mot · G902K216 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:K216 Hans Nyhage och () Förbud mot kollektivanslutning till politiskt parti I samband med att () bildades fastställdes i stadgarna att medlemskap i också innebar medlemskap i det socialdemokratiska partiet. På många håll inom arbetarrörelsen väckte denna form av medlemsanslutning anstöt. Den ansågs stå i strid med den enskildes rättigheter och detta ledde till att flera fackföreningar vägrade att ansluta sig. Protesterna mot denna tvångsanslutning av medlemmar till det socialdemokratiska partiet var så starka, att bestämmelsen upphävdes redan vid år 1900.1 stället fastställdes att LO skulle verka för att fackföreningarna skulle ansluta sig till närmaste arbetarkommun och därmed också till partiet. Även detta beslut kom att mötas av så starkt motstånd att det upphävdes vid 1909. Från det socialdemokratiska partiets sida ville man emellertid inte finna sig i att förlora en bekväm och omfattande medlemsanslutning. Vid partikongressen 1908 antogs därför en ändring av arbetarkommunernas stadgar, varigenom de för partiet förutsedda negativa konsekvenserna av det kommande LO-beslutet kraftfullt kunde begränsas. Så här hette det i inträdesparagrafens första moment: Föreningar å den plats arbetarkommunen är bildad, som erkänna socialdemokratiska partiets program och enligt här stadgade grunder önska ansluta sig till densamma, äga rätt att inträda i arbetarkommun, genom vilken de skola tillhöra partiet. Sådan anslutning skall ske med hela det medlemstal föreningen äger, frånräknat dem som hos föreningens styrelse skriftligt reserverat sig mot medlemskap i partiet. Det socialdemokratiska partiet förberedde sig således på vad som komma skulle på 1909. När LO i sina stadgar befriade sig ifrån den belastning, som kollektivanslutningen utgjorde, stod partiorganisationen beredd att tillse att fortsättning skulle följa på lämpligt sätt. En pålitlig socialdemokratisk majoritet i fackföreningarna skulle garantera att vad som föreskrevs i den ovan angivna inträdesparagrafen också förverkligades. beslut saknade i realiteten all betydelse när det gällde rekrytering av medlemmar. Den föga hedervärda tvångsanslutningen kunde fortsätta i oförminskad takt. Med anledning av den besvärande kritiken inom arbetarrörelsen mot tvångsanslutningen av medlemmar till partiet sökte man ge sken av demokrati genom att införa reservationsrätten. Den som reserverade sig skulle 1985/86 K.216 220 1 1985/86. befrias från att betala avgift till partiet. Denna del av den fackliga avgif- Mot. ten skulle i stället reserveras för något annat ändamål. Genom detta illu- K216 sionsnummer sökte man avfärda kritiken mot tvångsanslutningen. Trots den omfattande demokratiseringsprocess, som ägt rum i vårt samhälle och i vilken det socialdemokratiska partiet i högsta grad varit engagerat, så lever alltjämt den ovärdiga, icke-demokratiska kollektivanslutningen kvar. Socialdemokraterna har avfärdat den allt starkare kritiken mot anslutningsformen. Man har vid upprepade tillfällen visat förakt för uttalanden att medlemskap i ett parti skall ske på frivillig väg. Socialdemokraterna har besvarat ett av i demokratisk ordning fattat beslut med en icke-demokratisk handling. I sitt försvar av kollektivanslutningen använder sig socialdemokraterna av främst två huvudargument. Man söker göra gällande att det är en rent intern angelägenhet för fackföreningarna och arbetarkommunerna hur medlemskapet går till. Vidare påstår man att reservationsrätten garanterar frivilligheten. Givetvis är båda dessa argument verklighetsfrämmande. Det är sannerligen inte någon intern socialdemokratisk angelägenhet att ansluta andra partiers medlemmar mot deras vilja till det socialdemokratiska partiet. Det ankommer uteslutande på den enskilde själv att avgöra om hon/han vill tillhöra ett politiskt parti. Ingen annan har rätt att bestämma detta således ej heller aldrig så nitiska partianhängare i en fackförening. Reservationsrätten ändrar på intet sätt de grundläggande felaktigheterna i systemet. Det är ett främmande inslag i en demokrati, att någon skall tvingas att med sin reservation avslöja inför en samling socialdemokrater, att hon/han inte är socialdemokrat och därför inte vill tillhöra det socialdemokratiska partiet. Kollektivanslutningen utgör ett allvarligt hot mot den enskildes rätt och ett otillbörligt intrång i hans privata angelägenheter. Den måste därför avskaffas. Socialdemokraterna har vid upprepade tillfällen genom uttalanden anmodats att sluta med denna form av medlemsanskaffning. Partiet har envist vägrat att respektera vad sagt. Det återstår därför ingen annan väg att få ett slut på hanteringen än genom lagstiftning. bör fatta beslut om att formerna för anslutning till politiskt parti skall föreskrivas i lag enligt följande: Enskild person får antas som medlem i politisk sammanslutning endast om han genom egen ansökan gett till känna, att han önskar inträda i sammanslutningen. Antas någon som medlem utan sådan ansökan, saknar det rättsverkan. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att beträffande kollektivanslutningen till politiskt parti beslutar om lag i enlighet med vad som angetts i motionen. Hans Nyhage (m) ()