mot · G902297 · 1986-02-18 00:00:00 — Motion till 1985/86:297 och () Ny förvaltningslag (prop. 1985/86:80) En ny förvaltningslag kan ha betydelse för medborgarna på två sätt. Den kan stärka deras ställning gentemot myndigheterna, framför allt genom att underlätta och förenkla deras kontakter i ärenden av olika slag. Den kan också vara ett värdefullt led i arbetet med att minska krångel och onödig byråkrati, främst genom att införa enhetliga och enkla lösningar av frågor som uppkommer på olika områden men som ofta löses på olika sätt. Från båda dessa synpunkter är det förslag som lagts fram i proposition 1985/86:80 förtjänt av stöd, men det innebär också enligt vår mening otillräckliga framsteg. Det långvariga och noggranna förarbetet har gett underlag för flera ytterligare reformer på punkter som är viktiga för medborgarna. Ett viktigt inslag i den nya lagen är bestämmelser som skjuter myndigheternas serviceansvar i förgrunden. Detta är av största betydelse. Rättssäkerhetsarbetet inom förvaltningen har alltför länge och alltför ensidigt inriktats på överklagande, särskilt genom inrättande av nya klagoinstanser och förvaltningsdomstolar. Sådana insatser är inte fel i och för sig, men man har inte tänkt tillräckligt på att de vanliga medborgarna ofta saknar förmåga att begagna sig av de klagomöjligheter som står till buds. Statistiska undersökningar visar att av medborgarna inte tror sig kunna på egen hand överklaga ett myndighetsbeslut. Mot denna bakgrund är det riktigt att nu i lag slå fast myndigheternas skyldigheter att på olika sätt hjälpa medborgarna till rätta. Förslagen i den delen måste stödjas. måste det med beklagande konstateras, att propositionen på ett par punkter innebär steg tillbaka i förhållande till utredningens förslag. De grundläggande service reglerna i 4 och 5 §§ - liksom också bl. a muntlighetsregeln i 14 § - gavs en bättre utformning av utredningen. Denna hade också tagit med en bestämmelse om myndigheternas utredningsplikt, motsvarande förvaltningsprocesslagens föreskrifter för förvaltningsdomstolarnas del. Denna regel har inte tagits med i propositionen. Under utskottsbehandlingen bör sådana ändringar övervägas, att utredningens förslag genomförs på bl. a. de nu nämnda punkterna. Det är givetvis av största vikt att se till, att reformerna inte stannar endast vid de allmänt hållna regler som en ny förvaltningslag kan innehålla. Serviceproblemen går vida utöver vad som kan regleras i en sådan lag. Denna utgör endast en av de vägar som kan och bör anlitas för att förbättra de enskildas ställning. Detsamma gäller om rättsskyddet. Det måste till en rad andra åtgärder som stärker rättsskyddet i primärkontakterna mellan medborgare och myndigheter. Här skall man vara uppmärksam på att det rör sig om en allmän reformdebatt som förs även i andra länder som står oss nära, t. ex. de nordiska. En generell strävan har blivit att mera inrikta intresset på de nämnda primärkontakterna och mindre på överklagande. I har man präglat beteckningen ett medborgarnära rättsskydd som ett riktmärke för reformarbetet. Tankarna om ett sådant mera medborgarnära rättsskydd ligger i linje med strävan att stärka närdemokratin och slå vakt om medborgerliga fri- och rättigheter, inte minst den personliga integriteten. Det är angeläget att få ett samlat åtgärdsprogram presenterat för hur målsättningen skall kunna nås. bör begära att regeringen lägger fram ett sådant åtgärdsprogram. Viktiga frågor i detta sammanhang rör förvaltningsutbildningen. Lagstiftning är endast ett medel bland flera då det gäller att föra ut nytänkande och allmänna mål inom förvaltningen. Ofta är det inte heller det mest effektiva. Utbildningsinsatser har stor betydelse både i sig själva och som komplement till lagstiftning. I detta sammanhang får man särskilt tänka på att god service i mycket är en fråga om attitydförändringar. För att åstadkomma sådana är kraftfulla utbildningsinsatser nödvändiga. Regeringen bör ta initiativ därtill vid uppföljningen av en ny förvaltningslag. Utbildningen på detta område bör inte bara syfta till att föra ut lagens innebörd och ideologi i trängre mening. Den bör också vara inriktad på att öka förståelsen för arbetsbetingelser inom andra verksamheter, framför allt på att minska klyftan mellan offentligt och enskilt. Vi vill i detta sammanhang erinra om att man ofta hör klagomål från näringslivet över bristen på förståelse för dess arbetsförutsättningar från myndigheters och offentliganställdas sida. Här finns utrymme för förbättringar som skulle vara så mycket mera välkomna som just parallellen mellan enskild och offentlig verksamhet börjat spela en alltmer framträdande roll i debatten om förvaltningen. I det andra perspektivet, möjligheterna att åstadkomma förenklingar och minskad byråkrati, har förvaltningslagen ett särskilt intresse genom att den erbjuder ett konkret alternativ, ett arbetsredskap, för att nå praktiska resultat. En av de stora svårigheterna med byråkratiarbetet har varit bristen på sådana redskap. Det har därför alltför ofta stannat vid allmänna deklarationer och halvdana insatser. Vi menar inte att förvaltningslagen skall ses som en huvudsak i detta sammanhang. Men man kan nå åtskilligt, och det är ett vitalt intresse att man verkligen försöker att på bästa sätt utnyttja de möjligheter som står till buds. Från den synpunkten är propositionen klart otillfredsställande. Förvaltningslagen kan, som vi framhöll inledningsvis, ge enhetliga och enkla lösningar på olika frågor som uppkommer på flera förvaltningsområden. Detta möjliggör i sin tur avskaffande av en mängd specialbestämmelser i olika sektorsförfattningar. En strävan mot ett större mått av enhetlighet och enkelhet måste utgöra ett viktigt inslag i byråkratiarbetet. De olika utredningar, som har arbetat med förvaltningslagen, har lagt fram en lång rad av sådana förslag. Endast få har blivit genomförda, självfallet på grund av byråkratins eget motstånd, dess vilja att på varje område framför allt hävda sin särart och sina egna intressen. har endast tagit upp ett par av de förslag som den senaste utredningen presenterade. Den visar enligt vår mening en otillräcklig vilja att verkligen angripa byråkratifrågorna. Vi begränsar oss här till att peka på två särskilda frågekomplex av praktisk betydelse, där underlaget för lagfästa enhetliga lösningar är särskilt gott. Det ena gäller vilka beslut som får överklagas. Både besvärssakkunnigas förslag 1964 och det arbetsgruppsförslag 1968 som föregick den nuvarande lagen upptog regler i detta ämne, men de föll bort i slutänden. I direktiven för den nya kommittén 1978 framhölls särskilt intresset av att få denna fråga reglerad. Genom ett stort rättsvetenskapligt arbete 1970 gavs också ett utmärkt underlag för arbetet. Propositionen tar emellertid inte upp frågan. Skälen är inte övertygande utan antyder närmast ointresse och vilja att undgå svårigheter. Även ändring av beslut behandlades både av besvärssakkunniga 1964 och av den senaste utredningen. I det ämnet lades fram en stor rättsvetenskaplig undersökning som gav ett gott underlag för överväganden i lagstiftningssammanhang. Frågorna har likafullt nu skjutits åt sidan. En effekt av detta lär bl. a. bli att den föreslagna regeln om omprövning av beslut i 27 § får ringa betydelse. Utan stödet av allmänna regler om ändring av beslut torde en bestämmelse om rätt för myndigheterna att ompröva uppenbart oriktiga beslut inte avsätta nämnvärda resultat. Enligt vår mening bör förvaltningslagen kompletteras på dessa båda punkter. Även andra frågor bör tas upp på liknande sätt. Detta bör ge regeringen till känna. Vad vi åsyftar är ingen ny kommittéutredning utan helt enkelt att regeringen på grundval av det redan utförda, mycket omfattande utredningsarbetet låter utforma erforderliga regler. Arbetet med att bekämpa onödig byråkrati blir allt viktigare. Då propositionen innebär en för låg ambitionsnivå, är det motiverat att ger till känna, att detta arbete bör ges hög prioritet. Det bör ankomma på utskottet att göra justeringar i lagtexten som föranleds av våra yrkanden. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi 1. att beslutar om sådana ändringar i förslaget till ny förvaltningslag vad gäller myndigheternas serviceansvar och myndigheternas utredningsplikt att lagen i dessa avseenden överensstämmer med förvaltningsrättsutredningens förslag, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad vi i motionen anfört angående a) ett samlat åtgärdsprogram för ett mer medborgarnära rättsskydd inom förvaltning, b) utbildning på förvaltningens område, c) bestämmelser om vilka beslut som får överklagas, d) bestämmelser om ändring av beslut, e) andra enhetliga problemlösningar i förvaltningslagen, Mot. f) att arbetet med att motverka onödig byråkrati ges hög prioritet. () ()