mot · G902Sk815 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk815 m. fl. (fp) Alkoholpolitiken Efter en lång följd av år med ständigt stigande alkoholkonsumtion bröts utvecklingen . har konsumtionen sjunkit med . Den största delen av konsumtionsminskningen inträffade dock fram t. o. m. Förändringarna har varit små. Mycket talar för att en viktig del av förklaringen till det trendbrott som inträffade är att de alkoholpolitiska beslut som fattade 1977 och det successiva genomförandet av dessa åren närmast därefter gav avsedd effekt i minskad totalkonsumtion. Det delbeslut som i första hand kan förmodas ha bidragit till konsumtionsminskningen är den aktivare prispolitik som genomfördes med början 1977. Så långt man vet är priset på alkohol ett av de effektivaste instrument som står till förfogande för att påverka konsumtionsnivån. En vetenskaplig undersökning har också visat, att mellanölets avskaffande klart minskade den totala alkoholkonsumtionen. De alkoholpolitiska besluten innehöll också andra inslag som kan ha bidragit till sänkt totalkonsumtion. Särskilt bör uppmärksammas betydelsen av att den med statsmedel stödda informationen i alkoholfrågor enligt beslut klarare än tidigare skall framhålla de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Troligen har också riksdagsbeslutets betoning av vikten av att påverka och förändra den allmänna inställningen till alkoholbruk - främst kanske framhållandet av helnykterhetens värde och kravet på att vissa sektorer av samhällslivet under alla förhållanden måste hållas fria från alkohol - bidragit till den förändrade inställning till alkoholproblemen i stort i vårt samhälle som kunnat konstateras . Ett faktum är i alla händelser att alkoholproblemen av och särskilt av på ett markant sätt ägnats större uppmärksamhet än vad som varit vanligt. Det torde sålunda finnas ett samband mellan den inriktning alkolholpolitiken fick genom riksdagsbeslut och den konstaterade minskningen av alkoholkonsumtionen. Vilka åtgärder som varit mest effektiva kan emellertid diskuteras. Det kan också finnas ett samband mellan andra förändringar i samhället (bl. a. sänkta reallöner) och utvecklingen av alkoholkonsumtionen. Det är angeläget att söka fastslå de närmare samban den mellan alkoholpolitikens medel och konsumtionsförändringar. En uppföljning och utvärdering av den förda alkoholpolitiken är därför nu påkallade. Vi föreslår att hos regeringen begär en snabb utvärdering av beslut och förelägger de slutsatser som kan dras av det arbetet. Det finns starka humanitära, sociala och ekonomiska skäl att fortsätta pressa tillbaka totalkonsumtionen. Det finns ett klart samband mellan bruket av alkohol och missbruket. En lägre totalkonsumtion leder till färre alkoholskadade. Omvänt innebär en höjd totalkonsumtion en acceleration av missbruk och skador. Av naturliga skäl sker minskningen av missbruk och alkoholskador med viss eftersläpning. Ett lägre antal alkoholskadade kommer att bli uppenbart först efter det att totalkonsumtionen gått ned. Att sambandet finns är dock ostridigt. I en rapport till hälso- och sjukvårdsnämnden i läns landsting konstaterar utredarna att den alkoholrelaterade vårdkonsumtionen liksom den alkoholrelaterade dödligheten är betydande. Utredarna konstaterar dock att såväl den alkoholrelaterade vårdkonsumtionen liksom dödligheten minskat som Systembolagets försäljning av alkohol minskat. Internationell alkoholforskning har slagit fast att om den totala alkoholkonsumtionen ökar så ökar också antalet storkonsumenter. Om den totala alkoholkonsumtionen fördubblas leder detta till att antalet storkonsumenter fyrdubbias. Någon liknande formel för minskningen av antalet storkonsumenter när totalkonsumtionen minskar har alkoholforskarna inte preciserat. Det finns dock skäl anta att minskningen går avsevärt långsammare än ökningen av storkonsumenter. Det stora tryck på sjukvården som alkoholskadorna utgör kan antas vara effekter av den höga alkoholkonsumtionen och i kombination med alkoholdebut vid låg ålder. Den minskade totalkonsumtionen och de förändrade attityderna till alkohol bland ungdom kommer att ge positiva effekter . Några säkra vetenskapliga undersökningar om hur det tar innan ett alkoholberoende utvecklas finns inte. Normalt talar man om att det tar mellan tio och att grundlägga ett alkoholberoende. När det gäller skolungdom har skolläkare påvisat att ett beroende kan utvecklas under betydligt . Om man använder som riktmärke innebär detta att vi fortfarande kommer att få behålla ett kraftigt tryck på sjukvården som en följd av den höga alkoholkonsumtionen och som kulminerade . I detta sammanhang kan noteras, att det är en utbredd uppfattning i att vi skulle ha större alkoholproblem än länder där det är betydligt enklare att komma över alkoholdrycker. Detta är dock en myt. I typiska vinländer som t. ex. , och är genomsnittskonsumtionen ungefär dubbelt så hög som i . I är konsumtionen ca Undersökningar visar också, att skador som t. ex. skrumplever är betydligt vanligare i dessa länder. Alkoholskadornas belastning på t. ex. den franska sjukvården har bedömts vara betydligt högre än i . har forskarrapporter om alkoholskador givit upphov till en ökad debatt även i . Riksdagsbeslutet om alkoholpolitiken 1977 innebar att samhället formulerade en målsättning för den svenska alkoholpolitiken. Målsättningen innebar att den totala alkoholkonsumtionen skall minskas och att samhället skall söka komma till rätta med missbruket. Om medlen i alkoholpolitiken skall bli så effektiva som möjligt måste de kunna relateras till ett bestämt mål. Annars riskerar man att förlora orienteringen. En allmän oprecis sänkning av konsumtionen har varit det mål som gällt. Den främsta invändningen mot att fixera ett mål har varit att man inte känner till den totala konsumtionen. Vid den senaste behandlingen av frågan, , återupprepade skatteutskottet denna åsikt (SkU 1985/86:1). reserverade sig för att ett preciserat mål borde fastställas. anser givetvis att ansträngningar för att minska alkoholkonsumtionen inte ska ske till priset av ökad hembränning, smuggling osv. Det sunda förnuftet skall inte kopplas bort endast därför att arbetet bedrivs målmedvetet. Fördelen med ett kvantifierat mål är att medlen kan rangordnas och relateras utifrån hur effektivt de leder till målet. Målet i sig självt gör ingen nykter. Men medlen inom nykterhetsvård och alkoholpolitik skulle kunna utvärderas med större säkerhet. har tidigar krävt en utvärdering av alkoholpolitiska beslut. Denna bör bl. a. leda fram till en precisering av målet för minskad totalkonsumtion under en fem- eller tioårsperod. Vi har påpekat att det bör vara möjligt att åtminstone uppnå en minskning . Glädjande nog ställde sig regeringen i propositionen om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården (1984/85:181) bakom tanken på ett mål. I propositionen anför föredragande statsråd bl. WHO har i sin Europastrategi, som jag allmänt har berört i det föregående, angett att konsumtionen av bl. a. alkohol reduceras med fram . För vårt vidkommande skulle det innebära en sänkning från nuvarande genomsnittliga ca ren alkohol per invånare till ca . Jag anser att det är en angelägen målsättning. beslut angående riktlinjer för hälso- och sjukvårdspolitiken innebär enligt budgetpropositionen att regeringen och slagit fast att målsättningen skall vara att fram minska alkoholkonsumtionen med ytterligare . Det förefaller uppenbart att de övriga riksdagspartierna har en något kluven inställning till tanken på ett preciserat mål för minskningen av alkoholkonsumtionen. Existensen av ett sådant mål gör behovet av en utvärdering av beslut ännu viktigare. I samband med detta arbete kan det vara lämpligt att bryta ned detta mål för att möjliggöra en mer kontinuerlig avstämning av medlen mot det uppsatta målet. Restriktioner och förebyggande åtgärder Uppgifterna om hembränningens omfattning varierar starkt. Det är angeläget att söka få ett närmare grepp om denna fråga. Ansvariga myndigheter bör vidare i olika sammanhang göra klart att hembränning är ett allvarligt brott och att allt görs för att beivra förekomsten. Regeringen bör överväga vilka åtgärder som bör vidtas för att skärpa övervakningen av och påföljderna för olovlig tillverkning av alkoholdrycker. I den allmänna debatten hävdas ofta att hembränning ökar då den registrerade alkoholkonsumtionen sjunker. Även om det inte finns någon saklig grund för att tro att den oregistrerade konsumtionen stiger i samma grad som den registrerade sjunker vore det önskvärt med en ökad kunskap om den oregistrerade konsumtionens utveckling. Detta är angeläget både för att upprätthålla alkoholpolitikens trovärdighet hos allmänheten och dess effektivitet för att minska totalkonsumtionen. Därför är det beklagligt att regeringen avslår begäran om att utreda hembränningens omfattning. Även den starkt expanderande handeln med snabbviner utgör ett alkoholpolitiskt problem. Den totala alkoholmängd som framställs genom hemtillverkat vin torde ligga i samma storleksordning för hembränningen. har vid upprepade tillfällen behandlat frågan men också avvisat förslag till lagstadgat förbud mot försäljning. Regeringen bör därför skyndsamt överväga andra åtgärder som är ägnade att stävja de problem som är förknippade med snabbvinsatser. En tänkbar åtgärd är att införa reklam- och marknadsföringsförbud mot snabbvinsatser. Ett växande problem synes också försäljningen av teknisk sprit vara. Enkäter som gjorts inom RIA-byråernas verksamhet har gett vid handen att konsumtionen av T-sprit har ökat kraftigt. Det är naturligtvis oacceptabelt från många utgångspunkter att dessa produkter används som berusningsmedel. Regeringen bör därför i samråd med producenterna söka få till stånd en produktutveckling, som gör den tekniska spriten som säljs vid bl. a. bensinstationer oanvändbar som berusningsmedel. Avvägningen i alkoholpolitiken mellan restriktioner och förebyggande åtgärder är mycket viktig. En allmän strävan bör vara att i största utsträckning koncentrera åtgärderna till förebyggande insatser. Åtgärder av restriktionskaraktär bör ses som uttryck för en önskan att alkoholpolitiken skall genomföras med konsekvens och inte så att vissa inslag i den motverkar dess huvudsakliga inriktning. Också dessa åtgärder har till främsta uppgift att förebygga en sådan alkoholkonsumtion som direkt bidrar till att öka missbruk och skador. De alkoholpolitiska instrument som står till förfogande bör användas med större konsekvens än . Skulle det av sådan mera konsekvent tillämpning av den beslutade alkoholpolitiken visa sig att resultatet inte blir en avsevärd bestående minskning av den nuvarande alltför höga alkoholkonsumtionen, bör mera långtgående åtgärder kunna sättas in utan dröjsmål. Sådana åtgärder skall även de syfta till att effektivt begränsa langningen och försvåra inköp för personer som behöver hjälp och vård att undkomma sitt alkoholberoende. Det finns också skäl att erinra om att en avgörande orsak till de allvarliga medicinskadorna är den mycket stora snedfördelningen av alkoholkonsumtionen. av konsumenterna svarar för cirka halva alkoholkonsumtionen. De som kan kontrollera sin alkoholkonsumtion måste få hjälp med sitt problem. En sådan åtgärd är att minska tillgängligheten. Restriktioner som kan kännas besvärande för normalkonsumenten är alltså ett sätt att solidariskt ställa upp för missbrukaren. Förståelsen från allmänhetens sida för åtgärder i syfte att minska totalkonsumtionen och därmed förebygga både missbruk och skador har ökat. Som exempel på detta kan nämnas uppslutningen kring de kampanjer som genomförs under ledning från och medverkan från ett mycket stort antal frivilliga organisationer och folkrörelser. Detta gäller såväl kampanjen mot lagning till ungdom som den mera brett upplagda antidrogkampanj som följde på denna. har tanken på mera långtgående åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen aktualiserats, bl. a. genom speciell kampanj för ransonering av alla alkoholinköp. Regeringens samordningsorgan för alkoholfrågor (SAMO) lät utreda de tekniska förutsättningarna för registrering och ransonering (Ds S 1981:22). Denna utredning visade att det är möjligt att utan alltför tekniskt komplicerade system till rimliga kostnader åstadkomma såväl registrering som ransonering. Detta synes kunna ske utan att problem avseende den personliga integriteten behöver uppstå. Om samhället med nuvarande instrument inte lyckas bryta alkoholberoendet i denna socialt och mediciniskt utsatta grupp måste statsmakterna vara beredda att pröva också andra åtgärder. beslutade att prisinstrument skall användas mera aktivt än tidigare i syfte att minska den nuvarande, alltför höga konsumtionen av alkohol. Detta har ansetts böra innebära att de prishöjningar som från tid till tid genomförs skall vara större än vad som motiveras enbart av en önskan att låta alkoholprisema följa konsumentprisindex. Förutsättningarna för att priset på alkohol skall bevaras tillräckligt högt för att främja en minskad konsumtion är emellertid att prishöjningarna sker med relativt korta mellanrum. Skall intentioner fullföljas måste prishöjningarna dessutom vara något större än vad som motiveras av förändringarna av konsumentprisindex. prishöjningarna efter dessa riktlinjer, sjunker i stället alkoholens relativa pris och syftet att främja en minskad konsumtion motverkas. Den senaste höjningen av alkoholpriserna ägde rum . När detta skrivs har det snart gått 14 månader sedan priserna höjdes. Det är uppenbart att detta inte innebär en aktiv användning av prisinstrumentet. Vi anser att det är nödvändigt att markerar att prisinstrumentet måste användas på ett mer aktivt sätt. Vidare bör beskattningen läggas om så att den utgår från alkoholstyrka och inte tillverkningssätt. När prispolitiken gällande alkoholdrycker övervägs, finns det anledning att också ägna uppmärksamhet åt frågan vilken betydelse det har att alkoholpriserna ingår i underlaget för konsumentprisindex. En höjning av konsumentprisindex utlöser i vissa lägen höjningar av bl. a. löner och pensioner. Detta samband mellan alkoholpriserna och konsumentprisindex kan bidra till att benägenheten att höja alkoholpriserna minskar: en höjning som ter sig alkoholpolitiskt motiverad kan utebli därför att man av andra skäl vill motverka en höjning av konsumentprisindex. Möjligheten att eliminera effekterna av det nämnda sambandet bör därför prövas. Med särskild betoning efter de alkoholpolitiska besluten har ansvaret för den med statliga medel stödda informationen i alkoholfrågor legat på folkrörelser och ideella organisationer. Den direkt statliga alkoholinformationen skall visserligen också utformas med utgångspunkt från insikten att en minskad totalkonsumtion effektivt bidrar till att minska missbruk och skador som betingas av alkoholbruk. Denna information skall också framhålla helnykterhetens värde och hävda kravet på att vissa sektorer av samhällslivet hålls helt fria från alkohol. Men huvudansvaret för den del av informationen som uttalat präglas av bestämda värderingar av olika livsstilar har enligt beslut överlåtits år de ideella folkrörelserna och övriga sammanslutningar vilkas verksamhet styrs av medvetna och uttalade idéer. Det finns också goda skäl att i stort sett bibehålla denna rollfördelning: medborgarnas värderingar och attityder formas i stor utsträckning av folkrörelser och ideella organisationer. Denna attitydbildning kan självfallet underlättas och förstärkas, om den direkta statliga informationen pekar i samma riktning som folkrörelsernas. Det är därför viktigt att insatserna på olika sätt underlättas för de sammanslutningar som är beredda att ge betydande utrymme åt en värdebestämd information i alkoholfrågan. Knappheten på ekonomiska resurser gör det svårt att nu öka bidragen till de ideella organisationerna och deras informationsverksamhet. Det är inte heller' säkert att effekten av denna verksamhet i alla lägen främjas bäst genom ökade statliga bidrag. Däremot är det av största betydelse att organisationernas strävanden att genom en värdebestämd information bidra till att reducera alkoholproblemen i vårt samhälle inte motverkas - varken av den direkta statliga informationsverksamheten eller av andra delar av samhällets alkoholpolitik. Följande krav måste ställas på informationens innehåll för att den skall svara mot de fattade principbesluten, och det framstår med de gångna årens erfarenheter som bakgrund som särskilt viktigt att detta nu betonas starkare än . Informationen om alkohol måste samordnas med upplysningsverksamheten om hasch och annan narkotika. Biandmissbruk är inte ovanligt. Det är viktigt att informationen riktas mot hela berusningskulturen. Alkoholens roll som inkörsport till narkotikabruk måste betonas. Informationen måste utformas så att också de som anser sig vara vanliga alkoholkonsumenter tar emot den. Den måste ta sikte på de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Informationen måste ta sikte på föräldrarnas alkoholbruk, inte bara ungdomens. Det är viktigt att samverka med föräldra- och elevorganisationerna. Invandrarna får inte glömmas bort - varken vuxna eller ungdomar. De får inte förledas att tro att anpassningen till svensk livsstil innebär att man tar över de svenska berusningssederna. Den särskilda ungdomskultur som man talar om är ofta förknippad med en aningslöst positiv syn på alkohol och andra droger (SAMO). Det är en viktig uppgift att motverka denna aningslöshet. Det är också viktigt att anknyta till den framväxande ungdomskultur som hävdar att det går att ha roligt utan alkohol. Här gäller det att ta fasta på uppgiften att betona helnykterhetens positiva betydelse, särskilt i ungdomsåren. Informationen i alkoholfrågor skall innehålla direkt kritik av de alkoholseder som innebär påtryckning att bli eller förbli alkoholkonsument. Det är en viktig uppgift att stödja människor som genom att de har alkoholproblem befinner sig i en utsatt situation. Här är kravet på att vissa perioder av livet och bestämda sektorer av samhällslivet under alla förhållanden skall hållas fria från alkohol till naturlig hjälp. Det gäller ungdomsåren och havandeskapsperioder. Det gäller trafiken och arbetslivet i dess helhet. En adekvat information i alkoholfrågor måste understryka det klara sambandet mellan totalkonsumtionen, missbruket och de alkoholbetingade skadorna. Det är därvid naturligt, om uppmärksamheten kommer att fästas vid sådana brister i tillämpningen av alkoholpolitikens grundprinciper som kan motverka det övergripande syftet att minska totalkonsumtionen för att därmed minska också missbruket och skadorna. För att främja en gynnsam utveckling och bidra till lösningen av alkoholproblemen är det angeläget att sådana brister snabbt och effektivt avhjälps. Ofta är det jämförelsevis begränsade och administrativt enkla åtgärder som skulle kunna bidra till en utveckling mot det mål som fastställts för samhällets alkoholpolitik. Den kampanj mot langning av alkohol till ungdom som genomfördes hade två viktiga effekter: den fäste uppmärksamheten på att olovlig överlåtelse av alkohol till ungdom förekommer i betydande omfattning och den bidrog till att förstärka opinionen mot sådan överlåtelse. För den nu mer än tidigare upplyste opinionen ter det sig allt mindre acceptabelt att langning skall kunna förekomma - och fortsätta - utan kraftfulla åtgärder sätts in för att stoppa denna särskilt för många unga människor starkt negativa hantering. Enligt vår uppfattning vore det naturligt att den samvetslösa handel med alkohol som det här är fråga om av samhället betraktades och behandlades som en för alla inblandade kriminell verksamhet. Att så inte är fallet är säkert en viktig förklaring till att langningen alltjämt har betydande omfattning. Detta skapar i sin tur en stor del av svårigheterna att effektivt hindra tonåringar att köpa alkohol. En kriminalisering av all överlåtelse av alkohol till ungdom - både hos den som överlåter och den som tar emot alkoholen - kan medföra vissa problem när det gäller att uppspåra och av avslöja langare. Det problem som langningen skapar är dock så stort och så allvarligt, att kraftfullare åtgärder än måste vidtas. Det bär vid övervägandena av denna fråga särskilt beaktas att den nuvarande lagstiftningen svarar dåligt mot den starka opinions mot langning som skapats genom den tidigare nämnda kampanjen mot langning till ungdom, som stöddes av ett mycket stort uppbåd av folkrörelser och andra frivilliga organisationer. Allt fler kvinnor dricker alkohol i . är andelen som inte dricker större bland kvinnor och andelen storkonsumenter högre bland män. Denna skillnad har emellertid minskat . Fler kvinnor i vuxen ålder dricker alkohol jämfört med bara för några decennier sedan. Bland vuxna kvinnor har alkoholkonsumtionen ökat mest i . av kvinnorna i använde alkohol 1947. Motsvarande siffra är . har följt utvecklingen av skolungdomars alkoholvanor, varför vi vet en del om de yngsta kvinnornas alkoholvanor. Enligt undersökning var av flickorna i åldern (årskurs 9) alkoholkonsumenter. En exakt jämförelse bakåt i tiden är svår att göra men man vet att 1947 använde av flickorna i alkohol. Bland 15-16-åringarna är alkoholkonsumenter både bland pojkar och flickor. Könsskillnaden är mycket liten. På alkoholkliniken på i pågår en kartläggning av 200 slumpvis utvalda storstadskvinnor mellan . En tredjedel av kvinnorna drack regelbundet. Kvinnorna under hade betydligt mer avancerade alkoholvanor än de äldre och sämre kontroll över sin konsumtion. hade erfarenhet av black-outs mot en enda av de äldre kvinnorna: Genomsnittlig daglig alkoholkonsumtion med maximal konsumtion var för den yngre gruppen mot för den äldre gruppen (). Motsvarande konsumtion i en manlig kontrollgrupp var . Till detta kommer emellertid, att för kvinnor är alkohol farligare än för män. Kvinnan har mer vatten än mannen i sin kropp; alkoholen är vattenlöslig; resultatet blir att kvinnan får mer alkohol i blodet än en man, när båda är jämnstora och har druckit lika mycket. Kvinnans lever är också mer känslig för alkoholskador än mäns - möjligen därför att alkoholen hindrar levern att bryta ned det kvinnliga könshormonet östrogen. Alkoholskadade kvinnor har högre överdödlighet än dito män har - kvinnornas dödlighet är 3-7 gånger så stor som den normala i samma ålder; männens 2-4 gånger större. Alkohol är vidare en av de viktigaste kända faktorerna bakom fosterskador. Omkring 400 barn föds i med skador som beror på att modern druckit alkohol . Av neurosedynet skadades sammanlagt omkring 70 barn i . Jämför åtgärderna mot det ena och det andra. Kvinnliga alkoholister har blivit allt fler, i takt med den ökade kvinnliga alkoholkonsumtionen över huvud taget. : en kvinnlig alkoholist på 23 manliga. : var femte alkoholist är kvinna! Vilka kvinnor blir då alkoholister? Unga, välutbildade med ett eller flera barn, dricker rödvin hemma i ensamhet. Det är den statistiska normalbilden. Ingen ser missbruket förrän det är mycket sent. Den kvinnliga alkoholisten har sällan en man som tar hand om henne så som den manliga alkoholisten mycket ofta har en kvinna som gör det. Vad kan nu samhället göra för dessa kvinnor? Det går inte att hjälpa dem på samma villkor som männen i samma situation. Vårdapparaten är uppbyggd efter mäns behov. Vid vården av kvinnliga alkoholister kan man inte enbart rikta in sig på missbruket, utan man måste även bearbeta kvinnors konfliktfyllda roller. Det är därför viktigt att det finns särskilda vårdenheter för kvinnor. Sådana håller nu på att öppnas på vissa håll. Det är viktigt att erfarenheterna därifrån tillvaratas, utvärderas och tillämpas. Forskning om specifika behov hos vårdtagande kvinnliga alkoholmissbrukare måste också stimuleras. Mödravårdscentralerna måste ge en väl genomtänkt och pedagogiskt utformad upplysning om fostrets alkoholskador. Kvinnor som har en sund självkänsla behöver inte ta till sprit för att känna sig jämställda.