ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902Ju222 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju222 () Ökat anslag till polisväsendet m. m. Antalet brott mot har ökat . Totalt sett ligger brottsligheten på en alltför hög nivå. Framför allt våra äldre drabbas på detta sätt av ökad otrygghet. Man kommer dock inte till rätta med kriminalitet enbart genom att förstärka rättsväsendet. Det handlar mer om att ge samhället en etik som grundnorm. Det etiska minimum som varje samhälle behöver uttrycks i sin bästa form genom de tio budorden. Den kristna människosynen ger individen ett okränkbart värde. Denna syn bör vara vägledande i lagstiftningen. Hemmen skall beredas möjlighet att ge barnen en god omvårdnad och en trygghet. En familjevänlig politik gynnar en harmonisk utveckling och minskar riskerna för sociala störningar senare i livet. Skolan skall vara förankrad i den kristna etiken, mindre skolenheter och klasser skapar förutsättningar för en mänsklig gemenskap. Förebyggande arbete för att hejda alkoholens och narkotikans utbredning minskar riskerna för social missanpassning. Med relativt enkla medel skulle man snabbt kunna öka tryggheten i vårt samhälle. har ju de största kommunerna parkeringsvakter som har i uppgift att hålla ordning på bilisterna så att de parkerar rätt och håller parkeringstider. Det är angeläget att det är ordning och reda på bilarna. Ingen bestrider nog att det är mer angeläget att det är så stor ordning och reda på allmänna och offentliga platser att våra äldre, våra barn och vi alla kan känna större trygghet där. Med detta åsyftas inte att parkeringsvakter skall bli poliser. Om deras utbildning och befogenheter utökas till att hålla uppsikt och övervaka och medverka till större trygghet och säkerhet så skulle deras närvaro noteras med tacksamhet och ge positiv effekt. Många svenskar har säkerligen upplevt hur t. ex. en bobby, en patrullerande polis i , hjälper äldre människor över gatan, har uppsikt över lekande barn etc. och skapar lugn och ordning i största allmänhet genom sin närvaro. Detta skulle vara ytterligare en förstärkning av ett utbyggt system med kvarters- och kommundelspoliser som kan arbeta i nära kontakt med innevånarna. Förebyggande insatser och arbetet med att få ett ökat genomslag för ett etiskt normsystem motsäger inte att polisen skall ha tillräckliga resurser för att effektivt kunna motverka brott, upprätthålla ordningen och vaka över medborgarnas säkerhet. För att motverka den ökade brottsligheten bör ytterligare resurser ges för fler utbildningsplatser. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna den kristna etikens betydelse för en minskning av antalet brott, 2. att begär att regeringen i kontakt med aktualiserar möjligheten att komplettera trafikvakternas utbildning och kompetens i syfte att förbättra ordningen på offentliga platser, 3. att hos regeringen begär ytterligare 150 nya platser för polisaspiranter, totalt 300 platser, och för detta ändamål anslår 15 milj. kr. utöver regeringens förslag. 1985/86 Ju222
mot · G902Ju401 · 1986-01-14 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju401 Avskaffande av hyresnämnd och bostadsdomstol Med hänvisning till de skäl som i motsvarande hänseenden upptagits i min motion om korporativism (1985/86:K201) hemställer jag att begär att regeringen lämnar rättegångsutredningen i uppdrag att framlägga förslag till avskaffande av hyresnämnd och bostadsdomstol.
mot · G902Ju402 · 1986-01-14 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju402 () Ökat antal nämndemän i underrätterna Genom regeringens proposition 1982/83:126 som sedan följdes av ett riksdagsbeslut sänktes antalet ledamöter i tingsrätt och länsrätt. Sålunda ändrades tingsrätternas och länsrätternas sammansättning fr. o. m. så att det numera finns en lagfaren domare och tre nämndemän i stället för som tidigare en lagfaren domare och fem nämndemän. Förslaget om reducering av antalet nämndemän var redan före men också efter riksdagsbeslutet utsatt för stark kritik. a. har det framförts att ett högre antal nämndemän innebär ett större mått av allsidighet och kunskap hos nämnden och därmed en högre rättssäkerhet. Det är självklart att bedömningen i allmänhet kan antas bli bättre, om fem och inte tre nämndemän deltar. En större nämnd kan rimligen förutsättas ge säkrare garantier för en sådan kunskap och erfarenhet och sådant omdöme som leder till en bättre prövning av alla de enskildheter som förekommer i målet. När det gäller nämndens representativitet kan inte nog understrykas att nämnden måste vara allsidigt sammansatt, om den skall utgöra ett kvalificerat instrument för lekmannamottagandet i rättskipning och vinna medborgarnas förtroende så som deras företrädare i domstolen. En minskning av antalet nämndemän i varje mål leder ofrånkomligen till minskad allsidighet och representativitet. Det vägande skälet för att begränsa antalet tjänstgörande nämndemän var besparingar. Flera tingsrätter anser emellertid att antalet överklaganden i tingsrättsdomar nu stigit och därmed medfört ökade kostnader för slutgiltigt avgörande av målen. Om detta kan relateras till minskningen av antalet nämndledamöter, så har därmed motivet för begränsningar av antalet ledamöter fallit bort. Jag föreslår därför en återgång till tidigare sammansättning av tingsrätten och länsrätten, dvs. med en lagfaren domare och fem ledamöter. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag att beslutar att återinföra de regler som gällde före beträffande antalet nämndemän i tingsrätt och länsrätt.
mot · G902Ju404 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju404 m. fl. (s) En utvärdering av tingsrätternas sammansättning, m. m. har hemställt hos regeringen om höjning av ersättningen i form av dagarvode för nämndemännen. utgår ett grundbelopp om . per dag kompletterat med ersättning för dem som har förlorad arbetsförtjänst. Det borde vara möjligt att införa ett system för ersättning som följer löneutvecklingen eller basbeloppets höjning och gör dessa ständiga omprövningar onödiga. har beslutat om tremannagrupper i stället för de tidigare femmannagrupperna vid vissa mål. En fråga som många ställer är huruvida detta har påverkat rättssäkerheten och de förtroendevaldas möjligheter att hålla sig å jour med den utveckling som äger rum inom deras område. Med anledning av ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn av den ekonomiska ersättningen till nämndemän, 2. att hos regeringen begär en utvärdering från rättssäkerhetssynpunkt av det minskade antalet nämndemän i vissa mål. (j) ()
mot · G902Ju405 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju405 () En utvärdering av tingsrätternas sammansättning beslöt 1983 om ändrad ordning i fråga om tingsrätternas sammansättning. Ändringarna trädde i kraft och innebär bl. a. att tingsrätt vid huvudförhandling i brottmål och familjerättsliga tvistemål och vissa ärenden skall vara domför med en lagfaren domare och tre nämndemän i stället för som tidigare med en lagfaren domare och fem nämndemän. Den större sammansättningen skall dock enligt beslutet bibehållas i brottmål för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse . I justitieutskottets betänkande 1982/83:32 betonades dock att den nya ordningen med endast tre nämndemän bör utvärderas sedan tillräcklig erfarenhet vunnits. Eftersom den ändrade ordningen nu varit i funktion , måste tiden vara mogen för att verkställa denna utvärdering. Inom nämndemannakåren och dess riksförbund har mycken kritik riktats mot den förändring av tingsrätternas sammansättning som infördes . Främst har nämndemännen och också lagfarna domare vänt sig emot att nämndemännen får för få tjänstgöringstillfällen och därmed går miste om erfarenhet av sitt uppdrag. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att utvärdera nuvarande ordning vad gäller tingsrätternas sammansättning.
mot · G902Ju406 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju406 () Samordning av straff och körkortsindragning vid rattfylleri I uppfattas det av den som är rattfull att han får två straff. Dels dömer tingsrätten i normalfallet till fängelse, dels dömer länsrätten till körkortsindragning. Detta sker vid två skilda tillfällen. Detta är otillfredsställande och bör ändras. Fängelsedomen upplevs i regel inte av de tilltalade som det värsta straffet. Indragningen av körkortet blir däremot för många det verkligt kännbara straffet. De får svårt att komma till sin arbetsplats och sköta rörliga arbetsuppgifter, där bil erfordras. Körkortsindragningen medför nu att den dömde blir socialfall. Denna sociala utslagning kan leda till att de rattfylleridömda fortsätter utanför lagens råmärken. Körkortsindragningen slår också olika hårt mot skilda kategorier av människor. En rattfyllerist bör få hela sin dom vid ett och samma tillfälle. Avsikten med straffpåföljden är ju att den skall verka avskräckande på den presumtive brottslingen. Då är det viktigt att alla vet att körkortsindragning alltid sker vid rattfylleri. Genom att körkortsindragningen sker i administrativ ordning är den för många ganska anonym. En domstol, länsrätten, bör fortsättningsvis handlägga rattfyllerimålen och vid domstol göra en samlad bedömning av den tilltalades situation samt avväga tiden för körkortsindragningen med hänsyn till bl. a. den tilltalades behov av bil vid yrkesutövningen så att straffet får så långt möjligt jämförbar effekt på skilda yrkeskategorier. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändrad lagstiftning så att rattfylleristraffet och körkortsindragningen utdöms vid ett och samma tillfälle i en gemensam dom.
mot · G902Ju407 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju407 m. fl. Överförande av hyresrättsliga frågor till allmän domstol Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86: Bo410 hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om överförande av hyresrättsliga frågor till allmän domstol. () () ()
mot · G902Ju408 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju408 () Antalet nämndemän i underrätterna Underrätternas sammansättning ändrades från att ha varit en lagfaren domare och fem nämndemän till en domare och tre nämndemän. Detta utsattes redan innan beslutet för stark kritik. Efter genomförandet har konstaterats att nämndernas representativitet försämrats. Tre ledamöter kan naturligen inte besitta samma sakkunskap, samma erfarenhet eller samma allsidighet som en nämnd bestående av fem ledamöter. Rättssäkerheten i underrätterna får inte försämras. Med tre ledamöter kan rättssäkerheten i särskilda fall komma att ifrågasättas. Ett resultat av detta kan bli vilket även nu kan konstateras att överklagandena ökar, vilket får till konsekvens att domstolskostnaderna okar både för staten och för den enskilde. Förtroendet för våra domstolar får inte urgröpas. Den treårsperiod som gått sedan ändringen genomfördes visar att en återgång till tidigare antal är angeläget. Jag föreslår därför med hänvisning till vad jag ovan framhållit att beslutar om en återgång till de sammansättningsregler som gällde för underrätter före , nämligen fem nämndemän i tingsrätt och länsrätt.
mot · G902Ju409 · 1986-01-27 00:00:00 — m. fl. Överförande av hyresnämndernas och bostadsdomstolarnas uppgifter till de allmänna domstolarna Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Bo227 yrkas att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om överförande av hyresnämnds och bostadsdomstols uppgifter till allmän domstol. () ()
mot · G902Ju410 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju410 m. fl. (m) Översyn av systemet med partssammansatta domstolar m. m. Inom flera betydelsefulla rättsområden finns s. k. partssammansatta domstolar. Så är exempelvis fallet med arbetsdomstolen och hyresnämnderna. I dessa finns, utöver lagfarna ledamöter, även ledamöter utsedda av vissa intresseorganisationer. Många känner oro över att de särskilt utsedda partsrepresentanterna i de partssammansatta domstolarna och nämnderna inte i alla sammanhang skulle kunna frigöra sig från bindningen till den part som utsett vederbörande som sin representant i domstolen. Det har ifrågasatts om en partssammansatt domstol kan anses som en sådan oavhängig och opartisk domstol som stadgas i artikel 6 i konvention om de mänskliga rättigheterna. Partssammansatta domstolar är fristående från de allmänna underrätterna och utgör s. k. specialdomstolar. Ofta finns ingen eller endast en begränsad rätt att överklaga dessa domstolars avgöranden. Mot exempelvis arbetsdomstolens eller domar kan talan inte föras. En risk med fristående domstolar, som har att tillämpa särskilda regler inom ett visst rättsligt område, är att snarlika rättsliga frågor kan bedömas helt olika i skiftande specialdomstolar och allmänna domstolar. Det kan också inträffa att en tvist som parterna uppfattar som nödvändig att lösa i ett sammanhang och önskar avgjord i en domstol måste handläggas i skilda domstolar. Detta medför minskade möjligheter för allmänheten att förutsäga följderna av vissa rättshandlingar. Förekomsten av sidoordnade rättssystem minskar således rättstryggheten. En metod att komma till rätta med detta problem vore att avskaffa specialdomstolarna och låta deras uppgifter övertas av de allmänna domstolarna. En annan lösning vore att behålla specialdomstolarna men låta dem utgöra första instans. Därmed skulle talan mot deras avgöranden kunna föras hos hovrätterna och ytterst hos högsta domstolen. Vad särskilt gäller arbetsdomstolen skulle dess uppgifter kunna begränsas till att döma i tvister mellan kollektivavtalsslutande parter. Genom de nämnda modellerna skulle allmänhetens tilltro till domstolarna öka och risken för ick enhetlig bedömning av likartade rättsliga frågor begränsas. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära en översyn av systemet med partssammansatta domstolar och andra specialdomstolar. () () () land (m) () () () () () 1985/86 Ju410
mot · G902Ju411 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Ju411 () Antalet nämndemän i tingsrätt och länsrätt Av besparingsskäl beslutade att reducera antalet nämndemän i tingsrätt och länsrätt från fem till tre (med vissa undantag). Anledning finns nu att utreda huruvida detta var ett klokt beslut. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om följderna av beslutet att reducera antalet nämndemän i tingsrätt och länsrätt från fem till tre.
mot · G902Ju501 · 1986-01-16 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju501 () Privat drift av kriminalvårdsanstalt I takt med att strafftiden avkortas för brottslingar kan skönjas en växande kriminalitet. Faran är att en allmän inställning nu inträder att brott lönar sig. Kriminalvården är en del av den betungande skattebördan för flertalet människor och politikerna har ett starkt tryck på sig att göra kriminalvården ekonomiskt effektiv. Frågan är om inte nedbantningen av kriminalvården leder till att skadorna som åsamkas enskilda och företag nu tenderar att raskt öka i omfattning. Den som drabbas av inbrott och vänder sig till sin lokala polis får endast i undantagsfall besök av brottsplatsutredare. Om det mot förmodan görs en brottsplatsutredning så är ett vanligt motiv att man önskar fastställa om den skadedrabbade iakttagit gällande försäkringsregler och låst sju- eller niotillhållarlåset för att därmed bli berättigad till ersättning från försäkringsbolaget. Det man från allmänhetens sida börjat bli medveten om är att brottsskyddet numera blivit en försäkringsfråga och inte en polisiär angelägenhet. Till skillnad mot polisväsendet har också försäkringsväsendet haft en mycket expansiv utveckling. Hushållen har därför också tvingats lägga en allt större del av hushållsbudgeten i form av försäkringar medan politikerna sökt begränsa den polisiära budgeten. Man vet att det politiskt är mycket svårt att erhålla bättre effektivitet inom den offentliga sektorn, i vilken även kriminalvården måste inräknas. Som ett alternativ till en ohämmad expansion inom försäkringsbranschen bör därför övervägas om man inte i stället bör införa en privatisering inom anstaltsvården. Privata fängelser har diskuterats på många håll i världen och i drivs anläggningar avsedda för häktade eller fängslade. Erfarenheterna därifrån visar att den kan tillgodoses på samma sätt och i samma grad som gäller för anstalter inom det offentligas regi. Privata fångvårdsanstalter skulle kunna upprättas i många glesbygdskommuner som ett led i en förbättrad regionalpolitik där privata initiativ skulle kunna tas rörande etablering, finansiering och drift under samhällets överinseende. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om privatisering av fångvården.
mot · G902Ju502 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju502 och (m, fp) Speciallagstiftning för vissa kriminalvårdsanstalter för julhelgen inträffade ett upplopp på Kumlaanstalten. En avdelning -Hl vänster - praktiskt taget totalförstördes av internerna. hade det varit oroligt och bråkigt på avdelningen, och majoriteten av internerna hade vägrat att arbeta. Den planerade flyttningen av en man till en angränsande avdelning utlöste oroligheter som ledde till förstörelsen. En utredning om händelserna har påbörjats. Kumlaanstalten är en sluten riksanstalt avsedd för långtidsdömda och svårbehandlade. Även korttidsdömda interner som missbrukat droger eller misskött sig på andra anstalter finns dock på Kumlaanstalten. De lagar och förordningar som styr svensk kriminalvård tar inte tillräcklig hänsyn till att förhållandena är olika på olika typer av anstalter och även på olika avdelningar inom samma anstalt. Detta kan göra situationen mycket svår på vissa avdelningar på anstalter av Kumlas typ. Från vårdarhåll framförs t. ex. att det måste finnas större möjligheter att differentiera internerna och att i större utsträckning än nu kunna ha svårbehandlade arbetsvägrare inlåsta på sina rum och isolerade från varandra då de skulle ha arbetat. Personalen har inte något att sätta emot när internerna vägrar att samarbeta. Arbetsförhållandena kan vara mycket svåra, och personalen slits hårt fysiskt och psykiskt. Missbruk och langning av narkotika bland internerna gör situationen än svårare. På vissa avdelningar på de stora riksanstalterna typ Kumlaanstalten omöjliggörs praktiskt taget all form av vård. Regelsystemet bör ses över och ändras så att det tar större hänsyn till att förhållandena är olika på olika typer av anstalter. En speciallagstiftning för riksanstalter typ Kumlaanstalten är nödvändig. Detta skulle göra kriminalvården bättre och anstalts- och arbetsmiljön mänskligare och drägligare för både interner och personal. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att regelsystemet bör ses över i syfte att skapa en speciallagstiftning för riksanstalter typ Kumlaanstalten.
mot · G902Ju503 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju503 i och (c) Ny kriminalvårdsanstalt i riksdag antog i enighet ett principprogram för den framtida kriminalvårdspolitiken. En bärande idé i detta program var den s. k. närhetsprincipen, enligt vilken personer som ådömts kortare fängelsestraff skulle få avtjäna dessa på anstalter i närheten av hemorten. Denna grundprincip har inte kunnat tillämpas i kriminalvårdens Gävleregion. Till följd av bristen på öppna lokalanstalter hänvisades under /85 322 personer till anstalter i andra län, varav 157 till öppen lokalanstalt och 165 till öppen riksanstalt. Detta medför allvarliga olägenheter för de personer som intas i anstalt och den personal som har ansvar för deras behandling. I det utbyggnadsprogram för kriminalvårdens anstalter som antogs av riksdag ingår en ny lokalanstalt i . Den skulle stå färdig 1985 och ersätta den nuvarande som är uppförd 1869 och som trots vissa moderniseringsarbeten inte motsvarar de krav som ställs på en funktionell kriminalvårdsanstalt. Tomt har anskaffats. Programskiss har utarbetats av , och lokalprogram är fastställt. En hemställan om projekteringstillstånd inlämnades till regeringen . Den planerade lokalanstalten i är en sluten anstalt med 42 platser. Byggtiden är beräknad och sysselsättningseffekten för uppförandet till 230 manmånader. Byggkostnaden är beräknad till ca 30 milj. kr. Personalbehovet för drift av anstalten är beräknat till 33 tjänster jämfört med 22,5 på den nuvarande anstalten. För att komplettera Gävleregionens anstaltsbestånd och ge större möjligheter till placering på lokalanstalt nära hemorten är det angeläget att projektering av en ny lokalanstalt i påbörjas. Det skulle också medföra ett förbättrat sysselsättningsläge i norra . Med ledning av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att projektering påbörjas av en ny kriminalvårdsanstalt i .
mot · G902Ju505 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju505 och () Fler avdelningar för kvinnor vid kriminalvårdsanstalterna har det i svensk vårdlagstiftning betonats en människosyn som bygger på vissa grundprinciper såsom respekt för den enskildes självbestämmande och integritet. Helhetssyn, normalisering närhet är begrepp som är vägledande i vården. Med närhet skall förstås att den enskilde skall få sitt vårdbehov tillgodosett så nära hemorten som möjligt. Det går i allmänhet att lösa när det gäller och även inom sjukvården. Inom kriminalvården kan kravet på närhet oftast tillgodoses när det gäller män, vilka i stor utsträckning har möjlighet att avtjäna sina straff på rimligt avstånd från hemorten. För kvinnor finns inte samma möjlighet eftersom det fortfarande finns mycket få avdelningar för kvinnor på kriminalvårdsanstalterna. Anledningen till att närheten till hemorten är så viktig i det här sammanhanget är att det då finns goda förutsättningar för återanpassning. kan man då påbörja ett behandlingsprogram som ligger till grund vid frigivningen. Hjälp med bostad, sysselsättning och övrig social anpassning kan ges om möjlighet finns för samarbete mellan den intagne, anstaltspersonal, frivårdens personal och tjänstemän på hemorten. Det är angeläget att också kvinnor kan få del av de rehabiliteringsinsatser som är möjliga, när strafftiden avtjänas på rimligt avstånd från hemorten. Därför måste med det snaraste fler platser för kvinnor inrättas på våra kriminalvårdsanstalter. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av fler avdelningar för kvinnor på kriminalvårdsanstalterna.
mot · G902Ju508 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju508 och () Familjeterapi inom kriminalvården har man i skärpt uppmärksamheten kring familjeproblem som barn- och kvinnomisshandel. Olika insatser har gjorts för att ge kvinnor och barn ökat skydd och stöd. Startande av kvinnojourer, barnombudsman, organisationer som Barns rätt i samhället bör nämnas i det sammanhanget. Lagstiftningen har skärpts så att våld på enskilt område numera faller under allmänt åtal. Åtskilliga fällande domar har lett till fängelsestraff för gärningsmannen. Ett frihetsberövande i ett familjemisshandelsmål leder till svåra förhållanden för parterna. Ångest, skuld och hat lagras under ett tvångsmässigt omhändertagande. Hur skall en familj kunna fungera efter det att en part är straffad för våld inom familjen? En man som misshandlat sin partner eller sitt barn är ju även i fortsättningen en anhörig. Även i de fall gärningen och domen leder till att makarna separerar kvarstår fadersrollen. Kriminalvårdens intentioner är att genom olika insatser rehabilitera den intagne inför frigivningen. Tyvärr finns alltför små resurser för lämpliga insatser i samband med fall som de ovan nämnda. Fängelsetiden måste anses vara en lämplig period för att påbörja en familjeterapi. Den intagne kan lättare motiveras att delta eftersom han då ändå är skild från sitt normala liv. För familjen kan tiden i avskildhet från maken/ fadern vara den mest lämpliga för att bearbeta relationsproblemen. Målsättningen måste vara att den intagne efter frigivningen skall kunna umgås med sin familj på ett acceptabelt sätt. Utifrån de erfarenheter som redan nu finns av pågående försöksprojekt bör tiden vara mogen att utveckla verksamhet i enlighet med vad vi i motionen anfört. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av familjeterapeutiska insatser för personer dömda för familjemisshandel och för dessas familjer.