mot · G902Sk319 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk319 och () Beskattningen av kulturarbetare riksdagsbeslut om kulturarbetarnas skatteförhållanden blev en stor besvikelse för de fria konstutövarna. Regeringsförslaget och det därpå följande riksdagsbeslutet gav mager utdelning på det digra arbete som kulturskattekommittén lagt ned. I proposition 1984/85:93, s. 10, Allmän motivering, kan man läsa: Ett levande kulturliv är beroende av kulturarbetarnas insatser. Musiker, författare, bildkonstnärer m.fl. berikar vår tillvaro och skapar bestående värden. Samhället stöder på olika sätt kulturarbetarna i deras verksamhet. Ekonomiskt sker det genom ersättningar och bidrag, utsmyckningsuppdrag, inkomstgarantier m. m. Mer allmänt är det en strävan att åstadkomma ett sådant kulturklimat att skapande verksamhet underlättas och respekteras. Samhällets direkta stöd är oerhört värdefullt, men det är likväl få, etablerade kulturarbetare som kommer i åtnjutande av exempelvis inkomstgarantier och utsmyckningsuppdrag. För att flertalet kulturarbetare, som utgör en förhållandevis liten grupp i vårt samhälle, skall ha möjlighet att leva drägligt på sin verksamhet hade det varit logiskt och rättvist att inrätta ett särskilt inkomstslag, inte för att favorisera en speciell yrkesgrupp, utan för att markera skillnaden mellan yrkesmässigt verksamma konstnärer och andra rörelseidkare. föreslog att konstnärlig verksamhet skall anses som yrkesmässigt bedriven, även om vinstsyftet saknas men ändå ger eller kan tänkas ge intäkter. Om kommittéförslagets vinstbegrepp hade bifallits, hade det kanske varit tänkbart att kulturarbetarnas speciella arbetsförhållanden beaktats. Som det nu är görs ingen åtskillnad mellan konstnärer och andra egenföretagare. Konstnären eller författaren får fortfarande leva med de nackdelar som hänger samman med att vara egen företagare. Fördelarna kan han inte dra nytta av. Förändringar i skatteregler med sikte på näringsidkare i allmänhet drabbar automatiskt kulturarbetarna. Ett exempel är den allmänna löneavgiften. En konstnär kan inte förbättra sin inkomst genom ökad produktion, ny teknik eller ratipnellare arbetsmetoder. Inte heller kan utförandet överlåtas åt någon anställd, medan konstnären själv sysslar med produktutveckling och marknadsföring. Många kulturarbetares belägenhet undergår en fortsatt försämring. Deras inkomst ökar långt mindre än övriga gruppers. De kan inte kompensera stigande sociala avgifter genom att ta ut högra ersättning för sitt arbete. Längre semester och kortare arbetstid är förmåner som kulturarbetarna aldrig kan räkna sig till godo. Befria kulturarbetare och taxeringsmyndigheter! Tolkningen av regler för skatter och avgifter utgör en ständig källa till irritation mellan kulturarbetare och granskningsmyndigheter. Eftersom kulturarbetare betraktas som egna företagare, bedöms verksamheten från komersiella synpunkter. Taxeringsmyndigheter misstror låga inkomstuppgifter och har ofta liten förståelse för hur en konstnär kan fortsätta sin verksamhet år , trots att den inte ger någon vinst. sker skönsmässiga taxeringar upp till belopp som vederbörande borde ha tjänat. hade också föreslagit särskilda taxeringsnämnder för kulturarbetare. Regeringen föreslog i stället att deklarationerna skulle handläggas i nämnder för skattskyldiga med komplicerade inkomstförhållanden. Såväl i propositionen som hos de berörda utskotten förutsattes att särskilda anvisningar togs fram för att underlätta deklaration och granskning. Oss veterligt har varken RSV eller någon annan myndighet åstadkommit någonting i den vägen till hjälp för dem som skall deklarera. 1978/riksdag begärde en allmän och övergripande granskning av kulturarbetarnas ekonomiska och sociala situation. Detta nämndes också i direktiven till kulturskattekommittén. Vi anser att bör besluta om att tillsätta en ny utredning som förutsättningslöst får utreda de konstnärliga och litterära yrkesutövarnas situation i dagens svenska samhälle. I utredningsuppdraget bör också ingå att noga pröva frågan om särskilt inkomstslag. Konstnärers arbete kännetecknas av förändring och utveckling. De söker nya lösningar på gamla problem, ger ord och ton, bild och färg åt skeenden i tiden, gör dem tydliga för alla oss andra att uppleva och förstå. Vi har inte råd att avvara konstnärerna. Det är illa nog om konstnärerna blir fattiga, än värre vore om vårt kulturarv utarmades. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till sådana åtgärder att konstnärlig verksamhet betraktas som yrkesmässigt bedriven även om vinstsyftet saknas, 2. att hos regeringen begär förslag till sådana åtgärder att särskilda taxeringsnämnder handhar kulturarbetarnas deklarationer, 3. att hos regeringen begär förslag till sådana åtgärder att centrala direktiv utformas till hjälp åt de skattskyldiga, 4. att hos regeringen begär förslag till sådana åtgärder att avdrag får göras för löpande kostnader som hänför sig till det kalenderår då rörelsen påbörjats samt kostnader under andra och tredje året före rörelsens påbörjande, 5. att hos regeringen begär förslag till sådana åtgärder att i fråga om egenavgift i form av allmän löneavgift för inkomst av litterär eller konstnärlig verksamhet ett fribelopp införs, [6. att hos regeringen begär en ny utredning av kulturarbetarnas situation och med sådan inriktning som framgår av motionen1]. () () 1 1985/86:Kr313.