mot · G902Fi213 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Fi213 m. fl. (m) Den ekonomiska politiken 1 Den ekonomiska politikens resultat 1982-1985 3 2.1 Den internationella utvecklingen 5 2.2 Den svenska ekonomin 7 2.2.1 Tillväxten avtar 7 2.2.2 Priser, löner och konkurrenskraft 9 3 Avtalsrörelsen och lönebildningen 12 4 Regeringens ekonomiska politik 15 4.1 Den ekonomiska politikens inriktning 15 4.3 Tillväxthindren kvarstår 18 5 Det moderata alternativet 20 5.1 Moderat politik för ekonomisk tillväxt och balans 20 5.4 Kommunernas ekonomi 29 5.5 Sysselsättnings-och fördelningspolitiken 32 1 Den ekonomiska politikens resultat 1982-1985 Regeringens ekonomiska politik den gångna mandatperioden baserades på en stor devalvering som något tursamt kom i inledningen av den internationella konjunkturuppgången. Därutöver var regeringen återhållsam med nya statliga utgiftsåtaganden. Skattepolitiken blev däremot mindre återhållsam. 78 skatter höjdes till ett netto av . Resultatet av devalveringen och den internationella uppgången blev i flera avseenden överraskande gynnsamt för den svenska ekonomin. Produktion och investeringar har ökat och lönsamheten i näringslivet har förbättrats. Även sysselsättningen har med en viss eftersläpning börjat öka. De offentliga finanserna uppvisar bättre balans. Men förbättringen är huvudsakligen orsakad av alla skattehöjningarna och de stora löneökningarna 1984 och 1985. Trots budgetunderskottets nedgång kännetecknades framför allt den senare delen av den gångna mandatperioden av en alltför svag finanspolitik. Den otillräckliga åtstramningen medförde att penningpolitiken fick bära en alltför stor del av åtstramningsbördan. Regeringens skattepolitik medförde att skattetrycket steg med , från 1982 till 1985. Att inte alla skattehöjningarna ledde till en ännu högre skattekvot förklaras av att den lågt beskattade vinstandelen av BNP steg i förhållande till löneandelen. En oförändrad löneandel skulle ha inneburit att skattekvoten hade stigit med . En följd av bl. a. skattepolitiken och den otillräckliga åtstramningen blev att regeringen misslyckades med inflationsbekämpningen. Inte uppnådde regeringen sina inflationsmål. Priserna steg både 1984 och 1985 ungefär dubbelt så snabbt som regeringen hade förutsatt. Konsumentprisernas utveckling i och 1980-1985 Förändring i % från föregående år r *\J F *»... ^ / «\ - § i_L 1 1 1 1 1 1 1 1 1 111II 11 11 1 1 i 11 11 1 11 111 i 1111 1 ii 1 i . 1980 81 82 83 84 85 Källa: SHB. Det fanns flera orsaker till att inflationsbekämpningen misslyckades. politiken kännetecknades för perioden som helhet av bristande stramhet. Den åtstramning som skedde hade därtill en felaktig inriktning genom att den bestod i skattehöjningar som drev upp både priser och löner. var t. ex. en viktig orsak till att inflationen sköt fart och i början av 1985. De stora löneökningarna var också en viktig orsak till att priserna i avvek från omvärlden. Timlönerna i industrin ökade i genomsnitt med 1982-1985 att jämföra med i OECD-området. Regeringen försökte på olika sätt dämpa avtalskraven och få parterna att sluta avtal som inte försämrade konkurrenskraften. Men efter varje avtalsrunda blev lönekostnadsökningarna ändå större än de borde. I själva verket är skillnaden i löneökningstakt mellan vårt land och konkurrenterna långt större under de år har haft socialdemokratiska regeringar än då borgerliga regeringar har styrt landet. Lönekostnaden i industrin och i omvärlden Förändringar i procent i resp. lands valuta 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 22,0 16,1 10,6 12,1 10,8 11,1 8,8 7,1 8,1 10,6 8.51 Genomsnitt i 14 konkurrentländer 17,8 11,9 10,4 9,7 9,0 11,6 9,6 7,6 6,0 5,5 5,2 Källa: SHB. 1 SHB:s prognos är 8,, regeringens är 7,. Få bakslag torde vara mer besvärande för regeringen än den spruckna myten om att socialdemokraterna skulle vara särskilt väl lämpade att hålla lönestegringen i schack. Den svenska konkurrenskraften har successivt försämrats efter devalveringen 1982. har dock haft en snabbare produktivitetsutveckling än omvärlden, varför den relativa kostnadsökningen per producerad enhet inte varit lika stor som lönegapet i tabell 1 indikerar. Sysselsättningen ökade både 1984 och 1985. Trots denna förbättring är arbetsmarknadsläget anmärkningsvärt svagt med tanke på den rådande konjunktursituationen. Läget är endast marginellt bättre än det var . Den öppna arbetslösheten beräknas 1985 ha varit i genomsnitt. 1982 var den . Den totala arbetslösheten, dvs. de öppet arbetslösa inkl. AMS-sysselsatta, var 6,jämfört . Den trendmässiga ökning av arbetslösheten som pågått tycks fortsätta. Den nu inledda konjunkturavmattningen riskerar därför att medföra allvarliga problem på arbetsmarknaden. De stora skattehöjningarna och de relativt stora prisökningarna har tärt på de enskilda hushållens köpkraft. Utvecklingen har inneburit 4 att hushållens disponibla inkomster helt och hållet har åtgått till kostnader har inte bara upphört - minskade Mot. hushållens sparmedel med drygt 800 milj.kr. Den försämrade ekonomiska Fi213 situationen för enskilda familjer framträder också i den kraftiga ökningen av antalet socialbidragstagare . beräknas 550 000 människor ha sökt socialbidrag. Även om den ekonomiska utvecklingen uppvisat en hel del konjunkturbetingade förbättringar består de grundläggande obalanserna. De kommer att framträda än tydligare när nu konjunkturen vänder nedåt. 2.1 Den internationella utvecklingen De ekonomiska utsikterna tyder på att tillväxten i OECD-området hålls uppe på ungefär samma nivå som , dvs. ca 2,. Den största förändringen jämfört med är att den japanska tillväxten väntas minska något. I mattas den inhemska efterfrågetillväxten jämfört med . beräknas tillväxten där bli . För väntas tillväxten ligga kvar på . Bruttonationalproduktens utveckling i viktigare 1986 (prognos) 0,5 (enligt ) 1,5 (enligt regeringen) Källa: Economic Outlook, dec. , vars tillväxt byggt på den nordamerikanska uppgången, väntas få en tillväxt som i högre grad genereras av den inhemska efterfrågan. En fallande inflation förstärker realinkomsterna och stimulerar den privata konsumtionen. Investeringarna hålls uppe av lägre räntor och ett högre kapacitetsutnyttjande. I de nordiska länderna, utom , beräknas bruttonationalprodukten öka med 1986. Både och regeringens egna beräkningar 1 * 1985186.3 sami. innebär att hamnar i botten av den internationella tillväxtligan. Världshandeln, som är inressant eftersom den ger förutsättningarna för Fi213 den svenska exporten, ökade 1984 . beräknas den ha vuxit med , och 1986 räknar med att den ökar . Inflationstakten i OECD-området var i genomsnitt , vilket är den lägsta siffran . Prisstegringen förutses fortsätta avta i nästan alla . I de större industriländerna kommer inflationen att understiga . I en del länder, som , , och , väntas inflationen stanna vid . Denna utveckling skärper kraven på de länder - t. ex. som ännu inte fått bukt med sina pris- och kostnadsökningar. Den reallönesänkning och vinstökning som skett i flera industriländer är en viktig förklaring till framgångarna i inflationsbekämpningen. Denna anpassning har tillsammans med minskade underskott i budget- och bytesbalanserna och frånvaron av en s. k. aktiv konjunkturpolitik lagt en bra grund för en stabil och uthållig tillväxt i . Den tillväxt som förväntas under innevarande år kommer emellertid inte att vara tillräckligt hög för att arbetslöshetsproblemen i skall minska. Den strama inriktning som finanspolitiken i de europeiska länderna haft väntas bestå . De förbättrade inflationsutsikterna kan i kombination med en mindre restriktiv kreditpolitik successivt medge lägre räntor. I bedöms däremot den finanspolitiska åtstramningen bli relativt obetydlig, vilket kan innebära en press uppåt på räntenivån. I , och planeras inom ramen för minskade eller oförändrade budgetunderskott vissa skattesänkningar . Den främsta osäkerhetsfaktorn i världsekonomin är utvecklingen i . Om inte landets regering korrigerar de stora interna och externa obalanserna - som underskott i budget och bytesbalans, höga räntor och försvagad internationell konkurrenskraft - kan de få sådana proportioner att de leder till recession eller till ökad inflation, kanske bådadera. Av stor betydelse i detta sammanhang är utvecklingen av dollarkursen. Trots kursnedgången betraktar de flesta bedömare fortfarande dollarn som övervärderad. En successiv dollardepreciering kan stimulera till en starkare tillväxt i . Ett snabbt fall skulle däremot framkalla kraftfulla åtstramningsåtgärder i , vilket skulle få en betydande kontraktiv effekt på världsekonomin. Mot ett dollarfall talar den höga avkastningen på investerat kapital i och den ränteutveckling som fortsatta amerikanska underskott framkallar. Den sänkta kursen kom till stånd endast tack vare omfattande valutainterventioner och räntepolitiska åtgärder i de stora industriländerna. Bytesbalansunderskottet i har lett till en långvarig diskussion i kongressen om protektionistiska åtgärder för att skydda den amerikanska industrin. Om mot förmodan tillgriper importrestriktioner, skulle detta kunna utlösa allvarliga motåtgärder från andra länder och därmed få starkt negativa konsekvenser på världshandeln. Stor osäkerhet råder också om det framtida oljepriset. efterfrågeförhållandena talar för att oljepriset faller . framför allt om t. ex. gör verklighet av sitt hot att öka Mot. 1985/86 utvinningen. Ett sänkt oljepris skulle förbättra bytesförhållandena för nästan Fi213 alla industriländer utom och . Tillväxten skulle därmed stimuleras i hela OECD-området. 2.2 Den svenska ekonomin För del innebär en god internationell utveckling ändå att 1986 blir klart sämre än 1985. Alla konjunkturbedömare anser att vi går mot en försvagning som kommer att märkas framför allt i den konkurrensutsatta sektorns produktion och investeringar. Någon snabb försämring, som de senaste nedgångarna 1976 och 1981, väntas emellertid inte. Nedgången tycks bli relativt måttlig av flera skäl. För det första är den internationella efterfrågan på industrivaror fortfarande hög. Förstärkningen av den västtyska konjunkturen påverkar svenska exportföretag gynnsamt trots att de förlorar marknadsandelar. För det andra hålls hushållens inköp uppe på en förhållandevis hög nivå. Den privata konsumtionen ökade de tre första kvartalen 1985 med och än märks ingen uppbromsning. Hushållen lånar och minskar sitt sparkapital för att hålla uppe efterfrågan. För det tredje är det möjligt att investeringarna inte faller så snabbt som och bankerna trodde . Regeringens bedömning i finansplanen förefaller dock väl optimistisk. Av senaste barometer, , framgår att den svenska industrikonjunkturen försvagades . Resursutnyttjandet i den totala tillverkningsindustrin. Talen har erhållits genom sammanvägning av uppgifter om fullt kapacitetsutnyttjande och brist på arbetskraft. I " ' b i ' I i ' i Enligt konjunturbarometern väntas den svenska industrikonjunkturen stag- Mot. På exportmarknaderna förutses ordertillväx- Fi213 ten fortsätta, framför allt inom verkstadsindustrin. Den totala ordertillväxten beräknas emellertid upphöra till följd av en minskad orderingång från hemmamarknaden. Företagens förväntningar indikerar också att tillväxten i industriproduktionen stagnerar. Det väntas leda till en försämring av sysselsättningsläget i industrin . Även om konjunkturbilden är splittrad - i delar av verkstadsindustrin är produktionsplanerna fortsatt expansiva innebär den senaste konjunkturbarometern att konjunkturutvecklingen fortsätter nedåt det kommande halvåret. Beträffande försörjningsbalansens utveckling har och regeringen som grund för utvecklingen lagt ett antagande om en prolongering av löneavtalen, vilket innebär löneökning. har antagit en löneökning på . Dessa löneantaganden ligger till grund förde relativt optimistiska pris- och bytesbalansprognoserna. låga inflationsprognos förutsätter dessutom att diskontot skall falla ytterligare samt att importpriserna sjunker genom ytterligare fall i dollarkursen och lägre oljepriser jämfört med vad regeringen antagit. Denna bedömning resulterar i en prognos om balans i utrikesaffärerna. tillägger dock att om avtalsförhandlingarna resulterar i löneökningar på , försämras bytesbalansen med . Vad gäller den ekonomiska tillväxten gör både regeringen och bedömningen att den blir . tror på en lägre tillväxt till följd av ett antagande om ett relativt stort fall i bruttoinvesteringarna och ett lägre antagande om konsumtionsökningen. Till skillnad mot regeringen bedömer både och att de privata bruttoinvesteringarna minskar . Spännvidden är särskilt stor för industriinvesteringarna, där regeringen tror på en ökning och på en minskning . All tre bedömarna tror på ett fortsatt fall i bostadsinvesteringarna. Export- och importbedömningarna är likartade. Den väsentliga skillnaden ligger i att antagit lägre importpriser, vilket resulterar i en bättre bytesbalans. Ett antagande om högre löneökningar medför på kort sikt att inflationen ökar och bytesbalansen försämras. gjorde i den reviderade nationalbudgeten 1985 bedömningen att inflationen under loppet av ökar till följd av högre löneökningar. De negativa konsekvenserna av ett högt avtal framträder på allvar först . Resultatet skulle bli fallande investeringar och BNP samt högre arbetslöshet. Procentuell volymförändring från föregående år -2,3 -3,5 -0,5 -2,1 -5,0 Export av varor och tjänster Import av varor och tjänster Prisökningar, dec.-dec. Prisökningar, genomsnitt % -5,3 1 Lageromslag i förhållande till föregående års BNP. 2 Avser implicitpriser för privat konsumtion. 2.2.2 Priser, löner och konkurrenskraft I beräknas lönerna öka med i genomsnitt och i våra viktigare konkurrentländer . Inflationen väntas i våra större konkurrentländer ligga på . Regeringen räknar i finansplanen med att avtalen på både den privata och den offentliga sidan kommer att prolongeras . Med löneglidning innebär det att lönerna stiger med i genomsnitt 1986. Detta antagande leder till att inflationen blir under loppet av året och att prisnivån stiger med i genomsnitt . Även med regeringens extremt optimistiska löneantagande kommer det med andra ord att gå sämre för än för konkurrentländerna. Ingenting tyder på att de avtalsmässiga lönehöjningarna skulle bli . Om de nya löneavtalen skulle höja lönenivån med t. ex. - vilket är ett optimistiskt antagande - innebär det att det svenska lönegapet gentemot genomsnittet i återigen skulle ligga på . Gentemot våra viktigare konkurrentländer skulle gapet bli ännu större. De beräkningar som gjordes av långtidsutredning (SOU 1984:4) och i treårskalkyler (bilaga till den reviderade nationalbudgeten 1985) visar konsekvenserna av den nuvarande pris- och löneutvecklingen. Treårskalkylerna innehåller två huvudalternativ för den ekonomiska utvecklingen - balansaltemativet och referensalternativet. Balansalternativet bygger på att lönekostnaderna inte ökar med fr. o. m. 1985 och framåt samt att inflationen blir . I referensalternativet baseras kalkylerna på löneökningar på och en inflation med i genomsnitt. Utvecklingen följde i stort sett referensalternativet. Även är risken uppenbar att lönerna ökar . Om så blir fallet kommer referensalternativets ekonomiska utveckling att bli bestämmande för regeringens politik. 1985/86 denna väg sägs följande i treårskalkylerna: Fi213 Den oförmånliga relativprisutvecklingen och de åtstramningsåtgärder detta framtvingar, leder dels till en negativ produktionsutveckling inom samtliga näringslivssektorer, dels till fallande bruttovinstandelar. Detta leder i sin tur till en kraftig nedgång i investeringsaktiviteten. bruttonationalprodukten vara lägre än 1984. Vidare ökar arbetslösheten kraftigt till 230 000 personer 1988. Reallönerna kommer med regeringens löneantagande att falla . De vanliga löntagarhushållen kommer inte att få det bättre. Regeringen räknar med att det sammanlagda hushållssparande! fortsätter att vara negativt. Sparkvoten beräknas falla ytterligare till - . Det betyder att hushållen konsumerar hela 2 500 milj. kr. av sitt sparkapital. som lönekostnaderna i väntas bli klart högre än i omvärlden beräknas produktivitetsökningen bli avsevärt lägre. Den svenska industrins produktivitet beräknas öka , vilket är mindre än hälften av den västtyska industrins beräknade produktivitetshöjning. Resultatet blir att arbetskraftskostnaden per producerad enhet ökar mycket snabbare i än i omvärlden. Med de optimistiska antaganden som görs i finansplanen okar kostnaden per producerad enhet med . I omvärlden beräknas motsvarande tal ligga på . Räknat på detta sätt skulle lönerna behöva sänkas om inte motsvarande konkurrensförsämring skulle ske. fortsätter alltså att förlora marknadsandelar till följd av att arbetskraftskostnaden per producerad enhet och därmed exportpriserna stiger snabbare än i omvärlden. I väntas exportpriserna falla i de viktigaste konkurrentländerna . marknadsandel för bearbetade varor, faktiska och skattade värden1 Säsongrensade kvartalsuppgifter i fasta priser Indexserie (1973:1 = 100) Kvartal då kronan devalverats utmärks med asterisk. 1 andel av 11 export. Bearbetade varor avser här SITC 5-8. För har SITC 68 (icke-järnmetaller) och 793 (fartyg) exkluderats. räknar med att ungefär hälften av de marknadsandelsvinster som blev resultatet av 1981 och devalveringar kommer att vara förlorade 1986. delar, som framgår av diagram 3 ovan, denna bedömning. Devalveringens tillväxtfrämjande verkningar kan betraktas som historiska. krävs pris- och kostnadsökningar på en lägre nivå än i omvärlden för att försvara de vunna marknadsandelarna. Regeringen räknar med att underskottet i bytesbalansen minskar till . Bakom denna kalkyl ligger ett antagande om att exporten av varor och tjänster ökar jämfört och att den inhemska efterfrågan stiger med endast att jämföra 1985. Den avtagande efterfrågeökningen leder enligt regeringens bedömning till att importen ökar med jämfört med 1985.1 prognos blir underskottet i bytesbalansen noll till följd av fallande investeringar. Både regeringens och bytesbalansprognoser baseras på antaganden om prolongering av löneavtalen och en därmed sammanhängande prisutveckling. Större lönehöjningar innebär att exportökningen blir mindre och importökningen större. Om exportökningen blir Mot. 1985/86 lägre eller importökningen högre försämras bytesbalansun- Fi213 derskottet med ca . En sänkning av oljepriset med per fat eller en sänkning av dollarkursen med i genomsnitt skulle å andra sidan förbättra bytesbalansen med ca . Det sannolika löneutfallet talar med andra ord för ett större bytesbalansunderskott, medan den aktuella utvecklingen av oljepris och dollarkurs talar för ett lägre underskott. har i sin årsöversikt räknat med att bytesbalansunderskottet blir 7,5 miljarder . Detta trots att man räknat med en lägre inhemsk efterfrågeökning än regeringen. Förklaringen är att marknadsandelsförlusterna av både strukturella och kostnadsmässiga skäl beräknas bli större än vad regeringen antagit. Sammanfattningsvis kan konstateras att utvecklingen av den svenska ekonomin på en rad punkter väntas försämras . Den ekonomiska tillväxten, investeringarna och industriproduktionen beräknas avta. Den svenska inflationen och kostnadsökningarna kommer att ligga över omvärldens, vilket medför att fortsätter att tappa konkurrenskraft. 3 Avtalsrörelsen och lönebildningen Vad som sker i avtalsrörelsen kommer att få stor betydelse för ekonomiska utveckling . Utrymmet för en ytterligare kostnadsstegring jämfört med omvärlden är obefintligt. Mot bakgrund av den socialdemokratiska regeringens hittillsvarande svårigheter att bemästra kostnadsutvecklingen finns det befogad anledning att känna oro. Genom en misslyckad hantering av tidigare års avtalsrörelser har ett s. k. löneöverhäng på byggts upp inom den offentliga sektorn. Förutsättningarna är därför mycket ogynnsamma för ett löneavtal på låg nivå . Regeringen har i syfte att få till stånd en prolongering av avtalen i finansplanen presenterat en glädjekalkyl över reallöneutvecklingen . Syftet är att skapa ett intryck av att en real löneökning är möjlig vid Vid en förlängning av alla avtal och med en traditionell löneglidning menar regeringen att reallöneökningar på ett par tiondelar skulle vara möjliga 1985. Regeringens och lönekalkyler för en genomsnittlig löntagare 1986 + 0,3 (enl. regeringen) - 0,2 (med KI:s metodik) Källa: Kl och finansplanen. 1 Implicit prisindex för privat konsumtion (IPI) beräknas till . dex (KPI) beräknas stiga med . Av prognos framgår dock att reallönerna faller Mot. även om de nominella lönerna ökar och inflationen blir . Med samma metodik som använt innebär löneökningar nästan en halv procentenhet i reallönesänkning efter skatt. För att regeringen skall kunna uppfylla sitt löfte om en reell förbättring med låga nominella löneökningar krävs en skattesänkning. I finansplanen skriver regeringen att det är önskvärt med ett treårsavtal på låg nivå för att skapa stabila förutsättningar för en god konkurrenskraftsutveckling och ökad tillväxt. efter publiceringen av finansplanen stod det dock genom de fackliga organisationernas ställningstaganden klart att flerårsavtal inte var sannolikt. En bidragande orsak var det påfallande höga inflationsantagande - - som regeringen räknat med i sin prognos samt att regeringen inte hade någon trovärdighet i sitt påstående om reallöneökningar vid en förlängning av avtalen. Utvecklingen visar än en gång att en dämpning på lönekostnadssidan förutsätter ytterligare utgiftsbegränsningar i syfte att skapa utrymme för skattesänkningar. Denna politik har moderata samlingspartiet förordat . Hade den tillämpats tidigare skulle de senaste årens alltför stora kostnadsökningar inte behövt inträffa. Avtalsuppgörelser inom ramen för en balanserad samhällsekonomi förutsätter även att parterna ges hela ansvaret för avtalsförhandlingarna samt att regeringen avstår från inblandning. Statsministerns personliga ingripande har bidragit till att ytterligare försvåra årets avtalsrörelse. Riksdag och regering skall i första hand genom skattepolitiken och en stram utgiftspolitik göra ökade reallöner möjliga vid låga nominella påslag. Detta är en av regeringens viktigaste uppgifter . Misslyckas regeringen försvinner sannolikt sista möjligheten att konsolidera det som återstår av devalveringsfördelen. En viktig orsak till de svårigheter som föreligger på avtalsområdet är den tidigare skattepolitiken. Borttagandet av inflationsskyddet för skatteskalan, den tidigare beslutade höjningen av fastighetsskatten och slopandet av fjolårets skatterabatt innebär att skatteuttaget på löntagarnas löner ökar avsevärt. Skattepolitikens effekter på lönekraven framgår i nedanstående tabell. Erforderlig löneökning för oförändrad köpkraft vid inflation Steg 1 i m:s skatteförslag Följderna på lönekraven av en icke inflationsskyddad skatteskala framgår av kolumn 1. Redan vid inflation behöver lönerna höjas med i vanliga inkomstlägen för att köpkraften skall förbli oförändrad. Med fullt inflationsskydd krävs samma procentuella löneökning som inflationen förutsatt att inga andra skatter höjs. 1** 1985186.3sami. Första steget i det moderata skatteförslaget innebär en drastisk sänkning Mot. av behovet av löneökningar för de stora LO- och TCO-grupperna. i inkomst behövs inga löneökningar alls för att köpkraften skall bibehållas. månadsinkomst behövs löneökningar på . När steg 2 och steg 3 i vår skattereform genomförs sänks löneökningsbehoven ytterligare i förhållande till nu gällande skatteskala. Regeringen hade behövt genomföra kraftiga utgiftsminskningar, skattesänkningar och en fast och konsekvent politik gentemot arbetsmarknadens parter för att klara inflationsbekämpningen. Ingenting av detta har gjorts. Fjolårets avtalsröra på arbetsmarknaden ser därför ut att upprepas även . De senaste årens erfarenheter visar att regeringen inte kan föra en skattepolitik som står i motsats till folkflertalets intressen om den vill åstadkomma låga löneavtal.