mot · G902Fi603 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Fi603 m. fl. (vpk) internationella beroende i ekonomisk-politiska frågor är en del av den kapitalistiska världen och är i många avseenden mycket starkt beroende av utvecklingen i de starka kapitalistiska länderna. Men vårt land är också mycket starkt beroende av vilka beslut som tas inom de transnationella koncernerna som i många fall kan sägas vara hemlösa i sitt utövande av ekonomisk politik, handel och produktion. Vidare tenderar internationella beroende i ekonomisk-politiska frågor att öka i takt med den tilltagande internationella arbetsdelningen, styrd av det transnationella kapitalet och det beroende av högteknologiska produkter inom data- och mikroelektroniken som av bedöms som strategiskt viktiga i dess kamp att behålla det militära försprånget framför de östeuropeiska länderna. Dessa sidor av internationella beroende binder landet vid förhållanden som gör det svårt att föra en strikt självständig ekonomisk politik. politisk-ekonomiska beroende är alltså både strukturellt, institutionellt och tekniskt betingat som beroendet också har en känslighets- och sårbarhetsdimension. Graden av känslighet bestäms av den effekt en förändring i det internationella systemet eller i något av de i systemet deltagande länderna har på vårt lands utveckling. Graden av sårbarhet bestäms av vilka ansträngningar som behövs för att ändra vårt lands deltagande i den internationella arbetsfördelningen, eller att frigöra sig i större grad från de internationella institutionernas inflytande. Frihandel och ekonomiska maktförhållanden Det framstår som allt nödvändigare, att man från svensk sida gör en allsidig analys av det internationella handelssystemets nuvarande karaktär och verkningar. På detta område sprids nu från multinationella kapitalintressen och nyliberala ekonomer en mängd illusionära teser, vilka alltför villigt anammas också av socialdemokratiska regeringar och partier. Många ekonomiska problem skylls i den officiella internationella handelsdiskussionen på den tilltagande protektionismen. I och för sig är det inte oriktigt, att en del av tendenserna till protektionism - främst i de stora industriländerna - är ett illavarslande symtom. Man bör dock inte förväxla symtomen med den underliggande sjukdomen: krisfenomenen och de inneboende obalanserna i världsekonomin. Dessa fenomen beror inte av protektionismen. De beror tvärtom av den utformning frihandelssystemet fått och de ekonomiska relationer och strukturer som har utvecklats härur. Frihandelssystemet representerade i sitt äldre stadium mycket av ekono- Fi603 miskt och socialt välgörande frigörelse från halvfeodala strukturer och begränsningar. I vår tidsepok har situationen blivit vida mer dubbelbottnad. Begreppen frihandel och fri handel är inte identiska. Vår tids frihandelssystem har utvecklats till en form för ekonomisk maktutövning, som gynnar de redan starka och rika och som har kommit att präglas av den ekonomiska koncentration vilken är ett genomgående drag i den internationella kapitalismen. Frihandelssystemet är en av de mest verksamma mekanismer genom vilka tredje världens länder hålls i beroende och dess breda befolkning utplundras till förmån för industrivärldens och de multinationella imperiernas ägar- och härskarintressen. Den maktpolitiska obalansen förvränger frihandelstankens innehåll och förhindrar en balanserad och likvärdig ekonomisk utveckling. I stället främjas en ständigt vidgad klyfta mellan regioner i världen, mellan ekonomiska metropoler och ekonomiska satelliter. De rika industriländernas kapitalintressen och politiska etablissemang har också en dubbeltydig och jesuitisk inställning till frihandeln som princip. De kräver fritt inflöde av egna exportvaror och fri utförsel av resurser och kapital för sig själva gentemot mindre nationer och tredje världens länder. söker de ingripa i dessa länders förhållanden genom embargo- och förbudsbestämmelser, genom påtryckningar via internationella bank- och valutaorgan eller genom politisk maktutövning. Mot denna bakgrund bör man alltid hålla i minnet att frihandel inte är frihandel, så länge den bara gäller på en parts godtyckligt uppsatta villkor. Frihandeln som ekonomisk doktrin är relevant bara så länge den verklighet i vilken den tillämpas präglas av någorlunda jämlikhet mellan nationer och parter. I annat fall får den - som bl. a. i en rad vetenskapliga analyser har visat - karaktären av ett system för den starkes dominans över den svage. Detta leder till motsatsen till vad teorin hävdar, nämligen till ökade ekonomiska klyftor och svält och underutveckling inom stora delar av världen. Uppbyggnaden av stora multinationella företagsimperier, aktivt understödda av sina ursprungsländers statsmakter, förvandlar också frihandelssystemet till något annat än det enligt teorin avses vara. Den ökade internhandeln mellan företag inom samma grupp eller imperium - en handel som utgör av den svenska utrikeshandeln - skapar ett marknadsreservat, som inte fungerar enligt frihandelns principer. Diverse internationella kartellarrangemang verkar i samma riktning. Vid sidan av den klassiska frihandelsteorin har det alltid existerat alternativa teorier. Dessa teorier - bland vilka den av uppställda är den för vår tid relevanta - tar sin utgångspunkt i de verkliga förhållanden som råder och inte i abstrakta föreställningar. Därför leder de till en mer konkret och politiskt präglad syn på frihandeln. Doktrinära frihandelssystem skapar under vår tids förhållanden ökad ojämlikhet. Protektionism, syftande till att skydda svaga och beroende länders självständiga utveckling, är därför inte negativ. Protektionism använd för att öva påtryckning från rika och mäktiga länders sida är däremot förkastlig. En ekonomisk världsordning med större jämlikhet måste först skapas, Mot. innan frihandelssystemet kan komma till sin rätt. Även under en sådan Fi603 ordning är det viktigt att frihandeln inte tillåts leda till ensidighet och utarmning av näringsmässiga och sociala strukturer i de enskilda länderna. När arbetar för den internationella handelns utveckling, måste det sålunda ske utifrån perspektivet att det egna nationella oberoendet inte skall inskränkas av embargokrav och skyddsåtgärder från stora industriländer. har inget skäl att självt acceptera en grad av öppenhet som våra stora handelspartner icke accepterar. har också skäl att aktivt arbeta för de utvecklings- och jämlikhetsmål vilka lätt skyms undan i diskussionen om världsekonomin och handelssystemet. Dessa mål gynnas nämligen inte av den typ av handelssystem som frihandeln representerar. Riksdag och regering i måste inse, att det internationella handelssystemet har en dubbeltydig innebörd för vårt land. Å ena sidan deltar i utnyttjandet av tredje världens resurser och befolkning. Å den andra utgör detta frihandelssystem i sin förvridna form också den mekanism som alltmer försätter små industriländer i beroende av de ekonomiska maktkoncentrationer, vilka representeras av kapitaljättama i några få ledande industriländer och på det multinationella fältet. Med denna insikt för ögonen bör förhålla sig till vad som med en missvisande term kallas det internationella frihandelssystemet. Det strukturella beroendet utgörs av de begränsningar i den handlingsmöjligheter som det innebär att vara starkt export- och importberoende för att upprätthålla både konsumtion och produktion (och därmed sysselsättning) inom landet. En ytterligare begränsning av handlingsfriheten sker om man från svensk sida är starkt beroende av utländska lån för att kunna finansiera nödvändiga investeringar. Vi anser att en fortsatt tillväxt av den relativa andelen av utrikeshandeln inte kan ske utan att det nationella beroendet ytterligare urholkas. I stället bör ansträngningarna inriktas på att förädla svenska råvaror i högre grad , som en större länderspridning när det gäller såväl import som export måste åstadkommas. Framför allt måste handeln med de socialistiska länderna och tredje världen utvecklas. Utbytet med dessa länder har en oproportionellt liten andel av svensk utrikeshandel. Genom en större länderspridning kan en relativt stor utrikeshandel existera som beroende/sårbarhet minskas. Detta förtjänar att understrykas med kraft eftersom regeringen - om den får igenom sin ekonomisk-politiska strategi - bygger den ekonomiska tillväxten på ett permanent överskott i bytesbalansen. Eftersom landets viktigaste handelspartner utan jämförelse är så ökar sårbarheten och beroendet av den internationella utvecklingen i samma grad som exporten till dessa länder ökar. Mer om detta under avsnittet Teknikberoendet senare i motionen. Vissa svårigheter finns att utveckla handeln med planekonomierna i och med utvecklingsländer, bl. a. därför att dessa av olika skäl önskar genomföra en typ av byteshandel. Därför bör såsom föreslås i en Mot. 1985/86 annan vpk-motion till årets ett statligt handelsbolag inrättas som Fi603 kan samordna enskilda exportörers/importörers affärer med dessa länder. Ett handels- och bytesbolag skulle få en viktig roll för att öka länderspridningen i svensk utrikeshandel. I övrigt kan nämnas att länder som är starkt skuldsatta genom stora utlandslån också vill genomföra mer handel genom bytesaffärer eller motköp. Vad gäller den svenska exportindustrin så är den till vissa delar - i vissa fall extremt - beroende av importerade insatsvaror. En exportökning innebär följaktligen också en ganska stor importökning om importandelen är hög. Dessa problem som trendmässigt ökat kommer med all sannolikhet att förstärkas i takt med transnationalisering och internationell arbetsdelning. Utvecklingen innebär att det finns klara begränsningar för möjligheterna att lösa svensk ekonomis balansproblem genom generella åtgärder, som sårbarheten ökar i samma takt som importberoendet. När det gäller det finansiella beroendet så innebär underskott i bytesbalans och statsbudget ett problem i fråga om svenskt utlandsberoende i den mån underskottet måste finansieras genom lån utomlands. Karaktären av det internationella politisk-ekonomiska beroendet beror på vem som tar upp lånen, vem som är långivare samt hur koncentrerade lånen är. Det är förmodligen så att utländska långivare har större möjlighet att ställa politisk-ekonomiska krav på offentliga myndigheter än på privata företag. Det är värt att påpeka att utlandsfinansiering av det statliga underskottet introducerades i och med den borgerliga regeringens tillträde . Det institutionella beroendet utgörs av de begränsningar som ligger i att regeringen och måste föra en ekonomisk politik som accepteras av internationella organisationer, till vilka landet är anslutet. om det bara kan vara frågan om informationsplikt så är det sannolikt att själva plikten är begränsande i olika avseenden. Ett färskt exempel är IMF:s förhör med den angående devalveringen 1982. När det gäller det institutionella beroendet är det främst medlemskap i , , och som är av intresse. spelade IMF en relativt underordnad roll inför medlemsländernas nationella ekonomiska politik. har denna hållning ändrats och de starkaste länderna börjar alltmer att försöka använda IMF för sina egna nationella intressen, med vissa motsättningar som följd. Krav om en viss nationell politik ställs också från IMF vid långivningen, vilket gör att IMF framträder som ett slags överordnad i ekonomisk-politiska frågor gentemot de nationella regeringarna. Detta begränsar självfallet de små staternas handlingsfrihet, och det är beklagligt att avvisade förslag om att arbeta för en ändrad inriktning som innebär större självständighet för medlemsländerna. medlemskap i har inneburit att förpliktat sig att delta i en liberalisering av den internationella handeln, dvs. en långsiktig Mot. anpassning till den internationella kapitalismens och de transnationella Fi603 bolagens uppdelning av marknader och produktion. har också förpliktat sig att som en del av den internationella kapitalismen inte utveckla handelsförbindelser som gynnar ett land mer än andra. Vad gäller OECD-medlemskapet så innebär det inga direkta förpliktelser, i varje fall inte formella, men det innebär en viss underkastelse under den ideologiska framtoning som OECD-rapporterna har. I dessa rapporter granskas och godkänns eller underkänns ländernas politik, och de framtida möjligheterna bedöms. Självfallet innebär det institutionella beroendet begränsningar för att genomföra en strikt nationell ekonomisk politik. Det är angeläget att den snabbt vidtar åtgärder för att minska de transnationella bolagens och de internationella ekonomiska organisationernas inflytande över landets ekonomisk-politiska handlande. I jakten på ökad lönsamhet inom produktionen och - naturligtvis - den ständiga jakten efter marknader att expandera på, strävar kapitalet efter internationalisering. Genom en internationell arbetsdelning kan transnationellt kapital uppnå högsta möjliga effektivitet genom specialiserad produktion och genom lokalisering till delar av världen där miljökrav och löner är låga och fackföreningarna dåligt organiserade eller hämmade av maktpolitiska förhållanden. Denna arbetsdelning som är en del i en imperialistisk utveckling är tvingande för att upprätthålla en och stigande avkastning på insatt kapital. Ett förstadium till sådan arbetsdelning över nationsgränserna är den ökande internationaliseringen av ägandet - en verklighet som vi i vårt land börjar bli varse genom den starkt ökande kapitalexporten och utlandsinvesteringarna från svensk sida och det starkt ökade utländska intresset för att köpa upp svenska bolag. I och med att utländska banker nu också givits rätt etablera sig i landet kommer denna utveckling sannolikt att forceras. statistik visar också att utlandet i allt högre grad köper upp svenska företag. Medan svenska företag investerade 19,9 miljarder utomlands, vilket är en ökning , investerade utländska företag för 6,8 miljarder i , vilket är en ökning . Denna internationalisering av ekonomin är ett led i en ökande internationell kapitalistisk arbetsdelning som kommer att medföra ökad sårbarhet och utlandsberoende på de starka transnationella bolagens villkor. För svensk del innebär detta att utlandsberoendet av insatsvaror kommer att öka och därigenom minska de positiva effekter som en eventuell exportframgång för svenska produkter kan innebära. ex. transportmedelsindustrin, som har goda konjunkturer och står för en betydande svensk export, är exportberoendet mycket högt. Denna internationella arbetsdelning på kapitalets villkor betyder å ena sidan att den kapitalistiska världen gemensamt deltar i en utsugning av de utvecklingsländer som utan egen utvecklad industri i huvudsak baserar sin ekonomi på råvaruleveranser. Å andra sidan kämpar de kapitalistiska Mot. länderna sinsemellan om såväl tillgång till råvarorna som dominans på Fi603 Detta intensifierade marknadskrig i den utvecklade kapitalistiska världen medför olika former av statsunderstödd konkurrens där de arbetandes inlevererade skattemedel och deras avstående från rättvisa löneökningar bidrar till att hålla uppe kapitalets profiter. Självfallet medverkar hela denna utveckling till att befästa internationella orättvisor som den strikt nationella handlingsfriheten i ekonomiskpolitiskt avseende urholkas även för de kapitalistiska länderna. Ett ekonomisk-politiskt beroende är naturligtvis också ett säkerhetspolitiskt beroende. Mot denna bakgrund bör den sträva till att få en bättre länderspridning vad gäller handelsförbindelser, utveckla den inhemska underleverantörsindustrin, söka utvinna inhemska råvarutillgångar där dessa inte kan fås utan ett starkt internationellt beroende (t. ex. ), samt vidta åtgärder för att såväl begränsa de svenska utlandsinvesteringarna som de utländska uppköpen av svenska aktiebolag. Dessa åtgärder är mycket omfattande och svåra att genomföra av anpassning till det transnationella kapitalets planhushållning. Men det är fullt möjligt att slå in på den vägen utan att för den skull eftersträva någon internationell isolering. Omedelbara åtgärder på området är att återgå till tidigare praxis att pröva svenska direktinvesteringar ur bytesbalanssynpunkt, bedöma den samhällsekonomiska effekten och ge de anställda möjlighet att godkänna ett företags utlandsinvesteringar innan dessa får ske. Samma sak gäller utlänningars möjligheter att köpa upp svenska aktier. Där bör valutastyrelsen återgå till tidigare restriktiva praxis vid tillståndsgivningen och de fackliga organisationernas företrädare bör också få delta i valutastyrelsens beslut i sådana frågor. Det svenska teknikberoendet, främst gentemot , som genom sin militäroch rymdforskning leder utvecklingen av sofistikerade högteknologiska produkter inom data- och mikroelektronikområdet, begränsar möjligheter att föra en strikt självständig ekonomisk politik. De exportbegränsningar som medföljer import av dessa högteknologiska varor begränsar starkt antalet och urvalet av de länder som svenska avancerade industriprodukter kan säljas till. Den svenska staten har tidigare deltagit i den amerikanska embargopolitiken gentemot främst . försöker genom licensgivningar till svenska företag begränsa vidareexporten. För att utöva kontroll över dessa licenser sker regelbundna besök vid svenska företag från kontrollanter stationerade vid . Hela förfarandet finns väl dokumenterat och beskrivet i /: Tekniken som vapen (1985). Enligt uppgifter utövas starka påtryckningar mot regeringen för att förmå landet att följa exempel att stifta inhemska lagar som ansluter till den amerikanska lagstiftningen angående exportförbud till vissa länder. Ett sådant ingrepp i den nationella självständigheten, utöver vad beroendet av de enskilda företagens exportlicenser innebär, är naturligtvis helt oaccepta- Mot. belt för en stat som vill föra neutralitetspolitik. Den långsiktiga vägen ut ur detta beroende som i längden kommer att allvarligt skada landets möjligheter att föra en oavhängig ekonomisk politik är naturligtvis att söka efter alternativ teknik eller utveckla egen teknik i samarbete med andra länder som också vill frigöra sig från strategiska stormaktspolitik på området. En möjlighet till sådana satsningar är såvitt detta inte kommer att utmynna i en egen europeisk kärnvapen- eller rymdkrigsstrategi. På kort sikt finns trots allt åtgärder som kan lindra svedan från den amerikanska piskan: Tredje världens behov av teknik på en något lägre nivå. Varje teknik har sitt tillämpningsområde. Svensk industri och svensk handel kan utvecklas inom områden som försummas. Utvecklingsländer och länder med behov av teknik som inte gäller det allra senaste av det mest exklusiva kan utvecklas till värdefulla handelspartner till vårt land som vi bidrar till en utveckling av dessa länder genom ökad handel åt båda håll. Exempel på sådan teknik är energiteknik och energibesparing, där vårt land genom avveckling av kärnkraften och utveckling av de till buds stående alternativen kan föra vidare ett viktigt tekniskt kunnande. Datorer och elektronik har naturligtvis sin plats i också detta program, men frågan är om inte svensk industri redan har egen kompetens på denna nivå. Vad som tidigare i motionen sagts om behovet av ökad länderspridning inom handeln och frigörelse gentemot den transnationella kapitalismens arbetsdelningssträvanden understryker nödvändigheten av att frågan kommer till sin lösning. Regeringen bör tillsätta en kommission som utreder omfattningen av det svenska deltagandet i embargopolitiken och lämnar förslag till alternativa utvecklingsvägar, som förhindrar att vårt land dras allt djupare in i den aggressiva imperialismens strategi. En nationell ekonomisk politik Sorn framgår av ovanstående kan en nationell ekonomisk politik inte baseras enbart på förhoppningar om generell ekonomisk och industriell tillväxt samt ökad export. Även om kortsiktiga vinster kan nås så ökar det internationella beroendet, och sårbarheten inför nya kriser blir större. Vpk anser att vid sidan av en viss industriell tillväxt och med en export som fördelas på flera ländergrupper kan en säkrare och mer nationell ekonomisk politik föras. En generell ekonomisk politik bör ersättas med en mer selektiv politik. En selektiv ekonomisk politik kan innebära att expansionen i första hand koncentreras till sektorer med relativt litet importinnehåll och där sysselsättningseffekterna är stora i jämförelse med investeringarna. På kort sikt betyder det att insatser måste göras inom den offentliga sektorn genom ökad tjänsteproduktion, byggande och anläggningsarbeten. En strävan att ersätta import med inhemsk produktion bör vara vägledande också för satsningar inom den offentliga sektorn. På litet måste de selektiva investeringarna gälla både den offentliga och den privata sektorn. Här är en medveten och långsiktig planering nödvändig. Viss nationalisering av t. ex. affärsbanker och kreditinstitut och nyckelin- Mot. 1985/86 dustrier blir nödvändig. Utlandsinvesteringar måste hållas tillbaka, och det Fi603 utländska inflytandet över svensk industri som kommer via utländska aktieköp bör begränsas. Utlandslånen måste begränsas och utgifter för ekonomisk-politiska åtgärder och industriinvesteringar bör i första hand finansieras genom åtgärder inom den svenska ekonomin. Satsningar inom den offentliga sektorn kan med fördel finansieras genom överföringar till det allmänna av rikedomar som skapats främst genom inflation och spekulation. Ett program för att minimera behovet av utländsk teknik som binder landets möjligheter till oberoende i internationella ekonomiska och politiska frågor bör utarbetas. Med hänvisning till vad som i motionen anförs föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna nödvändigheten av att öka spridningen av svensk utrikeshandel för att minska det ekonomisk-politiska utlandsberoendet, [2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om det nuvarande frihandelssystemets verkningar,1] 3. att uttalar sig för att omprövar sitt beslut att inte längre pröva svenska direktinvesteringar i utlandet ur bytesbalanssynpunkt, 4. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i valutaförfattningarna att utlandsinvesteringar endast skall godkännas om det kan påvisas att de utgör ett ömsesidigt samhällsekonomiskt intresse, 5. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i valutaförfattningarna att de anställdas godkännande krävs för ett företags/en koncerns utlandsinvesteringar, 6. att uttalar sig för att återgår till tidigare restriktiva praxis när det gäller tillstånd för utlänningar att köpa aktier i svenska företag, 7. att uttalar sig för att de fackliga organisationernas företrädare också får delta i beslut i valutastyrelsen om tillstånd till utländska köp av svenska aktier, [8. att hos regeringen begär förslag om åtgärder för att begränsa det utländska teknikberoendets inverkan på landets ekonomiska politik och utrikespolitik.1] (vpk) i (vpk) (vpk) 1 1985/86:N327.