mot · GA02N105 · 1986-10-21 00:00:00 — Motion till 1986/87:N105 m. fl. (vpk) Vissa åtgärder m. m. efter (prop. 1986/87:18) Verkningarna av i är långt större och betydligt mera omfattande än vad som framkommit. Jämfört med vad som uttalades från officiellt håll efter katastrofen är verkligheten förödande, eller borde vara förödande, för dem som fyllde svenska massmedia med lugnande besked och uppgifter om låga värden av radioaktiv strålning. Det är ingen överdrift att påstå att () såg som sin uppgift att så långt som möjligt lugna och inte oroa befolkningen. Man talade om åtgärdsbalanser, dvs. att väga verkningarna av katastrofen mot verkningarna av de åtgärder som kunde eller borde vara aktuella. I efterhand framstår det klart att betydligt större säkerhetsåtgärder för att skydda befolkningen i de mest utsatta områdena borde ha vidtagits. Det står också klart att uppgifter om mycket höga strålningsvärden fanns tillgängliga på ett tidigt stadium, värden som markant översteg dem som SSI angav. Kritik måste riktas mot SSI för den återhållande attityd som intogs när det gällde att varna för verkningarna av Tjernobyl, en attityd som kraftigt minskat förtroendet för myndigheten, men framför allt medfört att de åtgärder som kunde vidtagits av lokala myndigheter och människorna själva inte genomfördes. Den kritiken drabbar naturligtvis i än högre grad den högsta ansvariga instansen, regeringen. Det framstår som oansvarigt att inte mycket snabbt ge en mera alarmerande framställning av det som inträffade. Det kan aldrig vara en statslednings uppgift och ansvar att väga åtgärdsbalanser så att skyddsåtgärder som är viktiga för befolkningen inte kommer till stånd därför att andra intressen, av ekonomisk eller annan art, träds för nära. Att beredskapen var undermålig och i vissa fall under all kritik, särskilt när det gäller att reagera på en olycka av detta slag utanför gränser, får delas av alla som inte sagt nej till kärnkraft, men framför allt av dem som förespråkat kärnkraften som en ren, säker och ofarlig energikälla. Slutsatserna som måste dras efter Tjernobyl är att kärnkraften är omöjlig att acceptera som energikälla. Inte enbart på grund av detta haveri, utan på grund av alla övriga negativa verkningar. Framför allt gäller det den olösta frågan om hur det radioaktiva avfallet skall tas om hand och i samband därmed det skrämmande framtidsperspektivet att detta avfall allt tydligare framstår som en råvara för framställning av atomvapen i allt fler länder. De beslut som bör och måste fattas av är att vår egen kärnkraftsavveckling måste genomföras så snabbt som möjligt Mot. 1986/87 och snabbare än vad som tidigare angivits. Från vpk:s sida har vi aldrig accepterat att folkomröstningsresultatet om högst tolv reaktorer skulle tolkas så att just tolv reaktorer skulle laddas. Vi har i konsekvens därmed som enda parti röstat nej till laddningen av reaktorerna 7-12 och med särskild skärpa sagt nej till att de två senaste stora reaktorerna och 3 skulle tas i drift. Vi hade ingen brist på elektrisk ström 1985 då dessa två stora reaktorer ännu inte hade startats. Vi hävdade i samband med folkomröstningen att en avveckling av de sex reaktorer som då var i drift var möjlig . Den minskande energianvändningen och den snabba utvecklingen av ny teknik inom energiområdet gör att en sådan målsättning är helt realistisk, trots att den avveckling med förnuft som socialdemokrater och lurade svenska folket med i linje 2 har inneburit en tredubbling av kärnkraftsanvändningen i . Om våra egna reaktorer beslutar vi själva och det beslutet kan inte vara svårt. Kärnkraften kan som vpk föreslagit vara borta ur det svenska energisystemet . Det innebär att ta en risk och därför är ökad uppmärksamhet på säkerhetsproblemen och större insatser för beredskapen vid olyckor en nödvändighet. I så måtto är de i propositionen föreslagna åtgärderna ett steg i rätt riktning. Men ökad säkerhet får aldrig tas till intäkt för att skymma bort eller uppskjuta det övergripande målet, att kärnkraften i skall avvecklas så fort som möjligt. Allt tal om att de svenska reaktorerna är eller görs så säkra och därför kan användas fram eller ännu längre måste med skärpa avvisas. I avvaktan på avvecklingen måste allt göras för att verkningarna av Tjernobylkatastrofen mildras så långt det är möjligt och att en ärlig och öppen redovisning av deras effekter fortlöpande ges till befolkningen. Ingen mörkläggning, inga försök att framställa situationen som bättre än vad den är och inga åtgärdsbalanser där andra intressen än människornas hälsa och välbefinnande både fysiskt och psykiskt medräknas kan tolereras. bör göra ett uttalande riktat till regeringen med denna innebörd. I detta sammanhang bör också vpk:s förslag om att hälsoundersökningar skall erbjudas alla i de värst drabbade områdena framföras. Andra länders reaktorer kan vi inte besluta över vare sig de ligger i , , eller något annat land. Men vi kan i dessa sammanhang som i alla andra arbeta för internationella lösningar som är i samklang med de beslut vi fattar på det nationella planet. Och där är den handlande så som det varit och som också redovisas i propositionen helt otillfredsställande. Vad först gäller linje som medlem av måste en helt ny politik etableras. kan inte längre vara med om att stödja den dubbelbottnade attityd som intar i frågan kärnkraft-kärnvapen. Det är omöjligt att stödja en kontroll och en minimering av kärnvapen och deras spridning och ställa upp på att främja och maximera utvecklingen och användningen av kärnkraft. Denna linje måste föras av i IAEA-arbetet med största möjliga kraft. egen handelspolitik måste också skärpas upp. När vi själva anser att kärn- Mot. 1986/87 kraften inte är lämplig som energikälla bör vi naturligtvis inte heller försöka N105 att sälja den till andra länder och minst av allt till tredje världens länder, som inte har ens de möjligheter vi själva har att klara av kärnkraftens problem. Svenska företags försök att etablera en lönande export med kärnkraftsprodukter måste stoppas och det måste göras klart att när vår egen kärnkraft avvecklas, så avvecklas också allt slags produktion inom kärnkraftsområdet. Som tidigare påpekats anser vpk att de åtgärder som föreslås för ökad beredskap är nödvändiga. På några punkter är det angeläget att gå längre än vad propositionen föreslår. Det har gång på gång konstaterats att verkningarna av Tjernobyl och andra sådana kommande katastrofer inte kan förutsägas och inga säkra gränser dras. Det är därför angeläget att beredskapshöjningar genomförs i alla län i inte enbart i de s. k. kärnkraftslänen och i och som föreslås i propositionen. Vidare bör påpekandena från generaltullstyrelsen om ökade resurser för kontroll av importerade grönsaker och andra livsmedel uppmärksammas. I samband med visade det sig att () vid sina mätstationer mycket tidigt uppmärksammade nedfallet från Tjernobyl och också slog larm om det. I SSI:s förslag, som också i stort sett har blivit regeringens proposition, finns ingenting nämnt om vad som myndighet kan bidra med. Det borde vara viktigt att de utredningar och utvärderingar som förutses också tar in och utnyttjar den kompetens som finns vid och eventuellt andra myndigheter, t. ex. den militära organisationen. Där finns kompetens och erfarenhet av skyddsarbete mot radioaktiv strålning. Argument som hörts att den militära utrustningen inte räcker för mätningar av detta slag får inte bli ett hinder för att utnyttja organisationen med dess personliga resurser. När det gäller alarmering räcker det inte heller med att tala enbart om förhållandena kring de svenska kärnkraftverken. Ett nedfall utifrån kan komma snabbt och oväntat och hur varnas då befolkningen? Vpk anser att åtgärder för snabb alarmering lokalt och regionalt måste säkras över hela landet. Den uppfattningen stöds helt och hållet av den rapport, Beredskap efter Tjernobyl, som nu lagt fram. Den säger att den framtida beredskapen bör omfatta ett förvarningssystem, ett larmsystem och en beredskapsorganisation med en central och en regional nivå. De åtgärder som här föreslås utöver propositionens förslag kommer att kosta mera. Ingen vet ännu vad verkningarna av Tjernobyl och annan kärnteknisk verksamhet slutligen kommer att kosta men det får inte bli ett hinder för att snabbt besluta om de åtgärder som kan bedömas lindra och begränsa effekterna av en teknik som människan inte behärskar och som i sin förlängning hotar oss alla med utplåning. Den enda möjliga lösningen är att all kärnteknisk verksamhet såväl för energiproduktion som vapentillverkning avskaffas och aldrig mer tas i bruk av mänskligheten. 1986/87 N105 Mot bakgrund av det ovan framförda föreslås 1. att uttalar att all information om effekterna av Tjernobyl eller andra liknande händelser skall lämnas utan försköning av läget och i första hand med hänsyn till en åtgärdsbalans inriktad på människornas säkerhet och välbefinnande, 2. att hos regeringen hemställer om förslag till att en hälsoundersökning erbjuds befolkningen i de områden som värst drabbats av nedfallet från Tjernobyl, 3. att hos regeringen hemställer om förslag till en ändrad svensk politik inom och andra internationella organ, så att den dubbla attityden att arbeta mot kärnvapen men för kärnkraftsspridning avskaffas, 4. att beslutar att förbjuda all export av teknologi, material och kunnande inom kärnenergiområdet från , 5. att beslutar att den omedelbara beredskapshöjningen i vissa län som det talas om i propositionen skall vidgas till att omfatta alla län, 6. att beslutar bevilja de resurshöjningar som begärts av generaltullstyrelsen, 7. att hos regeringen efterlyser besked om varför roll inte omnämns i propositionen och hemställer att kompetensen inom andra myndigheter, t. ex. den militära organisationen, tas till vara på ett bättre sätt, 8. att hos regeringen hemställer om förslag och åtgärder för att säkra en snabb alarmering över hela landet och inte enbart runt de svenska kärnkraftverken. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)