mot · G902Bo227 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo227 m. fl. (fp) Bostadspolitiken De boendes önskemål måste enligt uppfattning vara utgångspunkten för bostadspolitiken. Detta kräver att de boende har valfrihet. Staten skall inte genom ekonomiska styrmedel eller administrativa regleringar gynna eller missgynna vissa upplåtelseformer, bostadstyper eller fastighetsägare. Detta innebär bl. a. att det bör finnas små lägenheter för de ungdomar som efterfrågar sådana och att möjligheterna att bo med bostadsrätt bör öka. Boende med äganderätt, bostadsrätt och hyresrätt borges så likartade villkor som möjligt. De enskilda människorna måste ges förutsättningar att själva ta ansvar för sitt boende. Därför bör ökade möjligheter skapas för dem som önskar att äga sin bostad. Det bör bli lättare att ombilda hyreshus till bostadsrättsföreningar. Det är ett viktigt bostadssocialt mål att alla skall ha tillgång till en bra bostad. Vi har också en hög bostadsstandard i . Vissa grupper, främst äldre, har dock en boendestandard som är undermålig. Institutionsboende bör minskas. De som bor på institution bör ges en så hemlik miljö som möjligt och de som önskar skall ha rätt till eget rum. Det är dock fortsättningsvis inte möjligt att subventionera boendet på det sätt som sker. Det är, av statsfinansiella skäl, nödvändigt att kraftigt reducera bostadssubventionerna. De innebär också en konsumtionsstyrning som vi vänder oss mot av principiella skäl. De grupper som behöver stöd, t. ex. barnfamiljerna, bör ges ett generellt stöd som inte är konsumtionsstyrande. Lägre bostadssubventioner medför också ett mindre behov av detaljstyrande regleringar. Möjligheterna att avreglera byggandet ökar när subventionsinslagen minskar. Det är viktigt att vi får en bostadspolitik som i mindre utsträckning präglas av regleringar och i högre grad anpassas till de boendes önskemål. Detta innebär att marknadsmekanismerna bör ges större spelrum på bostadsmarknaden. Ökad satsning på bostadsrätter Mångå människor önskar bo med bostadsrätt. Många uppskattar den förening av enskilt ägande och gemensamt ansvarstagande i demokratiska 1 former för fastigheten som bostadsrättsboende erbjuder. Det finns omkring 600000 bostadsrättslägenheter. 1945 bodde av hushållen i bostadsrätter och 1980 var det . Nära förknippat med det enskilda ägandet är den fria överlåtelserätten av bostadsrättslägenheter. Hyresgästernas företrädesrätt vid försäljning hade ansvar för bostadspolitiken beslutade bl. a. att underlätta ombildningen från hyresrätt till bostadsrätt. Hyresgäster som bildade en bostadsrättsförening fick förköpsrätt till en fastighet när den såldes. Bostadsrättslagen kompletterades med en bestämmelse där det klargjordes att bostadsrätter får överlåtas fritt. beslut innebar att hyresgästerna fick rätt att inlämna en intresseanmälan gällande förvärv av fastigheten. Om två tredjedelar av de boende förklarade sig intresserade av en ombildning erhöll de företräde vid en försäljning av fastigheten. Fastigheten fick således inte säljas utan att först ha erbjudits till de boende. Denna rätt gavs till alla hyresgäster, oberoende av ägare. majoritet ändrade emellertid propositionen så att bostadsrättsförening ansluten till rikskooperativ organisation undantogs från kravet på två tredjedels majoritet av hyresgästerna. anser fortfarande att propositionens ursprungliga förslag är att föredra. Kravet på kvalificerad majoritet bör dock mildras så att det räcker med enkel majoritet. Det bör vidare räcka med tre lägenheter för att denna rätt att bilda en bostadsrättsförening skall gälla. Lagförslag innehållande detta förslag redovisas i bilaga. På förslag av den socialdemokratiska regeringen har dock beslutat att inskränka hyresgästernas förköpsrätt så att hyresgäster i fastigheter som ägs av bl. a. stat, landsting, kommun eller allmännyttigt bostadsföretag inte har denna rätt. anser att de boende, som så önskar, skall ha företräde vid försäljning oavsett vem som äger fastigheten och oavsett vem som är köpare. Ett lagförslag bifogas. De kommunala bostadsföretagen bör vara lyhörda inför önskemål från de boende om att överta fastigheten. Prisnivån bör vara marknadsmässig. Det kan i mindre attraktiva områden bli ett mycket lågt pris. Det kan dock ibland vara en bra metod för att komma tillrätta med problem i ett bostadsområde att de boende får överta fastigheten och därmed ges möjlighet att ta ett större ansvar. Socialdemokraternas negativa inställning till bostadsrättsboende märks också genom den lagändring som trädde i kraft . Efter valet lovade den nye bostadsministern att lägga fram en proposition opt hembud och priskontroll. Sedan detta kritiserats starkt tillsattes i stället bostadsrättskommitté. utredningen arbetade började dock HSB att tillämpa en treårig hembudsskyldighet i en del nybildade föreningar. man inte hade rätt att fritt överlåta sin bostadsrätt utan endast fick sälja tillbaka den till HSB för i princip den ursprungliga insatsen. Detta var uppenbart ett kringgående av förbudet i lagen mot hembudsskyldighet. HSB undvek nämligen att ta in kravet på hembud i föreningens stadgar. I stället träffade den regionala ett avtal med den bostadssökande om hembudsskyldighet. Trots att detta avtal var lagstridigt erhöll man ingen lägenhet om man inte skrev på avtalet. Detta kringgående av lagen ledde till att stämde HSB i inför , som också förbjöd HSB att fortsätta med hembudsskyldigheten. Den socialistiska riksdagsmajoriteten ändrade lagen så att HSB:s och hembudsskyldighet blev tillåten. Detta skedde på förslag av majoriteten i bostadsutskottet och utan någon beredning av ärendet. Förslaget års bostadsrättskommitté är mycket långtgående. Kommunen ges vidsträckta möjligheter att, över huvudet på den boende, tvinga på bostadsrättsföreningar regler om hembud och priskontroll. Kommunerna föreslogs också få vetorätt mot nybildning av bostadsrätter genom att inte skall få registrera den ekonomiska plan som krävs för bostadsrättsföreningar, utan att kommunen har godkänt denna. har starkt kritiserat detta förslag. Vi har påpekat att det skulle leda till två sorters bostadsrätter, en med priskontroll och en utan. Det skulle pressa upp priserna ytterligare på de bostadsrätter som inte omfattas av priskontrollen. Det innebär också ett angrepp mot bostadsrätten som boendeform. Hembud skapar rättsosäkerhet och medför svarta pengar. Regeringen har, efter en mycket negativ remissopinion, tvingats att säga nej till bostadsrättskommitténs förslag. Den mer begränsade hembudsskyldighet som infördes skall dock finnas kvar. Enligt vår uppfattning talar de skäl som anförts mot bostadsrättskommitténs förslag även för att den nu gällande hembudsskyldigheten avskaffas. Enligt de regler som gällde tidigare var alla riksorganisationer av bostadsrättsföreningar och bostadsrättsföreningar anslutna till en sådan organisation undantagna från kravet på att söka förvärvstillstånd vid köp av fastighet. Detta ändrades dock, på förslag av den socialdemokratiska regeringen (prop. 1982/83:153), så att detta endast gäller för HSB och . Dessa betraktas till skillnad från SBC (Sveriges Bostadsrättsföreningars ) som folkrörelsekooperativ. motsatte sig denna särbehandling av SBC av flera skäl. SBC är inte mindre folkrörelse än de två andra organisationerna. Begreppet folkrörelsekooperativ är också så diffust att lagrådet menade att det inte bör användas i lagstiftningen där krav på exakthet bör ställas. Vi anser att lagstiftningen bör ändras så att undantaget från kravet på förvärvstillstånd gäller för rikskooperativ organisation, regional organisation av bostadsrättsföreningar och bostadsrättsförening som är ansluten till en rikskooperativ organisation. Ett lagförslag med denna innebörd bifogas. Reglerna för realisationsvinstbeskattning av bostadsrätter ändrades så att beskattningen blir evig. Dessa regler avviker från dem som gäller för villor. Det finns således ingen rätt till uppskov med skatten om man köper en annan bostadsrättslägenhet eller en villa. Det är önskvärt att samma principer gäller för realisationsvinstbeskattning av villor och bostadsrätter. Bristen på indexuppräkning i de regler som gäller för bostadsrätter innebär vid långvariga innehav att de får ett sämre skydd mot inflationen. Avsaknaden av regler om uppskov hämmar rörligheten på bostadsmarknaden. Beskattningen av bostadsrätter bör därför utformas i enlighet med de principer som gäller för egnahem, dvs. Möjligheten till uppskov bör även finnas vid försäljning av bostadsrätter. Möjligheterna att låna till insats för bostadsrättslägenhet har ökat bl. a. som en följd av beslut av mittenregeringen. Det blev lättare att använda bostadsrätten som säkerhet för lån och vägen öppnades för nya kreditinstitut att låna ut pengar för förvärv av bostadsrätter. Det är dock angeläget att se över möjligheterna att låna pengar genom att ge ökade möjligheter att ställa säkerhet vid lån för köp av bostadsrättslägenhet. Även i övrigt bör beskattning av bostadsrättslägenheter och egnahem, så iångt som möjligt, ske efter samma principer. Bostadsmarknaden är en av de mest reglerade sektorerna i samhället. Bland de statliga och kommunala styrinstrumenten kan bl. a. nämnas bostadslångivningen, förvärvs- och förköpslagstiftningen. markvillkor och bostadsanvisningslagen. Regelsystemet är så omfattande och svåröverskådligt att det är svårt att få en tillfredsställande överblick. Vi anser att det krävs en avreglering. Kommunerna har rätt till förköp enligt förköpslagen. Denna lag infördes när bostadsbyggandet var väsentligt högre än . Genom förslag i proposition 1983/84:141 har lagen även utvidgats. motsatte sig denna utvidgning. Bakgrunden till införandet av kommunernas möjlighet till förköp var bl. a. en önskan att dämpa markprisstegringen och att dra in oförtjänt värdestegring till det allmänna. Kommunernas behov av markförvärv torde nu vara markant mindre. Det finns dessutom också möjlighet att tillgripa expropriation för att tillgodose behovet av mark. Den förändrade situationen på byggmarknaden motiverar en översyn av förköpslagstiftningen i dess helhet. Det bör vara möjligt att påverka fördelningen av hyreslägenheter genom avtal med fastighetsägarna. Vi anser därför att bostadsanvisningslagen bör avskaffas. gäller undantag från markvillkoret för s.k. styckebebyggda småhus. fanns även ett undantag från markvillkoret för mark i saneringsområden. Markvillkoret innebär att marken skall förmedlas av kommunen för att rätt till statliga bostadslån skall erhållas. I praktiken innebär markvillkoret numera ofta att kommunen ges möjlighet att ställa krav för att bevilja dispens från detta. I budgetpropositionen nämns för övrigt att regeringen avser ändra markvillkorsbestämmelserna så att detta klarare framgår. Vi anser att markvillkoret bör avskaffas. Kommunernas möjligheter att styra byggandet är tillräckliga, inte minst genom den fysiska planeringen. Det finns ett stort behov av färre och mindre styrande regler för byggandet. Den översyn av byggnormen som görs bör enligt vår mening leda fram till färre bestämmelser. En mindre styrande byggnorm leder dels till att utrymmet för fantasi och för att tillgodose människors varierande önskemål ökar, dels till att kostnaderna för byggande kan minska. Detta framgår bl. a. av det normfria byggande som ägt rum på försök. Det är positivt att även regeringen i viss utsträckning kommit till insikt om behovet av enklare regler. I årets budgetproposition instämmer statsrådet i att bostadslånereglema är komplicerade, svåröverskådliga och svårtillgängliga. De förändringar som föreslås är i och för sig bra men knappast tillräckliga. Det är inte minst de stora bostadssubventionerna som har medfört att bostadsfinansieringsreglerna blivit komplicerade. Det är självfallet så att det finns större skäl att styra byggandet om detta är starkt subventionerat. Detta har också skapat en lånearkitektur som utformats för att passa de regler som gäller för statliga lån. anser att bostadsfinansieringssystemet bör ändras så att bostadssubventionerna kraftigt minskar. Detta utvecklas längre fram. Bostadsfinansieringsreglerna bör då väsentligt luckras upp. Härigenom öppnas möjligheter t. ex. att välja material som kanske är dyrare på kort sikt, men på lång sikt medför lägre kostnader på grund av lägre behov av underhåll. Hyresgästers bestämmanderätt över den egna lägenheten beslöt 1974 att hyresgäster skulle ges möjlighet att få tapetsera och måla om sina lägenheter samt därutöver göra vissa mindre arbeten. tl 1985/86. 1978 tillsattes den s.k. underhållsfondsutredningen. Denna syftade till att ge underlag till ett system där hyresgästerna genom att ta större ansvar för den egna lägenhetens underhåll skulle kunna påverka sin hyra. ändrades hyreslagen så att hyresvärdens underhållsskyldighet inte skall vara tvingande om hyresavtalet innehåller förhandlingsklausul enligt hyresförhandlingslagen och de avvikande bestämmelserna har tagits in i en förhandlingsordning. a. med anledning av en motion från gav regeringen till känna att möjligheten till ekonomisk kompensation vid eget underhåll skulle övervägas och att krav på förhandlingsordning inte borde vara en förutsättning härför. Möjligheten till ökat inflytande över underhållet bör således omfatta alla hyresgäster och inte endast dem som bor i hus för vilket förhandlingsordning upprättats. Organisationerna utgör en viktigt del av vårt samhällsliv. Fria och livskraftiga organisationer är en förutsättning för en väl fungerande demokrati. Statsmakterna har uppmuntrat framväxten och bibehållandet av ett rikt och varierat föreningsliv. Ett samhälle med mycket starka organisationer är emellertid inte problemfritt. Särintressen gynnas lätt på bekostnad av helhetens intressen. Även den enskilde individen kan lätt komma i kläm. Intresseorganisationerna har fått alltmer myndighetsliknande uppgifter och uppgörelser mellan staten och organisationerna blir allt vanligare. Organisationernas roll på bostadssektorn är särskilt omfattande. Utöver representation i statliga kommittéer och offentliga organ har organisationerna även givits utrymme i den dömande makten. 1969 tillkom hyresnämnderna i sin nuvarande form. De var ursprungligen avsedda att fungera som medlingsinstanser. Allt eftersom har de emellertid erhållit prövningsrätt i allt fler frågor. En hyresnämnd består i regel av en lagfaren ordförande samt två ledamöter från hyresmarknadens organisationer, eller resp. Talan mot hyresnämnds beslut förs hos bostadsdomstolen. Även denna instans har en majoritet av organisationsföreträdare, tre lagfarna och fyra intresseledamöter. Det kan i många fall synas praktiskt att hyresmarknadens parter finns representerade i den dömande instansen. Det är dock betänkligt ur rättsäkerhetssynvinkel. Människors förtroende för den dömande maktens oberoende och integritet kan urholkas genom intresseledamöternas delaktighet i rättstillämpningen. Det förekommer inte sällan att intresseledamöterna ställs inför mer eller mindre uttalade intressekonflikter. Det är t. ex. inte tillfredsställande att ledamöter från i hyresnämnden deltar i beslut huruvida hyresgäster i en från fristående förening skall ges förhandlingsrätt eller inte. Den dömande makten bör vara opartisk i ett rättssamhälle. nämnds och bostadsdomstols uppgifter bör därför överföras till allmän domstol. Av de myndighetsliknande funktioner som har tilldelats intresseorganisationerna kan nämnas att hyresgäströrelsens godkännande, s.k. hyresgästintyg, i regel krävs för bygglov då en fastighetsägare vill bygga om sin fastighet. Vi anser i stället att vid utfärdande av hyresgästintyg bör den mening gälla som företräds av en majoritet av de boende i den berörda fastigheten. Ett annat exempel kan hämtas från det pågående ROT-programmet. En förutsättning för att räntebidrag till underhåll skall utbetalas är att hyresgäströrelsen får ta del av fastighetsägarens ekonomiska information beträffande underhållsstituationen. Det är tveksamt om sådana uppgifter skall åläggas en intresseorganisation. Genom hyresförhandlingslagen har organisation av hyresgäster givits rätt att förhandla även för icke-medlemmars räkning. Endast ett fåtal från fristående föreningar har erhållit förhandlingsrätt. Detta är otillfredsställande. Hyresförhandlingslagen måste därför ändras så att föreningar som inte är anslutna till ges ökade möjligheter att erhålla förhandlingsrätt. Avgörande för erhållande av förhandlingsrätt bör vara att föreningen åtnjuter förtroende från en majoritet av hyresgästerna i den berörda fastigheten eller fastigheterna. Bedömningar av föreningens kvalifikationer, förhandlingskapacitet eller långsiktiga målsättning skall vara av underordnad betydelse. erlägger hyresgästerna, dvs. såväl medlemmar som icke-medlemmar, specialla avgifter via bostadsföretagen direkt till hyresgäströrelsen. Dessa avgifter är förhandlingsersättningen, boinflytandeersättningen och ersättning för fritidsverksamhet. De betalas som en del av hyran. Ersättningen för boinflytandeverksamhet uppskattades av till ca 35 milj. kr. och för fritidsverksamhet till ca 50 milj. kr. Avgifterna utgör en viss andel av totalhyran och tas ut med stöd av avtal mellan och fastighetsägaren. Till skillnad från vad som gäller för förhandlingsersättningen finns inget direkt lagstöd för uttag av avgifter för fritidsverksamhet eller verksamhet som avser boinflytande. Fritidsverksamhet kan till nöds sägas komma samtliga hyresgäster till del i de fall då verksamheten är öppen för alla hyresgäster. Möjligheterna till boinflytande gäller dock endast medlemmar. Utgångspunkten för besluten om bruksvärdessystemet var att de allmännyttiga företagen skulle ta ut hyror som deras kostnader, den s. k. självkostnadsprincipen. Det är inte rimligt att betrakta ersättning till den verksamhet som hyresgäströrelsen bedriver som en del av företagens självkostnader. Avgifter för fritidsverksamhet och inflytande bör således fortsättningsvis inte betraktas som hyra. Försöksverksamhet med en friare hyressättning Bristerna i bruksvärdessystemet har blivit alltmer uppenbara. Utvecklingen har gått i hyresreglerande riktning trots att avsikten är att nå en friare hyresmarknad. Det har t. ex. träffats centrala överenskommelser mellan och om storleken på hyreshöjningarna. De allmännyttiga bostadsföretagen har inte heller lyckats erhålla kostnadstäckning vilket är avsikten med bruksvärdessystemet. Bristen på självkostnadstäckning har medfört att fastighetsunderhållet ofta eftersatts vilket bl. a. medfört ytterligare subventioner. Det är också uppenbart att hyressättningen inte motsvarar hyresgästernas värderingar. Faktorer som bostadens läge påverkar hyresnivån endast marginellt. Detta har lett till en omfattande svart marknad för attraktiva hyreslägenheter. Det är önskvärt att de boendes preferenser bättre tillgodoses. Inom ramen för dagens bruksvärdessystem bör därför lägesfaktorn ges ökad vikt. Hyreslagen bör därför förändras för att göra detta möjligt. Bostadsmarknaden har förändrats drastiskt . Dagens bostadsmarknad är i stort mättad. Av statistik från framgår att ca 18000 lägenheter fanns lediga till uthyrning . ansåg 108 kommuner att det i stort var balans mellan efterfrågan och utbud. 110 kommuner redovisade ett överskott på lägenheter och 77 en brist. Det är önskvärt att genomföra en begränsad försöksverksamhet med friare hyressättning. En sådan bör genomföras på några orter med balans eller överskott på bostäder. En friare hyressättning bör självfallet kombineras med ett bibehållet besittningsskydd, vilket kräver att oenighet om hyrans storlek kan avgöras. Erfarenheterna från en sådan försöksverksamhet bör, efter utvärdering, avgöra om det finns skäl att i större skala införa en friare hyressättning. Även om det i stort är balans på bostadsmarknaden och det t. o. m. finns tomma lägenheter i många kommuner så finns ändå i många orter en brist på små bostäder för ungdomar. De flesta ungdomar som önskar bo ensamma i en egen lägenhet har i allmänhet begränsade möjligheter att klara av en hög hyra. De efterfrågar därför små lägenheter. Det är angeläget att fler smålägenheter byggs på de orter där det är brist på sådana. byggs det nästan inga lägenheter som är mindre än två rum och kök. Om det finns efterfrågan bör dock även mindre lägenheter på ett rum och kök eller på ett och ett halvt rum och kokvrå byggas. Det kommer antagligen alltid att finnas en efterfrågan på små, och därmed också billigare lägenheter från t. ex. ungdomar. Det finns inte heller någon anledning för staten att moralisera eller ha synpunkter på människors boende. Vi avvisar de tankegångar om en ny utrymmesnorm som redovisades i bostadskommitténs delbetänkande. Denna norm innebär att inga lägenheter som är mindre än två rum och kök skall godtas för permanent boende. En strikt tillämpning av denna norm skulle enligt bostadskommitténs beräkningar medföra att mer än var tionde lägenhet skulle elimineras genom ombyggnad eller rivning. Det är också nödvändigt att vid saneringar noga överväga hur många smålägenheter som bör sparas. En försiktig upprustning kan i många fall vara ett bra alternativ till en genomgripande ombyggnad. Det är angeläget att stimulera ungdomars regelbundna sparande för bl. a. bostadsändamål. Härigenom grundläggs goda sparvanor som beredskapen att möta stora och oväntade utgifter ökar. Även med ett regelbundet sparande krävs dock kompletterande lånemöjligheter t. ex. för bostadsanskaffning eller bosättning. Sådana lånemöjligheter existerar bl. a. genom sparlån och särskilda bosparformer. har ungdomar mellan en lånerätt vid sparande inom allemanssparande!. Vi anser att det är angeläget att stimulera ungdomars sparande för bostadsändamål genom att även införa skattefrihet för ränta på ungdomars bosparande i bank. Detta sparande är ofta förmånligare än allemanssparande!. Den normala kundrelation som finns i vanligt banksparande bibehålls också. saknas detta då bankerna inte får behålla de medel som sparas inom allemanssparande!. En allt större del av byggnadsverksamheten avser ombyggnads- och underhållsverksamhet. Bostadsbyggandet har minskat till rekordlåga nivåer. påbörjades endast 30000 lägenheter. De totala bostadsinvesteringarna är dock relativt oförändrade. Det ROT-program som infördes har fungerat . Regeringen aviserar att en översyn skall göras av detta och samlad redovisning av utvärderingen avses lämnas till . har kritiserat ROT-programmet bl. a. därför att det ytterligare ökar bostadssubventionerna. /87 beräknas behovet av utbetalningar av det särskilda räntebidrag som utgår för förbättring av bostadshus ske med 320 milj. kr. Detta har dock varit positivt i den bemärkelsen att skillnaderna i kostnad mellan en försiktig upprustning och en omfattande ombyggnad har minskat. motsatte sig att detta särskilda räntestöd infördes och har därefter krävt att ROT-programmet skall avvecklas och att regeringen bör presentera ett mer genomarbetat förslag till bostadsförbättringsprogram. Med hänsyn till att programmet nu har varit verksamt och till att regeringen återkommer med en utvärdering avstår vi nu från att kräva förändringar. Vi återkommer med förslag i samband med att utvärderingen föreläggs . Det är dock angeläget att stödet till ombyggnad och underhåll utformas så att det blir mer förmånligt att göra en mer varsam upprustning, vilket ofta överensstämmer med hyresgästernas önskemål. Det är därför angeläget att ge de hyresgäster som berörs större möjligheter att påverka. Översynen av bostadsförbättringsprogrammet bör bl. a. syfta till att göra detta möjligt i högre grad. anser att barnfamiljerna bör stödjas genom ett generellt barnstöd. Bostadsbidragen bör därför på lång sikt avskaffas. Bostadsbidragen leder till besvärliga marginaleffekter och skapar behov av en integritetsstörande kontroll. De kräver dessutom en ansökan vilket innebär att ett icke obetydligt antal barnfamiljer, som är bidragsberättigade, inte får det. Bostadsbidragen är också konsumtionsstyrande.