mot · G902kr243 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Kr243 () Anslagsgivningen till de s. k. främjandeorganisationerna Anslaget till stöd åt idrotten administreras av riksidrottsförbundet. Från detta anslag beviljas stöd till riksidrottsförbundets olika verksamheter men också, , till de s. k. främjandeorganisationerna utanför riksidrottsförbundet. Dessa senare består av Båtunionen, Cykelfrämjandet, , Sportfiskarna, Ridfrämjandet, Simfrämjandet, , Lantliga ryttareföreningarna och . medlemsantal uppgår till ca 2 miljoner och främjandeorganisationerna till ca 800 000. Verksamheterna skiljer sig åt framför allt på det sättet att främjandeorganisationerna har en verksamhet, där tävlingsinslagen är starkt begränsade. Sedan anknytningen till riksidrottsförbundet skedde 1970 har i olika sammanhang diskuterats huruvida främjandeorganisationernas anslagsgivning skall omhänderhas av riksidrottsförbundet eller om någon annan myndighet skall utöva denna. Olika lösningar har ifrågasatts utan att leda till något resultat. Inom främjandeorganisationerna har kritiken mot nuvarande system vuxit. Skälen härför är att organisationerna upplever att huvudintresse, av naturliga skäl, främst är inriktat på den egentliga idrottsverksamheten medan intresset för aktiviteter som är av ett mer allmänt rekreationspolitiskt intresse utan tävlingsinslag blir mer begränsat. Detta leder till att bidragsgivningen inte utvecklas i takt med kostnadsstegringarna och att organisationerna tvingats till en allt högre grad av självfinansiering. kämpar flera av organisationerna med svåra ekonomiska problem som allvarligt hotar verksamhetens bestånd. upplever organisationerna att förväntningarna på dem från samhällets sida vuxit i takt med att insikten om det stora behovet av fritidsaktiviteter för att främja hälsa och livskvalitet ökat. En bidragsgivning från statens sida bör så långt möjligt upplevas dels som någorlunda rättvis, dels stå i överensstämmelse med övergripande mål för rekreationspolitikens utveckling. Det nuvarande systemet uppfyller inte dessa krav. Mot denna bakgrund bör en översyn ske av de nuvarande formerna för stöd till friluftslivets organisationer de s. k. främjandeorganisationerna. Grundläggande för de tidigare ändringsförslagen har varit att man sökt efter någon form av förvaltningsmyndighet för att hantera anslagsgivning till främjandeorganisationerna: friluftsverk, etc. Anknytningen till riksidrottsförbundet är på sätt och vis också en sådan eftersom riksidrottsförbundet i fråga om anslagsgivning har myndighetsuppgifter, vilket bl. a. markeras av den statliga representationen i riksidrottsförbundets styrelse. har medvetandet ökat om betydelsen av organisationslivet som en grundbult för utveckling av ansvar och handlingskraft. En förutsättning härför är att organisationslivet ges frihet att självt, så långt detta är möjligt delta i beslutsprocesserna. Mot denna bakgrund bör i översynen ingå att pröva i vilken utsträckning främjandeorganisationerna själva i ett organiserat samarbete kan delta i upprättandet av anslagsframställningar och anslagstilldelning liksom i det slutliga beslutsfattandet. En möjlighet skulle härvid vara att låta ett samarbetsorgan för de berörda organisationerna utföra huvuddelen av detta arbete. Staten måste dock, med utgångspunkt i målen för rekreationspolitikens utveckling, ha det slutliga avgörandet. Det är svårt att se att detta kan ligga någon annanstans än i regeringen. Det slutliga beslutet om anslagstilldelning bör därför ligga på regeringsnivå. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av systemet för anslagsgivning till de s. k. främjandeorganisationerna. 1985/86 Kr243