta kan t. ex. innebära att nya former för offertstöd måste prövas. Med hänsyn till den nu snabba och ensidiga befolkningskoncentrationen Mot. måste alla verksamheter underordnas de regionala målen och ett nytt A405 åtgärdsprogram införas som ersätter dagens stödsystem. Detta bör ges regeringen till känna. I avvaktan på att nytt stödsystem kan införas bör dock det befintliga stödet effektiviseras i enlighet med de förslag som presenteras nedan. Decentraliserad teknisk utbildning och forskning m. m. har i annat sammanhang understrukit angelägenheten av att åtgärder nu vidtas för att konsolidera och vidareutveckla de mindre högskolorna. Genom dessa har högskoleutbildning spritts till nya orter och nya grupper av människor. Särskilt för fortbildning och vidareutbildning spelar de små högskolorna en stor roll. De har också betydelsefulla uppgifter för kompetens- och kunskapsspridning i samarbete med näringsliv i de regioner där de verkar. Detta är en viktig grund för att främja regional balans. Behovet av decentraliserad kvalificerad datautbildning i form av såväl ungdomsutbildning som återkommande utbildning för redan yrkesverksamma kan tjäna som ett gott exempel på sådan utbildning som måste vara tillgänglig över hela landet. Det är viktigt att de mindre högskolorna får möjlighet att utveckla sin forskningsverksamhet i samband med att den nya lärartjänstordningen införs. Vi föreslår därför i en kommittémotion att en särskild regionalpolitisk! motiverad resurs avsätts för forskning vid de mindre högskolorna utanför storstadsregionerna. Den allmänna kompetensnivån har stor betydelse för att tekniska landvinningar skall vinna genomslag ute i företagen. Det är viktigt att den tekniska utbildningen har en sådan inriktning att en god tillgång till högskoleutbildade tekniker och civiiingenjprer finns över hela landet. Enligt vår mening bör, som ett inslag i regionalpolitiken, ges möjligheter att vidareutbilda tekniker och ingenjörer på mellannivå. En sådan utbildning skulle sannolikt underlätta företagens rekrytering av tekniker utanför de stora tätorterna. Det är också viktigt att teknikutvecklingen vid enskilda företag stöds utifrån regionalpolitiska hänsynstaganden. Det finns inget regionalt hänsynstagande i SIND:s fördelning av resurser ur branschprogrammen. I budgetpropositionen anmäls att regeringen uppdragit åt SPK att göra en översyn av de branschfrämjande åtgärderna. Enligt vår mening bör en sådan översyn leda till att branschprogrammen utnyttjas som ett aktivt regionalpolitisk! Särskilt viktigt för skogslänen är att den träbearbetande industrin stärks. Det ligger i hela landets intresse att skogslänens råvaruresurser inom skogsindustrin kan tillvaratas för att åstadkomma en ökad sysselsättning och en större produktion. Det är beklagligt att regeringen inte bifallit den regionalpolitiska utredningens förslag i dessa hänseenden, förslag som vi aktualiserade i vår partimotion om regionalpolitiken (1984/ Vad avser datateknikens tillgänglighet som regionalpolitisk instrument så Mot. avgörs den av två faktorer, dvs. tillgång till ledningar och kostnaderna för att A405 anser att måste fatta beslut innebärande ett direkt åläggande till att i dessa frågor underordna sig regionalpolitiska mål. Exempelvis bör en enhetstaxa för hela landet tillämpas för datakommunikationstjänster. Från regionalpolitiska utgångspunkter kan det finnas skäl att i vissa regioner tillämpa O-taxa. Vidare bör vid fördelningen av det s. k. länsanslaget behovet av stöd till olika teknikspridningsprojekt beaktas. Detta är ett av skälen till den förstärkning av nämnda anslag som föreslås nedan. Den snabba och ensidiga folkomflyttningen drabbar särskilt hårt glesbygden och de mindre orterna (landsbygden). Landsbygden har redan i utgångsläget en mycket svår situation genom den stora utflyttning som tidigare ägt rum , bl. a. som en följd av storleksrationaliseringen inom jord- och skogsbruket. Den utveckling som präglat de areella näringarna har också i hög grad påverkat andra sektorer på landsbygden och dess tätorter, t. ex. kommersiell service, kommunikationer och utbildning. Dess värre har landsbygdens problem och framtidsfrågor behandlats endast sporadiskt eller inte alls i samhällsarbetet. Samhällsplaneringen, som till stor del är sektororienterad, tar liten eller ingen hänsyn till de speciella förhållanden som råder på landsbygden. Således tar t. ex. den närings-, bostads- eller utbildningspolitiska planeringen inte hänsyn till behovet av en positiv befolkningsutveckling på landsbygden. Ej heller beaktas behovet av hushållning med natur och uthållig användning av resurser. För att kunna skapa en levande landsbygd behövs en bättre utvecklad samverkan mellan olika samhällssektorer och planeringsinsatser. Det måste finnas en helhetssyn för landsbygden. Därvid måste även bosättning, bebyggelse, infrastruktur och näringsliv av annat slag än de areella näringarna beaktas. föreslår därför att tar initiativ till ett utvecklingsprogram för landsbygden. Målsättningen med detta program skall vara att forma en strategi för en levande landsbygd. En levande landsbygd har betydelse för långt fler än dem som är direkt engagerade i de areella näringarna. Det gäller alla som är bosatta på landsbygden men även förorternas befolkning. Ett stabilt landsbygdssamhälle omfattar såväl glesbygd som småorter och bärs upp av det sociala och kulturella nätverk som formas genom alla landsbygdsinvånare. Ett förslag till utvecklingsprogram enligt de riktlinjer som redovisats ovan bör tas fram. Regeringen bör uppdra åt glesbygdsdelegationen att lägga fram ett sådant förslag. Detta bör ges regeringen till känna. Inriktning och omfattning av de nuvarande regionala stödformerna 1985/86 A405 Den bekymmersamma utvecklingen efter regeringsskiftet - en utveckling som varit särskilt markerad - har emellertid inte föranlett regeringen att i budgetpropositionen föreslå några som helst verkningsfulla åtgärder för att hejda den alltmer accelererande koncentrationen i samhället. Föredragande statsrådets uttalanden och förslag utgår uppenbarligen från en förlegad och föråldrad bild av den regionala utvecklingen. Regeringen har inte noterat vare sig den snabba utarmningen i många kommuner eller den ökade tillväxten i de allra största kommunerna. Den ökande inomregionala obalansen berörs över huvud taget inte. Regeringen kommenterar inte heller det faktum att befolkningen i ökat mer än den totala befolkningstillväxten i landet . Landets befolkning exkl. AB-län har minskat med över 2 500 personer. Regeringens positiva beskrivning av verkningarna av de regionalpolitiska insatserna tycks snarare utgå från de förhållanden som rådde och . Den bristande verklighetsförankringen och därmed intresset för en aktiv regionalpolitik återspeglas också av att anvisade medel för regionalpolitisk! stöd långt ifrån uppfyller de behov som dokumenterats och påtalats i de regionala organens äskanden. I avvaktan på att det regionalpolitiska stödet kan få en mer flexibel och differentierad inriktning - i syfte att få det mera anpassat efter de förhållanden som råder i olika delar av landet - krävs därför enligt vår mening att betydande förändringar genomförs inom ramen för det nuvarande stödsystemet. Den gynnsamma befolkningsutvecklingen i skogslänen åren före det socialdemokratiska makttillträdet var ingen tillfällighet. Den var ett resultat av den dåvarande regeringens aktiva regionalpolitiska intresse på en mängd områden bl. a. manifesterade i bildandet av de regionala utvecklingsfonderna, glesbygdsstödets införande, satsningarna på småföretagen etc. fördes en jordbrukspolitik som gav näringens utövare framtidstro, optimism och rimliga villkor. Den gynnsamma befolkningsutvecklingen för skogslänen kunde inregistreras trots att landet som helhet upplevde efterkrigstidens svåraste och djupaste industrikris. Det är obestridligt, att inom det gällande regionalpolitiska stödsystemet är det s. k. länsanslaget, tillsammans med utvecklingsfonderna, det mest effektiva operativa instrumentet. Den socialdemokratiska regeringen har emellertid föredragit att satsa mera på kortsiktiga arbetsmarknadspolitiska åtgärder i stället för att prioritera resurser till mera varaktiga insatser. När det senaste regionalpolitiska beslutet togs yrkade att de ekonomiska resurserna till regionala utvecklingsinsatser kraftigt skulle förstärkas. Vi har senast upprepat kravet på en omfördelning av medel från arbetsmarknadspolitiska insatser till närings- och regionalpolitiska insatser i samband med att tilläggsbudget I för innevarande budgetår behandlades. majoritet har avvisat våra krav. Utvecklingsfondernas roll Mot. De mindre företagens utveckling och nyföretagandet har en avgörande betydelse för möjligheterna att skapa en mer balanserad närings- och bebyggelsestruktur över landet. Vi kommer i annat sammanhang att behandla insatserna för att stärka småföretagsamheten och därvid även ta upp utvecklingsfondernas roll. Regionala utvecklingsinsatser m. m. Stödet till glesbygdsinsatser och andra regionala insatser via det s.k. länsanslaget har givit länsstyrelserna en resurs som snabbt visat sig ge konkreta och varaktiga sysselsättningstillfällen. Stöd från detta anslag kan anvisas till lokaliserings/investeringsbidrag, glesbygdsstöd, företagsutveckling och regional projektverksamhet. Regeringen föreslås vidare i propositionen få disponera 41 milj. kr. för teknik- och kunskapsspridning i regionalpolitiskt prioriterade regioner, för centrala konsult- och utredningsinsatser samt för särskilda bidrag till utvecklingsfonderna i stödområdeslänen. De åtgärder som finansieras via anslaget för regionala utvecklingsinsatser har enligt vår mening visat sig vara effektiva. Regeringen har föreslagit en oförändrad medelsanvisning om 488 milj. kr. föreslår att 750 milj. kr. Det finns starka skäl med tanke på den pågående utarmningen av glesbygden och de mindre tätorterna att understryka vikten av en intensifiering och förstärkning av insatserna för glesbygden. Inom glesbygdsstödet bör högsta belopp för avskrivningslån höjas till 300 000 från nuvarande 260 000 och för uthyrningsstugor till 50 000 från nuvarande . Även högsta stödbelopp till IKS (intensifierad sysselsättning) bör enligt vår mening höjas till . Det är angeläget att IKS-verksamheten på ett mera offensivt och långsiktigt sätt kan användas som ett regionalpolitiskt instrument. Detta förutsätter emellertid att inriktningen mot enbart den äldre arbetskraften slopas. Sammantaget innebär detta att länsstyrelserna enligt vår mening måste intensifiera stödinsatserna för att stärka glesbygdens näringsliv. Därför måste glesbygdsstödet prioriteras. De regionala organen ges förstärkta resurser. - Lokaliseringslån Mot. Lokaliseringslånen bör i enlighet med våra tidigare förslag hanteras inom det ordinarie kreditväsendet och lyftas ur statsbudgeten. Detta skulle ge en effektivisering och bättre bedömning av projekt när lokaliseringslån söks. Staten bör trygga eventuella förluster för lånen genom att ge kreditgarantier. En särskild anslagspost om . bör därför föras upp. Vidare bör anslaget för expertgruppen för forskning om regional utveckling (ERU) inte belasta anvisade medel för den regionalpolitiska ramen utan ingå i anslaget A 3 Utredningar m. m. Vi föreslår att anslaget för regionala utvecklingsinsatser uppräknas med 262 milj. kr. Därutöver bör anvisas för satsningar i syfte att främja småföretagsutveckling, hantverk och hemslöjd (motionerna 1985/86:267 och 1985/86:300) i främst de mest utsatta regionerna ytterligare 30 milj. kr. En sådan förstärkning av ekonomiska resurser ger regionala organ som utvecklingsfonder och länsstyrelser möjligheter till bättre såväl långsiktiga som tillfälliga insatser då orter och regioner drabbats av exempelvis strukturförändringar i näringslivet. I detta sammanhang vill vi även understryka att regeringens möjlighet att förklara orter/regioner som drabbas av regionalpolitiska problem som tillfälliga stödområden eller på annat sätt ge särskilt stöd till dessa orter/ regioner, måste utnyttjas på ett mera rättvist och konsekvent sätt än regeringen gjort. Det måste t. ex. anses vara en rättvisefråga att kommuner som drabbats lika hårt av strukturförändringar som kommunerna i skall ha rätt till regionalpolitisk! stöd m. m. och inplaceras i stödområde. Andra kommuner i Syd- och har lika stora eller större problem än de kommuner som fått stöd i anledning av Uddevallavarvets nedläggning, vilket också tidigare understrukit (AU 1984/85:12). En akut industrikris eller kontinuerligt pågående strukturförändring med minskande sysselsättningstillfällen som följd bör i dessa hänseenden inte behandlas olika av statsmakterna. Den förstärkning av anslaget för regionala utvecklingsinsatser som vi förordar bör kunna ge större möjligheter till en inplacering av t. ex. hårt drabbade kommuner i sydöstra i tillfälligt stödområde som länsstyrelsernas möjligheter att ge glesbygdsstöd generellt sett ökar. Bergslagslänen har regionala problem av en karaktär som erfordrar särskilda insatser. Den s. k. Bergslagsdelegationens resurser och möjligheter är helt otillräckliga och de redovisningar regeringen presenterat för insatserna i Bergslagen visar, att regeringens åtgärder direkt betingade av de regionala problemen är få. Enligt vår mening är det därför angeläget att Bergslagslänens situation särskilt beaktas vid fördelningen av länsanslaget. Sysselsättningsstöd och sänkta arbetsgivaravgifter Syftet med minskade arbetsgivaravgifter och sysselsättningsstöd är att ge en särskild stimulans till företag som ökar sin sysselsättning. Sysselsättningsstöd kan ges till etablerade företag inom de tre stödområdena medan nedsättning av socialavgifter endast avser . Från sida har vi vid ett flertal tillfällen understrukit vikten av att de regionalpolitiska åtgärderna sker på ett sådant sätt att de dels skapar bättre balans mellan regioner, dels leder till en ökad inomregional balans. För del innebär den nuvarande generella sänkningen av socialförsäkringsavgifterna i länets samtliga kommuner att de kommuner som har de svåraste problemen missgynnas. Kustkommunernas konkurrensläge gentemot de fyra malmfältskommunerna och övriga inlandskommuner förbättras kraftigt med en förstärkt inomregional obalans som följd. Enligt vår mening måste nedsättningen av socialförsäkringsavgifterna utgå från gällande stödområdesgränser och läggas där de bäst behövs. Vi anser därför att den nuvarande sänkningen av socialförsäkringsavgifterna i hela i stället bör omfatta samtliga kommuner inom stödområde A. Sänkningen bör därutöver omfatta de kommuner i som inplacerats i stödområde B. Det är orimligt att sänkta avgifter kommer kustområden i till del och inte inlandskommuner i och som inplacerats i stödområde A. Gällande regler innebär vidare att i utgår en avgiftsreducering för tillkommande sysselsättning om . per årsarbetare, vilken lämnas i form av ett bidrag till kostnaden för arbetsgivaravgifterna. Ett motsvarande bidrag lämnas även för att täcka kostnaden för egenavgifter. Enligt vår mening bör även en sådan reducering ske med beaktande av problemens omfattning i olika områden. I kommuner belägna i inom stödområde A och B bör därför nedsättningen vara . och i stödområde C . De ovan förordade förändringarna i gällande regler för nedsättningen av socialförsäkringsavgifter innebär en kraftig förstärkning av konkurrenskraften hos företagen i de norrländska inlandskommunerna och då särskilt i . Med den geografiska fördelning nedsättningen får enligt våra förslag finns heller ingen anledning att undanta någon kategori av företag från befrielse, utan den bör gälla samtliga privata, kooperativa och statliga företag. Bortfallet av socialförsäkringsavgifter torde med vår förordade inriktning bli avsevärt mindre eftersom företag lokaliserade i kustkommunerna får betydligt mindre sänkningar . Någon ökad belastning på statsbudgeten torde därför inte bli fallet. I budgetpropositionen föreslås smärre förändringar i gällande regler. a. föreslås att möjligheten till återflyttningsbidrag, som under vissa villkor kunnat beviljas en arbetstagare, skall upphöra. Från sida konstaterar vi med tillfredsställelse att de av AMS förordade höjningarna inte fått regeringens gehör. Det är dock anmärkningsvärt med tanke på den pågående befolkningskoncentrationen, att den blygsamma stimulans till Mot. återflyttning som gällande regler för flyttningsbidragen medger nu föreslås A405 Möjligheterna till bidrag vid återflyttning bör enligt vår mening finnas kvar och regeringens förslag avslås i denna del. Flyttningsbidragen är i sin nuvarande utformning en av de främsta stimulanserna för den pågående koncentrationsutvecklingen. I budgetpropositionen har föredraganden beräknat medelsbehovet för flyttningsbidrag till 331,3 milj. kr. för /87. Flyttningsbidragens framtida utformning bör därför tas upp i den av oss föreslagna utredningen om regionalpolitiken. Strävandena bör då vara att finna regler som både främjar en bättre regional balans och minskar belastningen på statsbudgeten för dessa ändamål. Regeringen bör kunna presentera ett förslag med denna inriktning för med giltighet från . Vi tillgodoräknar oss därför 100 milj. kr. i minskad belastning på statsbudgeten 1986/87. En av de grundläggande förutsättningarna för att åstadkomma en decentralistisk samhällsutveckling är bra och fungerande kommunikationer i alla delar av landet. I en särskild partimotion tar upp de trafikpolitiska frågorna. Där betonas bl. a. vikten av att glesbygden får en rimlig andel av statens insatser på kommunikationsområdet. Länsvägnätet och de enskilda vägarna måste få en större andel av de totala väganslagen. Vidare påtalas i motionen nödvändigheten av att bibehålla och utveckla järnvägsnätet. Sammantaget innebär våra krav på det trafikpolitiska området betydande satsningar för att underlätta en decentralistisk samhällsutveckling. Satsning på inhemsk energi Ett genomförande av de energipolitiska förslag som förordar skulle få en avsevärd betydelse för sysselsättningen i bl. a. skogslänen. En energipolitik med inriktning på bl. a. användning av inhemska bränslen, odling av energigrödor, sparande etc. skulle i betydande grad förbättra möjligheterna till arbete i många av de orter/regioner som drabbas av den pågående flyttningsvägen. Vi kommer att i en särskild motion redovisa vår syn på energipolitikens inriktning. Turistnäringen får en allt större betydelse och har stora möjligheter till en positiv utveckling. Särskilt för utsatta regioner med stark utflyttning och en vikande arbetsmarknad kan turism och rekreation få en viktig roll för möjligheterna att skapa sysselsättning, ofta som ett komplement till andra verksamheter.