mot · GA02sk112 · 1986-11-14 00:00:00 — Motion till 1986/87:Skll2 m. fl. Beskattning av förmån av fri bil (prop. 1986/87:46) Proposition 1986/87:46 innehåller förslag om ett schabloniserat skattesystem vid beskattning av förmån av fri bil. Skatten skulle utgå i form av en procentsats av nybilspriset (för nya, för bilar ). De höga marginalskatterna och den bristande flexibiliteten i lönesättningen har på ett dramatiskt sätt ökat intresset för lågbeskattade förmåner. Skattesystemet snedvrider på detta sätt den privata konsumtionen och motverkar samhällsekonomisk effektivitet. Förklaringen till det stora intresset för tjänstebilar kan till stor del hänföras till en önskan att kringgå de höga marginaleffekterna. En viktig åtgärd är ett införande av ett enkelt skattesystem med låga marginaleffekter. Det är dessutom viktigt att inkomst av olika slag, vare sig det är fråga om kontanter eller andra förmåner, beskattas likformigt. Skatt skall tas ut efter bärkraft En grundläggande regel i vårt skattesystem är att skatt skall tas ut efter bärkraft. Vi anser att denna grundläggande regel genom regeringens förslag har satts ur spel. Tjänstebil innehas av två typgrupper av personer, dels den grupp som får bilen som en ren löneförmån, dels den grupp som har den som sin arbetsplats. Det finns också naturligtvis grupper mellan dessa två ytterligheter. Den förra gruppen får sin tjänstebil antingen på grund av att det är billigare för företaget att ge en bilförmån än en löneförhöjning eller för att lönesättningsprinciperna för företaget inte tillåter större löneskillnader. För denna grupp utgör tjänstebilen en reell förmån att jämföras med en kontant löneersättning. Den senare gruppen, t. ex. handelsresande och försäljare erhåller en bil till sitt förfogande, detta för att de skall kunna utnyttja arbetstiden effektivare genom att slippa ta vägen förbi arbetsplatsen vid varje resa. Många av dem befinner sig på resande fot hela arbetsveckan och använder bilen nästan uteslutande i tjänsten. Familjen i övrigt är då tvungen att ha en annan bil under den tiden. Många bilar är även tungt lastade med försäljningsmaterial och kan knappast användas i privat bruk. För dessa grupper utgör tjänstebilen inte någon speciell löneförmån. Båda dessa grupper behandlas i regeringens förslag lika. De beskattas på exakt samma sätt oavsett om förmånen är stor eller liten. ett allvarligt avsteg från de grundläggande principerna om rättvis beskattning. Schablonen missgynnar dem som verkligen behöver bilen i tjänsten och gynnar dem som åker mycket privat, dvs. de som har bilen som arbetsplats missgynnas medan de som erhåller tjänstebil som en ren tjänsteförmån gynnas. Förslaget kommer särskilt att drabba dem som på grund av långa körsträckor eller annan orsak, t. ex. behov av lastutrymme, måste hålla sig med en förhållandevis stor tjänstebil. Skatt beräknas, om regeringens förslag genomförs, inte längre efter den förmån man åtnjuter. Vi anser att det är orimligt att värdera förmånen utan hänsyn till den faktiska privata körsträckan. Det nya systemet skulle uppfattas som orättvist och utan verklighetsanknytning. Förenklingar får inte gå ut över rättvisan I sin motivering till förslaget anger regeringen förenklingsskäl. Det är vällovligt med förenklingar, men priset har i detta fall blivit för högt, i synnerhet för dem som är beroende av bilen för sin tjänsteutövning. Den förenklade deklarationen får inte resultera i en godtycklig skattelagstiftning. Förslaget är helt baserat på förmånsbilsinnehavaren. Man skiljer inte på tjänstebil och förmånsbil, trots att flera remissinstanser har påtalat skillnaderna. Syftet att flera skall kunna använda den förenklade självdeklarationen gäller inte gruppen säljare, då schablonavdraget på . inte räcker för denna grupp. De måste ändå lämna in den stora deklarationsblanketten. Det har i utredningen hävdats att det är frivilligt att ha företagsägd bil. Så är ofta inte fallet, eftersom företagen ofta använder bilen som reklambärare samt sätter in dyrbar utrustning för att underlätta och effektivisera arbetet. Förslaget skulle resultera i att bilparkerna inte förnyas i samma takt som . Resultatet blir en försämrad arbetsmiljö för många och resulterar i en ogynnsam inverkan på trafiksäkerheten i allmänhet. Då skatten enligt förslaget skall tas ut på nybilspriset och dessutom på värdet av extrautrustning ger detta effekter på incitamenten för installation av katalytisk avgasrening. En installation av avgasrening på en äldre bil ger en högre skatt. Detta är en olycklig bieffekt av förslaget. De som använder bilen i liten omfattning för privat körning och har haft stora avdrag för långa arbetsresor drabbas hårt. Detta försvårar för människor att bo kvar i sin hembygd och ta ett arbete på en annan ort. Detta är djupt olyckligt. Biltelefon är ett hjälpmedel som används av den effektive säljaren. Biltelefonen skall enligt förslaget räknas in i bilens nypris eftersom fribeloppet . för extrautrustning redan är förbrukat till vinterhjul, radio, dragkrok o. d. En telefonanläggning kostar ca . som säljaren skall beskattas för. Med en 50-procentig skatt innebär det att han skulle betala /månad ur egen ficka för att företaget har satt in en biltelefon. ungefär lika mycket som han betalar för hemtelefon. Detta är ett exempel på hur orimligt detta förslag slår mot en yrkesgrupp. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar avslå proposition 1986/87:46 om beskattning av förmån av fri bil. () () () ()