mot · G902Sk305 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk305 () Översyn av lagen om begränsning av skatt i vissa fall Det finns olika typer av kapital, och uttrycken för begreppet är lika många, egendom, tillgång, förmögenhet, allt kan också betecknas som kapital. I förmögenhetsbilagan till självdeklarationen tas t. ex. som kapital upp enfamiljs-, tvåfamiljsfastighet, hyreshus, jordbruksfastighet, men också bil, båt, smycken, obligationer, aktier och andelar i handelsbolag. Vi är med andra ord nästan alla kapitalister i den meningen att vi ägare något som har s. k. förmögenhetsvärde. Ändå är det både för ägaren och staten avsevärda ekonomiska skillnader mellan olika typer av kapital. Vissa typer ger årlig avkastning, ränta, utdelning, obligationsvinst som kan variera. Andra kapitaltillgångar kostar sin ägare pengar så länge han har dem, bil, båt och sommarstuga t. ex. Andra åter är dyra att köpa och ger ingen årlig avkastning men kan ibland stiga i pris och därför vara värdebeständiga och ge avkastning om ägaren säljer i rätt ögonblick. Briljantringar och Picassotavlor kan vara bra exempel särskilt som de, trots detta, behandlas olika i beskattningshänseende. Men rent generellt måste anses att kapital nationalekonomiskt får sitt verkliga värde blott genom sin avkastning. Det är en av anledningarna till att det alltid borde vara gynnsammare eller åtminstone lika gynnsamt att spara och investera i arbetande kapital som i vinstobligationer, smycken eller tavlor. Arbetande kapital - företagande ger ju avkastning både genom arbete åt många och genom ränta, utdelning som väl förvaltad kan investeras vidare men också kan beskattas. råder den fullständiga oredan när det gäller kapital och arvsbeskattningar, och det kan med fog hävdas att värst beskattas sådant kapital som gör den största nyttan. Detta gäller inte minst i fråga om arvs- och förmögenhetsbeskattningar och har som bekant medfört att ett stort antal framgångsrika och för landet värdefulla familjeföretag och deras ägare tvingats lämna . Socialdemokratiska politiker är ofta generösa med att erkänna kompetensen hos många av dessa företagare och beklaga att de lämnat landet men tycks inte ha någon lösning på problemen. Ett av problemen gäller förmögenhetsbeskattningen som i vissa fall medför att den s. k. 80-procentsregeln sätts ur spel. Enligt 5 § första stycket lagen om begränsning av skatt i vissa fall får förmögenhetsskatten inte nedsättas så att skatten blir lägre än skatten på av den skatteskyldiges beskattningsbara förmögenhet. Detta innebär i verkligheten att i stort sett (av skattesatsen ) måste betalas, och eftersom de pengarna måste tas av medel som är beskattade till blir den effektiva skatten på det deklarerade kapitalet . (Man måste alltså ha en intäkt som motsvarar fem gångar kapitalskatten vid marginalskatt.) För att ta ut till sin förmögenhetsskatt av ett företag måste företagaren om han nu kan lämna så litet som av vinsten i företaget ha en avkastning på det deklarerade kapitalet av efter skatt, alltså med schablonberäkning av skatt . Följden har alltför blivit att skapare och ägare till framgångsrika familjeföretag känt sig tvingade att sälja företaget ofta till börsens storföretag som inte alltid ser till det bästa för de anställda eller orten. En slutsats för den lagstiftare som vill värna mer om duktiga familjeföretagare än om duktiga börsklippare bör bli att den ovannämnda 50-procentsregeln måste slopas. Som bekant är arvsskatten ett stort problem för familjeföretagen. Skatten blir så stor att arvingarna tvingas sälja sitt företag för att kunna betala skatten. Det medför ju inte att företaget socialiseras - staten vill bara ha pengarna - utan bara att företaget hamnar i andra kapitalägares händer, ägare som kanske inte har samma intresse för att konsolidera eller utveckla företaget. Det system som alltså nu råder är inte rimligt, det medför att vi i praktiken avskaffar familjeföretagen och det motverkar den företagsamhet vi så väl behöver och borde uppmuntra. Det är därför nödvändigt att reformera arvsbeskattningen. Självklart kan man inte slopa den helt för en typ av kapital men däremot söka efter andra former än den nuvarande. En möjlig modell vore att låta de skattskyldiga betala en given procent av kapitalinkomsten från företaget under . Kapitalet har ju ändå del av avkastningen. Självklart krävs det i ett sådant fall särskilda regler för det fall företaget trots allt skulle säljas . Med stöd av det anförda yrkar jag 1. att beslutar om en sådan ändring i lagen om begränsning av skatt i vissa fall som ovan skisserats, dvs. att sista meningen i 5 § första stycket upphävs, 2. att hos regeringen begär att motionsförslaget överlämnas till arvs- och gåvoskattekommittén för beaktande. 1985/86 Sk305 1 * 1985/86.3 sami.