mot · G902Jo276 · 1986-01-27 00:00:00 — Samtliga riksdagspartier har uttalat sig för att all åker skall användas, men vem tar på sig ansvar och kostnader? Den socialdemokratiska regeringen gör det uppenbarligen inte! Vi återkommer i särskild motion till denna fråga. Eftersom jordbrukarens inkomst endast är en liten del av de totala intäkterna i jordbruket innebär en begränsad höjning av produktionskostnaderna en mångdubbelt större urholkning av inkomsterna. Detta är speciellt märkbart vid de större intensiva familjejordbruken med hög omsättning och där mycket stor del av bruttot går åt till insatsvaror och kapitalkostnader. Vi anser att en återgång bör ske till ett kompensationssystem baserat på förändringar i PM-index och den faktiska kostnadsutvecklingen inom berörd livsmedelsindustri. Systemet med s. k. obundna överläggningar ger ingen stadga. Det är nonsens att hävda att systemet kan vara till fördel för både producenter och konsumenter. Antingen får lantbrukarna full kostnadskompensation eller också får man det inte. Kapitalkostnaden i jordbruket har stigit dramatiskt. Det mycket höga ränteläge vi har i sedan sent Mot 1985/86 1970-tal drabbar särskilt hårt en näring som arbetar med stora långsiktiga investeringar i mark och byggnader. Då kapitalbehovet ofta är 1-2 milj. kr. per sysselsatt och en förräntning länge bedömts som god är det lätt att förstå att det är så gott som omöjligt för jordbrukare med sen etablering/utökning/investering att bära denna kostnad. Det är viktigt att den ekonomiska politiken förs på ett sådant sätt att det ges möjligheter att rejält sänka räntan. inriktning för att begränsa budgetunderskott och inflationstryck har bl. a. detta syfte. Men det gäller också att nå mera direkta lösningar för de hårdast utsatta jordbrukarna. Härvid är det viktigt att hypotekslåneinstitutet kan fungera väl och i tillräcklig utsträckning ställa lån till rimliga villkor till näringens förfogande. Detta är dock en åtgärd av mera långsiktig karaktär. För de mera näraliggande problemen bör regeringen för redovisa förslag till lösning. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om utvecklingen av konsumtionsutbildningen i vid mening för att tillgodose god matkvalitet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande storkök, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om en decentraliserad samhällsstrukturs betydelse för att upprätthålla en god matkvalitet och folkhälsa, 4. att hos regeringen begär förslag innebärande krav på att import skall förbjudas av livsmedel, vilka producerats på ett i förbjudet sätt, 5. att hos regeringen begär en redovisning av konsekvenserna vid skilda tekniska alternativ att minska skattebelastningen på baslivsmedel, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående jordbrukspolitikens inriktning, 7. att hos regeringen begär förslag innebärande att förorenat slam ej får användas som gödselmedel, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående minskning av jordbrukets negativa miljöpåverkan, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående åkermarkens uthålliga produktionsförmåga, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om förändringar i jordförvärvslagen, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en satsning på export av livsmedel. Mot 1985/86 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om produktion av energi- och industriråvaror i jordbruket, 13. att beslutar att en återgång bör ske till ett kompensationssystem baserat på PM-index, [14. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av lantbrukslån,1] [15. att hos regeringen begär förslag för att lösa de akuta kapitalkostnadsproblemen i jordbruket.1] . Åsling (c) () (c) () P.-O. () Mot 1985/86 1 1985/86: Fi 732.