mot · G902282 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:282 och , m. m. 1985/86:74) Föredraganden citerar i propositionen regeringsdeklarationens mål att halvera jordbrukets användning av bekämpningsmedel. I propositionen sägs vidare att detta mål till viss del bör kunna uppnås, bl. a. genom effektivt utnyttjande av känd teknik och att det mot denna bakgrund är viktigt att rådgivningen inom lantbruket i dessa frågor intensifieras. Underförstått innebär yttrandet att resten av målet kan nås endast genom utveckling av ny teknik. Den av regeringen angivna tidsramen är snäv och det är därför angeläget att snabbt skapa förutsättningar för denna utveckling av tekniken. Tekniken för kemikaliernas spridning och applicering påverkar erfarenhetsmässigt deras verkningsgrad. Teknikutveckling inom området är således av stor ekonomisk betydelse för jord- och skogsbruk. Den kan dessutom bidra till beaktansvärda förbättringar av livsmedelskvalitet, arbetarskydd, allmän hälsovård och hänsynen till markernas växt- och djurliv. råder i huvudsak enighet om att kunskaper om och tillämpning av optimal besprutningsteknik är den snabbaste vägen att radikalt minska förbrukningen av pesticider. Såväl utredning som flera av remissinstanserna, bland dessa särskilt och , hävdar således denna uppfattning. Appliceringstekniken är emellertid en faktor av betydelse inte enbart för pesticidernas effekt och utnyttjande utan även för växtnäringens. Verksamhetsfältet för forskningen är således omfattande och rymmer ett intrikat samspel mellan en mängd olika faktorer. För att nå väsentliga framsteg inom denna teknik fordras ett intimt samarbete mellan forskare av olika kategorier - såväl grundforskare inom områdena biologi, kemi och fysik som forskare med mera tillämpad inriktning på växtnäringslära, växtskydd, trädgårdsvetenskap, ogräsbekämpning, skogs- och lantbruksteknik m. fl. Samarbete av detta slag finns redan på , framför allt på fältförsökssidan. Strävandena att vidga och fördjupa denna samverkan bromsas emellertid av den rådande resurssplittringen och av bristen på ändamålsenliga laboratorier med tillfredsställande yta och volym. Särskilt för större flerinstitutionella projekt är denna brist märkbar. Tillgången på lämpliga instrument, mätapparater och lämplig försöksteknisk utrustning är för i sin helhet otillfredsställande. Ett rationellt gemensamt utnyttjande av utrustningen försvåras av att såväl utrustningen som kunskapen om dess rätta användning är splittrad. En samförläggning av olika institutioners aktiviteter beträffande problem kring spridning och applicering av lantbrukskemikalier skulle innebär en Mot. 1985/86:282 avsevärd förstärkning av forskningspotentialen på området. På ett sådant laboratorium skulle inverkan av biologiska, kemiska, fysikaliska, klimatiska och tekniska faktorer på gödslings- och bekämpningsresultatet och på omgivningen kunna detaljstuderas under kontrollerade betingelser. Verksamheten vid ett framtida appliceringstekniskt laboratorium blir mångsidig. Viktigt är att undersöka hur temperatur, luftfuktighet, ljusklimat, strålningsklimat och atmosfärssammansättning (t. ex. halt av koldioxid och svaveldioxid) påverkar resultatet av olika behandlingar. Utrustning behövs för att undersöka effekten av olika tryck, doser och hastigheter vid sprutning. För att man skall kunna utföra noggranna fältförsök bör sådan utrustning vara transportabel. Möjligheter bör finnas att undersöka hur olika lutningar påverkar spridningsjämnheten i synnerhet för växtnäring. I ett appliceringstekniskt laboratorium bör vidare finnas vindtunnel och nederbördssimulator för studier av vindavdrift och avsköljning av preparat, saker som är besvärliga att studera under fältförhållanden. Möjlighet att arbeta med radioaktiva substanser måste finnas, bl. a. för att undersöka vilka bekämpningsmedelsmängder som kommer växterna till godo, var de hamnar och hur effektiva olika applikationsmetoder är. Andra arbetsuppgifter för laboratoriet är elektrostatisk applicering av pesticider, studier av gödslingsteknikens inflytande på växtnäringens utnyttjande och metoder för spridning av mikroorganismer för biologisk bekämpning. Bekämpningsmedlets persistens och nedbrytning i olika växtarter och i mark under olika klimatiska förhållanden är också frågor som berör appliceringstekniken. Skadegörarnas resistens mot bekämpningsmedlet är ett annat aktuellt arbetsområde för laboratoriet. Försöksavdelningarna vid växtskyddsinstitutionen, försöksavdelningen för ogräs och avdelningen för skoglig herbologi har en verksamhet som i stor utsträckning är förlagd till fält. Detta är nödvändigt för att få anknytning till praktiken. I fältförsöksverksamheten är det dock svårt att kontrollera alla moment, t. ex. klimat och fördelning av bekämpningsmedlen. Därför kan resultaten vad avser orsakssammanhang trots relativt stora kostnader bli osäkra. Mer förfinade undersökningar vad gäller droppstorlek, vätskemängder, tillsatsmedel, bekämpning under olika miljöförhållanden, t. ex. relativ luftfuktighet och ljusförhållanden, kan inte på tillfredsställande sätt genomföras i fält. Det är därför svårt att exakt avgöra enskilda preparats för- eller nackdelar. Detta leder till att de rekommenderade doserna tas till med god marginal. Noggranna undersökningar skulle kunna leda till en minskning av doserna. Ett appliceringstekniskt laboratorium gör det möjligt att komplettera fältförsöksverksamheten med standardiserad laboratorieprövning av herbicider, fungicider och insekticider vad gäller fysikaliska egenskaper och biologiska effekter på skadegörare, mark och miljö. Laboratoriet möjliggör förundersökningar varigenom fältförsöken kan förenklas och göras billigare. har inga fasta tjänster med ansvar speciellt för forskning och rådgivning rörande appliceringsteknik. för forskningen vilar på en forskningsassistent anställd på tidsbegränsade anslagsmedel från . Detta är på lång sikt otillfredsställande med hänsyn till behovet av forskning. Situationen bör dock förhoppningsvis kunna förbättras genom ökning av forskningsanslagen. Det mest akuta bekymret är i stället att denna forskningsassistent i stor utsträckning utnyttjas för rådgivning såväl av enskilda lantbrukare och företag som av myndigheter och lantbruksnämndernas rådgivare som i sin verksamhet känner behovet av stöd från specialister. Tillståndet torde inte förbättras genom det i propositionen föreslagna extra stödet till lantbruksnämndernas rådgivning på miljöområdet. Det motsatta förhållandet är mera sannolikt eftersom denna rådgivning i sin tur måste baseras på ett kunnande förmedlat av specialister. Det är därför nödvändigt att förstärkningen av rådgivningen kompletteras med en tjänst som riksrådgivare i teknik för applicering av kemiska bekämpningsmedel med placering vid lantbruksvetenskapliga fakultet. I tjänsten bör ingå uppgifterna att utarbeta utbildningsoch rådgivningsmaterial, organisera kurser i bekämpningsteknik, medverka vid kurser för behörighet och stå till förfogande för myndigheter, företag och enskilda som önskar råd och upplysningar i bekämpningstekniska frågor. Kostnaderna för de i motionen föreslagna åtgärderna bör täckas med medel som flyter in genom miljöavgiften på bekämpningsmedel och handelsgödsel då de är i full överensstämmelse med beslut jämlikt protokoll 1983/84:161 av , 6 § med bifall till skatteutskottets betänkande 1983/84:47 om avgifter på gödsel- och bekämpningsmedel och till betänkandet hörande resrvation nr 3 av m. fl. enligt vilken ... de influtna medlen skall användas till utökade insatser i fråga om forskning, rådgivande och miljöförbättrande åtgärder. Avgifterna bör således i stor utsträckning användas för sådan forskning och rådgivning som kan främja en minskning av behovet och användandet av handelsgödsel och bekämpningsmedel i jordbruket. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att och får i uppdrag att projektera, uppföra och utrusta ett laboratorium för appliceringsteknik på inom en kostnadsram av 12 milj. kr. och att medel tas ur det anslag som regeringen i proposition 1985/86:74 föreslagit fördelade under rubriceringen Etanolprojekt, 2. att hos regeringen begär att får i uppdrag att vid lantbruksvetenskapliga fakulteten inrätta en tjänst som riksrådgivare i teknik för applicering av kemiska bekämpningsmedel och att medel tas ur det anslag som regeringen i proposition 1985/86:74 föreslagit fördelade under rubriceringen Rådgivning till jordbruket. () ()