mot · G902Sf304 · 1986-01-23 00:00:00 — Sociala avgifter för utländska gästföreläsare 1985/86 Sf304312 När universitetens institutioner inbjuder gästföreläsare betalar de utöver föreläsningsarvodet LKP, lönekostnadspåslag, för sociala avgifter som sjukförsäkringsavgift, ATP-avgift, folkpensionsavgift osv. Detta är rimligt då föreläsare är svenska medborgare eller kan förväntas stanna i landet. När det emellertid gäller utländska gästföreläsare som är i förefaller det orimligt att institutionernas finanser belastas med ytterligare avgifter som inte kan komma dessa forskare till godo i form av pensioner e. d. och som möjligen kostar mer att administrera än vad statskassan får in. I en motion till föregående yrkade jag att hos regeringen skulle begära förslag till ändring i reglerna för debitering av sociala avgifter för utländska gästföreläsare. vid , en av landets större språkvetenskapliga institutioner, anslog för /. till arvodering av utländska gästföreläsare. Detta är i sig en mycket låg summa för en institution med tre specialiteter, engelsk språkvetenskap, engelsk litteraturvetenskap och amerikansk litteraturvetenskap och professurer i samtliga specialiteter. Detta räcker i dagens läge till knappt elva gästföreläsningar å . I detta sammanhang bör nämnas att vederbörande gästforskare givetvis beskattas individuellt efter gällande avtal med resp. hemland. Föreläsningsarvodena är uppenbarligen ändå mycket låga i förhållande till vad som utbetalas vid många utländska universitet. Om LKP inte behövde inbetalas skulle medlen räcka till en nästan 40-procentig ökning. Ett avskaffande av institutionernas skyldighet att betala in LKP för utländska gästföreläsare skulle betyda en möjlighet för universitetens institutioner att väsentligt förbättra de internationella kontakterna och dra nytta av gästande forskares specialkunskaper. Yrkandet om en ändring i reglerna så att universitetsinstitutionerna skulle slippa betala dessa avgifter, för vilka gästföreläsarna uppenbarligen inte åtnjuter de förmåner avgifterna är avsedda att finansiera såsom pension, avslogs under /85 av socialdemokratiska majoritet med motiveringen att det skulle skapa problem av administrativt slag. Det angavs dock inte vilka problem det skulle röra sig om eller vem de skulle drabba. Berörda universitetsinstitutioner anger för sin del att de skulle 1 1 1985/86.3 sami. betrakta det som administrativ lättnad att slippa betala in och administrera rutiner kring avgifterna. Den enda åtgärd som från ansvarigt myndighetshåll torde vara nödvändig vore att i ett cirkulär definiera begreppet utländsk gästföreläsare, vilket torde kunna ske med hjälp av bosättningsbegrepp och antal vistelsedagar i . De borgerliga partiernas representanter reserverade sig också mot beslut med motiveringen att den nuvarande skyldigheten för universitetsinstitutionerna att erlägga LKP för arvoden som utbetalats till utländska gästföreläsare [innebär] en tung belastning ekonomiskt för de berörda institutionerna. Avgifterna motsvaras i allmänhet inte heller av någon förmån som kommer gästföreläsaren till del. Ett avskaffande av skyldigheten att erlägga LKP på föreläsningsarvodet skulle i stället i realiteten betyda förbättrade möjligheter att upprätthålla internationella kontakter och dra nytta av gästande forskares speciella kunskaper. Den socialdemokratiska majoriteten i socialförsäkringsutskottet talar i annat sammanhang i samma utskottsbetänkande, SfU 1985/86:2, om att den bristande överensstämmelsen mellan avgifter och förmåner kan försvaras genom den allmänna försäkringens solidariska och obligatoriska karaktär och att de olika försäkringsgrenarna bör betraktas som delar av ett sammanhängande socialförsäkringssystem. Förutom att ett sådant resonemang är principiellt felaktigt och låter ana att man betraktar försäkringssystemen som ett skattesystem vore det än orimligare om man skulle utvidga solidariteten till att den skall utkrävas av tillfälliga gäster från andra länder utan att dessa får något i stället. Det är så uppenbart att det knappt behöver påpekas, att den samlade summan av LKP-avgifter från de utländska gästföreläsare som besöker våra universitet och där ger arvoderade föreläsningar är en sådan nullitet i socialförsäkringssammanhang att bortfallet av dem inte behöver kompenseras. För den enskilda institutionen med sina mycket hårt ansträngda finanser och inom många fack stora behov av den stimulans internationella kontakter ger betyder emellertid även de små summorna mycket. En befrielse skulle innebära resurser för fler gästföreläsningar, t. ex. femton i stället för elva. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer jag att hos regeringen anhåller om förslag till ändring i reglerna för debitering av sociala avgifter för utländska gästföreläsare. 1985/86 Sf304