mot · G902ub808 · 1986-01-22 00:00:00 — SCB s uppföljning för /79 visar att anpassad studiegång har ett klart samband med social bakgrund, uttryckt som föräldrarnas yrkestillhörighet. Sambandet är mest markerat för pojkar. Det är svårt att hävda någonting annat än att skolan inte klarar vare sig kunskapsförmedlingen eller den s. k. sociala fostran. Det sista är så mycket mera anmärkningsvärt eftersom just den sociala ambitionen väglett alla de senaste årtiondenas utbildningsreformer. Vi tror för vår del att det är nödvändigt att från grunden diskutera vilken roll utbildningen först och främst skall spela. Möjligheter som inte unnyttjas måste tas till vara. Är man som vi beredda att kompromisslöst ange att det är för att utveckla personligheter och ny kunskap som skolan, den högre utbildningen och forskningen är till, följer med nödvändighet att utbildningens struktur och arbetssätt måste förändras. En sådan förändring behövs emellertid också för att säkerställa en utvecklande gemenskap mellan människorna. Gemenskap måste - om den skall hålla också för påfrestningar - bygga på genuin respekt för alla människors individualitet, värde och fallenhet. Generositet byggs bäst på den personliga tryggheten - och som kommer av att ha funnit och lyckats utveckla sin egenart. Det utbildningsväsende vi på denna grund vill skapa innehåller följande viktiga element: - Eleverna skall tillåtas att börja lära i systematiska former tidigare än . Utbildning skall sättas före det passiva omsorgstänkandet. Konkret föreslår vi att eleverna normalt skall börja lågstadiet , men med en självklar rätt för föräldrarna att uppskjuta skolstarten om detta skulle visa sig mera fördelaktigt för barnet. Den tidigare skolstarten skall förenas med ett årskurslöst lågstadium, som konstrueras så att eleverna får ta den tid på sig som krävs för att inhämta de mest grundläggande kunskaperna. Efter tre eller flyttar de vidare till Mot. 1985/86 mellanstadiet. Den förestående förändringen av lärarutbildningen bör avbrytas. En ny lärarutbildning måste ge de i detta sammanhang berörda lärarna möjlighet att koncentrera sig på de små barnens behov. - Högstadiet vill vi förändra på så sätt att större utrymme ges för personliga variationer. Från kunskapsmässiga utgångspunkter kan den nuvarande högstadiekonstruktionen uppenbarligen inte försvaras. Högstadiet skall ge utrymme för studier inom olika huvudområden. I genomsnitt av undervisningstiden skall kunna ägnas målmedvetna studier efter eget val inom områdena språk, läroämnen och praktiskestetiska ämnen. - Undervisningen skall ske i ämnen. Någon upplösning av ämnesstrukturen kan vi inte acceptera. Läroplanen för bör ändras så att varje ansats i denna riktning omöjliggörs. Ämneskunniga lärare är den bästa garanten för en bra högstadieundervisning. Vi vill utforma lärarutbildningen från denna utgångspunkt. En översyn behöver göras av skolans ämnen i syfte att koncentrera undervisningen till det verkligt centrala. Läraren skall ges det avgörande inflytandet över hur undervisningstiden används. - Mellan och gymnasieskolan vill vi införa en kontroll av att eleverna faktiskt kan det de bör kunna för att tillgodgöra sig gymnasieutbildningen. Varje elev skall garantera den kompletterande utbildning han eller hon behöver. Den som uppfyller förkunskapskraven skall ges plats i gymnasieskolan. Den nya kompletteringsutbildning som introduceras skall samorganiseras med en ny typ av ungdomsuppföljning. Förslaget om en sådan utvecklas närmare i motion 1985/86:Ub254. - Gymnasieskolans begynnande likriktning skall ersättas med all den variation som elevernas önskemål motiverar. Det ligger enligt vår mening inte något egenvärde i att göra skillnaderna mindre mellan olika utbildningsinriktningar. Kraven på varje enskild utbildningsväg bör definieras utan snedblickar på utbildningar för andra syften och med andra mål. Djupare kunskaper ger en bättre grund också för föränderliga arbetsmarknadskrav än ytlig överblick. Den yrkesinriktade gymnasieutbildningen skall närmas arbetslivet. Vårt förslag till en ny lärlingsutbildning skapar en naturlig brygga mellan den traditionella skolutbildningen och en framtida arbetsplats. - Vi vill att den högre utbildningen och forskningen skall vägledas av vetenskapliga mål. Universiteten är inte först och främst utbildningsanstalter för vissa yrken utan institutioner för utveckling av det mänskliga vetandet. Linjesystemet på det filosofiska fakultetsområdet skall brytas upp till förmån för en vidgad rätt för studenterna att själva sätta samman utbildningen. Härigenom stärks ämnenas ställning. Fil kand.examen skall tillerkännas alla som har genomgått en utbildning om 120 poäng med minst 60 poäng i ett ämne. En grundsyn av detta slag innebär inte att vi avvisar behovet av utbildning ovanför gymnasieskolan för specifika yrken. Vissa fackhögskolor har en med universiteten jämförbar vetenskaplig bas. Högre yrkesutbildning behövs dessutom inom en rad områden där kraven på vetenskaplig förankring är mindre. Sektorsforskningen skall reduceras till förmån för forskning styrd av universitetens egna värderingar. Vissa sektorsorgan bör avvecklas i sin helhet. - Vi menar att elever och studenter presterar bättre resultat om krav ställs på deras insatser. Betyg skall ges första gången vid det årskurslösa lågstadiets utgång. Betygen skall mäta kunskaper, inte rangordna eleverna. Vi vill ha ett nytt tillträdessystem till den högre utbildningen. Den som har de bästa förkunskaperna skall alltid ges företräde. - För oss är skolor och andra utbildningsinstitutioner vid sidan av de som drivs av det allmänna en självklarhet. Ingen friskola skall behöva motivera sitt existensberättigande med hänvisning till den nytta man till äventyrs gör för andra skolor. En skolas främsta lojalitet står till dess elever. Rätten att välja utbildning får inte vara liktydig med goda ekonomiska Det är lika rimligt att föräldrarna har rätt att disponera sin del av skatteresurserna för sina barns utbildning som att de själva skall avgöra vilken barnomsorg just deras barn bäst behöver. Det allmännas resurser skall i princip följa eleven. Det finns vissa rättigheter som staten aldrig bör kunna ta ifrån de enskilda människorna. Rätten att bestämma över barnens fostran och uppväxt är en av de mest fundamentala av dessa. I särskilda motioner utvecklar vi vårt reformprogram i detalj. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till sådana förändringar inom utbildningsväsendet att den enskildes kunskapsutveckling sätts i första rummet, 2. att hos regeringen begär en översyn av läroplan i syfte att markera de enskilda ämnenas ställning, 3. att hos regeringen begär en översyn av läroplan i syfte att garantera tillräcklig tid för det centrala ämnesinnehållet, 4. att beslutar om en förändrad inriktning av den pågående omstruktureringen av lärarutbildningen i enlighet med vad som i motionen anförts, 5. att beslutar om en förändrad inriktning av försöksverksamheten med en ny gymnasieskola i enlighet med vad som i motionen anförts, 6. att hos regeringen begär förslag till ett friare utbildningsval vid högskolan i enlighet med vad som i motionen anförts, 7. att beslutar att filosofie kandidatexamen som benämning skall användas för all utbildning inom det filosofiska fakultetsområdet som omfattar lägst 120 poäng, varav minst 60 poäng i ett ämne, 8. att hos regeringen begär förslag till överföring av Mert. sektorsforskningsmedel till högskolan samt i anslutning härtill förslag Ub808 om avskaffande av vissa sektorsorgan. () ()