mot · G902ub253 · 1986-01-24 00:00:00 — PerUnckel m. fl. (m) Frihet att välja skola 1985/86 Ub253255 I ett samhälle som bygger på respekt för den enskildes särart är hans eller hennes personliga önskemål utgångspunkten för det allmännas insatser. Bara om en enskilds rätt kommer i konflikt med en annan människas lika berättigade intressen finns det skäl att acceptera andra lösningar än dem som den enskilde föredrar. Detta synsätt är av särskild betydelse när det gäller hans barns och ungdomars uppväxt och fostran. Familjen - inte staten eller kommunen skall ha den avgörande bestämmanderätten när det gäller valet av barnomsorg och skola. I det följande diskuterar vi hur denna rätt skall kunna säkerställas inom skolan. finns nämligen inte denna rätt. Tvärtom är det uttryckligen det allmänna som sätts i den enskildes ställe. I fråga om de s. k. fristående skolorna står det visserligen den enskilde fritt at välja en sådan skola före den statliga/kommunala. Rätten är emellertid illusorisk, eftersom statligt stöd ges efter snäva kriterier. Vägledande för statsbidragsgivningen är följande uttalande av den dåvarande utbildningsministern : En grundläggande utgångspunkt bör dock liksom vara att det vid sidan av det allmänna skolväsendet inte får växa fram ett antal statsunderstöddafristående skolor i en sådan omfattning att de grundläggande principerna i skolväsendets uppbyggnad förändras. Ett generellt villkor för att statsbidrag skall kunna utgå till fristående skola på gymnasial nivå bör därför enligt min mening vara att utbildningen där i någon form utgör ett önskvärt komplement till utbildningen inom det allmänna skolväsendet. Det bör därför i utbildningen vid en sådan fristående skola finnas något värde för samhället och det allmänna skolväsendet som tillgodoser behov som eljest inte kan uppfyllas. Det är alltså uttryckligen de fristående skolornas nytta för det allmänna som är avgörande för om statsbidrag skall utgå eller inte. I de fall där statsbidrag beviljas är det dessutom med ett belopp som bara är hälften så stort som motsvarande anslag till den allmänna skolan. Enligt budgetpropositionen anser sig regeringen för sin del vara generös gentemot friskolorna. Vi menar att det är att ställa kraven på generositet lågt om endast en försvinnande liten del av eleverna i praktiken ges möjlighet att gå i en skola med annan huvudman än stat och kommun. Särskilt allvarligt är det att det är barn och ungdomar från familjer med lägre inkomster som först och främst går miste om möjligheten att själva välja det alternativ som de 1 1985/86.3 sami. Sådana familjer saknar de möjligheter andra kan ha att köpa sig runt hinder uppställda av stat och kommun. Denna praktiska och konkreta invändning mot regeringspolitiken är emellertid inte den centrala. Den avgörande svagheten är att den tvingar eleverna att lita till överhetens generositet i en fråga där deras eget val borde vara utslagsgivande. Samma svaghet rymmer de regler som avgör i vilken utsträckning en elev har rätt att välja skola inom det allmänna skolväsendet. försökte regeringen att ge intrycket av att elevernas rätt i dessa hänseenden skulle förstärkas. Av denna rätt återstod ingenting efter behandlingen av regeringens förslag till skollag. Socialdemokraterna ville inte ens att elevernas önskemål skulle vara utgångspunkten vid fördelningen av elever på skolenheter. Elevens eventuella synpunkter reducerades till en faktor bland flera. Frågan om elevernas och deras föräldrars rätt att välja skola rymmer en avgörande skiljelinje mellan en frihetlig och en kollektivistisk samhällssyn. Enligt vår mening bör följande riktlinjer läggas till grund för det allmännas hållning i fråga om rätten att välja skola: Fristående skolor är en del av de förpliktelser åtagit sig inom ramen för internationella konventioner. Ju mera komplext samhället blir, desto viktigare framstår det att dessa konventioner efterlevs. Monopolistiska system kan inte erbjuda den variation och den flexibilitet som en dynamisk samhällsutveckling kräver. Olika sätt att tillgodose unga människors utbildningsbehov behövs sida vid sida. Förändringar av behoven kan härigenom snabbt omsättas i nya utbildningsinriktningar. Misstag av en skola kan lättare korrigeras genom erfarenheter från andra. Fristående skolor är dessutom ofta billigare än de offentliga. Staten skall enligt vår mening stödja fristående skolor på i princip samma sätt som stöd utgår till skolor i offentlig regi. Kommunerna skall stödja fristående skolor med ett belopp som motsvarar högst den rörliga kommunala elevkostnaden. Stöd uppbyggt efter dessa principer skulle göra det möjligt för de fristående skolorna att erbjuda sin undervisning till alla, inte bara till de elever vilkas föräldrar har en särskilt stark ekonomi eller som är beredda till stora uppoffringar. Enligt vår mening är det de enskilda elevernas behov och nytta av en fristående skola som skall vara avgörande för om statsbidrag skall utgå eller inte. Av det skälet vänder vi oss mot att det offentliga skall prova nyttan av en fristående skola på basis av dess originalitet och vad den därigenom kan tillföra det allmänna skolväsendet. Enligt vår mening är den enskilda eleven en bättre representant för det allmänna när det gäller att bedöma behovet av en skola än den offentliga maktens styresmän. Statens omprövning skall inskränkas till att gälla de grundläggande kvalitativa kraven. Vi är för vår del övertygade om att fristående skolor skulle verka vitaliserande på hela skolväsendet. Inte minst gäller detta i fråga om den pedagogiska utvecklingen. Med flera fristående skolor skulle dessutom ökad hänsyn komma att tas till viktiga föräldrakrav också inom den offentliga skolan. Hela samhället skulle vinna på en sådan utveckling. bör hos regeringen hemställa om förslag till riktlinjer för stöd till fristående skolor i enlighet med vad vi här har anfört. bör hemställa om anpassning av statsbidragssystemen för att tillgodose glesbygdens behov. Nya regler behövs såväl för den offentliga skolan som för fristående skolor i syfte att underlätta för föräldrar att bestämma om utbildning i fristående former där kommunen inte anser sig kunna upprätthålla undervisningen. Fristående skolalternativ skulle kunna hjälpa föräldrar att ge sina barn den uppväxt som de finner lämpligast. I fråga om val mellan olika skolor inom det offentliga skolsystemet förordar vi en ordning där den enskilde elevens önskemål skall vara utgångspunkten vid fördelningen av elever på skolenheter. Endast om starka skoladministrativa skäl talar däremot skall en annan skola än den eleven önskar kunna komma i fråga. Skollagen bör ändras i enlighet med detta. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderliga författningsändringar. Med hänvisning till vad som ovan framhållits hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till nya statsbidragsbestämmelser till fristående grundskolor och gymnasieskolor utifrån principen om att stöd skall utgå på samma sätt som stöd utgår till skolor i offentlig regi, 2. att beslutar ändra skollagen i fråga om elevers fördelning på skolenheter i enlighet med vad som i motionen anförts. () (m) () () (m) () 1 * 1985/86.