ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902K506 · 1986-01-25 00:00:00 — Motion till 1985/86:K506 och () Inrättande av ytterligare tjänster vid datainspektionen Vid datalagens tillkomst 1973 inrättades en ny myndighet - datainspektionen (DI) - ledd av en allsidigt sammansatt styrelse med parlamentariskt inslag. Myndighetens uppgift är att ge tillstånd enligt datalagen, kreditupplysningslagen och inkassolagen samt utöva tillsyn och genomföra inspektioner. Datainspektionen har i hög grad också fungerat som allmänhetens dataombudsman. Redan från början blev antalet tillståndsärenden stort vilket innebär mindre resurser för inspektions- och tillsynsverksamheten. Datalagen ändrades 1982 i syfte att förenkla handläggningen för bl. a. de registeransvariga. Begränsade och enkla register där anledning saknas att göra en fullständig prövning behandlades före lagändringen enligt ett s. k. förenklat förfarande. ersattes detta med en anmälningsskyldighet för register som inte betraktas som integritetskränkande. DI och dess styrelse fick därmed möjlighet att koncentrera sig på de integritetskänsliga registren, samkörningar av dataregister m. m. Antalet ansökningar minskade något efter omläggningen men har kommit upp i nivå med vad som gällde . Datainspektionens kostnader täcks av licensavgifter. Tillväxten av anmälda personregister till datainspektionen står inte i proportion till utvecklingen av antalet datorer i samhället. Det finns därför anledning tro att anmälningar saknas för ett antal register. Enligt uppfattning måste datainspektionen ges de resurser som erfordras för att med kraft hävda datalagen till skydd för den enskilda människan. Med hänvisning till detta och datainspektionens uppgifter vad gäller tillståndsgivning, tillsyn och inspektion tillstyrker vi att DI tillförs de två tjänster som upptagits i anslagsframställningen för /87. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar bemyndiga regeringen att inrätta två tjänster som handläggare vid datainspektionen.
mot · G902K601 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86:K601 m. fl. (c) Avskaffande av den fackliga representationen i kommunala nämnder beslöt den socialdemokratiska och kommunistiska majoriteten i på förslag av regeringen, att fackliga organisationer fr. o. m. skall ha obligatorisk rätt till tre representanter och tre ersättare för dessa i landstingens och kommunernas nämnder och styrelser med undantag av förvaltningsutskott och kommunstyrelse (prop. 1984/ 85:200, KU 1985/86:3). I motion 1985/86:4 yrkade vi avslag på förslaget om facklig representation i nämnder och styrelser. De skäl vi då anförde för vårt yrkande har fortfarande samma relevans och vi hänvisar utöver vad som sägs nedan till ovan nämnda motion. Genom det beslut som riksdagsmajoriteten fattade kommer inte längre de kommunala nämnderna att vara en avspegling av den viljeyttring som väljarna avgett genom de allmänna valen. Den demokratiska representationsprincipen bryts av en intresserepresentation. Den nya ordningen är således ett utslag av ett korporativistiskt synsätt. Vissa intressen garanteras representation helt vid sidan av de demokratiska valen. Detta är en ur principiell synpunkt helt oacceptabel ordning. Till dessa grundläggande invändningar mot det nya systemet kan fogas en rad andra. Om man har den - enligt vår mening helt förkastliga uppfattningen att den politiska demokratin skall inskränkas i kommunerna är det omöjligt att finna hållbara skäl för att just de fackliga organisationerna och enbart dessa skall tillförsäkras särskild representation. Det finns i varje kommun en mängd andra intressegrupper som med lika goda skäl skulle kunna kräva representation. Den nya ordningen innebär således ett otillbörligt gynnande av vissa intressen på bekostnad av andra. För kommunerna medför den påtvingade fackliga representationen ökade ekonomiska bördor och utökad byråkrati. Riksdagsmajoritetens beslut får ses som en eftergift åt mäktiga intressegrupper i samhället. Det är synnerligen oroande att sådana hänsyn skall få diktera allvarliga ingrepp i den politiska demokratin. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar att upphäva bestämmelserna i kommunallagen om representation för fackliga organisationer i kommunala nämnder och styrelser. 1985/86 K601602 1985/86 K601 () () () () () ()
mot · G902K604 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86 :K604 i (m) Tidpunkt för val av kommunstyrelse Enligt kommunallagen börjar den i allmänna val nyvalda fullmäktigeförsamlingen sitt första tjänstgöringsår valåret. Vid val som i en kommun inneburit majoritetsskifte medför detta vissa praktiska problem i det avseendet att den gamla majoriteten sitter kvar i alla styrelser och nämnder till valåret. Härigenom uppstår ett politiskt vakuum som verkar hämmande och i vissa fall förlamande på beslutsprocessen i styrelser och nämnder, i viss mån även inom förvaltningarna, fram till . I väljs, enligt en specialregel i kommunallagen, den nya kommunstyrelsen redan vid fullmäktiges första sammanträde. Därmed får kommunen vid ett maktskifte en regering med den nya majoriteten än övriga kommuner i landet. Detta underlättar självklart beslutsprocessen i så måtto att den nya majoriteten i kommunstyrelsen lägger sina förslag till den nya fullmäktigeförsamlingen. Därmed elimineras i viss mån problem med olika majoriteter i en nyvald kommunstyrelse och den majoritet som finns kvar i styrelser och nämnder till december månads utgång valåret. I nuvarande läge kan i övriga kommuner en kommunstyrelse fram till effektivt hindra att för den blivande nya majoriteten angelägna frågor och förslag föreläggs den nya fullmäktigeförsamlingen. Därutöver är det angeläget att den nya kommunstyrelsens intentioner, förslag och anvisning till olika kommunala förvaltningar kan effektueras så fort som möjligt. Enligt min mening bör sådan ändring av kommunallagen ske att kommuner som så önskar ges möjlighet att låta den nya fullmäktigeförsamlingen vid sitt första sammanträde även välja ny kommunstyrelse. Mot bakgrund av det anförda hemställs att beslutar om en sådan ändring i kommunallagen att nyvald kommunfullmäktigeförsamling äger rätt att vid sitt första sammanträde under tjänstgöringsåret även välja kommunstyrelse.
mot · G902K605 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86 :K605 och () Valbarheten till förtroendeuppdrag inom Frågan om regler för tillhörighet till utreds på kyrkomötets uppdrag av . Ett diskussionsbetänkande från en arbetsgrupp inom styrelsen är på remiss till församlingar. Inom finns olika uppfattningar om tillhörighetsreglerna. Oavsett skillnaden i grunduppfattning tycks dock samtliga vara ense om att det vid eventuella förändringar inte skall komma i fråga att någon berövas sitt medlemskap. Det betyder i praktiken att någon avgörande förändring i nuvarande förhållanden inte kommer att ske förrän tidigast efter ett eventuellt förändringsbeslut, dvs. Det finns dock starka skäl för att redan nu göra en förändring av vissa förhållanden som delvis har samband med tillhörighetsreglerna. Det gäller valbarhet till förtroendeuppdrag inom kyrkan, t. ex. att vara ledamot av kyrkomötet eller av kyrkofullmäktige. Enligt lära upptas man genom dopet som medlem i . Om detta råder ingen oenighet. Att man trots det kan vara medlem av utan att vara döpt motiverades i förarbetena till religionsfrihetslag med att tillhörighetsreglerna avser det yttre juridiska samfundet . En av de teologiska arkitekterna bakom lagförslaget, sedermera ärkebiskopen , framhöll bl. a. att lagens definition av medlemskapet inte har någon religiös innebörd utan enbart en juridiskt administrativ. Samma hållning företräddes av föredraganden i proposition 1951:100. I andra sammanhang framhöll dock Josefson att det självklart borde ställas krav på såväl dop som kyrkligt engagemang för dem som innehar olika förtroendeposter inom kyrkan. Detta motiverades bl. a. med utgångspunkt i luthersk teologi. Att några sådana bestämmelser inte infördes berodde väl närmast på att man inte såg framför sig något större antal odöpta medlemmar. Genom de senaste decenniernas snabba utveckling har dock antalet odöpta medlemmar i starkt ökat. Enligt uppgifter som ibland anförs kan de vara så många som 500 000. Kyrkomötet är formellt högsta beslutande organ också i lärofrågor. Det är knappast rimligt att man skall kunna delta i avgöranden kring sådana frågor utan att i rent religiös (och av ingen förnekad) mening vara medlem av . Dopet bör alltså vara ett självklart krav för valbarhet till detta organ. Motsvarande bör gälla för valbarhet till kyrkofullmäktige och kyrkoråd. Också här bör bestämmelserna ändras för att stå i harmoni med de K605 ursprungliga intentionerna bakom den nuvarande religionsfrihetslagen. Detta bör ske , och ett beslut i denna fråga är inte avhängigt av senare ställningstaganden till den mer komplicerade frågan om den generella tillhörigheten till . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att för valbarhet till kyrkomöte, kyrkofullmäktige och kyrkoråd förutsätts att man är döpt i ordning som accepteras av .
mot · G902K606 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:K606 () Kallelse till kyrkoråds sammanträde I lag 1982:1052, 5 kap. regleras kyrkoråds verksamhet. Av 10 § framgår att kyrkorådet bestämmer tid och plats för sina sammanträden. Denna bestämmelse synes otillräcklig, då det förekommit sammanträde med kyrkoråd till vilket alla ledamöter inte kallats. Kammarrätten har avvisat besvär som anförts över beslut som fattats vid sammanträde till vilket alla ledamöter inte kallats med motivering att det inte av lagen framgår när och hur kallelse skall sändas ut. Även om en föreningsstyrelse, nämnd eller styrelse beslutar om tid och plats för sina sammanträden utgår särskild kallelse till sammanträdena. Personer som blir invalda i kyrkoråd räknar självklart med att så skall ske även i detta uppdrag. Då tydligen så inte är fallet synes det vara nödvändigt att på denna punkt förtydliga lagstiftningen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändring i lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter så att kyrkorådets ledamöter kallas till kyrkorådets sammanträden.
mot · G902K608 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86 :K608 m. fl. (m) Möjlighet för stad att använda benämningarna stadsfullmäktige och stadsstyrelse huvudstad har genom beslut i kommunfullmäktige den 21 januari 1985,44 §, nu benämningen stad och inte kommun. har alltid hetat , stadssekreteraren alltid stadssekreteraren. Följdriktigt borde stadens främsta organ heta stadsfullmäktige och stadsstyrelse. För detta krävs ändring av kommunallagen. att ändrar kommunallagen så att stad äger benämna kommunfullmäktige stadsfullmäktige och kommunstyrelsen stadsstyrelsen. () () () () () ()
mot · G902K609 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86: K609 Benämningen stad på vissa kommuner att uttalar sig för att varje ort som av hävd och i folkmun ännu kallas stad skall ha rätt att ta sig namnet stad efter ortnamnet om kommunfullmäktige så beslutar.
mot · G902K613 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:K613 . och () Den kommunala avgiftssättningen Principen för kommunernas taxor för avgiftsbelagd verksamhet är att man inte får ta ut högre avgifter än vad som svarar mot verksamhetens självkostnader. I en hårdnande kommunalekonomisk situation kan de kommunala taxorna i viss mån utformas så att de ger kommunerna ett överskott. Det kan också vara svårt att särskilja kostnaderna på rätt sätt i den kommunala redovisningen. Abonnenter kan anföra besvär över kommunala taxor. I några fall har kommunerna förlorat vid den rättsliga prövningen, därför att uttaget av avgifter inte skett enligt självkostnadsprincipen. har tidigare (SOU 1982:49) föreslagit att självkostnadsprincipen skall tas in i kommunallagen genom en ny 6 § i lagens första kapitel. För att en ny 6 § skall få åsyftad verkan, är det viktigt att självkostnadsbegreppets innebörd slås fast i den motivtext som skall ligga grund för beslut. Stat-kommun-beredningen har i delbetänkandet Avgifter inom verksamhet (Ds C 1984:6) lagt fram ett förslag att vidga kommunernas möjligheter att ta ut avgifter av medborgarna. Detta förslag övervägs inom . Innan en sådan vidgad möjlighet ges, bör dock en förstärkt generell rätt för den enskilde att besvära sig i avgiftsfrågor tillskapas. Det förstärkta rättsskyddet kan uppnås genom att kommunalbesvärskommitténs ovannämnda förslag genomförs. Abonnent skall ha rätt att få avgiftsfrågan prövad genom förvaltningsbesvär eller i speciell prövningsinstans för det aktuella verksamhetsområdet. Med hänvisning till det som ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär att förslag till ny 6 § i kommunallagen föreläggs .
mot · G902K614 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:K614 och () Omhändertagandet av dödfött Begravningskungörelsen medger att dödfödda, som avlidit före tjugoåttonde havandeskapsveckan, kan gravsättas eller kremeras. I SFS 1982:519 och 23 a är ordalydelsen: Gravsättning eller eldbegängelse av dödfödd som avlidit före tjugoåttonde havandeskapsveckan får ske utan intyg för gravsättning eller eldbegängelse, om läkarintyg om dödsfallet företes för den som förvaltar begravningsplatsen eller föreståndare för krematoriet. Lagen innebär i praktiken att den som uttryckligen begär att få sitt kremerat skall ha rätt till detta. Däremot avses inte att , som avlidit före tjugoåttonde havandeskapsveckan, generellt skall omhändertas av kyrkogårdsmyndighet och kremeras. I anvisningar för omhändertagande av biologiskt material rubriceras som humanbiologiskt avfall. De bränns därför med sjukhusets sopor, om föräldrarna ej uttryckligen begärt annan hantering. Förfaringssättet har upplevts djupt stötande och oetiskt av bl. a. föräldrar, som i efterhand har känt behov av att få klarhet i vad som hänt med deras . En författningsändring som medför att kremering av blir rutinförfarande oberoende av om föräldrar aktivt begär detta eller inte bör därför ske. Riktlinjer för en sådan hantering finns redan utarbetade vid enstaka sjukhus. De har dock inte kunnat omsättas i praktiken på grund av brister i gällande lagstiftning. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär att åtgärder vidtas i syfte att dödfödd, som avlidit före tjugoåttonde havandeskapsveckan, omhändertas av kyrkogårdsmyndighet och kremeras.
mot · G902K617 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:K617 och () Utjämningsmandat vid val till kommunfullmäktige Enligt vallagen måste kommun som har fler än 24 000 röstberättigade eller där 51 eller fler fullmäktige utses delas in i valkretsar. Dessa valkretsar skall om möjligt utse lika många ledamöter. Regelsystemet har haft vissa ogynnsamma effekter. De kommunala valkretsarna är ofta mycket onaturliga geografiska enheter och saknar anknytning till allmänhetens uppfattningar om geografins naturliga gränser. Därför saknar de betydelse för strävan att åstadkomma lokal samhörighet. I många större kommuner utses 15-20 ledamöter i varje valkrets. Detta betyder att partier för att bli representerade måste nå en andel på av väljarkåren för att få mandat. Den faktiska spärren blir här således betydligt högre än till och , där den är satt till 4 resp. . Om det är flera partier som kommer i närheten av representation men inte når den kan det innebära att betydande delar av kommunbefolkningens röster ej är med och påverkar politiken. Enligt vår mening skulle det system som tillämpas vid landstingsvalen skapa förutsättningar för en bättre fungerande valkretsindelning i kommunalvalen. Om man slipper kravet på lika stora kretsar kan en bättre geografisk anpassning ske. De olägenheter som olika stora valkretsar ger undanröjs genom systemet med utjämningsmandat - förslagsvis en tiondel på samma sätt som i landstingen. Det torde också vara nödvändigt med en spärr för att inte åstadkomma en alltför stor partisplittring. Om denna sätts till uppnås full överensstämmelse mellan de båda kommunala valsystemen vilket säkerligen vore till fördel. Genom att föra över landstingsreglerna till kommunfullmäktigevalen kan en enkel lösning nås som till stor del redan är beprövad. Detta möjliggör en övergång till nya regler redan till val. bör hos regeringen begära förslag med denna inriktning. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till förändrat system vid kommunala val i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen.
mot · G902K618 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:K618 () Vissa kyrkliga frågor kyrkliga reformer innebar till viss del en demokratisering av kyrkomötets sammansättning. innebar grundlagsförändringarna att kyrkolagstiftningen inte längre skulle avgöras med kyrkomötets samtycke. Rätten att stifta kyrkolag tillkommer . Detta senare innebär att formerna för kyrkans verksamhet ensamt bestäms av . Det kyrkomöte som väljs enligt ett representativt system har alltså inga direkta möjligheter att påverka de yttre ramarna för kyrkans verksamhet. Detta har medfört klara olägenheter. Ett exempel är förslaget om de 13 biskoparnas obligatoriska ledamotskap av kyrkomötet. kyrkomöte har bifallit kravet på ett sådant ledamotskap. Från statsmakternas sida har det inte förmärkts något intresse att följa det beslut kyrkomötet fattar. Biskoparna intar en så betydelsefull position inom att det borde vara självklart att de också kunde uppträda som självskrivna ledamöter av kyrkomötet. Genom den partipolitisering som präglar de olika kyrkliga valen kan det vara svårt för en biskop att för att få ett mandat behöva knytas till partipolitiken. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att hos regeringen begära förslag med den innebörden att kyrkolagstiftning förutsätter kyrkomötets samtycke, 2. att beslutar att hos regeringen begära förslag till ändrad sammansättning av kyrkomötet, innebärande att biskoparna blir självskrivna ledamöter i kyrkomötet.
mot · G902K619 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:K619 () Lokalt förankrat utvecklingssamarbete Flera svenska kommuner har upprättat vänortsförbindelser med orter i utomnordiska länder. I några fall gäller det orter i länder till vilka lämnar bistånd. Många människor, inte minst internationellt intresserade ungdomar, har intresse av lokalt förankrat biståndsarbete. Detta skulle kunna ske till en vänort i ett u-land. Kds har tagit initiativ till att etablera vänort i u-land i flera kommuner och erfarenheterna av utbytet med orterna är positiva. Kds menar att ett mera kommunalt förankrat u-landsbistånd skulle öka förståelsen för ökade internationella insatser. Kommunernas möjligheter att engagera sig i lokalt riktat biståndsarbete är mycket begränsat. En översyn av kommunallagen bör därför ske. Speciella bestämmelser om formerna för kommunalt u-landsbistånd skulle kunna införas i kommunallagen. Ekonomiska anslag kan tänkas utgå för upplysnings- och organisationsarbete inom kommunen, för utgifter i samband med biståndsarbetares resor till vänorten samt stipendier för både de egna kommunmedlemmarna samt för studerande i från den kommunala u-landsvänorten. Engagemang i direkt bistånd i form av pengar bör stå i viss proportion till det på frivillighetens väg insamlade biståndet. Förslagsvis bör kommunen få rätt att för en insats i vänorten bevilja skattemedel i samma storleksordning som insamlats ideellt. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till ändring av kommunallagen så att kommun på vissa bestämda villkor kan delta i lokalt förankrat u-landsbiståndsarbete.
mot · G902K622 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86 :K622 m. fl. (fp) Den kommunala kompetensen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:A473 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den kommunala kompetensen. () () () () () () () ()
mot · G902K623 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:K623 () Partibeteckning på valsedlar Med stöd av vallagen 14 kap. 4 § 1 mom. har besvär anförts över visst kyrkofullmäktigeval . Anledningen till besvär var att valsedel enligt klagandes bedömning upptog mer än en partibeteckning. Valsedeln i fråga hade som partibeteckning Hembygdens kyrka medan därunder i mindre stilsort upptagna partinamn (, , moderata samlingspartiet) endast avsåg att ge väljaren upplysning om att valsedeln hade kandidater från de angivna partierna. Det torde vara ställt utom varje tvivel att valsedeln uppfattats på detta sätt av väljarna. 143 § lagen om kyrkofullmäktigeval jämfört med 14 kap. 4 § första stycket vallagen stadgas att valsedel är ogiltig bl. a. om den upptar mer än en partibeteckning. Några bestämmelser finns inte om hur en partibeteckning får se ut, t. ex. om den får bestå av flera ord som var för sig skulle kunna hänföras till en annan partibeteckning. Vid prövning av valsedlars giltighet har med tiden i praxis utvecklats en generös bedömning. Den innebär att partibeteckningar av den nu aktuella typen har godkänts. Detta har lett till att man även i detta fall bedömt uppgifterna som en enda partibeteckning. Ställningstagandet i såväl länsstyrelse, riksskatteverk som valprövningsnämnd har grundats på att det erfarenhetsmässigt är mycket vanligt att de vid kommunfullmäktigevalen uppträdande partierna i olika konstellationer går samman under gemensam partibeteckning vid kyrkofullmäktigeval. Från klagandes sida hävdas dock att det är fråga om mer än en partibeteckning på ifrågavarande valsedel. Viss praxis har utformats. Den strikta lagenligheten kan det finnas skäl att djupare analysera. Enligt bedömning, som den framgår i yttrandet till valprövningsnämnden i besvärsfrågan, finns det skäl att inför kommande val se över nuvarande lydelse av 14 kap. 4 § vallagen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen sägs om översyn av 14 kap. 4 § vallagen.
mot · G902K624 · 1986-01-27 00:00:00 — 1985/86 :K624 Försöksverksamheten med s. k. frikommuner Vid skilda tillfällen har regeringen lagt fram förslag om lagändringar i syfte att möjliggöra försöksverksamhet med friare verksamhetsformer i de s. k. frikommunerna, senast proposition 1985/86:70 om vissa lagstiftningsåtgärder inom ramen för frikommunsförsöket. Jag stöder dessa experiment, som kan ge värdefulla lärdomar om möjligheterna till avreglering, decentralisering och även avkommunalisering. De återkommande propositionerna tyder dock på att regeringen har valt en klumpig metod för att genomföra projekten. Det hade varit mera motiverat att redan från början utverka en generell möjlighet till dispenser från lagstiftning som binder den kommunala verksamheten. Inför risken att ytterligare propositioner i samma ämne föreläggs bör detta ges regeringen till känna. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om generell möjlighet till dispens.