mot · GA02A813 · 1986-01-01 00:00:00 — Motion till 1986/87: A813 m. fl. (fp) Jämställdheten 1986/87: A813 Den liberala strävan att skapa ökad jämställdhet mellan kvinnor och män syftar till att vidga den enskildes frihet och möjligheter att forma sitt liv efter egna önskemål. Jämställdhetsarbetet måste fortsätta. Ett samspel mellan opinionsbildning och politiska beslut är nödvändigt. I ett samhälle där kreativitet tillmäts ett allt större värde är det angeläget att ta vara på alla människors inneboende förmåga och undanröja hinder i form av öppen och dold diskriminering. I motionen presenteras en rad åtgärder i detta syfte. Kvinnors arbetsmarknad skall vidgas. Offentliga monopol skall avvecklas och kvinnligt nyföretagande uppmuntras och underlättas. Utvecklingsfonderna bör få möjlighet att engagera sig även i servicesektorn, där kvinnor av tradition ofta är verksamma. Jämställdheten bör få ökad tyngd i skolan, bl. a. genom att ges en framskjuten plats i lärarutbildning och lärarfortbildning. Grupper med elever från enbart det ena könet bör prövas i ökad utsträckning, bl. a. i dataoch teknikundervisning. Ungdomslagen bör i ökad utsträckning användas som jämställdhetsinstrument. Jämställdhetslagen bör skärpas. a. bör frågan om huruvida den som blivit diskriminerad vid en tjänstetillsättning också skall få tjänsten utredas med sikte på en lagändring. JämO:s ansvarsområde vad gäller bevakning av aktiva åtgärder för jämställdhet bör vidgas. Ett förbud mot trakasserier mot personer som utnyttjat sina rättigheter enligt lagen bör införas. Ett treårigt program för projektverksamhet i syfte att motverka könsuppdelning på arbetsmarknaden och stärka kvinnornas ställning bör läggas fram. En ny arbetstidsutredning bör tillsättas med uppgift att lägga fram förslag som kan öka valfriheten och flexibiliteten i fråga om arbetstider. Konsekvenserna av den ekonomiska utvecklingen och ekonomisk-politiska åtgärder för jämställdheten bör utvärderas i samband med långtidsutredningarna. Sambeskattningen av förmögenheter bör avskaffas liksom äktamake-prövningen vid återbetalning av studiemedel. En rad åtgärder bör vidtas mot problemet med hot och väld mot kvinnor. a. bör möjlighet att byta personnummer införas och domstolar få rätt att ålägga en person förbud att vidare uppsöka den som blivit utsatt för brottet. Regeringen bör vidta mer kraftfulla åtgärder för en ökad kvinnorepresentation i utredningar och statliga myndigheter. En parlamentarisk jämställdhetskommitté bör återinföras i syfte att stärka Mot. 1986/87 jämställdhetsarbetets organisation. Jämställdhetsarbetet bör i högre grad omfatta männen. De offentliga arbetsgivarna bör i högre grad uppmuntra pappaledighet och mer flexibla arbetstider. Förslag bör läggas fram som kan stärka den ogifta pappans ansvar, skyldigheter och rättigheter gentemot barnen. Vi har under de gångna årtiondena upplevt närmast revolutionerande förändringar på jämställdhetens område. Förvärvsfrekvensen bland kvinnor har stigit drastiskt. Män har börjat vinna insteg i den traditionellt kvinnliga sfären när det gäller arbete med hem och barn. Nya attityder - både bland kvinnor och män - har slagit igenom. Från statens sida har viktiga reformer genomförts. Diskriminerande skattelagar har försvunnit, JämO har inrättats, motståndet mot jämställdhetslagen har övervunnits och inom utbildningsområdet börjar jämställdhetstanken få genomslag. Men fortfarande återstår mycket att göra. Ännu kan vi se hur män, av olika skäl, väljer bort eller hålls utanför både arbete inom vård och praktiskt ansvar för barn och hem. Kvinnor arbetar fortfarande i huvudsak inom de sektorer som har att göra med klassiska kvinnouppgifter, exempelvis vård och uppfostran. Detta sker som ekonomi och teknik tycks komma att spela en allt större roll i vårt samhälle - det är där de stora bristerna och utvecklingsmöjligheterna finns. Även inom de kvinnliga sektorerna är det inte sällan män som överväger på de beslutande, mer statusfyllda, nivåerna. Ett exempel är skolan; trots att läraryrket i höggrad är ett kvinnoyrke är antalet kvinnliga skolledare fortfarande mycket litet. När det gäller hemarbete visar undersökningar hur kvinnorna fortfarande får bära det tunga lasset. Kvinnornas dubbla arbetsbörda består. Drivkraften i engagemang för jämställdhet mellan kvinnor och män är liberalismens vision av ett samhälle där varje människa respekteras som individ och själv kan forma sin tillvaro utan hinder av diskriminerande regler och fördomar. Det är bara i frihet som den enskilda människan kommer till sin rätt. Det är de gamla könsrollerna som snärjer och likriktar. En liberal jämställdhetspolitik syftar till frigörelse, inte till likhet och strömlinjeformning. I och med jämställdhetslagen stärktes statens möjligheter att ingripa mot könsdiskriminering. Inte sällan ställs denna typ av åtgärder mot allmänna krav om attitydförändringar. Men dessa båda vägar utesluter inte utan kompletterar varandra. Att genom regler och administrativ påverkan av skilda slag påverka jämställdheten förutsätter att vi har att göra med traditionella organisationer, där ansvar och påverkansmöjligheter kan identifieras till någon enskild beslutsfattare. Vårt samhälle präglas i hög grad av denna typ av organisationer, både inom den offentliga och den privata sektorn. Styrning och påverkan genom regelsystem är alltså en viktig del av jämställdhetsarbetet och måste vara så även framöver. Attitydpåverkan rör andra områden. Den kan rikta sig mot den enskilde: att informera och skapa möjligheter för honom/henne att se ytterligare Mot. 1986/87 alternativ, och bibringa styrka att våga välja de alternativ man finner vara A813 intressantast. Att påverka förhållanden i hemmiljön - att se till att ansvaret fördelas mer jämlikt för barn och hushåll - är även det ett område där attitydpåverkan är den naturliga vägen. Vi rör oss mot ett samhälle, där traditionella hierarkier blir mindre omfattande. Runt om i samhället - inom en rad olika sektorer - håller på att rivas. Det gäller de större företagen, men även inom den offentliga sektorn pågår motsvarande utveckling. I allt högre grad talas det om att människor koordinerar sina verksamheter, inte genom order uppifrån, utan genom den dynamik som återfinns i nätverk av skilda slag. Vi håller på att få ett samhälle som i allt högre grad framhäver det flexibla, informella framför det planerade, formella. Detta ställer jämställdhetsarbetet inför nya utmaningar. Attitydpåverkan kommer att öka i betydelse. Därmed måste jämställdhetsarbetet stärkas för att påverka de informella nätverk och spelregler vi kan se framträda runt om i samhället. Detta betyder inte att andra typer av påverkansmedel spelat ut sin roll. Men det betyder att arbetet att påverka kvinnors och mäns möjligheter att samspela informellt utan diskriminering eller könsfördomar måste intensifieras. I det framtida, kunskapsintensiva, samhället blir utbildningsfrågorna om möjligt ännu viktigare än . Den nya kunskapen på de nya områdena får inte förbehållas bara ett av könen. Icke minst gäller detta förmågan att behärska den nya tekniken. Kvinnors förmåga att hantera datorer får inte stanna vid de enklare ordbehandlingsprogrammen. Kvinnor måste också ges ökade möjligheter och ökad styrka vad gäller de ekonomiska sammanhangen. Mycket tyder på att småföretagen kommer att spela en större roll i framtidens ekonomi - antingen de är nystartade eller avknoppade från större företag. är andelen kvinnor bland företagarna liten - trots berömvärda initiativ av typen mässor på temat Kvinnor kan". Därför är det dubbelt allvarligt att möjligheterna att öppna sig mot företagande är mycket små på de områden där kvinnor av tradition varit verksamma, främst inom den sociala servicen. Att tillåta enskilda alternativ till den offentliga sektorn är sålunda ett sätt att skapa ökade möjligheter för kvinnor att vinna de erfarenheter en småföretagsinriktad nätverksekonomi kan medföra. Marginaleffekterna i skatte- och bidragssystemet är ett annat, på politisk väg skapat hinder. Särbeskattningens införande 1971 var en avgörande förutsättning för den ökning av kvinnors förvärvsfrekvens som sedan följde . har något av samma tröskel till arbetsmarknaden återskapats för barnfamiljer i vanliga inkomstlägen. Kombinationen av progressiva taxor och inkomstprövning av både bostadsbidrag och daghemstaxor skapar orimliga marginaleffekter. Det är inte ovanligt att en kvinna som vill öka sin arbetsinsats förlorar av en inkomstökning. Den socialdemokratiska jämställdhetspolitikens största svaghet är dess dokumenterade oförmåga att ta itu med detta problem. alternativ utvecklas i vår familjepolitiska motion. Jämställdheten är inte bara en rättighet - den ger oss också möjligheter att ta vara på alla människors inneboende skaparkraft, förmåga och vilja att ta Mot. talas alltmer om behovet av humankapital, om att "kreativi- A813 tet måste prägla vårt samhälle. Det rör inte bara eliten, den som ger upphov till världsföretag eller gör framtidens stora forskningsframsteg. lika mycket vardagen: att effektivisera sin egen omgivning i arbetet, att finna vägar för en smidigare och mer mänsklig service i direkt samverkan med dem I detta arbete måste hela folket ges styrka och förmåga att delta. Endast på så sätt vinner vi ett samhälle med större mångfald, större idérikedom och ökad mänsklighet. Den sneda könsfördelningen i skolans och högskolans värld gör det svårare att uppmuntra elever till nytänkande. I förskolan och lågstadiet möter barnen nästan bara kvinnliga barnskötare och lågstadielärare. Men ju högre upp i skolan de kommer, desto fler blir de manliga lärarna. De flesta rektorer är män. Den markant sneda könsfördelningen inom försvårar jämställdhetssträvandena. Därför måste snedrekryteringen till läraryrkena brytas. fanns en könskvotering vid antagning till folkskoleseminarierna. Denna könskvotering som togs bort gynnade männen, som oftast kom in på lägre betyg. UHÄ har genom en arbetsgrupp under ledning av utarbetat ett förslag till ny grundskolelärarutbildning. Det är anmärkningsvärt att denna grupp inte diskuterat detta problem. En av anledningarna till den låga andelen manliga lärare inom är lönerna, en annan är karriärmöjligheterna. Utan tvekan har den offentliga sektorns stela löne- och behörighetspolitik inneburit att unga män avstått från en utbildning som är snävt inriktad på undervisning av en viss åldersgrupp under ett helt yrkesliv. I åtskilliga kommuner har vapenfria tjänstepliktiga tjänstgjort som assistenter inom förskolan. Denna verksamhet bör utvidgas. Pojkar i ungdomslag borde också i större utsträckning arbeta med små barn, och flickor i ungdomslag få pröva på icke traditionella kvinnliga sysselsättningar. Andelen kvinnliga skolledare är fortfarande alltför låg. Det är viktigt att elevernas första bild av en arbetsledare inte automatiskt kopplas till en man. Vi föreslår därför att SÖ får i uppdrag att utarbeta ett särskilt program för rekrytering av kvinnliga skolledare. Regeringen bör också ta särskild hänsyn till målet om jämnare könsfördelning när såväl länsskolnämndsledamöter som undervisningsråd utses. Det är inte tillfredsställande att UHÄ:s lednings- och arbetsgrupper för den nya grundskoleutbildningen bestått av 22 män och 2 kvinnor! Det behövs någon som ger skolmyndigheterna råd och stöd i jämställdhetsfrågor. Ett sätt att åstadkomma det är att utse någon jämställdhetsansvarig vid varje länsskolnämnd. En ordning som innebär att all personal vid nämnden skall känna ansvar för dessa frågor kan tyvärr få konsekvensen att ingen känner det totala ansvaret. Skolan måste aktivt ta ställning för att bekämpa det traditionella könsrollstänkandet. Eleverna måste möta såväl kvinnliga som manliga författare, måste lära sig såväl kvinnornas som männens historia, måste studera både Mot. mäns och kvinnors villkor i olika kulturer. Det är också viktigt att få A813 invandrarungdomar att förstå och acceptera jämställdhetstanken. Jämställdhetsfrågorna måste ingå som en naturlig del i undervisningen. Läromedlen skall granskas ur jämställdhetssynpunkt. Såväl analyser av förhållandena som praktiska anvisningar för att bryta existerande mönster måste ingå. För att lärarna skall kunna leva upp till de här kraven måste dessa frågor få en framskjuten plats i lärarutbildning och fortbildning. Undersökning efter undersökning visar att pojkar och flickor behandlas olika i skolan. Pojkarna får större uppmärksamhet. Flickorna osynliggörs och dämpas medan pojkarnas kreativitet uppmuntras. Ett sätt att få flickorna att utveckla sina personligheter och anlag kan därför vara att i viss utsträckning undervisa i enkönade grupper. Detta bör kunna förekomma vid laborationer och praktisk undervisning i ämnen där flickor traditionellt inte hävdar sig, t. ex. teknik och data. En undersökning som utförts vid sociologiska institutionen i visar att flickor ligger långt efter pojkar när det gäller kunskaper om användandet av datorer. Undersökarna varnar för att flickor ådrar sig ett handikapp i yrkeskarriären om de inte tidigt lär sig att sköta datorer. har gjort vissa försök att rätta till detta problem, dock inte systematiskt och uthålligt. Undervisning i datateknik och användning av datorer måste påbörjas tidigt under skolgången. Det gäller också att anpassa bl.a. datorprogrammens innehåll till en flickvärld och inte lägga upp utbildningen exakt efter samma mönster för flickor som för pojkar. Aktuell statistik visar att antalet avhopp bland flickor som valt teknisk utbildning är mycket stort. Enstaka flickor bland pojkar klarar sällan de påfrestningar det innebär att avvika. Enkönade grupper vid vissa laborationer kan vara till hjälp, men framför allt bör i aktuella fall flickorna koncentreras till vissa klasser. Det är naturligt att försöken med enkönade grupper i första hand genomförs på , bl. a. med tanke på kommande val av studieväg. Det kan dock vara av intresse att göra liknande försök även på gymnasieskolan, i varje fall inom dataundervisningen. I andra fall bör flickorna koncentreras till vissa klasser. Alla elever skall enligt läroplanen få prova på yrken som är typiska för det motsatta könet i samband med prao. En positiv praotid på en icketraditionell arbetsplats kan förändra den sneda könsfördelningen till högre utbildning och yrkesval. Det är viktigt att detta genomförs i alla kommuner samt förbereds noga med eleven, handledaren på arbetsplatsen och elevens föräldrar. I möjligaste mån bör inte endast en elev komma till en arbetsplats helt dominerad av motsatt kön. Det finns en gymnasieutbildning som nästan uteslutande består av manliga elever: lärlingsutbildningen. Denna yrkesutbildning utnyttjas företrädesvis när det gäller hantverksutbildningar samt viss verkstadsutbildning. Den är dessutom den utan jämförelse mest framgångsrika yrkesinriktade utbildningen på gymnasienivå. Inte av eleverna fullföljer den, och lika många får fast arbete. Det är därför angeläget att sätta in särskilda insatser för att stimulera flickor att genomgå lärlingsutbildning. 1 * 1986/87.3sami. Eleverna bör få ta större ansvar för skolan både genom att fatta beslut och Mot. vara med i den praktiska skötseln som städning och att hjälpa till i A813 I det arbetet bör man fördela uppgifterna så att flickorna ofta får göra sådant som pojkarna traditionellt sysslar med och tvärtom. Både kommunens skolstyrelse och de enskilda skolorna bör upprätta planer som skall diskuteras fram av elever, personal och föräldrar i syfte att förbättra jämställdheten i skolan. Den snäva inriktningen av elevernas yrkesval tillsammans med arbetsgivarnas fördomar leder till att arbetslösheten är betydligt högre bland flickor än bland pojkar. Alla kommuner bör därför erbjuda arbetslösa flickor som slutar gymnasiet och högstadiet särskild yrkesorientering i form av studiebesök, sommarkurser och annat som ger inblick i typiskt manliga yrken. Arbetsförmedlingarna bör också uppmuntra till okonventionella val av kurser, beredskapsarbeten och andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder för ungdomar, särskilt i ungdomslagen. Statistik från ungdomslagen visar att fler flickor än pojkar arbetar i ungdomslag. Varannan flicka som gått de nästan helt kvinnodominerade linjerna Konsumtion och Distribution och kontor hade arbetat i ungdomslag. För att det skall vara möjligt att erbjuda okonventionella valmöjligheter måste ungdomslagen i betydligt större utsträckning förekomma utanför den offentliga sektorn. Då blir det lättare att erbjuda flickor arbetsuppgifter som avviker från traditionella könsrollsmönster. Vi menar alltså att ungdomslagen i betydligt större utsträckning än bör användas som jämstälidhetsinstrument och föreslår att det ges regeringen till känna. Tidpunkten då kvinnor startar sin forskarbana sammanfaller ofta med den barnafödande perioden. Men organisationen av forskningsarbetet medger sällan tid och utrymme för hem och familj. Det är svårt för en ensam kvinna att åstadkomma vettiga arbetstider i en forskargrupp. Finns där flera kvinnor går det bättre - både för män och kvinnor. Forskarvärlden består dels av doktorander, dels av forskare som redan disputerat, ofta på forskartjänster. Glädjande nog har andelen kvinnliga doktorander ökat , men ännu återstår en stor obalans mellan män och kvinnor inom den etablerade forskarvärlden, dvs. bland forskarassistenter, docenter och professorer. Det är därför angeläget att det finns kvinnliga ledamöter i varje tjänsteförslagsnämnd. Liksom inom grundutbildningen är kvinnorna ojämnt fördelade mellan fakulteterna. Inom de humanistiska fakulteterna är varannan doktorand kvinna. Inom teknisk fakultet är motsvarande siffra en kvinna på åtta män. Fler kvinnliga forskare är dock inte bara en fråga om kvantitet utan även om kvalitet. Forskning som endast speglar mäns livserfarenheter, manliga värderingar eller sådana samhällsområden som män har ansvaret för blir lätt missvisande och ensidig. Jämställdhet är inte detsamma som jämlikhet, och varken jämställdhet eller jämlikhet betyder att alla är lika. Tvärtom är varje individ unik. finns givetvis också tydliga olikheter mellan å ena sidan alla kvinnor och å A813 andra sidan alla män, men numera torde ingen eller blott få anse att skillnaderna är av den arten att de motiverar särskilda regler eller åtgärder för alla kvinnor eller alla män. ger den vardagliga verkligheten ständigt bevis på att åtminstone genomsnittskvinnan i givna situationer reagerar och handlar annorlunda än genomsnittsmannen. Vi vet inte lika mycket om vilken betydelse eller inverkan de fysiska skillnaderna kan ha eller har i frågan. Viss forskning på området finns, men ännu råder osäkerhet och oenighet mellan vetenskapsmännen. Mycket talar för att denna forskning bör intensifieras. Den dag vi med vetenskapens hjälp kan komma närmare ett svar på frågan varför vi är olika kan vi kanske finna vägar att dra större nytta och glädje av de skillnader som finns. Först då kanske alla förstår att det är individen som räknas, inte könet. Vi anser således att det bör uppdras åt JÄMFO att starta ett forskningsprojekt om olikheterna mellan könen och deras betydelse. Därmed skulle JÄMFO få en uppgift som borde kunna väcka intresse och debatt, något som knappast blivit resultatet av JÄMFO:s insatser. JÄMFO:s placering under är inte invändningsfri, eftersom den riskerar att leda till att angelägna forskningsprojekt utan anknytning till arbetslivet får för litet utrymme. Det enklaste sättet att lösa detta problem vore att ge JÄMFO ett eget anslag för fördelning utan regeringsbeslut. växte vid universiteten fram åtskilliga fora för kvinnliga forskare. Dessa fora har spelat en stor roll både som ett nätverk mellan de kvinnliga forskarna och för diskussioner kring vetenskapliga arbeten om mäns och kvinnors skilda villkor. Dessa fora behöver aktivt stöd för att fortleva. Det är också nödvändigt att de olika kurser i kvinno- och jämställdhetsfrågor som finns vid skilda högskolor får finnas kvar. Vi återkommer till dessa forskningsfrågor i anslutning till regeringens forskningspolitiska proposition. Rätten till arbete är central i ett liberalt samhälle. Grundläggande är att varje individ skall kunna försörja sig själv utifrån de förutsättningar hon eller han har. Det mest påfallande jämställdhetsproblemet är att , som dock har en hög procent yrkesverksamma kvinnor (), har den bland jämförbara länder mest segregerade arbetsmarknaden. Det finns flera tänkbara skäl till detta. Svenskorna tvingades inte, till skillnad från sina medsystrar i andra länder, att under ersätta männen på mycket varierande yrkesområden. Kvinnornas riktigt stora inträde på arbetsmarknaden sammanfaller i tiden med den stora expansionen inom den offentliga sektorn och slopandet av sambeskattningen. De nya, lågutbildade kvinnorna sögs därmed in i yrken som inte skilde sig från den traditionella kvinnorollen. heller lönesättningen stimulerade dem att söka sig utanför denna sfär; 7 snarare var låglönesatsningar mer frekventa inom den offentliga sektorn än Mot. 1986/87 inom den privata. Okvalificerade yrken, där kvinnor ofta finns, hotas inom industrin av robotiseringen, inom kontoren av datoriseringen, inom den offentliga sektorn av en allmän nödvändighet att spara och rationalisera. Arbetstillfällena försvinner inte, men de förändrar karaktär, och de kvinnor som inte kan, vill eller törs vidareutbilda sig kommer ohjälpligt på efterkälken. För att möta framtidens krav menar vi att regeringen borde ta initiativ till ett brett program för datautbildning av kvinnor. I detta arbete bör skolor, folkhögskolor, studieförbund och arbetsmarknadens parter engageras. De unga flickornas situation är särskilt bekymmersam. Allmänt har ungdomsarbetslösheten skjutits uppåt i åldrarna. Ungdomslag och ungdomsplatser tar hand om de nytillträdande på arbetsmarknaden men inte till fasta arbeten och inte på heltid. Läget är dystert för alla ungdomar, men deltidsarbetena maskerar unga kvinnors arbetslöshet. En jämförelse mellan arbetslösheten bland unga män och bland unga kvinnor visar ett tydligt mönster. I gruppen män i åldern har den andel som arbetar deltid av arbetsmarknadsskäl sjunkit . Bland kvinnor finner vi motsatt utveckling. anser att såväl kvinnor som män måste kunna kombinera yrkesarbete med omsorg om hem och barn. Mänskliga resurser utnyttjas bäst när kvinnor och män delar ansvaret för förvärvsarbete och föräldraskap. Detta innebär att arbetslivet måste organiseras så att kvinnor och män bättre än nu kan förena betalt arbete med uppgifter i hem och samhälle. Det är angeläget att framtida arbetstidsförkortningar tas ut på ett sätt som främjar, inte motverkar, jämställdheten mellan kvinnor och män. Men det finns inte en modell som passar alla. Inte minst DELFA:s undersökningar visar att människors önskemål om arbetstiderna skiftar. strävan är att få ett samhälle som ger både större valfrihet för den enskilde och fortsatt möjlighet att ta ut framtida produktionsökning i form av färre arbetstimmar. En större flexibilitet och anpassning efter individens önskemål bör genomsyra arbetslivet. En ökad valfrihet när det gäller arbetstidens förläggning och omfattning ökar möjligheterna både för kvinnor och män att ägna sig åt omsorg av olika slag och åt exempelvis fackligt och politiskt engagemang. När DELFA nu läggs ned finns det därför anledning att tillsätta en ny arbetstidsutredning. Den bör få i uppgift att - bl. a. med utgångspunkt från det material som utarbetats inom DELFA - lägga fram förslag i syfte att stimulera ökad valfrihet och flexibilitet i fråga om arbetstider. Trots att arbetsmarknaden har ett akut behov av tekniker går det mycket långsamt att öka andelen kvinnor inom tekniska utbildningar på alla nivåer. genomförde 1983-1984 ett projekt (FART) inom de sex tekniska högskolorna för att öka antalet flickor inom alla tekniska utbildningar. En god kompetens och ett stort nätverk byggdes upp, men eftersom det var ett tidsbegränsat projekt har det nu upphört.