mot · G902ub807 · 1986-01-21 00:00:00 — Det är också glädjande att detta sker i samband med att föredraganden föreslår att flexibiliteten i linjesystemet skall öka genom att utveckla möjligheterna att tillskapa individuella linjer. Regeringens förslag skall förhoppningsvis ses som ett första steg på väg bort från det strikta linjesystem som infördes i och med den nya högskolan. Ökade resurser till högskolan Vi har i inledningen behandlat den krissituation som dagens svenska högskola har kommit att hamna i. Vi finner det inte meningsfullt att tynga denna motion med ytterligare uppgifter om den mycket bekymmersamma situation som råder framför allt inom grundutbildningen. Vi vill kort påminna om de inledningsvis nämnda rapporterna som ger klart belägg för detta påstående om att högskolan är i kris, nämligen UHÄ:s rapport i kris och Kungliga över situationen vid och högskola 1985. Enligt vår uppfattning visar inte regeringen den handlingskraft som behövs för att höja kvaliteten på högre utbildning och forskning. Efter att ha konstaterat att UHÄ och IVA har föreslagit att civilingenjörsutbildningen snabbt tillförs resurser om 160-320 milj. kr. i syfte att öka utbildningskvaliteten och förbättra genomströmningen föreslår föredraganden totalt en resursförstärkning om 21 milj. kr. för att stärka civilingenjörsutbildningen och 39 milj. kr. som en tillfällig satsning på utrustning. Därtill kommer att regeringen gör vissa ytterst marginella förstärkningar på t. ex. jurist- och ekonomlinjerna. Med hänsyn till de besparingskrav som riktas mot högskolorna blir regeringens förstärkningar, som vi inledningsvis framhöll, marginella. Vi yrkar i denna motion en anslagsförstärkning med 120 milj. kr. utöver vad regeringen har föreslagit. Detta skall fördelas enligt följande: Förstärkning av grundutbildningen 34 milj. kr. Inrättande av doktorandtjänster 20 milj. kr. Inköp av utrustning 40 milj .kr. Förstärkning av de vetenskapliga biblioteken 6 milj. kr. Utökning av antalet marknadslönetillägg 5 milj. kr. Ökade anslag till humanistisk forskning 5 milj. kr. Ökade anslag till samhällsvetenskaplig forskning 5 milj. kr. Åtgärder för att underlätta den internationella forskningssamverkan samt internationalisering av grundutbildningen 5 milj. kr. Det ankommer på regeringen att närmare fördela dessa resurser i enlighet med vad vi i denna motion anger. Utbildning för tekniska yrken Kvalitetsproblemen inom högskolan märks inte minst inom de tekniska och naturvetenskapliga ämnesområdena som vi har syftat på. Av de 34 milj. kr. som vi har föreslagit som kvalitetsförstärkningar till grundutbildningen är det därför naturligt att den övervägande delen, eller 30 milj. kr., används till att förstärka grundutbildningen på de tekniska och naturvetenskapliga utbildningarna. bör resursnivån för civilingenjörsutbildningarna återställas till den nivå som svarar mot vad som gällde sista år. Därmed kan lärartätheten öka till vad som gällde . UHÄ har kostnadsberäknat ett sådant återställande till totalt 160 milj. kr. Genom den kraftiga resursförstärkning som vi nu föreslår kan ett första steg tas. Av andelen antagna studerande till civilingenjörsutbildningarna avbryter sin utbildning. En ytterligt angelägen uppgift är att vidta skilda åtgärder för att öka genomströmningen och minska antalet avbrott. Detta är på kort sikt också den effektivaste åtgärden för att öka antalet civilingenjörer som kan stå till industrins förfogande. Regeringen föreslår att civilingenjörsutbildningen och arkitektutbildningen omklassificeras till 180 poäng. Därmed effektuerar regeringen den beställning som gjorde i detta avseende . Enligt regeringens förslag skall omklassificeringen genomföras inom oförändrade ekonomiska ramar. De kraftiga förstärkningar som vi har föreslagit bör emellertid möjliggöra att omklassificeringen också åtföljs av kvalitetsförbättringar. Utbildning för administrativa, ekonomiska och sociala yrken UHÄ skriver i sin anslagsframställning: Flera linjer inom AES-sektorn har en resurstilldelning som är otillräcklig för att tillgodose de krav som ställs i gällande utbildningsplaner. Regeringen finner en resursförstärkning motiverad på ekonom- och juristlinjerna. Med hänsyn till de besparingskrav som riktas mot högskolan blir, i enlighet med vad vi kommenterade ovan, denna resursförstärkning (ca 3 milj. Detta är allvarligt eftersom såväl ekonom- som juristlinjen är i behov av rejäla resursförstärkningar. UHÄ har i sin petita yrkat drygt 4 milj. kr. i resursförstärkningar till dessa bägge linjer. Vi finner UHÄ:s äskande i denna del välmotiverat och yrkar därför att anslaget till utbildning för administrativa, ekonomiska och sociala yrken skall öka med 1 milj. kr. vilket utgör skillnaden mellan UHÄ:s äskande och regeringens förslag. Regeringen avstår i sitt förslag ifrån att minska dimensioneringen av läkarlinjen och tandläkarlinjen. Dimensioneringsfrågorna för de långa vårdutbildningarna har under en följd av år varit i fokus, framför allt beroende på den osäkerhet som finns beträffande den framtida arbetsmarknaden för läkare och tandläkare. I propositionen anger nu föredragande statsrådet att han anser att den nuvarande dimensioneringen leder till balans i förhållande till det förväntade behovet av dessa yrkeskategorier. Vi är beredda att acceptera detta resonemang vad avser läkarlinjens dimensionering men anser att en neddragning av tandläkarlinjen med 20 platser vid är nödvändig. Den besparing som härigenom uppkommer, ca 0,5 milj. kr., bör utnyttjas för att förstärka kvaliteten inom sektorn för vårdutbildningen. Vi återkommer nedan under rubriken för världen till alternativa möjligheter att utnyttja eventuell överkapacitet inom svensk utbildning. Rekrytering av forskare och lärare Ett accelererande problem för forskningen och grundutbildningen är svårigheten att rekrytera kompetenta forskare och forskarstuderande samt lärare. Detta gäller särskilt de tekniska och naturvetenskapliga ämnena som konkurrerar med näringslivet om kvalificerad arbetskraft. Larmrapporter talar om att undervisningen på en del tekniska institutioner sköts av teknologerna själva. Vid är av lärartjänsterna vakanta. På vissa institutioner är situationen mycket värre än vad denna siffra antyder. En artikel i tidningen (1985:49) beskriver förhållandet på följande sätt: På institutionen för teletrafiksystem hålls av undervisningen av fast anställda lärare. Institutionen har nämligen ingen fast anställd lärare, förutom professor. analys har inte någon professur och ingen forskarhandledning över huvud taget. har inte haft någon professor . På institutionen för industriell elektroteknik är båda professurerna vakanta, halva lektorstjänsten är vakant liksom halva adjunktstjänsten. En av de främsta anledningarna till att det är svårt att rekrytera forskare, för forskarstudier lämpade studerande och lärare är en alltför låg lönenivå och otillräckligt studiestöd. är löneskillnaderna mellan svenska forskare relativt obetydliga. Oavsett forskningsaktivitet eller andra skillnader i arbetsbörda är lönen för exempelvis professorer i skilda ämnen i huvudsak densamma. Därtill kommer att forskarlönen såväl internationellt som jämfört med likvärdiga arbetsuppgifter inom näringslivet är låg. Dessa förhållanden innebär att det är svårt för högskolan att rekrytera kvalificerade personer till forskar- och lärartjänster. Särskilt påtagligt är detta inom konkurrensutsatta områden. Det ankommer på arbetsmarknadens parter att genom förhandlingar bestämma lönerna. finns det emellertid en möjlighet för högskolorna att fördela s. k. marknadslönetillägg (MLT) till enskilda forskare. Detta är en möjlighet för högskolorna att själva differentiera lönerna. Denna möjlighet bör utvecklas genom att en ökning sker av de medel som anslås till MLT. För kommande budgetår bör ytterligare 5 milj. kr. anslås för att öka antalet disponibla MLT. Forskarutbildningens meritvärde och forskningsmiljön En ytterligare förutsättning förutom lönen för att motivera dem som gått igenom en grundläggande högskoleutbildning att fortsätta med forskarutbildning är att högskolorna och universiteten kan erbjuda en stimulerande forskningsmiljö. Tillfredsställelsen att få arbeta i ett kreativt forskningslag måste utgöra en överlägsen konkurrensfördel över näringslivet. Att skapa en sådan positiv miljö är inte bara en fråga om ekonomiska resurser utan handlar också om arbetsledning och uppmuntran. Många doktorander, främst inom humaniora, upplever emellertid inte att de blir överköpta till näringslivet. Det är en mycket angelägen uppgift att skapa förutsättningar för att det för alla doktorander efter doktorsexamen skall finnas arbetsuppgifter även på arbetsmarknaden utanför högskolan där forskningen värdesätts och nyttiggörs. Ett steg i denna riktning är att fullgjord forskarutbildning numera tillgodoräknas med vid beräkningen av tjänsteår. Humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning Det är lika viktigt att satsa på humanistisk och samhällsvetenskaplig som på naturvetenskapligt och tekniskt inriktad forskning. De humanistiska vetenskaperna spelar en central roll när det gäller utforskandet av samhällets historiska förutsättningar, av människans kultur och av hennes existentiella villkor. I av global miljöförstöring och sociala kriser, av ökad ångest och frustration för individen, behövs i hög grad det humanistiska perspektivet såväl för kritisk analys, tolkning och värdering av samhällsutvecklingen som för seriös diskussion av vitala världsbilds- och livsåskådningsfrågor. Det sker framför allt inom ramen för humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning samt sådan forskning som vänder sig mot problem inom socialoch hälsovårdsområdet samt miljö- och naturvård. Det är en angelägen uppgift att slå vakt om den forskning som utförs inom dessa områden. 1 samband med att under förra behandlade den forskningspolitiska propositionen (1983/84:107) fick regeringen bakläxa på sin alltför snåla behandling av den humanistiska och samhällsvetenskapliga forskningen. beslöt att som sin mening ge regeringen till känna följande uttalande: En allmän volym- och kompetenshöjning inom det samhällsvetenskapliga och humanistiska ämnesområdet samt forskning som avser kulturyttringar och kulturfrågor i övrigt anges i propositionen 1983/84:107 även fortsättningsvis som tillhörande de prioriterade områdena. Regeringens satsning på denna forskning är emellertid alltför liten. Starka argument finns för en förstärkning av våra möjligheter att studera samtidskulturen och utforska viktiga inslag i vår kulturmiljö, både nationellt och internationellt. Det behövs en vital humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning som vårdar och för vidare de olika vetenskaperna på detta område. Regeringen bör därför återkomma till med förslag till en förstärkning av den humanistiska och samhällsvetenskapliga forskningen. Regeringen efterkom inte uttalande. Efter en uppgörelse mellan de fyra oppositionspartierna anslog därför ytterligare 10 milj. kr. till den humanistiska-samhällsvetenskapliga forskningen. Enligt vår mening är citerade uttalande alltjämt giltigt och därför bör resursuppbyggnaden fortsätta också kommande budgetår. Ytterligare 10 milj. kr. bör därför anslås till den humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningen. Upprusta de vetenskapliga biblioteken De vetenskapliga biblioteken är synnerligen viktiga resurser för högskolornas verksamhet, eftersom de ger förutsättningen för all forskning och utbildning. Dessa bibliotek har emellertid fått vidkännas besparingar som allvarligt hotar deras möjlighet att spela denna centrala roll. Kostnadsutvecklingen för inköp av litteratur och tidskrifter har under en följd av år överstigit anslagsökningarna, vilket lett till att biblioteken inte längre förmår skaffa all den framför allt internationella vetenskapliga litteratur som publiceras. Därtill kommer otillräckliga anslag för bokvård; som exempel kan nämnas att vid Lunds universitetsbibliotek av det äldre materialet är i så dåligt skick att det inte kan utlånas. Konsekvenserna av urgröpta anslag för bokinköp och bokvård blir särskilt förödande för de humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnesområdena, eftersom den vetenskapliga litteraturen och de vetenskapliga tidskrifterna här alltjämt är det dominerande forskningsinstrumentet, rent av jämförbart med den tekniska utrustning som är en förutsättning för forskning på de tekniska och naturvetenskapliga områdena. Kvaliteten på svensk forskning är beroende av att svenska forskare genom de vetenskapliga biblioteken kan följa med i den snabba internationella tillväxten av litteratur om aktuella forskningsresultat. Resurserna till biblioteken måste därför tillåtas öka. Vi föreslår att ytterligare 6 milj. kr. Forskningen måste vara fri. Den enskilde forskaren skall ha rätt att fritt och utan styrning få välja forskningsområde. Det är forskaren själv som pekar ut metoderna att lösa de uppställda problemen samt därefter redovisa resultaten . Det finns en viktig koppling mellan en fri forskning och ett fritt samhälle. I ett totalitärt samhälle blir forskningen ett redskap i makthavarnas tjänst och på deras villkor. I ett demokratiskt och pluralistiskt samhälle har forskarna en viktig uppgift som kritiska granskare av utvecklingen och av hur människor påverkas av skilda företeelser. Staten sätter ramar för forskningen genom att ange hur stora resurser som kan avsättas för forskning. Det måste därefter ankomma på universiteten och forskarna själva att bestämma hur resurserna skall användas. Ingen vet bättre än forskarna själva vad som är bra eller dålig forskning. En forskning som styrs av politiker och byråkrater riskerar att bli kortsiktig och snävt resultatinriktad. Detta föder ett forskningsklimat som hämmar initiativ och minskar chanserna att forskningen skall föra utvecklingen framåt. Grundforskning och tillämpad forskning Grundforskningen har ett särskilt syfte: att söka ny kunskap och nya idéer med syfte att öka den totala vetenskapsmassan. Forskningen motiveras främst av de sökta kunskapernas förväntade inomvetenskapliga egenvärde. De vetenskapliga resultaten presenteras utan att det finns någon förutbestämd tillämpning av resultaten. Tillämpad forskning bedrivs med sikte på resultatens användbarhet i bestämda sammanhang. Den tillämpade forskningen är för sin framgång beroende av grundforskningens resultat. Grundforskningen utgör stommen på vilken sedan tillämpad forskning kan bygga vidare. Grundforskning och tillämpad forskning kan bedrivas i samverkan eller åtskilda från varandra. Vid fördelningen av resurser till forskningsverksamheten finns en risk att den tillämpade forskningen prioriteras på bekostnad av grundforskningen. En sådan utveckling till vilken det har funnits tendenser särskilt när det gäller sektoriell forskning, är ödesdiger. Den måste motverkas genom att en större andel av framtida anslagshöjningar går till grundforskning. Den forsknings- och utvecklingsverksamhet som utförs i offentlig regi har många huvudmän: universiteten, forskningsråden och skilda sektorsforskningsorgan. Exempel på omfattande forskning som utförs i de sistnämnda organens regi är byggforskning, energiforskning, arbesmiljöforskning, försvarsforskning, transportforskning m. fl. utförs forskningsuppgifter på dessa områden också inom universiteten och på uppdrag av forskningsråden. Även om sektorsorganen numera i ökad omfattning ger forskningsuppdrag till universiteten kvarstår en splittrad bild vad gäller ansvaret för den tillämpade forskningen. Det finns skäl att ifrågasätta om den organisatoriska uppsplittringen inte leder till onödigt stora kostnader. En alternativ ordning vore att de myndigheter vilka utför forskning i egen regi i stället låter en ökad del av denna forskning ske vid universiteten med deras traditionellt kreativa miljö. En sådan ordning skulle förmodligen leda till att kvaliteten på forskningen skulle förbättras och den ekonomiska basen för universiteten förstärkas. I större omfattning än vad som har skett bör därför resurser överföras från sektorsforskning till motsvarande forskning inom universiteten eller i regi av forskningsråden. En sådan resursöverföring måste ske successivt och med beaktande av bl. a. den särskilda finansiering som är knuten till viss sektorsforskning. Vi vill understryka att en överföring av medel inte syftar till att den forskning som sektorsorganen utför eller finansieras skall upphöra. Delar av denna forskning är av stort värde. Vi tror att forskningen skulle få bättre förutsättningar inom ramen för ordinarie forskningsorganisation, där den kan naturligt inlemmas i det stora nationella och internationella forskarsamhället. bör ge regeringen i uppdrag att utforma ett program för hur en sådan resursöverföring skall kunna genomföras. Studiemedelssystemet är år. Det måste betecknas som en 20-åring som haltar fram på kryckor. Utvecklingen sedan studiemedelssystemet infördes har inneburit att det är förenat med två grundläggande svagheter. För stora grupper av studerande är lånet otillräckligt och möjliggör inte att de kan finansiera heltidsstudier. har återbetalningsbördan kommit att bli alltmer betungande för dem som efter avslutade studier har börjat amortera sina skulder. Som studiemedelssystemet är utformat är de två här antydda problemen intimt kopplade till varandra. För att förbättra situationen för de studerande vore det motiverat med kraftig höjning av totalbeloppet. Om det torde det råda stor enighet, och sådana höjningar har också under en rad år förordats av (). Varje höjning av totalbeloppet innebär emellertid att återbetalningsbördan blir ännu mer betungande. Fulla studiemedel utgår med ca . En 3-årig högskoleutbildning innebär alltså en total skuldbörda på , en 5-årig utbildning . För många låntagare innebär dessa skulder att återbetalningen av studielånen blir mycket betungande. De uppenbara brister som finns inom studiemedelssystemet visar enligt vår uppfattning att systemet måste förändras i grunden. Det finns inte förutsättningar att genom marginella förändringar eller mindre ekonomiska påslag åstadkomma de förbättringar som krävs. påbörjade studiemedelskommittén sitt arbete. Kommittén har till uppgift att presentera förslag till ett nytt system. Detta är en utomordentligt angelägen uppgift. Det är viktigt att kommittén är beredd att pröva nya vägar för studiefinansieringen. En sådan kan vara att lägga lånen utanför statsbudgeten och göra räntor eller amorteringar avdragsgilla vid taxeringen. Det är vår bestämda uppfattning att oavsett utformningen av ett nytt system så måste statens subventionsgrad öka i förhållande till vad den är . Huruvida denna subvention skall ligga på tilldelningen eller återbetalningen är en fråga för kommittén att studera. I avvaktan på att studiemedelskommittén kan presentera förslag till ett reformerat studiemedelssystem måste vissa omedelbara åtgärder vidtas för att förbättra den studiesociala situationen. Att höja totalbeloppet vore motiverat med hänsyn till stora grupper studerandes svårigheter att finansiera sin studietid. Att göra detta innan det finns förslag till hur nya regler för återbetalningen skall utformas skulle emellertid bara, som vi utvecklade ovan, leda till att den redan stora skuldbördan ytterligare skulle öka. En åtgärd som däremot kan vidtas i syfte att underlätta försörjningen utan att studieskulden för den enskilde ökar är att höja fribeloppsgränsen vid inkomstprövningen, dvs. den inkomst vid vilken studiemedlen börjar minska. Fribeloppet är satt till av basbeloppet för vårterminen (.) och av basbeloppet för höstterminen (.) utan att studiemedlen reduceras. Gränsen bör i stället sättas till av basbeloppet, vilket innebär /halvår. Detta innebär en ökad utgift för staten i form av återbetalningspliktiga studiemedel på ca 30 milj. kr. Det nuvarande antagningssystemet infördes i samband med högskolereformen 1977. Redan från början visade systemet på brister. a. kom yngre sökande och kvinnor att drabbas orättvist. Efter initiativ från bl. a. genomfördes ett flertal förändringar av urvalsreglerna. Dessa förändringar innebar bl. a. att minst en tredjedel av platserna på varje utbildning skulle tilldelas sökande med högst betyg från gymnasieskolan, att föreningsmeriterna inte längre tillgodoräknades och att den maximala poängen för arbetslivserfarenhet sänktes. har därefter i motioner till återkommit med förslag till fortsatta förbättringar av tillträdesreglerna. En utgångspunkt för partiets förslag har varit att underlätta för de ungdomar som lämnar gymnasiet att få tillträde till högre utbildning. har därefter föreslagit att den s. k. direktantagningskvoten skall höjas från dagens till . har vidare drivit kravet på införande av s. k. viktade betyg från gymnasiet till högskolan för att därigenom bl. a. minska taktikläsandet. Vidare har vi föreslagit att kraven på den allmänna behörigheten skall ändras så att det för tillträde till de längre högskoleutbildningarna skall krävas gymnasiekompetens och att lägsta betyg från gymnasiet i vart och ett av de karaktärsämnen som utgör särskilda behörighetskrav för den sökta utbildningen skall vara minst betyget 3. Som komplement till betygen som urvalsgrund har vi vidare förordat ett system med antagningsprov. Slutligen har vi för att minska den omfattande antagningsbyråkratin föreslagit att resp. universitet/högskola skall ges möjlighet att tillämpa ett förenklat antagningsförfarande. Det är mycket glädjande att konstatera att flera av förslag till ett förändrat och förbättrat antagningssystem också återfinns i tillträdesutredningens betänkande Tillträde till högskolan (SOU 1985:57). Utredningen föreslår sålunda bl. a. skärpta krav för behörighet och urval, ökad användning av prov för urval, möjlighet att vikta betyg och att införa kompletterande urvalsmetoder samt rättvisare regler för antagning till enstaka kurser. I dessa avseenden innebär utredningsförslaget sålunda steg i rätt riktning. har inte varit företrädd med någon ledamot i tillträdesutredningen. Det kan därför finnas anledning att påminna om vår uppfattning i två centrala frågor som utredningen haft att behandla och där utredningens ledamöter är splittrade, behörigheten och yrkeslivserfarenheten. Utredningens majoritet föreslår att tvåårig gymnasielinje även i fortsättningen skall ge allmän behörighet för högskolestudier. Utredningsmajoriteten föreslår vidare att arbetslivserfarenhet alltjämt skall få tillgodoräknas vid tillträde till högskolan. På dessa punkter intar vi en från utredningsmajoriteten avvikande uppfattning. I enlighet med i tidigare motioner framförda krav bör det för tillträde till de längre högskoleutbildningarna krävas treårig gymnasiekompetens. Enligt vår mening är det vidare dags att avskaffa arbetslivserfarenheten som merit vid intagning till högskolan. Motivet till att införa meritvärdering av arbetslivserfarenhet var bl. a. att avhjälpa den sociala snedrekryteringen. Erfarenheterna sedan antagningssystemet infördes har visat att den sociala snedrekryteringen till högskolan snarare har ökat än minskat. Något motiv att från denna utgångspunkt behålla arbetslivserfarenheten som merit torde alltså inte kvarstå. Utredningen anför i stället två andra motiv för att behålla arbetslivserfarenheten som merit, att stimulera ungdomar till studieuppehåll mellan skola /och högskola och att genom meritering av arbetslivserfarenhet stimulera äldre sökande. Huruvida ungdomar skall söka till högskolan direkt efter gymnasiet eller att göra ett uppehåll måste enligt vår mening vara ett val som ankommer på dem själva. Med hänsyn till att pojkar kan tillgodoräkna sig värnpliktstjänstgöring som arbetslivserfarenhet innebär detta de facto att sabbatsåret mellan gymnasiet och högskolan bara kommer att gälla flickorna. Det avgörande för den enskilde om han eller hon skall påbörja studier måste vara om vederbörande har tillräckliga reella förkunskaper. Detta gäller såväl äldre som yngre sökande.