mot · G902475 · 1986-04-07 00:00:00 — Motion till 1985/86:475 i m. fl. (c) Förslag om tilläggsbudget III till statsbudgeten för /86 (prop. 1985/86:125) I de regionalpolitiska sammanhangen har man talat om specifika problem förknippade till skilda geografiska områden i landet. Man har talat om Norrlandsproblemen, om problemen i inlandet, om Bergslagsproblemen, om problemen i sydöstra osv. Situationen är den att arbetsmarknadspolitiska problem växer fram praktiskt taget i alla delar av landet med undantag för Stockholms- och . Utanför dessa två storstadsregioner finns endast begränsade områden där sysselsättningen kan hävdas. Den regionala obalansen leder till befolkningskoncentration med kö- och miljöproblem i storstäderna och urholkad service i övriga områden. Detta är en utveckling som accentuerats , medan främst senare delen av var en från regionalpolitiska utgångspunkter framgångsrik period. har haft att ta ställning till flera stora satsningar av regionalpolitisk karaktär utanför det regionalpolitiska stödområdet. Det är uttryck för att djupgående brister på arbetsmarknaden växer fram över hela landet. När man nu i särskild ordning tar upp den akuta situationen i Bergslagen och i så är det i och för sig motiverat. Men det är helt uppenbart att dessa problem är något av toppen på ett vars grundläggande orsak är att hela samhällsorganisationen är inriktad för koncentration och inte för decentralisering. Det är helt uppenbart att de traditionella regionalpolitiska medlen inte räcker för att bryta den koncentrationsvåg som sköljer fram till skada för hela landet. Det är nödvändigt att generellt bredda den regionalpolitiska arsenalen av motåtgärder. Det är en fråga om att i alla delar av landet höja den tekniska kompetensen och möjligheterna att ta till vara de lokala produktionsförutsättningarna. Det gäller att utveckla småskaliga lösningar och stimulera nyföretagande och enskilda initiativ. Det gäller att styra infrastrukturella investeringar så att de främjar de regionalpolitiska målen. Ett sätt att tydligt markera att de utvecklingsintensiva branscherna måste medverka till den decentraliserade samhällsutvecklingen är att tillskapa särskilda tekniska utvecklingscentra utanför de stora högskoleorterna. Det bör vara möjligt att ta vara på kapacitet som finns i en rad mindre orter i inlandet och utifrån dessa bygga upp tekniska utvecklingscentra med stor betydelse för sin region. Inte minst för utvecklingen i Bergslagen skulle detta kunna vara mycket värdefullt. Högskolorna måste ta ett större ansvar när det gäller att förse hela landet med kvalificerad arbetskraft. Det är nödvändigt att ge teknikerutbildningen en tillräcklig omfattning och den nödvändiga bredd och flexibilitet som behövs för att tillgodose moderna produktionskrav. Det är t. ex. helt uppenbart att den kapacitet som högskolan i besitter inte i tillräcklig omfattning innebär en motor för utveckling och framsteg i . Här finns brister som måste åtgärdas. Från sida vill vi konstatera att problemen i Bergslagen och i i vissa avseenden påminner om varandra. Det har varit stabila samhällen vilka i hög utsträckning blivit beroende av ett eller ett fåtal, för orten, stora företag. Där finns inte den småföretagarstruktur eller småföretagaranda som skulle ha inneburit att den lokala arbetsmarknaden haft möjligheter att svälja de problem som uppstår. Det är samhällen som litat till ett företag och till kollektivistiska lösningar i övrigt. Detta markeras i politiskt hänseende av att i regionerna har kommunerna haft nästan uteslutande en stabil socialdemokratisk majoritet. företrädare i och i har under den allmänna motionstiden väckt motioner, vilka belyser de egna problemen. De har i sina motioner markerat en inriktning för en decentraliserad utveckling där man satsar på småföretag i högre utsträckning än vad som varit den traditionella inriktningen. Vi vill i detta sammanhang särskilt varna för att man i dessa regioner söker nya storskaliga projekt för att lösa sina problem. En sådan inriktning av politiken visar att man inte förstått de grundläggande problemen. Satsningen på en stor bilindustri i rymmer risker när det gäller arbetsmarknadens långsiktiga stabilitet. Uppgörelsen med är en förhandlingsuppgörelse som också rymmer möjligheter. Beträffande detaljer i en sådan uppgörelse är det knappast möjligt för att agera. En broförbindelse skulle vara ett storprojekt av den art som ovan beskrivs. Vi tror inte att ett sådant projekt långsiktigt främjar utvecklingen i vare sig miljömässigt eller arbetsmarknadsmässigt. Däremot är det så att det ensidiga för en broförbindelse utgjort ett hinder för en offensiv satsning på rationella färjeförbindelser med de många möjligheter detta skulle erbjuda. Också i dessa sysselsättningsmässigt utsatta regioner är det angeläget att i det fortsatta arbetet beakta de inomregionala balansproblemen. Inte minst i är dessa betydande med en kraftig avfolkning av de östra delarna. När man söker utveckla nya områden måste man beakta de förutsättningar och möjligheter som denna region rymmer. Det gäller inte minst en livsmedelsteknisk utveckling. När det gäller de olika förslagen i proposition 1985/86:125 så bekräftar de med sin inriktning att haft rätt i sin tidigare kritik av regeringspolitiken. Vi har kritiserat att Bergslagsdelegationen inrättades med så begränsade resurser och menade att det inom den medelsanvisning som gjordes skulle gå att nå bättre resultat inom de befintliga verksamhetsformerna i länsstyrelse och utvecklingsfond. utökas Bergslagsdelegationens resurser väsentligt. Vi har pekat på utbildningens avgörande betydelse både när det gäller högskoleverksamheten och den gymnasiala utbildningen. framhålls detta i propositionen och utbildningsplatserna räknas upp. Enligt vår mening finns skäl att gå vidare i detta i takt med att de praktiska Mot. 1985/86:475 möjligheterna byggs ut. har agerat för en förstärkning av det regionalpolitiska länsanslaget och för bättre möjligheter för utvecklingsfonderna. Denna småföretagsinriktning borde ha kommit tidigare till uttryck i regeringspolitiken och vi vill starkt understryka vikten av en fortsatt utveckling i denna del, baserad på bl. a. den kunskapsutveckling vi förordat. Det finns skäl understryka att när en ekonomi generellt drabbas av regionala obalansproblem på det sätt som vi beskrivit ovan måste dessa mötas med generella och offensiva insatser inom samtliga samhällsområden. Vi vill också för vår del understryka att de särskilda regionalpolitiska medlen har sitt speciella värde genom att de inriktas för de allra mest utsatta områdena. Vilka dessa områden är har angivit genom stödområdesindelningen. Det måste därför särskilt markeras att den satsning som sker i inte får inkräkta på de regionalpolitiska resurserna i de mest utsatta områdena. Denna inriktning bör vara vägledande för regeringen i dess fortsatta agerande i anslutning till industriella strukturkriser. Med stöd av det anförda hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om inriktning av åtgärderna för att stimulera utvecklingen i , 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om inriktning av åtgärderna i , 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om den fortsatta användningen av de särskilda regionalpolitiska medlen. P.-O. () () ()