mot · G902565 · 1986-05-13 00:00:00 — Motion till 1985/86:565 m. fl. (m) Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /87, m. m. (kompletteringsproposition) (prop. 1985/86:150) Internationellt har den ekonomiska utvecklingen förbättrats markant . Det kraftiga fallet i oljepriset har i kombination med den allmänna räntenedgången skapat förutsättningar för en snabbare ekonomisk tillväxt och lägre inflationstakt. Tillväxten, som blev 2,i hela , beräknas öka till 3,. Bruttonationalproduktens utveckling i viktigare De sjunkande oljepriserna får en positiv effekt på hela världsekonomin. Inflationen dämpas, vilket ökar den inhemska efterfrågan och därmed tillväxten. Bytesbalanserna för alla västländer utom och förbättras. Därtill kommer att investeringarna stimuleras av lägre räntor och ett högre kapacitetsutnyttjande. Stimulanseffekten från oljeprisfallet förstärks av att lönekostnaderna i flera länder dämpas och att tilltron till fortsatt tillväxt ökar. Både och regeringens egna beräkningar visar dock att hamnar i botten av den internationella tillväxtligan. Den svenska tillväxten beräknas, till skillnad från , bli lägre än . 1 1985/86. 1985/86: 565 Prisstegringen förväntas avta ytterligare . En del länder som , , och kommer sannolikt att ha en inflationstakt på strax , dvs. i praktiken en stabil prisnivå. Denna utveckling skärper kraven på inflationsbekämpningen i . Den mycket låga internationella inflationstakten beror inte enbart på fallande oljepriser och lägre räntenivåer. Den normalisering av vinstnivån som skett i flera industriländer är också en förklaring till framgångarna i inflationsbekämpningen. Denna anpassning har tillsammans med den minskade tilltron till s. k. aktiv konjunkturpolitik lagt en bra grund för en stabil och uthållig tillväxt i . Prisfallet på olja medför att handeln mellan OECD-ländema väntas öka med 6,, vilket är betydligt bättre än vad som förutsågs . marknadsandelar av bearbetade varor beräknas dock fortsätta att minska med . Den tillväxt som väntas kommer inte att vara tillräckligt stark för att arbetslöshetsproblemen i skall minska i någon nämnvärd omfattning. I några få länder som och förutses dock en ljusning. I de oljeproducerande länderna blir inkomstbortfallet betydande . För en del av länderna med betydande skuldsättning kan situationen bli mycket svår och leda till påfrestningar på det internationella finansiella systemet. Andra osäkerhetsfaktorer i världsekonomin är utvecklingen av budget- och bytesbalansunderskott. Av allt att döma är den växelkursanpassning som kommit till stånd inte tillräcklig för att eliminera det amerikanska bytesbalansunderskottet. En snabb dollardepreciering är inte heller önskvärd med tanke på den inflation och de höga räntor en sådan nedgång skulle framkalla. Bytesbalansunderskottet i har lett till en långvarig diskussion i kongressen om protektionistiska åtgärder för att skydda den amerikanska industrin. Om tillgriper importrestriktioner, skulle detta kunna utlösa allvarliga motåtgärder från andra länder och därmed få starkt negativa konsekvenser på världshandeln. Även om stor osäkerhet fortfarande råder om oljeprisutvecklingen talar utbuds- och efterfrågeförhållandena för att priset förblir lågt. Tillväxten fortsätter därmed att stimuleras i hela OECD-området. 1.2 Den svenska ekonomin 1.2.1 Effekter av oljeprisfallet Oljeprissänkningen och den internationella uppgången har förbättrat det ekonomiska läget även i . Det sänkta oljepriset innebär att vår oljenota minskar med , vilket motsvarar av BNP. Effekten blir att tillväxten ökar, inflationen avtar, bytesbalansen förbättras och budgetunderskottet minskar. Det är i själva verket överraskande att den svenska ekonomin inte påverkas 2 mer positivt av den mycket goda internationella utvecklingen. 1985/86: 565 1986, som av regeringen beräknades till 1,, skrivs i kompletteringspropositionen upp med endast 4%c till 2,. Trots de gynnsamma internationella faktorerna avtar den svenska tillväxten jämfört med . Bland är det som framgår av tabell 1 endast som beräknas få en lägre tillväxt än . Genomsnittet i OECDområdet ligger på 3,. Regeringen räknar med att bytesbalansöverskottet blir . Det är ett alltför litet överskott mot bakgrund av att jämfört med beräknas få en inkomstöverföring från OPEC-länderna på ca . väntas bytesbalansöverskottet försvinna igen. Enligt vår mening borde i den här situationen ha ett rejält överskott i bytesbalansen och börja betala tillbaka på de utlandslån vi tog upp när oljepriset steg. De lättnader som uppstår för den svenska ekonomin är tillfälliga och sammahänger med oljeprisfallet. Situationen ger oss möjligheter att långsiktigt skapa förutsättningar för ökad tillväxt. En sådan politik präglar större delen av västvärldens länder som avreglerar näringslivet och stimulerar privata initiativ. Även kan få bestående positiva effekter av det gynnsamma internationella läget, om vi utnyttjar tillfället till att minska den svenska pris- och kostnadsstegringstakten, sänka marginalskatterna och skapa förutsättningar för ökad tillväxt i den privata tjänstesektorn. Konjunkturuppgången var helt och hållet hänförlig till en kraftig exporttillväxt. På denna punkt skedde en ändring , då den inhemska efterfrågan höll uppe tillväxten. Även räknar regeringen med att den inhemska efterfrågan, i första hand konsumtionen, skall ligga bakom tillväxten. Enligt moderata samlingspartiets mening vore det önskvärt om produktionsökningen i större utsträckning kunde hållas uppe genom ökade investeringar och i mindre utsträckning av konsumtion. En lägre total konsumtion skulle öka bytesbalansöverskottet och göra det möjligt att sänka räntenivån. Därmed skulle investeringarna stimuleras. 1.2.2 Priser, löner och konkurrenskraft Pris- och lönekostnadsökningarna har efter 1982 varit högre i än i övriga . En del av devalveringsvinsterna har därmed gått förlorade. Till följd av oljeprisfallet och den internationella räntenedgången har emellertid inflationen dämpats . var inflationstakten 4,och regeringen räknar med att den blir knappt 2,. Inflationen avtar mellertid även i våra konkurrentländer, varför priskonkurrensen skärps på de internationella marknaderna. I beräknas lönerna öka med i genomsnitt 4,. Inflationen väntas i våra större konkurrentländer bli . Timlönerna i den svenska industrin beräknas enligt regeringen öka med . Mycket tyder på att detta antagande kommer att visa sig vara för lågt. Eftersom produktiviteten i ökar långsammare än i t. ex. , kommer kostnaden per producerad enhet att öka betydligt snabbare hos oss. Årets löneökningar innebär därför inget trendbrott. Att vi ändå klarar 3 priskonkurrensen gentemot utan alltför stora marknadsandelsför- Mot. 1985/86: 565 luster beror på att den svenska kronan har devalverats gentemot den västtyska D-marken med till följd av dollarfallet. konkurrensutveckling jämfört med viktigare konkurrentländer 1986 Produktivitetsökning i industrin (%) Genom en misslyckad hantering av tidigare års avtalsrörelser har det inom den offentliga sektom byggts upp ett s. k. löneöverhäng på . Förutsättningarna är därför mycket ogynnsamma för en samhällsekonomiskt gynnsam löneutveckling inom detta avtalsområde. För den offentliga sektom bygger regeringens kalkyler på att det gällande löneavtalet skall prolongeras. Även om en förlängning av de offentliga avtalen av samhällsekonomiska skäl är önskvärd finns det ingenting som tyder på att resultatet av förhandlingarna skulle bli . Om dessa resulterar i en nivåhöjning med innebär det att de svenska lönekostnaderna i genomsnitt ökar med mer än i omvärlden. Gentemot våra viktigare konkurrentländer skulle gapet bli ännu större. och kommerskollegium räknar med att marknadsandelar fortsätter att minska även . higur 2.7 marknadsandel för bearbetade varor, faktiska och skattade vardén1 Säsongrensade kvartalsuppgifter i fasta priser Indexserie (1973:1=100) Kvartal dä kronan devalverats utmärks med asterisk. Denna utveckling är mycket allvarlig. Det oljeprisfall som inträffat förändrar Mot. 1985/86: 565 inte situationen eftersom lägre oljepriser gynnar omvärlden lika väl som . Energikostnaderna sjunker i alla länder. Däremot kommer den försämrade konkurrenskraften inte att slå igenom i ett växande bytesbalansunderskott, eftersom förlorad export motverkas av lägre importpriser på olja. I den långtidsbudget som presenteras i kompletteringspropositionen belyses utvecklingen av statsbudgetens inkomster och utgifter /91 under vissa antaganden om den ekonomiska utvecklingen . Syftet med kalkylerna är att redovisa vilken budgetutveckling som blir följden om inga beslut fattas om ändrade utgifter eller inkomster. arbetar långtidsbudgeten med två alternativ. I det s. k. lågalternativet antas löneökningarna uppgå till och prisökningarna till fr. o. m. Tillväxten antas bli . Räntan förutsätts falla successivt till 1989 och därefter ligga stilla. I detta alternativ beräknas budgetunderskottet i löpande priser sjunka från för /87 till ca /91. Det innebär att den samlade offentliga sektorn skulle uppvisa ett icke obetydligt överskott. I det andra alternativet - högalternativet - stiger lönerna 1987 och 1988 och därefter . Inflationen antas ligga på och den inhemska räntenivån hållas uppe på . Tillväxten väntas i detta alternativ helt utebli. I detta relativt ogynnsamma ekonomiska utvecklingsscenario ökar budgetunderskottet till 1990/ Enligt högalternativet skulle en svag ekonomisk tillväxt och en högre inflationstakt få ett relativt begränsat genomslag i statsbudgeten. Vi ser det dock som sannolikt att en sådan stagflation skulle leda till att budgetförsämringen blir större än vad beräkningarna i långtidsbudgeten indikerar. Med ökad arbetslöshet skulle det t. ex. vara svårt att hålla tillbaka krav på ökade offentliga utgifter. Ett ökat budgetunderskott skulle också minska förtroendet för den ekonomiska politiken och höja inflationsförväntningarna. I lågalternativet ökar budgetunderskottet från nästkommande budgetår till över 50 miljarder /88. Därefter påbörjas en gradvis förbättring. Vi delar regeringens bedömning att en sådan tillfällig försvagning bör förhindras mot bakgrund av den press uppåt på räntan och de stegrade inflationsförväntningar som skulle bli följden. För att förhindra en försvagning av budgetsaldot måste nästa års utgiftsprövning vara mycket restriktiv. Om den allmänna ekonomiska utvecklingen innebär att lågalternativet realiseras, anser vi det inte angeläget att ett permanent överskott i den samlade offentliga sektorns finanser byggs upp. Sparandet bör i stället ske i företagen och i hushållen. Ett överskott i den offentliga sektorn bör därför 5 användas för att sänka skattetrycket och därmed öka kapitalbildningen i den Mot. 1985/86: 565 privata sektorn. Ett lägre skatteuttag innebär dessutom att en högre tillväxt lättare kan realiseras. 2.2 Svensk ekonomi 1987-1989 I kompletteringspropositionen återfinns också de s. k. treårskalkylerna som beskriver under vilka omständigheter som den ekonomiska utvecklingen kan väntas bli gynnsam. Dessa beräkningar visar i likhet med tidigare treårskalkyler och långtidsutredningar att lönekostnads- och prisutvecklingen har en avgörande betydelse för det fortsatta ekonomiska förloppet. kommer att fortsätta att tappa marknadsandelar, medan en stabilisering antas inträda 1987 i treårskalkylernas huvudalternativ. Det förutsätter dock att de offentliganställdas löneavtal prolongeras. På hela arbetsmarknaden antas löneökningarna i huvudalternativet uppgå till för att minska till och därefter ligga på . Under dessa omständigheter skulle inflationen gå ned till endast 1,1988 och 1989, dvs. hälften mot det genomsnitt som förväntas i andra industriländer. Med en sådan utveckling skulle räntegapet gentemot omvärlden kunna avskaffas och tillväxten hållas uppe på . Kravet på att den svenska inflationstakten skall ligga under andra industriländers har ställts mot bakgrund av att trendmässigt förlorar marknadsandelar i utlandet till följd av vår exportsammansättning. För att export, investeringar, produktion och sysselsättning skall öka tillräckligt är det nödvändigt att de svenska relativpriserna sänks. Hur lätt denna strategi kan raseras framgår av en alternativ beräkning där löneökningarna blir 1987 för att sedan avta i långsammare takt. Följden blir då att inflationen ligger kvar och att tillväxten upphör som arbetslösheten stiger. Enligt vår mening förefaller det orealistiskt att tro att som vi håller uppe en hög inhemsk efterfrågan skall klara att få ned lönekostnadsökningarna till och inflationen till 1,. Den antagna ökningen av den totala konsumtionen innebär stora risker för en alltför snabb löneglidning och i förlängningen inflatorisk överhettning. För att klara denna balansgång måste finanspolitiken skärpas i syfte att ytterligare bromsa i första hand den offentliga konsumtionsökningen. Risken är uppenbar att de i budgetförstärkningar som lagts in i treårskalkylernas huvudalternativ är för små, särskilt som regeringen tycks anse att dessa förstärkningar till stor del redan är genomförda med de förslag som återfinns i årets budget- och kompletteringspropositioner. Enligt vår mening måste ytterligare besparingar komma till stånd med skattesänkningar som stimulerar produktionen i det privata näringslivet. Vi finner det glädjande att regeringen tydligare än tidigare betonar vikten av höga vinster. En bruttovinstandel på i tillverkningsindustrin är även enligt vår uppfattning nödvändig för att stimulera investeringarna och tillväxten. I kombination med en fallande inflationstakt skulle denna bruttovinstandel leda fram till en real räntabilitet på vilket, om kravet infrias, måste betraktas som mycket tillfredsställande. I den ekonomiska treårsutblicken ställer sig regeringen även bakom den Mot. 1985/86: 565 moderata ståndpunkten att den privata konsumtionen skall prioriteras i fördelningskonflikten mellan privat och offentlig sektor. Den offentliga konsumtionsökningen skall begränsas till 0,som den privata konsumtionen tillåts att öka . Regeringen gör därmed åtminstone verbalt - upp med sin tidigare politik som innebar en prioritering av den offentliga sektorn. Moderata samlingspartiets budskap i valrörelsen att de offentliga utgifterna måste minska så att vanliga människor lättare skall kunna leva på sin lön har därmed vunnit ökat gehör. Nästa steg för regeringen bör vara att sänka målet för den beräknade kommunala konsumtionsutvecklingen från till . Nolltillväxt i kommunerna skulle ytterligare öka utrymmet för expansion i det privata näringslivet. I treårskalkylen beskrivs på ett förtjänstfullt sätt kostnads- och inflationsbekämpningens samt den höga lönsamhetens viktiga roll för att skall komma in i en god ekonomisk cirkel. Vad som saknas är i första hand en analys av hur det höga skattetrycket och de höga skattekilarna hindrar tillväxten. Verkningarna av monopolen och regleringarna inom den offentliga tjänstesektorn belyses inte heller. Med stor sannolikhet förklaras den relativt dåliga tillväxten av att har världens högsta skattetryck som tjänstesektorns produktion i alltför stor utsträckning bedrivs i offentlig regi. Det är enligt vår mening önskvärt att den kommande långtidsutredningen beskriver dessa strukturella problem i den svenska ekonomin. 3.1 Den ekonomiska politikens inriktning Regeringens ekonomisk-politiska strategi såsom den presenteras i årets kompletteringsproposition innebär framgångar för de delar av det socialdemokratiska partiet som företräder ett realistiskt ekonomiskt synsätt. Som nämnts i tidigare avsnitt tycks regeringen nu ställa sig på samma sida som vad gäller fördelningskonflikten mellan privat och offentlig sektor. Den realistiska beskrivningen av vikten av en hög lönsamhet i näringslivet är också välkommen. Regeringens ekonomiska strategi såsom den presenteras på s. 4 i den reviderade finansplanen innehåller därtill stora likheter med det ekonomiskpolitiska program som moderata samlingspartiet har förespråkat . Som första inslag i denna strategi nämns en stram finanspolitik så att budgetunderskottet kan nedbringas. Punkt två är att skattepolitiken skall utformas så att den underlättar löneavtal på låg nominell nivå och stimulerar till arbete och sparande. Även den tredje punkten med avregleringar i näringslivet har regeringen hämtat från det moderata programmet. Den viktigaste avregleringsåtgärden är den liberalisering av valutapolitiken som utlovas. Regeringen tycks vara beredd att låta marknadskrafterna verka inom den del av ekonomin som man inte har för avsikt att socialisera. Därvidlag återgår man till en socialdemokratisk politik av 1960-talssnitt. Men lika tydligt är att man ännu inte förmår ompröva politiken på de områden som ligger inom den 7 Det är dessa som skapar de stora strukturproblemen i Mot. 1985/86: 565 svensk ekonomi. Vad som saknas är i första hand en skattepolitik som i praktiken verkligen underlättar avtalsrörelserna och stimulerar till arbete och sparande. På det skattepolitiska området har regeringen tyvärr bestämt sig för att inte sänka vare sig de rekordhöga marginalskatterna eller det alltför höga skattetrycket. Därmed utesluts den skattepolitik som behövs för att stimulera arbete, sparande och företagande. Ett annat område som regeringen glömmer bort är alla de regleringar och monopol som hindrar den privata tjänstesektorn från att växa. Ingenting sägs om möjligheten att genom privata initiativ inom t. ex. barnomsorgs- och vårdsektorerna öka effektiviteten och produktionsförmågan. Regeringen tycks av ideologiska skäl inte kunna avveckla de offentliga monopol och de regleringar som framtvingar ett skattetryck som hämmar dynamiken i hela ekonomin. Moderata samlingspartiet delar regeringens bedömning att vägen till ekonomisk balans måste gå över ökad ekonomisk tillväxt. Den tillväxt som förväntas och är internationellt sett mycket låg och måste öka rejält om vi skall klara anpassningen utan att gå vägen över en större arbetslöshet. En ökad tillväxt måste dessutom baseras på export, investeringar och en utbudsstimulerande politik för att vi skall klara bytesbalansen. Det är oroväckande att regeringen räknar med att tillväxten blir så låg trots att den privata konsumtionen växer med . En tillväxt på tycks endast vara möjlig vid stora exportökningar efter devalveringar. inhemska strukturproblem med högt skattetryck, otillräcklig lönespridning och andra tillväxthinder omöjliggör en stabilt hög tillväxttakt. Mot den bakgrunden är regeringens program för tillväxtstimulans mycket svagt. Förutom de klara deklarationerna vad gäller liberalisering av valutaregleringen är beskeden vaga och de förändringar som föreslås inom skatte-, arbetsmarknads- och regionalpolitiken obetydliga. Utan en ytterligare omorientering av den ekonomiska politiken i moderat riktning riskerar vi att missa möjligheten att utnyttja oljeprissänkningen till att skapa permanent bättre förutsättningar för tillväxt. I avsaknad av strukturella insatser blir kraven på återhållsamhet i löneutvecklingen än starkare. Låga löneökningar och hög lönsamhet måste då kompensera för de brister som i övrigt kännetecknar den ekonomiska politiken. De kvarvarande problemen på avtalsområdet förbigår regeringen i stort sett helt. Samhällsekonomiskt är det som tidigare nämnts önskvärt att regeringens antagande om en förlängning av de offentliga avtalen infrias. I realiteten är dock detta orealistiskt. Löneöverhänget på inom den offentliga sektorn i kombination med mycket höga lönekrav och krav på låglönesatsningar och höjda offentliga chefs- och teknikerlöner innebär att förutsättningarna är mycket ogynnsamma för en låg kostnadsökning . För att undvika kommunalskattehöjningar och ytterligare kompensationskrav från den privata sidan bör statsmakterna i egenskap av arbetsgivare på den offentliga sidan agera med utomordentlig fasthet. 1985/86: 565 I budgetpropositionen erkände regeringen att finanspolitiken varit alltför svag . Det hade föranlett en internationellt sett mycket hög räntenivå. Även om räntan fallit det gångna halvåret har vi fortfarande ett betydande räntegap mot omvärlden. Realräntorna ligger på , vilket är högt internationellt sett. Det är bra att regeringen nu erkänner att en stramare finanspolitik bör åstadkommas genom utgiftsminskningar. Trots att regeringen sannolikt vill strama upp finanspolitiken för att kunna sänka realräntan och stimulera investeringarna innebär budgetförslaget att åtstramningen är otillräcklig. Om regeringen hade dragit ned den offentliga konsumtionen och minskat på de statliga transfereringarna och subventionerna hade det varit möjligt att ytterligare lätta bördan på penningpolitiken så att räntan kan sänkas och investeringarna stimuleras. Det tillväxtutrymme som finns borde i större utsträckning avsättas till investeringar. En finanspolitisk åtstramning borde i första hand rikta sig mot den kommunala och statliga konsumtionen, t. ex. genom senareläggning och utbetalning av statliga anslag, minskade energisparåtgärder, neddragning av industribeställningar. Genom att regeringen väljer att låta den offentliga återhållsamheten komma först kommer det alltför stora räntegapet gentemot omvärlden att kvarstå och därmed hindra investeringarna. En hårdare budgetprövning vad gäller stödet till företagen och anslagen till olika statliga myndigheter och verk hade också varit önskvärd. Besparingarna i subventioner och bidrag till hushållen borde dessutom ha varit större men till fullo motverkas med skattesänkningar. har en unik möjlighet att radikalt minska bostadssubventionerna utan att hyrorna höjs. De sjunkande oljepriserna i kombination med ett borttagande av fastighetsskatten skulle motverka en minskning av räntebidragen. Även om regeringen väntat väl länge med indragningar gentemot kommunerna är det välkommet att en åtstramning nu äntligen genomförs. Indragningarna blir t. o. m större än vad vi förordade trots att regeringen då kritiserade oss för alltför långtgående besparingar. Budgetunderskottet beräknas i kompletteringspropositionen bli ca för det kommande budgetåret i stället för de som beräknades . Anledningen är bl. a. att inkomsterna ökar snabbare till följd av att löneökningarna har blivit högre. Därtill kommer att de direkta statsskuldsräntorna minskar med 3 miljarder till följd av lägre räntenivå och sjunkande dollarkurs. Regeringens skattepolitik innebär att skatternas andel av BNP beräknas stiga till 51,jämfört med 50,1982. Sannolikt blir skattetrycket ännu högre till följd av att löneökningarna blir större än vad regeringen räknat med. Detta rimmar dåligt med talet om att skattetrycket skall vara i stort sett oförändrat. I och för sig är det välkommet att regeringen säger sig vara beredd att ompröva den tidigare skattehöjningspolitiken. Men det måste då innebära att socialdemokraterna överger alla tankar på att införa nya skatter, t. ex. planerna på en pensionsskatt. Emellertid räcker inte ens detta. Ett land med världens högsta skattetryck måste ha betydligt högre skattepolitiska ambitio ner än att låta bli att införa nya skatter. 1985/86: 565 Enligt samstämmiga ekonomiska bedömare kommer tillväxten i den svenska ekonomin att bli svagare än i omvärlden. Skälen till detta står att finna inom landet. hålls tillväxten uppe av den inhemska efterfrågan. Av regeringens treårskalkyler framgår emellertid enligt vår mening att i fortsättningen av bytesbalansskäl inte kan klara en önskvärd tillväxt enbart genom hög efterfrågan. I stället måste de tillväxthinder som finns framför allt på ekonomins utbudssida avlägsnas. Det första tillväxthindret gäller det höga skattetrycket och de höga marginalskatterna. Den höga beskattningen av arbete, investeringar och nysatsningar minskar drivkrafterna för enskilda människor och företag. Dessutom hämmas rörligheten på arbetsmarknaden, vilket också är till nackdel för tillväxten och möjligheterna att dämpa kostnadsstegring och inflation.