mot · G902n423 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:N423 () Kärnkraftsproduktion och slutförvaring av använt kärnbränsle finns kärnkraftverk i drift i 26 länder. Den samlade erfarenheten av kärnkraft motsvarar enligt det internationella atomenergiorganet ca 4 000 driftår . De risker som förknippas med kärnkraft är till övervägande del beroende av de radioaktiva ämnen som bildas i reaktorhärden vid energiproduktionen och den farliga strålning dessa ämnen avger. De rigorösa säkerhetskraven, som gäller för kärnkraft i hela världen, är framför allt inriktade på att förhindra att denna strålning skadar människor vid normal drift, vid haverier och vid hantering och lagring av använt, utbränt kärnavfall. Svensk kärnkraft har en unikt hög säkerhetsnivå och driftsäkerhet. var den genomsnittliga utnyttjandefaktorn (= verklig energiproduktion i förhållande till teoretiskt möjlig energiproduktion) för de svenska verken medan den för de amerikanska var . Svenska strålskyddsregler föreskriver att ett kärnkraftverk inte får öka den naturliga strålningen med . Normalt ökar den inte med mer än några tusendelar. Strålningen från radon i bostäder kan ligga på fem gånger den naturliga strålningsnivån. Personal som arbetar i svenska kärnkraftverk erhåller mycket låga strålningsdoser, eller bråkdelen av vad som är vanligt i amerikanska kärnkraftverk, utan att dessa nivåer innebär risker för personalen. Vid kärnkraftshaverier har ingen utomstående kommit till fysisk skada. Det enda svåra haveriet, som inträffade vid Three i , ledde till partiell härdsmälta. Inga omgivningsskador på grund av radioaktivt utsläpp förekom. Däremot har människor påverkats psykiskt. Kanske inte minst av en massmediarapportering med skrämselinslag. Det var anmärkningsvärt att ytterst litet av härdens innehåll av radioaktiva ämnen kom ut i omgivningen. Förnyade studier om sannolika förlopp vid haverier visar att riskerna är väsentligt mindre än man tidigare väntat sig. Haveriet vid Three blev inledningen till ett internationellt säkerhetsarbete, som betydigt minskat riskerna för liknande tillbud . Svensk kärnkraft låg redan vid detta haveri på en betydligt högre säkerhetsnivå än amerikansk. Förnyade studier om sannolika förlopp vid haverier visar att riskerna är väsentligt mindre än man tidigare väntat sig. I vidtogs ändå på reaktorsäkerhetsutredningens rekommendation vissa säkerhetshöjande åtgärder vid kärnkraftverken vid , . Ett filter, den s.k. FILTRA-anordningen, konstruerades och färdigställdes . Det kan ta Mot. upp av de utströmmande radioaktiva gaserna vid en härdsmälta. Motsvarande krav ställdes på övriga kärnkraftverk att genomföras till 1989. Dessa krav kan uppfyllas genom förhållandevis enkla ombyggnader i dessa verk. De risker som framför allt varit i fokus är kopplade till hanteringen av det högaktiva avfallet, dvs. det använda kärnbränslet. För att erhålla laddningstillstånd har kraftindustrin avkrävts detaljerade planer på hur avfallet skall hanteras och förvaras. Den presenterade KBS-3-(KBS, kärnbränslesäkerhet)rapporten anvisar en metod för slutförvaring, som skall ge betryggande säkerhet . Metoden går ut på att det högaktiva avfallet, direkt eller efter upparbetning, innesluts i en kopparkapsel, som formas under högt tryck. Kapseln är mycket motståndskraftig mot korrosion. Under mycket ogynnsamma förhållanden kan frätningen uppgå på en miljon år. Kapseln förvaras innesluten i bentonit, ett lermaterial av vulkaniskt ursprung, i stabilt urberg . Bentoniten har egenskapen att svälla när den blir fuktig, t. ex. av inträngande grundvatten. Den kommer då att fylla varje tomrum på deponeringsplatsen och genom sin täthet minskar den effektivt vandring av vatten och vattenlösliga salter. Genom att bentonitleran är elastisk skyddas kapseln för de rörelser i berget som eventuellt kan uppstå. Även vid extra pessimistiska antaganden, t. ex. att kapslarna skadas på något sätt nere i berget och att grundvattenströmningen är mycket större än beräknat, uppkommer inte någon märkbar ökning av strålningsnivån i naturen. Kärnkraftinspektionen, SKI, framhåller i sitt remissvar: Inspektionens granskning, sådan den redovisats ovan och i en särskild granskningspromemoria leder sammanfattningsvis fram till följande bedömning: - Den systemlösning för hantering, inkapsling och slutförvar av använt kärnbränsle som de sökande presenterat bedömer inspektionen som tekniskt genomförbar, både vad avser möjligheten att finna en plats med lämpliga egenskaper för slutförvaret och vad avser möjligheterna att konstruera, bygga och driva erforderliga anläggningar och anordningar som uppfyller ställda säkerhets- och kvalitetskrav för hela den processkedja som erfordras fram till ett förslutet slutförvar. - De barriärer som skall förhindra eller begränsa utläckage till biosfären bedömer inspektionen kunna ges från säkerhetssynpunkt tillfredsställande funktion i ett tidsperspektiv som sträcker sig åtminstone upp till en miljon år. Väsentligt längre tidsperspektiv är enligt inspektionens mening inte relevanta med hänsyn till bl. a. söderfallstiderna hos aktuella radioaktiva ämnen. De osäkerheter som alltjämt råder kring vissa processer och förlopp är för en metodstudie som KBS-3 tillfredsställande beaktade genom försiktiga (pessimistiska) antaganden i säkerhetsanalysen. Inspektionen har vid egna känslighetsanalyser inte kunnat finna att med dagens kunskap rimliga variationer i barriärernas egenskaper kan leda till utsläpp som inte skulle kunna godtas från strålskyddssynpunkt enligt de bedömningsgrunder som strålskyddsinstitutet tillämpat vid granskning av KBS-3. Remissbehandlingen gav ett högt betyg åt den redovisade metoden för Mot. 1985/86 slutförvar av det använda kärnbränslet. Den bedöms skydda alla framtida N423 generationer mot skador. Regeringen delade denna bedömning och gav därför laddningstillstånd till verken III och . I centrallagret för avfall, CLAB, vid Oskarshamnsverken, som togs i drift (), kommer kärnbränsleavfallet att förvaras , så att radioaktiv strålning avklingar till mer hanterliga nivåer och temperaturen går ner. Det är först om som slutförvaring enligt KBS-3-metoden skall tillämpas. Man kan förutse att den kan komma att ytterligare förbättras. Enligt min mening bör forskning och utveckling inriktas mot att hitta en tillämpning, där KBS-3-metoden kan användas för slutförvaring i omedelbar anslutning till CLAB vid Oskarshamnsverken. Detta skulle minska riskerna vid transport av det radioaktiva avfallet. Behovet att genom geologiska undersökningar hitta lämpligt urberg skulle då bortfalla. Från miljösynpunkt skulle det vara värdefullt om tilläggsinvesteringar vid befintliga kärnkraftverk kom till stånd, vilka kan höja produktionskapaciteten från 58 till . Tillskottet på kan om det utnyttjas i värmepumpar minska vår oljeförbrukning med 1,5 miljon m3 och reducera de årliga svaveldioxidutsläppen med ca och kväveutsläppen med tiotusentals ton. Med anledning av vad ovan anförts hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om slutförvaring av kärnbränsleavfall vid Oskarshamnsverken, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om höjning av produktionskapaciteten vid befintliga kärnkraftverk.