mot · G902ub812 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub812 m. fl. (c) Högskolefrågor I partimotion angående utbildning och forskning framhålls den stora betydelse partiet tillmäter denna verksamhet som en investering för framtiden. Mot den bakgrunden är det naturligt att vi tillmäter statliga insatser för högskolan och de forskningsinstitutioner som ligger inom ansvarsområde den allra största vikt. Det är viktigt att dessa institutioner får tillräckliga resurser för att hålla en hög kvalitet på sin verksamhet, som alla ansträngningar måste göras för att tillse att verksamheten bedrivs så effektivt som möjligt. Krångel och byråkrati måste motverkas så mycket som möjligt så att tillgängliga resurser används för den rena utbildnings- och forskningsverksamheten. Det är nödvändigt att beakta den centrala roll som bl. a. högskoleväsendet har för hela vår samhällsutveckling. Mot den bakgrunden är det naturligt för oss att eftersträva en högskolestruktur som viktiga övergripande samhällsmål. Förutom en god ekonomisk utveckling för samhället i sin helhet vill vi här särskilt framhålla målen ekologiskt ansvarstagande och decentraliserad samhällsstruktur. Vi välkomnar att regeringen nu tycks ha för avsikt att genomföra den tidigare aviserade översynen av högskolans ansvars- och styrsystem. Det är viktigt att detta arbete bedrivs med målmedveten strävan att frigöra resurser från administration till den rena forsknings- och utbildningsverksamheten, minska krångel och byråkrati och öka högskolesystemets flexibilitet. I detta utredningsarbete anser vi att följande frågor bör beaktas: En strukturplan måste tillkomma för högskoleområdet, baserad på långsiktiga bedömningar om utbildningsbehovet inom olika områden. Detta krav har tidigare framförts från och också utvecklats ytterligare i partimotion angående utbildning och forskning. Anslagssystemet måste kraftigt förenklas. tvingas institutionerna i allmänhet finansiera sin verksamhet med medel ur en stor mängd anslag. Det kan t. o. m. förekomma att olika elevplatser på samma kurs finansieras med medel ur såväl LIE-anslaget som ett eller flera linjeanslag. Strävan måste vara att minska mängden anslag och skapa en situation där institutionen får en rejäl basresurs, eventuellt uppdelad på ett forskningsanslag och ett grundutbildningsanslag, som grund för sin verksamhet. Linjesystemets roll för anslagsstyrningen bör tonas ner och eventuellt helt avvecklas, åtminstone för de linjer som inte är helt utpräglat yrkesinriktade. En decentralisering av beslutsfattandet inom högskoleväsendet från central nivå till regional och lokal nivå bör eftersträvas. Detta kan komma att innebära att kan ta över vissa uppgifter som handläggs av UHÄ. Regeringen framför i budgetpropositionen förslag om en ny typ av individuella linjer där studenten har möjlighet att under studiernas gång ta ställning till vilka kurser som skall ingå i utbildningen. I detta sammanhang återinförs fil. kand.-examen för den som uppnår 120 poäng, varav minst 60 poäng i ett ämne. Detta är värdefulla steg i rätt riktning och innebär att regeringen närmat sig ståndpunkter som intagits av bl. Enligt vår uppfattning är dock regeringens förslag inte tillräckligt långtgående. Vi har ovan föreslagit att anslagsgivningen till grundutbildningen starkare skall knytas till institutionerna och att linjernas roll i anslagssystemet, där så är möjligt, bör tonas ner eller helt avvecklas. Detta bör också möjliggöra ett mera flexibelt system inom de högskoleutbildningar som inte är klart yrkesinriktade, i första hand heta det filosofiska fakultetsområdet. Vi anser att linjerna inom detta utbildningsområde i fortsättningen endast bör ha en studierådgivande karaktär. De skall ses som ett färdigt utbildningspaket, som en student kan välja, men som utan hinder kan ersättas med någon annan utbildningskombination. Det bör således ankomma på den enskilde studenten att själv välja den kurskombination som han eller hon föredrar, och det bör vara möjligt att, liksom i de av regeringen föreslagna individuella linjerna, successivt välja till ämnen under studiernas gång. Detta skulle göra det filosofiska fakultetsområdet till något av en fri sektor, även om intagningen av resursskäl kan behöva begränsas. Strävan bör dock vara att anpassa kursutbudet efter det faktiska behovet. Utbildningen bör leda fram till en fil. kand.-examen där kraven skall vara minst 120 poäng, varav minst 60 poäng i ett ämne. Det bör öppnas möjligheter att genomföra sådana fil. kand.-studier vid mer än en högskola. Framför allt är det angeläget att en student skall kunna påbörja sina fil. kand.-studier genom att utnyttja kursutbudet vid en mindre högskola eller vid ett universitet. Vi kommer att under anslaget för lokala linjer och enstaka kurser redan nu föreslå medel för att utöka utbudet av enstaka kurser vid de mindre högskolorna. Det är viktigt att uppmuntra internationellt utbyte inom högre utbildning och forskning. Att livaktiga internationella kontakter är ett livsvillkor för en fruktbärande forskning, i synnerhet för ett litet land som , torde vara ställt utom allt tvivel. Svensk forskning bedrivs också med intensiva kontakter med utlandet. På samma sätt är det också av värde med internationella kontakter inom grundutbildningen. Om svenska studenter kan genomföra delar av sin utbildning vid utländska högskolor kan detta medföra värdefulla nya impulser till såväl högskolevärlden som till samhället i övrigt. Detsamma kan sägas om utländska studenter vid svenska universitet. Därför är det viktigt att undanröja olika hinder som kan försvåra ett sådant internationellt utbyte. Svenska studenter bör tillförsäkras rätt att uppbära studiemedel för studier utomlands, även om motsvarande utbildning i och för sig också förekommer i . Det måste bli lättare att tillgodoräkna sig utländska studier i svenska examina. En översyn av svenska examinas ställning i förhållande till utländska bör också göras. Eventuellt kan vissa skärpningar av kvalitetskraven behöva vidtas för att höja respekten för svenska examina vid utländska högskolor. Det kan också finnas anledning att närmare se över vilket värde en svensk gymnasiekompetens tillmäts vid intagning till högskolor utomlands. Eventuellt skulle en sådan prövning kunna resultera i införandet av kompletterande kurser, som skulle kunna underlätta inträdet vid utländska högskolor och också i vissa fall utnyttjas som förberedelser för svenska högskolestudier. Kvoterna för antagningen av utländska studenter vid svenska universitet kan också eventuellt behöva ökas. Särskilt angeläget är det naturligtvis att främja ett nordiskt studentutbyte. Detta bör bli föremål för överläggningar mellan de nordiska regeringarna, där ett mål skulle kunna vara att åstadkomma en fri rätt för nordiska studenter att studera vid högskolor i andra nordiska länder, jämförbar med den fria nordiska arbetsmarknaden som redan finns. Sorn framhållits i partimotion angående utbildning och forskning anser vi det viktigt med en reell kvalitetsförstärkning för civilingenjörsutbildningen. Vi välkomnar den omklassificering av civilingenjörsutbildningen till 180 poäng som kommer som resultat av ett tidigare riksdagsbeslut på initiativ av bl. är det uppenbart att det behövs resurser för kvalitativa förbättringar. UHÄ och IVA har förordat resursförstärkningar med 160-320 milj. kr. Regeringens förslag som innebär ett tillskott med 22 miljoner utöver vad som tidigare beslutats är i det perspektivet klart otillräckligt. Vi anser som ett minimikrav att det är, nödvändigt att åstadkomma en resursförstärkning på 165 milj. kr. Som en följd av detta föreslår vi att anslaget till civilingenjörsutbildningen för /87 räknas upp med 33 milj. kr., utöver vad regeringen föreslagit. Vi har tidigare framfört förslag om att civilingenjörsutbildningen bör kompletteras med en kortare ingenjörsutbildning på högskolenivå. Regeringen delar tydligen den principiella uppfattningen men är inte beredd till några mera långtgående insatser. Vad man gör är att ersätta vissa lokala linjer med två allmänna utbildningslinjer om 80 poäng, data- och elektroniklinjen och dataingenjörslinjen. Sammanlagt avses dessa två linjer få 320 utbildningsplatser. Detta innebär dock ett mycket blygsamt tillskott av utbildningsplatser, ca 50, jämfört med dagsläget, och är klart otillräckligt sett mot bakgrund av det behov som bl. a. IVA angivit. Där talas om en utbildning av samma storleksordning som civilingenjörsutbildningen. Fortsatta planeringsarbeten på detta område som aviseras inom UHÄ bör därför syfta till att lägga fram en samlad plan för utbyggnad av tvååriga ingenjörsutbildningar. Riktmärket bör därvid vara civilingenjörsutbildningens omfattning, dvs. i storleksordningen 4 000 intagningsplatser. måste dock hänsyn tas till rekryteringsmöjligheterna. Det är viktigt att denna kortare ingenjörsutbildning får en decentraliserad struktur. De tekniska högskolorna och de mindre regionala högskolorna är naturliga huvudmän för utbildningen. bör det vara möjligt att för kortare eller lägga ut denna typ av högskoleutbildning också till andra orter än de som har högskoleundervisning. Utbildningen skall då lämpligen administreras av en befintlig högskola och ske i samarbete med gymnasieskolan i utbildningskommunen. I samband med utbyggnaden av denna tvååriga tekniska högskoleutbildning bör man också pröva möjligheterna till att till vissa orter förlägga utbildning som motsvarar ett eller av civilingenjörsutbildningen, på i princip samma sätt som har skett när viss del av KTH:s utbildning kan erbjudas i . En sådan decentralisering av vissa grundläggande delar utav civilingenjörsutbildningen skulle underlättas av att man kan sam- och utnyttja resurser i de nya ingenjörshögskolor som skulle komma till stånd. Den skulle innebära stora vinster genom att civilingenjörsutbildningen görs tillgänglig för fler och att inackorderings- och resekostnader och omställningsproblem för studenterna skulle minska. Med hänsyn till de nyckelpositioner i näringsliv och samhälle som civilingenjörer ofta kommer att inta är det viktigt med en viss bredd i utbildningen. Det har framhållits bl. a. från att miljöutbildningen i flertalet civilingenjörsutbildningar är mycket bristfällig. Detsamma kan sägas om flertalet kortare ingenjörsutbildningar. Eftersom ingenjörer i stor utsträckning i sin verksamhet kommer att påverka vår miljö är det viktigt att ekologiskt kunnande ingår som ett viktigt moment i all ingenjörsutbildning. Likaså är det värdefullt om det i ingenjörsutbildningarna också ingår vissa inslag av samhällskunskap och humaniora. bör genom ett uttalande understryka detta och förutsätta att det beaktas i UHÄ:s och berörda högskolors utbildningsplanering. Det har bedömts som mycket angeläget att få till stånd en datavetenskaplig linje i med 30 platser. Detta skulle möjliggöras genom en minskning av geolog- och matematikerlinjerna med vardera 15 platser. Vi anser det angeläget att den datavetenskapliga linjen får inrättas i och tillstyrker denna omprioritering liksom ett behövligt resurstillskott på . Sjöbefälsutbildningen i avvecklas nu i enlighet med tidigare riksdagsbeslut. Enligt uppfattning var detta beslut mycket olyckligt. Från såväl redarföreningen som berörda fackliga organisationer framhålls att det långsiktiga behovet av sjöbefäl är sådant att en fortsatt utbildning i är motiverad. särskilda möjligheter när det gäller utbildning under isförhållande och samarbetsmöjligheterna med motsvarande utbildning i är andra skäl till en fortsatt utbildning. därför att beslutar om att intagning av elever till sjöbefälsutbildningen i skall återupptas med i princip de intagningsplatser som gällde före nedläggningsbeslutet. Vi beräknar att detta kräver ett medelstillskott på 3 milj. kr. Även inom AES-sektorn är det angeläget med resursförstärkningar för att förbättra kvaliteten. Särskilt angeläget är detta inom ekonom- och juristlinjerna. Den resursförstärkning på 2,98 milj. kr. som föreslås av regeringen är uppenbart otillräcklig, och vi föreslår i stället en förstärkning i enlighet med UHÄ:s förslag om 5,5 milj. kr. Lika väl som det finns ett starkt behov av ingenjörer med en något kortare högskoleutbildning så finns det ett påtagligt behov också utav ekonomer på mellannivå. AMS bör därför få i uppdrag att utarbeta förslag till en sådan kortare ekonomutbildning. En tänkbar möjlighet kan vara att ge ekonomlinjens basblock en utformning med två varianter, en färdigutbildande och en avsedd som grund för fortsatta studier på ekonomlinjen. Frågan om huvudmannaskapen för ADB-linjen har diskuterats . Regeringen föreslår nu att en statlig ADB-linje inrättas som successivt kan ta över den roll som den kommunala ADB-linjen nu spelar. Det kan vara en bra lösning, men vi delar inte regeringens uppfattning att denna linje endast skall omfatta 60 poäng. Utbildningar av den omfattningen hör knappast hemma inom högskolan utan bör ha karaktären av högre specialkurser inom gymnasieskolan. Enligt vår uppfattning bör den nya statliga ADB-linjen omfatt 80 poäng, vilket också är vad UHÄ har föreslagit. Kommunerna bör få möjlighet att göra motsvarande omklassificering av sina ADB-linjer. I den mån detta nödvändiggör resursförstärkningar bör regeringen återkomma i tilläggsbudgeten till detta. anser fortfarande att det var fel att lägga ner tandläkarutbildningen i . Det framgår också utav årets budgetproposition att kan bli nödvändigt att återuppta denna utbildning. Eftersom det därför är nödvändigt att upprätthålla en kompetens också i anser vi att skälen för att återuppta tandläkarutbildningen har förstärkts. Vi förordar därför att en nyintagning sker till tandläkarlinjen i fr. o. m. , med 60 platser. Detta finansieras genom att planeringsramarna för tandläkarlinjen i minskar med 40 platser och i med 20 platser. Sjukgymnastutbildningen bedrivs huvudsakligen som landstings- och kommunalhögskoleutbildning. Statliga sjukgymnastutbildningar finns dock i och vid i . Regeringen låter utreda en eventuell överföring också av dessa utbildningar till landstings- och kommunalt huvudmannaskap. Enligt vår uppfattning är det värdefullt att bibehålla de båda statliga sjukgymnastutbildningarna med hänsyn till den goda forskningsanknytning som man åstadkommit och inte minst till det samband som man etablerat med läkarutbildningarna på de båda orterna. Vi anser därför att bör göra ett uttalande om att sjukgymnastutbildningarna i och vid i bör behållas i ett statligt huvudmannaskap. Genom ett förslag till beslut om att den statliga sjukgymnastutbildningen skall minskas med 20 intagningsplatser som den kommunala ökas med 12 föregrips dessutom utredningsarbetet. Vi anser att bör avslå detta förslag. Om detta kräver resurser utöver vad som finns upptaget i budgetpropositionen för sjukgymnastutbildningen totalt, bör regeringen återkomma till detta i tilläggsbudgeten. I budgetpropositionen föreslås en mycket kraftig reduktion av antalet platser i den kompletterande utbildningen i allmän hälso- och sjukvård (20p). Enligt vår mening bör utvecklingen under ytterligare någon termin följas innan så drastiska neddragningar som regeringen nu föreslår genomförs. Exempelvis i samband med framläggandet av vårens kompletteringsproposition bör en säkrare bedömning kunna göras. Regeringen har aviserat en särskild proposition angående lärarutbildningens lokalisering och dimensionering. Vi får tillfälle att återkomma till vår inställning i dessa frågor i samband med den propositionen. Redan nu vill vi dock framhålla att i ett annat sammanhang framförda uppfattning att de resurser som frigörs genom elevminskning i bör användas för bl. a. ökad lärartäthet där, givetvis ger mindre anledning till nedskärningar i lärarutbildningen. Vi anser oss därför inte nu kunna gå med på den nedskärning av ämneslärarlinjen med 60 platser som föreslås i budgetpropositionen. Det innebär att anslaget till ämneslärarlinjen bör räknas upp med , jämfört med vad regeringen föreslagit. Vi vill vidare framhålla vikten av att vi också i fortsättningen får en decentraliserad struktur på lärarutbildningen. Inte minst för att få en god tillgång på lärare över hela landet är det viktigt att lärarutbildningen också i fortsättningen kan bedrivas på de orter där den nu befinns. Behovet av fortbildningsinsatser kommer också att bli stort, vilket kräver en del utbyggd och decentraliserad utbildningsorganisation. Borttagandet av utbildningsbidraget för lärare i industri- och hantverksämnen har uppenbarligen gjort det svårare att rekrytera sådana med näringslivserfarenhet. UHÄ bör därför få i uppdrag att utvärdera konsekvenserna av att detta bidrag upphört och eventuellt lämna förslag till återinförande. Utbildning för kultur- och informationsyrken Lokalsituationen vid i är mycket svår. Lokalerna är mycket splittrade och långt ifrån ändamålsenliga, de har också utsatts för skarp kritik ur arbetarskyddssynpunkt. Förslag till lösningar på lokalfrågan finns, och man har tidigare från regeringens sida uttalat sig positivt om en lösning på skolans lokalkris. Därför är det mycket anmärkningsvärt att några pengar inte finns med i årets budget ens för att genomföra en projektering. Vi föreslår därför att 1 milj. kr. anslås för att projektera nya lokaler till i . Frågan om en journalistutbildning baserad på akademisk grundutbildning har varit föremål för utredning och ett förslag föreligger. Regeringen har dock inte varit villig att genomföra detta förslag. Enligt vår uppfattning är det av mycket stor vikt att det blir lättare för personer med högskoleutbildning inom olika områden att söka sig till journalistyrket. bör därför uppdra åt regeringen att framlägga förslag om en sådan journalistutbildning. Vi har tidigare i denna motion anfört vår principiella syn på möjligheterna att bedriva högskolestudier inom i första hand det filosofiska fakultetsområdet i friare former. Detta skulle givetvis innebära viktiga förändringar av LIEanslagets karaktär. Vårt förslag innebär också att man skulle kunna använda kurser vid mindre högskolor för sådana utbildningar, även om man inte kan slutföra sina studier vid denna högskola. Redan nu bör man enligt vår uppfattning kunna utnyttja genomgången enstaka kurs vid en mindre högskola i en utbildning av det slag regeringen föreslår. För att de mindre högskolorna skall kunna utöka sitt utbud av enstaka kurser föreslår vi ett extra anslag på 5 milj. kr. för detta ändamål. har vi framhållit utbildningens betydelse för forskarrekryteringen. Vi föreslår därför en anslagsuppräkning med 5 milj. kr. för kvalitetsförbättringar i kurser på C-nivå. I andra motioner från har vi yrkat avslag på den reduktion av statsbidraget till kommunala utbildningar som regeringen föreslår. Vi har samma principiella inställning till motsvarande reduktion av anslaget till högskoleutbildning och yrkar således avslag på densamma. Vi föreslår därför att anslaget räknas upp med . jämfört med regeringens förslag. Vi har under avsnitten om vårdsektorn framfört att vi motsätter oss den omfördelning mellan all statlig sjukgymnastutbildning och sjukgymnastutbildning som regeringen föreslagit. Regeringen bör återkomma till med det förslag till omfördelning mellan anslaget högskoleutbildning och anslaget för utbildning till vårdyrken som detta kan nödvändiggöra. Det är av mycket stor vikt att de som är verksamma på högskolan som doktorander, lärare och forskare får sådana villkor att befattningarna blir attraktiva och kan rekrytera goda krafter. Inrättandet av särskilda doktorandtjänster var en viktig åtgärd för att skapa rimliga ekonomiska villkor för den som genomgår doktorandutbildningen. många doktorander till utbildningsbidrag som ger en sämre ersättning än vad som är fallet med arbetslöshetsförsäkringen. Situationen är därför långt ifrån tillfredsställande. Regeringen bör återkomma till med förslag om förbättrade ekonomiska villkor för doktorander. Det är också nödvändigt med en positiv lösning på frågorna som hör samman med arbetsvillkoren för högskolans forskare och lärartjänster. I synnerhet inom vissa fakulteter ger rekryteringssvårigheterna anledning till en mycket stor oro. bör som sin mening ge regeringen till känna vikten av att frågan om arbetsvillkor för lärare och forskare vid högskolan måste få en sådan lösning att en sådan rekryteringssituation kan åstadkommas att en hög kvalitet i verksamheten säkras. Forskarutbildningens meritvärde har stor betydelse för intresset för forskarutbildningen. Många statliga befattningar är av en sådan art att det är ett stort värde om de besätts med vetenskapligt skolad personal. Utredningsförslag föreligger om att göra doktorsexamen till behörighetskrav för ett antal statliga ämbeten. Något rent förslag har dock inte kommit. Den åtgärd som vidtagits med innebörden att forskarutbildningen får samma meritvärde som om hade ägnats åt statlig tjänst måste anses vara ett mycket blygsamt steg på vägen. Regeringen bör därför återkomma till med förslag till åtgärder för att förbättra forskarutbildningens meritvärde. Den nya lärartjänstordning för högskolan som har beslutat om innebär ökade möjligheter att kombinera undervisning och forskning på alla tjänster inom högskolan. Detta är inte minst betydelsefullt för möjligheten att bedriva forskning också vid mindre högskolor. Detta kräver dock ekonomiska resurser. Vi föreslår därför en förstärkning av anslaget D 28, Vissa särskilda utgifter i forskningsändamål, finansiering av högskolelektorers forskning med 5 milj. kr., som särskilt skall användas för att öka möjligheterna för lärare vid högskolor utan fasta forskningsresurser att bedriva forskning inom ramen för sina lärartjänster. I UHÄ:s verksamhetsberättelse för högskolan 1983/84 redovisas resultaten från examinationen i forskarutbildningen. Det är en klart otillfredsställande bild som redovisas. Inom humanistisk och samhällsvetenskaplig sektor disputerar av de forskarstuderande som registrerats som aktiva det redovisade året. Det skulle tyda på en medelstudietid . Inom medicinsk, matematisk-naturvetenskaplig och teknisk fakultet är examinationsresultatet bättre - - men ändå klart oroande. UHÄ beskriver forskarstudierna som extensiva med ett stort antal studerande som ägnar sig åt studierna på en mycket begränsad tid. redovisar UHÄ en kraftig uppgång i examinationsfrekvensen på teknisk fakultet efter inrättande av licentiatexamen . Det finns nu möjlighet att inrätta sådan examen på de olika fakulteterna, men detta har utnyttjats i begränsad omfattning. En mer allmän form av licentiatexamen, som också klart anknyter till den internationellt förekommande masterutbildningen, skulle troligen innebära att fler forkarstuderande når fram till en examen. En sådan examen bör vara så utformad att den kan utvidgas till en doktorsexamen. UHÄ bör få i uppdrag att framlägga ett generellt verkande system efter dessa riktlinjer. När man analyserar det stora antalet forskarstuderande i förhållande till antalet avlagda examina bör man också undersöka om själva den vetenskapskontakt som deltagande i seminarier m. m. innebär, fungerar som en allmän forskningsinformation för olika typer av befattningshavare. Det bör kanske i så fall övervägas om registrering som forskarstuderande verkligen är den bästa formen för detta. En särskild forskningspolitisk proposition förväntas komma 1987. Vi avvaktar därför tills dess med att föreslå mera långtgående åtgärder inom forskningens område. Vissa förändringar i förhållande till regeringens förslag anser vi dock vara nödvändiga. I fråga om teknisk fakultet så anser vi att en resursförstärkning till de tekniska högskolorna som tidigare föreslagits också bör komma de verksamheter till del som finansieras över fakultetsanslaget. har vid upprepade tillfällen framhållit vikten av förstärkta resurser för humanistisk och samhällsvetenskaplig forskning. Regeringen har dock bara i en mycket begränsad omfattning följt upp dessa riksdagsbeslut. Vi föreslår därför vissa förstärkningar i förhållande till regeringens förslag.