mot · G902A727 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:A727 m. fl. (vpk) Förbättrat anställningsskydd Anställningsskyddslagen (LAS) tillkom 1974. Lagen reglerar hur arbetsköparnas ägarmakt skall utövas. Lagen reglerar bl. a. turordningsregler, saklig grund för avsked, provanställningar och anställning vid arbetsanhopning. I lagens anvisningar finns dessutom fastlagt att deltagande i strejk - i vissa fall är skälig grund för avsked. Lagen förutsätter att parterna utgår från klassamarbetsfilosofin. Därför innebär anställningsskyddslagen inte någon avgörande begränsning av kapitalets makt, utan skyddar de arbetande från grova övergrepp. är det arbetsköparmakten som råder om företag skall läggas ned eller förändras, flyttas eller byggas ut. Lagen har därför många brister. 1982 uttunnades lagen ytterligare, genom att den borgerliga s. k. mittenregeringen bl. a. vidgade möjligheten till provanställningar. Permitteringsmöjligheten har fortfarande arbetsköparna kvar. Men de arbetande har genom avtal mellan arbetsmarknadens parter och beslut av tillförsäkrats full lön vid permittering . Detta är en framgång även om inte permitteringsinstitutet helt utmönstrats ur lagstiftningen. Negativa inslag är också att turordningsreglerna vid permittering slopats samt att av kostnaderna för permitteringslöner tas ut av arbetsköparna medan resten finansieras via statsbudgeten. får utvisa avtalets och riksdagsbeslutens hållbarhet. Lagen utsätts för häftiga attacker från de nyliberala krafterna i samhället. Dessa vill ha en återgång till den gamla ordningen att arbetsköparna helt fritt skall kunna anta och avskeda arbetskraft. Offensiven har haft viss framgång, bl. a. har möjligheterna till provanställningar och tidsbegränsade anställningar ökat. Naturligtvis måste ytterligare försämringar avvisas. I stället bör LAS förbättras på några punkter. Men det helt avgörande för om LAS kan vara en bra skyddslag mot arbetsköparna är huruvida de arbetande lyckas mobilisera och organisera ett slagkraftigt motstånd mot arbetsköparnas maktutövning. En snabbt fortgående koncentrationsprocess i näringslivet och därmed allt fler anställda som arbetar i företag som tillhör koncerner, skapar nya problem för arbetsrättslagstiftningen, inte minst LAS. Det juridiska och arbetsrättsliga ansvaret åvilar enbart företaget (bolaget), där arbetaren är anställd. De arbetande och deras fackliga organisationer kommer med den utvecklingen allt längre från de verkliga beslutsfattarna i koncernledningarna. Ett problem i LAS är när gamla företag splittras upp i olika bolag, s. k. bolagisering. På en ort kan t. ex. ett "gammalt företag bestå av tio bolag. Därmed kommer det för LAS turordningsregler vid avsked att uppstå tio olika turordningskretsar av ett gammalt företag som bestod av en turordningskrets. Koncernbegreppet är juridiskt, ekonomiskt och arbetsrättsligt otidsenligt. Det måste vara ett oavvisligt krav att arbetsrättslagstiftningen klarar ut koncernbegreppet så att de anställda och deras fackliga organisationer kan förhandla och utmäta ekonomiskt, moraliskt och juridiskt ansvar av de verkliga beslutsfattarna i en koncern. När det gäller turordningsreglerna måste det komma till en lösning där koncernledningen har det slutliga ansvaret arbetsrättsligt, men också ekonomiskt. Hur turordningsreglerna skall utformas bör utgå från hur företagen såg ut tidigare. Turordningsreglerna kan t. ex. i en koncern gälla en bransch om det finns flera branscher, verksamheter i koncernen eller ett geografiskt område. måste med hänsyn till den snabba utvecklingen hos regeringen begära ett förslag till ett koncernbegrepp som innebär att det arbetsrättsliga och ekonomiska ansvaret förläggs till koncernledningen. LAS reglerar företagens möjligheter att fritt få avskeda personal. Någon motsvarande reglering av arbetsköparnas rätt att fritt anta, dvs. anställa, personal finns inte. Det står arbetsköparna fritt att avgöra vem som skall anställas och varken fackförening eller arbetsförmedling har någon makt över anställningspolitiken. Arbetsköparna plockar russinen ur kakan vilket förstärker utslagningen och utsorteringen på arbetsmarknaden. Uppdelningen i A-, B- och C-lag påskyndas. drabbas främst kvinnor, ungdom och andra som inte passar in i arbetsköparnas rekryteringsmodeller. Vpk anser att det inte kan vara arbetsköparna som skall bestämma vem som skall anställas. Det helt avgörande inflytandet skall ligga hos samhället och de arbetandes organisationer. En obligatorisk arbetsförmedling skulle möjliggöra detta. En obligatorisk arbetsförmedling skulle även göra det lättare för kvinnor att komma in på fler yrkesområden. Särskilt i tider av stor arbetslöshet har en sådan reform betydelse. Det är speciellt viktigt att det då kan bedrivas en arbetsmarknadspolitik som inte skapar kategoriarbetslöshet. Att alla ledigförklarade arbeten obligatoriskt förmedlas av arbetsförmedlingen kommer att kunna stärka jämlikhets- och solidaritetsaspekterna och motverka Mot. 1985/86 utslagning och hänsynslös utsortering av människor från arbetslivet. skulle dessutom förhindra yrkesförbud och andra former för svartlistning som florerar på den svenska arbetsmarknaden. Vpk anser att den svartlistning, de personundersökningar och åsiktsregistreringar som förekommer på arbetsmarknaden måste förbjudas i lag. Rätt till återanställning och höjt skadestånd I 39 § i LAS regleras de skadestånd som arbetsgivaren skall betala när han inte rättat sig efter dom varigenom domstol ogiltigförklarat uppsägning m. m. Denna paragraf ger arbetsköparen rätt att köpa sig fri från en anställd. Vpk anser att denna möjlighet måste upphöra. Har domstolsutslag ogiltigförklarat ett avsked skall den anställde själv kunna välja mellan återanställning eller skadestånd. Dessutom måste skadeståndsbeloppen räknas upp så att de får verklig betydelse. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen begär förslag om obligatorisk platsoch arbetsförmedling i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag om lagbestämmelser som förbjuder åsiktsregistrering, personundersökning och svartlistning av arbetare, 3. att hos regeringen begär förslag om ändring i lagen om anställningsskydd som förhindrar arbetsköpare att köpa sig fria från arbetskraft och att skadeståndsbeloppen räknas upp enligt vad i motionen anförts, 4. att hos regeringen begär förslag om koncernansvar inom arbetsrättens område och förslag om turordningsregler enligt vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)