mot · G902Jo738 · 1986-01-23 00:00:00 — En annan fråga som bör tas upp i detta sammanhang är hur man skall åstadkomma en ökad hänsyn till önskemålet om återvinning redan i tillverkningsskedet. Genom att från början bygga in möjligheten till återvinning efterdet att en produkt har använts, kan många allvarliga avfalls- och miljöproblem förebyggas. Det regelsystem som finns i renhållningslagen är inte tillräckligt som styrmedel på återvinningsområdet. Ej heller har det uttalande som gjorde i anledning av proposition 1975:32 haft avsedd effekt. Naturresurs- och miljökommittén övervägde frågan om en bättre återvinning men lade dock inte fram något konkret förslag i den riktningen. Utredningen om återvinning av dryckesförpackningar tog också upp frågan, men hade inte mandat att diskutera annat än dryckesförpackningar. Frågan om återvinning har således varit uppe till diskussion åtskilliga gånger utan att något påtagligt hänt. En genomgripande utredning med uppgift att utreda frågan om en bättre lagstiftning på återvinningsområdet måste nu komma till stånd. Utredningen bör förutom legala aspekter studera frågan om ekonomiska styrmedel och andra faktorer av betydelse för en bättre återvinning. Möjligheterna till en god samordning på återvinningsområdet bör tas till vara, t. ex. genom att ombilda AB Svenska Returpack till ett bolag som skall kunna hantera alla de produkter som blir föremål för återvinning där ingen annan naturlig huvudman finns. Ett sådant bolag kan då svara för hanterinen (den administrativa) av de ovan nämnda produkterna spillolja och bilbatterier. Förslaget att i högre grad nyttja AB Svenska Returpack får dock inte innebära att detta företag får monopol inom återvinningsområdet. Andra företag måste få konkurrera på lika villkor. Detta företag måste förmås till att leva upp till den roll det borde ha enligt proposition 1975:32, nämligen att vara en paraplyorganisation för många återvinnings- och destruktionsaktiviteter. Det gäller sålunda en organisation där många företag kan vara verksamma. SARAB bör vara ett behandlingsföretag och koncentrera sina uppgifter till destruktion och lagring av miljöfarligt avfall. Företaget börjar emellertid nu att uppträda som insamlingsföretag och lämnar offerter i konkurrens med enskilda företag, som kan ha svårigheter att konkurrera på lika villkor. SARAB bör inte utnyttja sitt monopol på behandlingssidan för att konkurrera ut andra på insamlings- och transportsidan. Begränsningar i form av handelshinder bör upphävas. 4.3 Åtgärder mot försurning m. m. Försurningen måste hejdas. , vatten och levande organismer har drabbats och drabbas alltjämt hårt. Trots betydande miljöskyddsinsatser har problemen under en följd av år bara förvärrats i vårt land, främst beroende på nedfall som kommer ifrån utländska källor. Den största delen av det sura nedfallet i härrör från utsläpp utomlands. var den svenska andelen av svavelnedfallet i har den sjunkit till som en följd av minskade utsläpp. I fråga om kväveoxider är den inhemska andelen däremot betydligt större. krävs tydliga signaler till alla utom och inom landet som kan påverka luftförorenings- och försurningssituationen. Vi kan inte längre acceptera att länder som och vägrar ansluta sig till den internationella överenskommelsen om reduktion av svavelutsläppen. Flertalet andra europeiska länder har förbundit sig att skära ned sina svavelutsläpp med till . Regeringen redovisar i budgetpropositionen ökade anslag till forskning om försurningen samt anslag för ökade insatser för kalkning m. m. Vi delar uppfattningen att det är nödvändigt med intensifierad forskning om försurningen. Luftföroreningarnas betydelse i sammanhanget är emellertid så väl kända att en rad konkreta åtgärder kan vidtas . förslag för att bekämpa luftföroreningar och försurning är ett heltäckande program med åtgärder både på internationell och nationell nivå. Vi behöver gå längre än gjort i anslutning till regeringens program mot luftföroreningar och försurning, JoU 1984/85:28, och propositionen om skärpta avgaskrav för personbilar m. m. Den bör väcka talan mot och vid i . Av det svavelnedfall som sker över härstammar från och från . Dessa länder vägrar också skriva under internationella avtal med åtaganden att begränsa svavelutsläppen. Det finns mot den bakgrunden skäl att pröva om dessa länders föroreningar av andra länders territorier strider mot folkrätten. Ett närmare tekniskt och ekonomiskt samarbete med på miljöskyddsområdet bör övervägas. För att snabbt få till stånd nödvändiga åtgärder i kan det vara motiverat med direkta svenska investeringar i form av filteranläggningar m. m. Et sådant här bilateralt samarbete bör särskilt övervägas om den föreslagna fonden inte kommer till stånd eller drar ut . Internationella försurningssekretariatet bör ges ökade anslag. Sekretariatet drivs av i samarbete med andra miljöorganisationer. De gör viktiga insatser för att sprida information i andra länder om vad som håller på att hända i . Särskilt angeläget är att det pågående samarbetet med brittiska miljöorganisationer intensifieras. Kostnaden bör täckas av anslaget för miljövårdsinformation (H 3). 4.3.2 Minskade inhemska utsläpp Målsättningen att minska de inhemska utsläppen av svaveldioxid med minst 2/3 och av kväveoxider med hälften bör slås fast. Denna målsättning är i fråga om kväve betydligt högre än den av Vidare bör åtgärder vidtas mot andra försurande utsläpp som klorväte från industrier och dräneringsvatten från grundavfall. För att nå det angivna målet bör i första hand förljande åtgärder vidtas: O Energispar- och oljeersättningsprogrammen bör fortsätta och intensifieras, bl. a. genom att på ett mer uttalat sätt än presenteras som viktiga instrument i kampen mot luftföroreningar och försurning. O Kolanvändningen bör vara begränsad och miljökraven vid kolförbränning stränga. Den tekniska utvecklingen av koltekniken går snabbt. Det bör vara möjligt att ytterligare skärpa kraven när det gäller svavelutsläpp. Ett mål är att få ned gränsvärdet till svavel per MJ bränsle. O Det bör slås fast att industrins svaveldioxidutsläpp skall halveras . För att så skall kunna ske måste bl. a. gällande tillstånd enligt miljöskyddslagen omprövas i ett betydande antal fall. Detta kan ske inom ramen för nuvarande prövningsordning. O En miljöavgift bör läggas på svavelutsläpp. Avgiften trappas ned allt efter som utsläppet minskar. O Flogsta tillåtna svavelhalt i tjock eldningsolja bör möjligt sänkas från 1 till . Därmed skulle svaveldioxidutsläppen minska med ca . Sänkningen kan ske genom att vi bl. a. går över till att använda huvudsakligen lågsvavlig Nordsjöolja (utan att blanda den med högsvavlig Mellanösternolja som sker) det tar att bygga ut erforderlig avsvavlingskapacitet i de svenska raffinaderierna. O Flogsta tillåtna svavelhalt i tung eldningsolja bör möjligt sänkas från 0,3 till . Därmed skulle svaveldioxidutsläppen minska med ca . Sänkningen kan ske genom att vi bl. a. tar i anspråk icke utnyttjad avsvavlingskapacitet i raffinaderier, som byggts för högsvavlig Mellanösternolja men i allt större utsträckning försörjs med lågsvavlig Nordsjöolja. har beslutat om avgasrening för personbilar fr. o. m. modeller samt beslutat genomföra mångåriga krav om blyfri bensin. Det är nu angeläget att också lösa problemen med avgasutsläppen från tunga dieselfordon. Regeringen bör redovisa plan för övergången till de s. k. Kalifornienkraven. Därigenom sänks utsläppen av kväveoxider i jämförelse med dagens svenska krav. Ett genomförande av avgasreningen för bensindrivna bilar kommer att ta eftersom befintlig bilpark inte förses med avgasrening. Det är angeläget att metoder utvecklas som gör det möjligt för ägare till äldre bilar att övergå till förbättrade reningssystem. Regeringen bör medverka till detta. Möjligheten att genom ekonomisk stimulans stödja sådan övergång bör utredas. O Tillsynen av att nu gällande avgasregler efterlevs bör förbättras genom att avgasutsläppen ägnas större uppmärksamhet vid den obligatoriska kontrollbesiktningen. O Möjlighetena att föra över långväga godstransporter till järnväg bör utnyttjas liksom möjligheterna att avlasta tätortskärnorna från trafik genom förbileder, trafikreglering etc. O En utredning bör tillsättas med uppgift att föreslå styrmedel för att åstadkomma erforderliga minskningar av kväveoxidutsläppen från industrier, värmeverk etc. De viktigaste åtgärderna för att få bukt med försurningen är att angripa utsläppen. Men eftersom vi kommer att få dras med försurande nedfall är också en rad andra åtgärder nödvändiga för att dämpa effekterna i naturen. Sådana åtgärder är: O Den pågående minskningen av andelen löv- och biandbestånd i den svenska skogen bör upphöra, bl. a. genom att statsbidrag inte utgår till avverkning av s. k. 5:3-skogar som domineras av sådana bestånd. Även om frågan inte är helt utbredd, finns många tecken påatt lövträd är mindre känsliga för och ökar ett skogsbestånds motståndskraft mot luftföroreningar och försurning. O Det är nödvändigt att kalka värdefulla sjöar och vattendrag om de skall räddas undan försurning. Det finns dock vissa frågetecken när det gäller de långsiktiga effekterna av olika kalkningsmetoder. Dessa bör utredas möjligt. O En övergång till kalk som fällningskemikalie i kommunala avloppsreningsverk bör stimuleras. Betydande insatserhar gjorts för att minska industriutsläpp av vatten- och luftföroreningar. Främst gäller det sådana föroreningar som förekommer i stora mängder och som är relativt lätta att definiera och åtgärda t. ex. organiskt material i vatten samt stoft och svaveldioxid i luft. Långtgående åtgärder har också vidtagits mot utsläpp av vissa särskilt allvarliga miljögifter, främst kvicksilver. Däremot har arbetet inte kommit lika långt när det gäller s. k. specifika föroreningar. Det förekommer betydande utsläpp av ett stort antal komplexa kemiska ämnen som är dåligt kända både vad gäller sammansättning, utsläppsmängder och effekter på miljön. I många fall är miljökonsekvenserna sannolikt betydande. De miljöskyddande åtgärderna inom industrin har till största delen drivits fram med hjälp av miljöskyddslagens bestämmelser. Arbetet har i betydande utsträckning vägletts av principen om bästa tillgängliga teknik. Dagens miljöproblem är till stor del en följd av den tekniska och industriella utveckling vi haft. Motsvarande behöver inte gälla för framtiden. Med hjälp av vetenskap och ny teknik kan många miljöproblem lösas. Lösningarna ligger således inte i att ta avstånd från teknik och industriell produktion. Det finns en rad inslag i den tekniska utvecklingen som kan främja en resurssnål och miljövänlig industriproduktion. Industriprocesserna bör vara slutna, dvs. att t. ex. vatten, processkemikalier och avfall tas till vara behandlas och återanvänds. Man bör i minskad utsträckning förlita sig till en reningsanläggning i slutet av en industripro Därmed kan de direkta miljökonsekvenserna i omgivningen elimineras. För att främja en sådan utveckling krävs också på kort sikt reformer när det gäller det industriella miljöskyddet. Exempel på åtgärder som därvid bör komma till stånd är skärpt lagstiftning, ökad kontroll och tillsyn av miljöfarlig industriell verksamhet, ökad tyngd åt miljövårdsintressena vid avvägning mot industriintressen, förbättrad process- och reningsteknologi m. m. En första grovstädning har gjorts för att minska de totala utsläppen. Efter hand som den är klar bör de kvalitativa aspekterna på föroreningarna ges ökad tyngd. Man måste angripa de många mindre utsläppen av farliga föroreningar. Miljökraven bör också i större utsträckning relateras till förhållandena i det område som påverkas av utsläppen. Vi har mycket att lära av naturens eget sätt att omvandla energi och bryta ned olika substanser. Ofta är det den mest avancerade tekniken som behövs för att göra de enklaste och mest jordnära produktionsmetoderna effektiva. En hög nivå på vetenskaplig forskning och tekniskt utvecklingsarbete är därför en grundläggande förutsättning också för naturresurs- och miljöpolitiken. Utveckling av resurssnål och miljövänlig teknik bör särskilt stimuleras. Statlig teknikupphandling är ett medel. Detta innebär givetvis inte ett okritiskt bejakande av den tekniska utvecklingen. Ny teknik måste noga prövas och styras så att bl. a. miljövårdskraven tillgodoses. De krav som bör ställas på den industriella produktionen i ett längre perspektiv är bl. a. att den är resurssnål. Produkter bör ha lång livslängd och konstrueras så att de så långt möjligt är återvinningsbara. Materialet bör alltså ingå i ett kretslopp. En stor del av ansvaret för den förbättrade industriella miljöskyddspolitik, som vi här förordar, ligger på regeringen och de berörda myndigheterna. Det är mot bl. a. denna bakgrund vårt tidigare framförda förslag om en förstärkning av länssytelsernas naturvårdsarbete skall ske. Vidare är en översyn av miljöskyddslagen nödvändig. Den har visat sig fungera dåligt och bör omprövas på flera punkter. Detta gäller t. ex. sanktionsbestämmelserna, där bl. a. miljöskyddsavgiften har visat sig vara ett omständligt, arbetskrävande och föga effektivt miljöpolitiskt instrument. Vidare har den av regeringen införda prövnings- och tillsynsavgiften visat sig få mycket negativa konsekvenser. går alltför mycket tid åt att administrera avgiften. Tillsynsavgifterna enligt nuvarande utformning försvårar dessutom naturvårdsenheternas arbete. Från sida har i olika sammanhang begärts en ny konstruktion av avgiften. Ett nytt avgiftssystem kan exempelvis utgå som schablonavgift antingen i kronor eller i procent av företagets omsättning. Vi upprepar sålunda kravet om ett nytt system för miljöavgiften. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att regeringen som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts rörande inrättandet av ett naturresurs- och miljödepartement (miljödepartement), [2. att till Länsstyrelserna m. m., för / 87 anvisar ett med . ökat reservationsanslag,1] 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts rörande kommunernas ansvar för miljö- och naturvård, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts rörande miljövårdsadministrationen, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om , 6. att hos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark i Sjaunjaområdet, 7. att hos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark i Taavavuomaområdet, 8. att hos regeringen begär förslag om inrättande av en nationalpark i Rogenområdet, 9. att hos regeringen begär förslag om en plan för skydd av fjällvärlden, 10. att hos regeringen begär säkerställandeprogram för fjällskogarna, att de fjällnära skogar för vilka överenskommelser träffats om skydd skyddas som naturreservat samt att i avvaktan på säkerställandeprogrammet inga avverkningar sker som berör områden av stort värde för naturvård eller rennäring, [11. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om främjande av fjällturismen, särskilt stödet till STF:s fjällverksamhet,2] [12. att som sin mening ger regeringen till känna att någon ytterligare vattenkraftsutbyggnad utöver den produktionsnivå, ca , som tidigare uttalat sig för inte skall ske,1] 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om skydd för våtmarker innebärande a) intensifierad inventering av våtmarker, b) klassning av deras skyddsvärde, c) avgränsning och skydd för de våtmarksområden som inte får exploateras för skogsbruk eller energiutvinning, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ökade insatser för flora och fauna, 15. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om införande av ett uthållighets- och miljömål i jordbrukspolitiken samt jordbrukets hänsyn till naturvården, 16. att hos regeringen begär en översyn av skogsvårdslagen med syfte att bl. a. förstärka hänsynen till naturvården och att förenkla lagen, 1 1985/86 :Bo305. 2 1985/86 :Kr267. 17. att hos regeringen begär att ett program för bevarande av återstående urskogar (gammelskogar) utarbetas och genomförs samt att i avvaktan härpå avverkning av sådana skogar ej tillåts, 18. att som sin mening ger regeringen till känna att programmet för skogsvård i de lövdominerade s. k. [19. att hos regeringen begär att förslag föreläggs om införande av regler om hänsyn till naturvårdens krav i gruv- och minerallagstiftningen samt att motionen överlämnas till minerallagssakkunnigkommittén,'] 20. att beslutar att mark motsvarande ett värde av . skall överföras från domänfonden till naturvårdsfonden i syfte att underlätta bildandet av naturreservat på privat mark samt som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts i motionen om principer för finansiering av mark för naturvård, 21. att som sin mening ger regeringen till känna att statsbidrag inte bör utgå till åtgärder som strider mot starka naturvårdsintressen, 22. att till Övervakning av miljöförändringar m. m. (H 7) för /87 anvisar ett med . ökat reservationsanslag av , 23. att till Särskilda projekt på miljövårdens område (H 14) /87 anvisar ett med . ökat reservationsanslag av , 24. att till Flora- och faunavård för /87 anvisar ett reservationsanslag av , 25. att till för naturvård (H 4) för /87 anvisar ett med . förhöjt reservationsanslag av , 26. att till Vård av naturreservat m. m. för /87 anvisar ett med . förhöjt reservationsanslag av , 27. att hos regeringen begär en översyn av och ändringar i naturvårdslagen i enlighet med vad som anförs i motionen, 28. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om styrmedel för miljöpolitiken, 29. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om ökad återanvändning av returpapper, 30. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om återglas och returglas, 31. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om inventering av nedlagda soptippar, 32.att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om insamling av batterier som innehåller kvicksilver och kadmium, 3 1985/86:N266. 33. att som sin mening ger regeringen till känna vad Mot. som i motionen anförs om avvecklingsplan för PCB-innehållande Jo738 34. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om styrmedel för hanteringen av bilbatterier, 35. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om utvidgning av bilskrotningsförordningen och minskad användning av freoner, 36. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om lag om återvinning, 37. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om monopolsituation, 38. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att talan bör väckas mot och vid i för dessa länders föroreningar av andra länders territorier, 39. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om tekniskt och ekonomiskt samarbete med på miljöskyddsområdet, 40. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om fortsatta och ökade anslag till internationella försurningssekretariatet, 41. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om åtgärder för att åstadkomma minskade utsläpp av svavel- och kväveoxider inom landet, 42. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om åtgärder för bättre avgasrening för äldre bilar, 43. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om övergång till de s. k. Kalifornienkraven för dieselfordon, 44. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om större uppmärksamhet på avgasutsläppen vid kontrollbesiktningen, 45. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen i övrigt anförs om åtgärder mot försurningen, 46. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om översyn av miljöskyddslagen, 47. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen i övrigt anförs om förbättrat industriellt miljöskydd. () () hr/and (fp) () () () ()