mot · G902U201 · 1986-01-14 00:00:00 — m. fl. (s) Bistånd för familjeplanering I den deklaration som antogs av den av FN anordnade befolkningskonferensen i framhålls det att tillväxttakten för världens befolkning sjunkit från (1974) till (1984). beräknas tillväxttakten sjunka långsammare. Den årliga ökningen av antalet människor väntas fortsätta och kan nå 2000. av denna ökning kommer att äga rum i . förväntas 6,1 miljarder människor befolka jorden. De demografiska skillnaderna mellan i-länderna och är fortfarande iögonfallande. Den vid födelsen beräknade medellivslängden, som ökat nästan överallt, är i i-länderna men bara i . Familjerna i tenderar att vara mycket större än på andra håll. Detta ger anledning till oro, eftersom det sociala och befolkningsmässiga trycket kan bidra till fortsatt stor ojämlikhet mellan i-länderna och uländerna i fråga om välfärd och livskvalitet. har befolkningsfrågorna i tilltagande grad blivit erkända som ett grundläggande element i utvecklingsplaneringen. För att vara realistiska måste riktlinjerna, planerna och programmen för utvecklingen återspegla de ofrånkomliga sambanden mellan befolkning, resurser, miljö och utveckling. Prioritet bör ges åt handlingsprogram som innefattar alla väsentliga befolknings- och utvecklingsfaktorer och som till fullo beaktar behovet av att naturtillgångarna utnyttjas rationellt och att den fysiska miljön skyddas och inte får fortsätta att försämras. Erfarenheterna av befolkningspolitiken är uppmuntrande. Dödligheten och sjukligheten har sjunkit, ehuru inte i önskvärd omfattning. Familjeplaneringsprogrammen har varit framgångsrika när det gällt att till förhållandevis låg kostnad sänka fruktsamheten. Länder som anser att takten i deras befolkningstillväxt står i vägen för deras nationella utvecklingsplaner bör få hjälp att utarbeta lämpliga befolkningspolitiska riktlinjer och program. Genom att åtgärder vidtas skulle man kunna undvika att sådana problem som överbefolkning, arbetslöshet, livsmedelsbrist och miljöförsämring förvärras. Befolkningspolitik och utvecklingspolitik förstärker varandra när de svarar mot individens, familjens och samhällets behov. Erfarenheterna visar nödvändigheten av att hela samhället och gräsrotsorganisationerna helt och fullt deltar i utformningen och fullföljandet av riktlinjer och program. Detta kommer att borga för att programmen svarar mot lokala behov och står i överensstämmelse med personliga och 1 Nr U201 -209 Det kommer också att främja en samhällelig Mot. 1985/86 medvetenhet om de demografiska problemen. Att förbättra kvinnornas ställning och stärka deras roll är i sig ett betydelsefullt mål. Det kommer att innebära att familjelivet och familjestorleken påverkas på ett positivt sätt. Samhällets stöd är väsentligt för att kvinnorna fullt ut skall kunna integrera och delta i utvecklingsprocessens alla faser och funktioner. Institutionella, ekonomiska och kulturella barriärer måste undanröjas. och snabba åtgärder måste vidtas för att hjälpa kvinnorna att uppnå full jämställdhet med männen i det sociala, politiska och ekonomiska livet. För att detta mål skall uppnås är det nödvändigt att män och kvinnor delar på ansvaret på områden som familjeliv, barnomsorg och familjeplanering. Därför bör regeringarna påverkas att utarbeta och genomföra en konkret politik som stärker kvinnornas ställning och roll. En icke önskad hög fruktsamhet påverkar individernas och familjernas hälsa och välfärd negativt, i synnerhet bland de fattiga, och utgör ett allvarligt hinder för sociala och ekonomiska framsteg i många länder. Kvinnor och barn är de främsta offren för oreglerad fruktsamhet. Alltför många, alltför täta, alltför tidiga och alltför sena graviditeter är en huvudorsak till dödlighet och sjukdom bland barnaföderskor, barn och spädbarn. Trots att betydande framsteg har gjorts efter saknar miljontals människor fortfarande tillgång till säkra och effektiva familjeplaneringsmetoder. kommer ungefär 1,6 miljarder kvinnor att vara i en ålder då de kan föda barn, därav 1,3 miljarder i . Kraftfulla insatser måste göras nu för att alla par och individer skall kunna utnyttja den grundläggande mänskliga rättigheten att fritt, på ett ansvarsfullt sätt och utan tvång bestämma antalet barn och tidsintervallen mellan barnen och få den upplysning, den utbildning och de medel som krävs för att uppnå detta. När de utnyttjar denna rättighet tar de hänsyn till sina redan födda och framtida barns bästa liksom till sitt ansvar gentemot samhället. kommer snabba förändringar att ske i befolkningsstrukturerna, med markanta regionala variationer. Det absoluta antalet barn och ungdomar i kommer att fortsätta att stiga så snabbt att särskilda program kommer att bli nödvändiga för att svara mot deras behov och aspirationer, inkl. produktiv sysselsättning. En åldrande befolkning är ett fenomen som många länder kommer att uppleva. Denna fråga kräver uppmärksamhet särskilt i i-länderna med tanke på de sociala återverkningarna och de aktiva insatser de äldre kan göra i det sociala, kulturella och ekonomiska livet i sina länder. Den snabba urbaniseringen kommer att fortsätta att vara ett framträdande drag. Vid slutet av århundradet kan 3 miljarder människor, av världens befolkning, komma att bo i städer, ofta mycket stora städer. Integrerade utvecklingsstrategier för städer och landsbygd bör därför utgöra en väsentlig del av befolkningspolitiken. Åren efter har också visat att ett internationellt samarbete i befolkningsfrågan är väsentligt för förverkligandet av de rekommendationer som överenskommits av det internationella samfundet och kan leda till anmärkningsvärda framgångar. Ökade resurser för befolkningspolitiska åtgärder är nödvändiga. Omfattande och lämpligt utformade internationella stöd och bistånd underlättar i hög grad regeringarnas Mot. 1985/86 ansträngningar. Stödet bör ges helhjärtat och i en anda av universell U201 solidaritet och upplyst egenintresse. har gjort pionjärinsatser inom biståndet till befolkningsprogram. inleddes stödet till familjeplaneringen i . Likaså var en av de första och största bidragsgivarna till internationella organisationer, aktiva på detta område, såsom () och den Internationella familjeplaneringsfederationen (IPPF). befolkningsbistånd, speciellt det bilaterala familjeplaneringsprogrammet, har emellertid minskat eller stagnerat . Både debatt och forskning om befolkningsproblem i u-världen har varit mycket begränsade i och . bekräftade att enhällighet nu råder om befolkningsfrågornas betydelse för utvecklingsprocessen. Efterfrågan från på stöd till deras befolkningsprogram har ökat betydligt. De tillgängliga resurserna och den nödvändiga kunskapen om dessa frågor har emellertid inte ökat i samma takt. Med hänsyn till den vitala betydelsen av folkökningsproblem och andra befolkningsfrågor, såsom den kraftigt ökade urbaniseringen samt betydelsen av familjeplanering för kvinnors frigörelse och hälsa, är det återigen påkallat att aktivt deltar i ansträngningarna som görs av själva för att lösa sina befolkningsproblem. Ansträngningar bör göras för att öka biståndet på området, både bilateralt och multilateralt genom UNFPA och IPPF. Likaså bör vidare ansträngningar göras för att vidga den numera mycket smala basen för forskning rörande olika aspekter på befolkningsproblemen i . Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en omfördelning av biståndsanslaget till en ökad satsning av biståndet till () och den Internationella familjeplaneringsfederationen (IPPF) samt en ökad forskning kring befolkningsproblemen i . () ()