mot · G902581 · 1986-05-13 00:00:00 — Motion till 1985/86:581 m. fl. (m) Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /87, m. m. (kompletteringsproposition) (prop. 1985/86:150) 1 det rådande ekonomiska läget uppmärksammas inte problemen på den svenska arbetsmarknaden i samma utsträckning som . Den internationella konjunkturuppgången i kombination med gynnsamma avsättningsmöjligheter för svenska industriprodukter har möjliggjort en förbättring av läget på arbetsmarknaden . präglas också massmediebevakningen av den svenska ekonomin av optimism. De relativa förbättringarna /84 tenderar att dölja de grundläggande problemen på den svenska arbetsmarknaden. Tabell 1 och tabell 2 visar tydligt dels att även de senaste årens sysselsättningsutveckling till stor del har berott på en fortsatt expansion inom den offentliga sektorn, dels att vi fortfarande har en betydligt högre andel totalt arbetslösa än . Sysselsättningsutveckling (Tusental personer) SNI 1 Jordbruk, skogsbruk, fiske, o. d. SNI 2+3+4 Gruvor, industri, SNI 5 Byggnadsverksamhet privat sekt. SBU Ö+7+8+9 Handel, samfärdsel, övr. SNI 1-9 offentl. Summa "riktiga jobb Källor: SCB (), AMS. Arbetslöshet och arbetsmarknadspolitiska åtgärder 19751985 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 Öppet arbetslösa 67 Arbetsmarknadspol. åtgärder 93 Total arbetslöshet 160 66 75 94 88 86 108 137 108 122 142 152 116 117 141 174 197 236 240 202 225 278 Källor: SCB (), AMS. Den förbättring av konjunkturläget som orsakats av sjunkande oljepriser och fallande dollarkurs kommer att bli en engångsföreteelse. När vi går in i nästa konjunkturnedgång kommer den svenska arbetsmarknaden åter att utsättas för mycket stora påfrestningar. Dess värre finns det stor anledning att frukta att den traditionella socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken inte förmår att klara av sådana påfrestningar. För sedan publicerades ett s. k. diskussionsunderlag från ett antal tjänstemän i , Arbetsmarknadspolitikens roll, inriktning och omfattning (Ds A 1986:2). I den visar man att det krävs en omläggning av den svenska arbetsmarknadspolitiken om inte arbetslösheten skall stiga kraftigt vid nästa konjunkturnedgång. experter gör visserligen ett antal hövliga reverenser till den tredje vägens politik men drar man slutsatser som tydligt visar att den hittillsvarande socialdemokratiska politiken har varit otillräcklig eller rent av felaktig. Mycket av analyserna överensstämmer med de åsikter moderata samlingspartiet har framfört. Även arbetsmarknadsministerns egna rådgivare är nu medvetna om behovet av en ändrad arbetsmarknadspolitik. Detta borde i sig ge hopp om förändringar, men en socialdemokratisk regering kommer knappast att förmå att genomföra någon omfattande förändring av den traditionella socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken. Alltför många intressenter inom det socialdemokratiska partiet och dess närstående organisationer har intresse av att bevara den nuvarande strukturen. Därför kan vi inte förvänta oss att den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken kommer att bidra till den ökade flexibilitet och konkurrenskraft inom svenskt näringsliv som är nödvändig för att den svenska levnadsstandarden skall kunna bevaras . Våra viktigaste förslag till en förändrad arbetsmarknadspolitik redovisas i motion 1985/86: A225. Det är vår övertygelse att en sådan politik skulle gagna både de arbetslösas situation och hela vårt lands välståndsutveckling. Det är viktigt att komma ihåg att situation på arbetsmarknaden endast i begränsad utsträckning kan påverkas av det som betecknas som arbetsmarknadspolitik. Det är i första hand den allmänna ekonomiska politiken, förutsättningarna för tillväxt och stabilitet, som lägger grunden för en ekonomi som kan erbjuda en trygg och expanderade arbetsmarknad. En av de viktigaste åtgärderna för att främja tillväxten är en sänkning av det allmänna skattetrycket. Genom lägre skatter på arbete, investeringar och produktion kan tillväxten stimuleras. Särskilt med hänsyn till de mindre företagens situation är det angeläget att minska de negativa effekter som det höga 4 skattetrycket ger upphov till. Detta i kombination med minskad reglering och Mot. 1985/86:581 upphävande av det nuvarande offentliga servicemonopolen kan släppa lös den stora potential för ökad sysselsättning som finns bland de svenska småföretagen. Arbete kan aldrig bli en av staten garanterad rättighet, men en väl avvägd ekonomisk politik kan medverka till att skapa jämvikt på arbetsmarknaden vilket möjliggör att så många som möjligt kan få sina utkomstmöjligheter säkrade. Även i en ekonomi i jämvikt finns det dock personer som på egen hand inte förmår att finna ett arbete. Det är arbetsmarknadspolitikens uppgift att stödja och hjälpa dessa, i första hand genom en utvecklad arbetsförmedling och en arbetslöshetsförsäkring som garanterar ekonomisk grundtrygghet. Arbetsmarknadspolitiska insatser kan inte annat än marginellt påverka sysselsättningsläget. De kan emellertid vara av stor betydelse för enskilda arbetslösa. Den viktigaste åtgärden för att förbättra en enskild arbetslös persons möjligheter att få ett reguljärt arbete är förbättrad utbildning. Som vi har framhållit måste arbetsmarknadsutbildningen sättas i centrum för arbetsmarknadspolitiken. Det är förståeligt att regeringen ägnar speciell uppmärksamhet åt byggnadsarbetarkåren i kompletteringspropositionen. En stor del av problemen för byggnadsarbetarna härör från den starka statliga styrningen av byggandet. Statsmakterna har med kraftiga styrmedel försökt påverka främst bostadsbyggandet. Detta har resulterat i mycket starka svängningar i byggverksamheten. Det s. k. miljonprogrammet ledde på många håll till ett överskott på bostäder. Vid den anpassning av bostadsbyggandet som blev nödvändig, har en del av den överdimensionerade byggnadsarbetarkåren ställts utan arbete. Det ensidiga gynnandet av de allmännyttiga bostadsföretagen har försvårat situationen, eftersom dessa som en följd av tidigare överproduktion och ineffektiv förvaltning dragits med stora underskott som huvudsakligen täckts med kommunalskattemedel. I det nuvarande ekonomiska läget har kommunerna begränsade möjligheter att täcka underskotten. Nybyggnadsaktivitetema får stå tillbaka trots att överskottet på bostäder nu är på väg att omvandlas till en bristsituation. Den ökande beskattningen av småhus och ständigt förändrade spelregler för villaägarna har i kombination med det höga ränteläget medverkat till att nybyggnationer av småhus stagnerat . I vissa regioner föreligger en brist på byggnadsarbetare. På andra håll är arbetslösheten mycket hög. En bidragande orsak till de höga arbetslöshetstalen i Norrlandslänen är att beredskapsarbeten ofta anvisats just inom byggnadssektorn, vilket permanentat den alltför stora byggnadsarbetarkåren. De statliga reglerna för bostadsfinansieringen leder till att många nybyggnadsprojekt inte kommer till stånd på grund av mycket höga s. k. överkostna- 5 Av s. k. bostadssociala skäl skapas såväl bostadsbrist sorn arbetslöshet Mot. 1985/86:581 bland byggnadsarbetarna. Till det höga kostnadsläget bidrar statliga ingripanden. Således har t. ex. de nya reglerna för permittering försämrat kostnadsläget. Regeringen står nu i begrepp att tvinga fram visstidsanställningar. Anställningsformerna inom byggnadssektorn är betingade av branschens specifika förhållanden och bör därför regleras i avtal. Vi tar bestämt avstånd från lagreglering. I motion 1985/86:Bo402 har vi redovisat moderata samlingspartiets politik för en sundare bostadsmarknad som bättre motsvarar efterfrågan. En sådan politik skulle leda till en jämnare och tryggare arbetsmarknad för byggnadsarbetarna. Det är nu nödvändigt att det sker en anpassning av byggnadsarbetarkåren till en nivå som motsvarar behovet. Anpassningen försvåras av att byggnadsarbetarnas genomsnittliga ålder är hög och att överskottet på byggnadsarbetare förhindrar nyrekrytering i erforderlig utsträckning. Detta leder till svårigheter att vidareutveckla en effektiv byggnadsbransch. Anslagsfrågor med anledning av regeringens proposition 3.1 förvaltningskostnader (Bl) Regeringen föreslår att AMS tilldelas ytterligare 14 milj. kr., främst för förmedlingsverksamhet för flyktingar. Förändringar inom arbetsmarknadsverkets organisation har inneburit en minskning av den centrala administrationen till den lokala verksamhetens fördel. Detta är en utveckling som vi hälsar med tillfredsställelse. som AMS på detta sätt själv medverkat till att förstärka förmedlingsverksamheten är det väsentligt att komma ihåg att det skett en icke oväsentlig utökning av antalet förmedlingstjänster genom särskilda åtgärder, som t. ex. de extra personalresurserna i samband med nedläggningen av varvsproduktionen i och samt den speciella handledarpersonal som är knuten till de s. k. jobb-sökar-klubbarna inom ramen för ungdomslagsorganisationen. bör arbetsmarknadsverket kunna disponera sina anslag på ett flexiblare sätt. Vi har i motionerna 1985/86: A225 och A266 föreslagit att riksdag och regering inte skall ägna sig åt detaljstyrning av arbetsmarknadsverkets val av stöd till sysselsättningsskapande åtgärder. En sådan förändrad styrning av AMS nödvändiggör också att man försöker undanröja så många onödiga byråkratiska beslutsinstanser som nödvändigt. Vi har tidigare i andra sammanhang framhållit att de s. k. arbetsförmedlingsnämnder som skall inrättas enbart kommer att innebära en byråkratisk belastning. Genom att inte införa dessa skulle också kostnaderna för arbetsmarknadsverket minska. Med hänsyn till det nuvarande anslags- och styrsystemet för arbetsmarknadsverket kan vi dock tillstyrka regeringens förslag. Vi förutsätter emellertid att detta är en interimslösning i avvaktan på att vårt förslag om ett 6 förändrat anslagssystem kan realiseras. 3.2 Arbetsmarknadsservice (B2) Regeringen föreslår förändringar i reglerna för flyttningsbidrag som innebär att ett reducerat flyttningsbidrag, . skall kunna utgå för personer som , men än , arbetar på annan ort än hemorten. Det krävs en ökad rörlighet på den svenska arbetsmarknaden. Det går dock inte att skapa denna rörlighet genom statliga subventioner. Det är både nödvändigt och naturligt att arbetslösa tar kortvariga jobb även på andra orter. Detta är också en av slutsatserna i den ovan nämnda departementsrapporten. Där konstaterar man också att en väsentlig anledning till den minskande rörligheten på den svenska arbetsmarknaden är det ökande skattetrycket. Detta betyder att vinsten vid en eventuell flyttning för en sådan person reducerats med i nuvärde . Enbart för att kompensera för skatte- och transfereringssystemets effekter på rörligheten skulle löneskillnaderna nästan ha behövt fördubblas . Utvecklingen har dock gått i motsatt riktning. Dess värre visar regeringen fortfarande ingen vilja att angripa problemen med de höga skatterna. Ökad rörlighet på arbetsmarknaden är bara en av de positiva effekter som skulle bli följden av marginalskattesänkningar. Regeringen försöker i stället lösa problemen med den bristande rörligheten genom att bygga ut bidragssystemet. Statliga bidrag och subventioner kan bara bli ett dåligt substitut för en väl fungerande incitamentsstruktur. Regeringens förslag innebär därutöver en mängd avgränsningsproblem, eftersom vissa yrkesgrupper regelmässigt arbetar borta från hemorten under längre eller . Vi vill inte utesluta att de nuvarande reglerna för flyttningsstöd kan behöva förändras, men vi är inte beredda att biträda regeringens nu föreliggande förslag. har det gällt speciellt förmånliga regler för byggnadsarbetare från skogslänen genom att de av staten fått två fria hemresor som de har arbetat borta från hemorten. Detta dock under förutsättning att traktamente ej utgår. Regeringen konstaterar nu att traktamente i de flesta fall utgår och att stödet därför inte har fått avsedd verkan. Det bör understrykas att traktamentet i sig är till just för att täcka de fördyrade kostnader som det innebär att arbeta på annan ort än hemorten. Att, som regeringen nu föreslår, ta bort kravet på att traktamente inte får utgå, innebär att en person i själva verket delvis får samma kostnader betalda både av staten och arbetsgivaren. Ett system med statliga hemresebidrag för arbetande personer vore från många synpunkter olyckligt. Det skulle innebära en ytterligare utökning av de statsfinansierande subventionerna - subventioner som snabbt kan växa i omfattning. Ansvaret för att klara försörjningen av byggnadsarbetare måste i första hand vila på arbetsmarknadens parter själva. 3.3 Arbetsmarknadsutbildning (B 3) Mot. Som tidigare framhållits anser vi att arbetsmarknadsutbildning är en av de allra bästa metoderna för att återföra en arbetslös till arbete. Det är därför tillfredsställande att regeringen nu föreslår en ökad satsning på arbetsmarknadsutbildning. föreslog vi att mer pengar borde anslås till arbetsmarknadsutbildning genom en omfördelning från anslaget till sysselsättningsskapande åtgärder. Samma metod bör fortfarande kunna användas för att öka möjligheterna till arbetsmarknadsutbildning. bör därför ge regeringen ett bemyndigande att använda medel under anslaget för sysselsättningsskapande åtgärder för att täcka kostnaderna för utökad arbetsmarknadsutbildning. Regeringen föreslår ändrade kvalifikationsregler för arbetslöshetsförsäkring. kan högst av en arbetsmarknadsutbildning tillgodoräknas som kvalifikationstid. Det innebär att en del arbetslösa hellre vill ha beredskapsarbete än en arbetsmarknadsutbildning. Detta är naturligtvis olyckligt. Regeringens förslag till förändring innebär emellertid en ytterligare försvagning av kopplingen mellan yrkesarbete och rätt till arbetslöshetsersättning. Enligt vår mening hade det varit naturligt att hänskjuta frågan till den utredning om arbetslöshetsförsäkringens utformning som vi har föreslagit. 1 nuvarande läge bör de av regeringen föreslagna förändringarna ske i form av ett tidsbegränsat försök. Efter det att reglerna har varit i kraft bör ges möjligheter att utvärdera effekterna. Reglernas giltighet bör därför vid detta beslut begränsas till . 3.4 Strukturstöd för byggarbetsmarknaden Regeringen förslår att en särskild bidragsform skapas för att bereda sysselsättning åt svårplacerade byggnadsarbetare som är arbetshandikappade eller . De skall få arbeta med särskilda arbetsuppgifter . skall de rehabiliteras och dessutom stå till arbetsmarknadens förfogande. kan lönebidraget till arbetshandikappade som arbetar på normala arbetsplatser uppgå till maximalt . I det förslag till speciella regler för byggnadsarbetare som regeringen nu lägger fram föreslår man att staten skall betala av lönekostnaderna och därefter . Om det inte har gått att placera de arbetshandikappade skall andra arbetsmarknadspolitiska insatser kunna komma i fråga. Bakgrunden till regeringens förslag är en framställning från AMS, byggnadsarbetareförbundet och vissa stora byggföretag i vilken man föreslog att dessa skulle bilda ett slags Samhällsföretag för byggnadsarbetare. Företaget har arbetsnamnet Galaxen. Det är i och för sig ett vällovligt syfte att underlätta för arbetshandikappade byggnadsarbetare att få en givande sysselsättning. vore det enligt vår mening olyckligt att bygga upp speciella företag för skyddad sysselsättning. Erfarenheterna från Samhällsföretag visar att det lätt kan uppstå problem med konkurrensen mellan Samhällsföretag och privata småföretagare. Samma problem kan förväntas uppstå beträffande de nya byggnadsföretagen. Dessa kommer främst att söka entreprenader som utförs av mindre Mot. 1985/86:581 företag. Troligen måste företagen, för att fungera tillfredsställande, vid sidan av de arbetshandikappade anställa ett stort antal icke-handikappade personer för att kunna klara av arbetsuppgifterna. Därmed riskerar man att bygga upp en företagskonstruktion som innefattar flera av de nackdelar som finns inom Samhällsföretag. Vidare är det anmärkningsvärt att stödformen enligt regeringens förslag skall kunna utgå även till personer utan påvisbara arbetshandikapp, enbart på grund av att de uppnått . Det kan inte vara något självändamål att arbetshandikappade byggnadsarbetare kvarstår inom sitt yrke. a. med tanke på det stora antalet övertaliga byggnadsarbetare i vissa delar av vårt land är det väsentligt att ett antal byggnadsarbetare söker sig andra yrkesområden. Detta gäller även arbetshandikappade - i många fall är arbetsmiljön inom byggnadsbranschen såväl fysiskt som psykiskt olämplig för många arbetshandikappade. Med hänsyn till situationen på byggmarknaden är det inte realistiskt att räkna med att de kategorier byggnadsarbetare som skall sysselsättas med hjälp av strukturstödet kommer tillbaka i reguljärt arbete efter en rehabilitering. Det finns en uppenbar risk för att stödformen blir permanent och att de anställda invaggas i falska förhoppningar. Vi vill erinra om de individuella, flexibla lönebidrag som vi tidigare föreslagit. Trots att den normala anställningsformen för vissa kategorier inom byggbranschen är objektsanställning är det inte omöjligt att bereda kontinuerlig sysselsättning för lönebidragsberättigade byggnadsarbetare. En viktig förutsättning är då att bidraget är knutet till den enskilde individen och dennes arbetsnedsättning. En fördel med lönebidraget är att det står öppet för alla arbetsplatser. Byggnadsbranschen är inne i en svår omställningsprocess. Det är naturligt att man från statsmakternas sida försöker medverka till att denna anpassning sker på ett sätt som innebär att effekterna för äldre och arbetshandikappade blir så små som möjligt. Det är emellertid inte möjligt att skapa former som fullständigt skyddar just dessa grupper från förändringar. Regeringens förslag bör avvisas och i stället bör regeringen låta utreda förutsättningarna för ett sådant individanpassat lönebidrag som föreslås i motion 1985/86: A225. kan de nuvarande reglerna för lönebidrag utnyttjas för att hjälpa arbetshandikappade byggnadsarbetare. Förslaget om Galaxen skall också ses mot bakgrund av mål att införa tillsvidareanställning som den normala anställningsformen inom byggbranschen. I den nu aktuella propositionen uttrycker också arbetsmarknadsministern sitt stöd för en sådan förändring. Regeringen är uppenbarligen beredd att sätta sig över parternas fria förhandlingsrätt och införa tillsvidareanställning genom lagstiftning. Inför ett sådant hot är det naturligt att byggnadsföretagen anammar tankarna på en speciell företagsform för arbetshandikappade byggnadsarbetare i förhoppningen att detta skall minska risken för att regeringen skall ingripa med lagstiftning. I själva verket torde risken för att socialdemokraterna tillfredsställer Byggnadsarbe- 9 tareförbundets krav på lagstiftning att öka. 3.5 Tidigareläggningen av byggnadsinvesteringar Mot. Byggnadsarbetarkåren i är för stor i förhållande till behovet. En av orsakerna är att statsmakterna har inrättat ett stort antal beredskapsarbeten. Det är viktigt att antalet byggnadsarbetare kommer i balans med efterfrågan. Regeringen meddelar att man avser att utnyttja den av beviljade finansfullmakten för innevarande budgetår för att främja byggnadsverksamheten i de sex nordligaste länen. Detta innebär att man återigen tidigarelägger offentliga - företrädesvis kommunala - investeringar i . Även om kommunerna kan få statsbidrag för själva investeringen drabbas skattebetalarna senare av de höga driftskostnaderna. De höga kommunalskatterna bidrar till att förvärra arbetslöshetsläget genom att företag avskräcks från att etablera sig i högskattekommuner. Regeringen bör därför undvika denna typ av stödinsatser. Regeringen föreslår också att systemet med särskilda statsbidrag till uppsökande verksamhet bland arbetslösa byggnadsarbetare skall bibehållas. Vi har tidigare understrukit att det inte finns anledning att särbehandla en speciell yrkeskategori på detta sätt. Åtgärder för att hjälpa arbetslösa byggnadsarbetare bör ske inom ramen för de vanliga arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Som ett resultat av motstånd från såväl AMS-ledningens sida som från riksdagspartierna beslutade inte i enlighet med regeringens tidigare förslag att avskaffa rekryteringsstödet. Vi har i och för sig haft sakliga invändningar mot rekryteringsstödet. Vi anser emellertid att endast bör dra upp vissa kvantifierbara målsättningar tillsammans med enkla regler om stödformernas utformning. Därefter bör AMS-ledningen själv få fastställa detaljutformningen av olika åtgärder. Regeringen gör nu ett nytt försök till detaljstyrning genom att föreslå att det skall inrättas två former av rekryteringsstöd - ett som ger stöd och som är avsett för långtidsarbetslösa samt ett som kan utgå och som är avsett för särskilt svårplacerade personer. Det finns enligt vår mening ingen anledning att nu ta ställning till dessa. I stället bör hos regeringen begära förslag till ett nytt anslagssystem för AMS. 3.7 Insatser för ungdomar föreslog vi i motion 1985/86: A225 att det nuvarande ungdomslagssystemet skulle avskaffas och ersättas av ett sammanhållet system för utbildning och arbetspraktik för 16-19-åringar. I första hand skall ungdomar stimuleras till att förbättra sin utbildning, i andra hand skall man göra större ansträngningar för att de aktivt skall söka arbete. Om därefter ytterligare åtgärder krävs skall ungdomar placeras på s. k. arbetspraktikplatser inom den privata sektom. Genom arbetspraktiken skall de få både en inblick i arbetets villkor och en vana vid arbetslivets krav. Regeringen har inte föreslagit att ungdomslagen skall avskaffas, men infö- Mot. 1985/86:581 randet av s. k. inskolningsplatser är ett betydelsefullt steg i rätt riktning. Det är intressant att notera att regeringen nu lägger ett förslag som på flera punkter ligger nära vad vi föreslog . Det är positivt att regeringen nu är beredd att betona vikten av placeringar inom det privata näringslivet och att man insett att ungdomslagen innebär att många får sina första arbetserfarenheter från en arbetsmarknad som inte kan förväntas expandera . För unga kvinnor innebär det också en låsning till traditionellt kvinnliga arbetsuppgifter inom den offentliga sektorn. Dess värre saknas flera viktiga element i regeringens förslag till inskolningsplatser i förhållande till det förslag till arbetspraktik som vi tidigare lagt fram. Det är väsentligt att ungdomarna i första hand stimuleras till utbildning och att även arbetspraktikplatserna blir ett led i en utbildning. Det är också viktigt att ungdomarna i första hand söker arbete på egen hand. Det är därför olyckligt att regeringen inte vill utsträcka anvisningstiden , vilket även AMS förordat. 3.8 Riktlinjer för utnyttjande av finansfullmakten För innevarande budgetår har beslutat om en finansfullmakt på . Regeringen föreslår nu att finansfullmakten för kommande budgetår skall fastställas till samma belopp. Enligt nuvarande regler får regeringen ett bemyndigande att utnyttja finansfullmakten för tidigareläggning, utvidgning eller påskyndande av statliga investeringar för bidrag till kommunala investeringar, samt för beredskapsarbeten. Om arbetsmarknadsläget försämras är det väsentligt att finansfullmakten kan användas på ett effektivt sätt. Vi har tidigare kritiserat de inskränkta reglerna för finansfullmakten. Den bör, om särskilda behov föreligger, även kunna nyttjas för arbetsmarknadsutbildning. bör besluta om ändrade regler för finansfullmakten. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående anslag till arbetsmarknadsverkets förvaltningskostnader, 2. att avslår vad regeringen föreslagit angående riktlinjer för vissa flyttningsbidrag, 3. att avslår regeringens förslag att till Arbetsmarknadsservice för /87 under tionde huvudtiteln utöver i proposition 1985/86:100 bil. 12 upptagna medel anvisa ett förslagsanslag av , 4. att beslutar att ge regeringen bemyndigande att till Arbetsmarknadsutbildning använda . till Sysselsättningsskapande åtgärder för /87, Mot.