mot · G902538 · 1986-04-16 00:00:00 — Motion till 1985/86:538 m. fl. tjänsteexport (prop. 1985/86:154) I propositionen föreslås att antar en ny lag om tjänsteexport. Förslaget innebär en utökning av den kommunala kompetensen som vi inte kan ställa oss bakom. Förslaget grundar sig på ett betänkande från en särskild utredare, (SOU 1983:72) Kommunalt kunnande - ett stöd för svensk export. Propositionens förslag överensstämmer i allt väsentligt med utredningens förslag. Kommuner och landsting kan inte själva engagera sig i exportverksamhet eftersom sådan verksamhet faller utanför den allmänna kommunala kompetensen enligt kommunallagen (1977:179). I förarbetena till denna lag framhålls bl. a.: Affärsverksamhet i uteslutande syfte att erhålla ekonomisk vinst synes icke kunna betraktas som en naturligt angelägenhet. För att göra medverkan i exportverksamhet laglig föreslås därför i den nu aktuella propositionen en ny lag om tjänsteexport. Vi anser att det hade varit naturligt att denna lag granskats av lagrådet, men så har inte skett. Syftet med den nya lagen är att göra det möjligt för kommuner och landsting att i vissa fall främja svensk export. Föredraganden anför att en utländsk kund uppfattar det som en trygghet om den svenske exportören genom exportmedverkan av kommunala organ kan referera till arbeten som han redan har utfört för dessa i . Även det faktum att en utländsk köpare genom den kommunala medverkan kan få en hel funktion inkl. drift och utbildning av personal för driften anges vara betydelsefullt. Vi delar i och för sig föredragandens uppfattning i detta avseende men anser att de möjligheter som finns för kommunala tjänstemän att få tjänstledigt för att delta i exportprojekt är tillräckliga för att uppnå dessa syften. Av principiella skäl kan vi inte acceptera förslaget att den kommunala kompetensen skall utvidgas på sätt som föreslås. Vi anser inte att det är lämpligt att kommuner och landsting ger sig in på ren affärsverksamhet som dessutom kan riskera invånarnas skattemedel. De representanter för näringslivet som yttrat sig över utredningens förslag är i flera fall negativa till den föreslagna kompetensutvidgningen. Det gäller t. ex. , , och . Även några kommuner är tveksamma. a. att exportverksamhet inom tjänstesektorn och andra sektorer kräver för att bli framgångsrik, förutom tillgång på kompetens, också en god marknadskännedom. Ett brett kontaktnät, kunskap om hur den på hemmamarknaden ofta standardiserade produkten skall anpassas till mottagarlandets behov Mot. 1985/86:538 och en utvecklad marknadsföring är också förutsättningar för exportframgång. Förutsättningar som uppnås genom uthållig marknadsbearbetning. Entreprenöranda, affärsmässighet, ett nödvändigt risktagande och finansiell uthållighet är andra avgörande komponenter i exportsatsningar. Ovanstående innebär en affärsinriktning och ett risktagande som enligt vår uppfattning inte är förenlig med kommunernas/landstingens roll i samhället. Som framgått ovan delar vi denna uppfattning. Det framgår också i propositionen att den föreslagna lagen kommer att leda till ett antal svåra avgränsningsfrågor. Det gäller t. ex. vilket risktagande som kommuner och landsting skall tillåtas engagera sig i. Föredraganden skriver bara att risktagandet [bör] begränsas så långt som möjligt. Ett annat avgränsningsproblem gäller varu- resp. tjänsteexport. Lagförslaget är avsett att vara utformat så att medverkan i varuexportverksamhet inte skall bli möjlig. Däremot får det förekomma inslag av varor i tjänsteexporten så länge som exporten av tjänsterna framstår som det helt väsentliga. Här kan ett stort antal avgränsningsproblem förutses. Förslaget avses innebära att kommunerna bara skall få tillhandahålla sådana kunskaper och erfarenheter som redan finns i den egna verksamheten. Man vill således undvika att det byggs upp verksamhet som enbart eller till sin huvuddel är inriktad på exportmarknaden. Det finns emellertid all anledning att befara att denna begränsning kommer att visa sig svår att upprätthålla i praktiken, och därigenom riskerar man i stället att få en snedvriden konkurrens gentemot det privata näringslivet. Ytterligare svårigheter uppträder när det gäller en särskild kommuns möjligheter att exportera tjänster på egen hand, dvs. utan medverkan från ett enskilt företag. Här föreslås i propositionen att regeringen i varje särskilt fall skall göra en prövning av det kommunala exportprojektet. En liknande prövning av regeringen skall också göras när någon kommun vill engagera sig djupare än att enbart vara underleverantör. En sådan regeringsprövning av ett antal enskilda exportaffärer synes oss mycket olämplig. Svårigheter kan också befaras uppstå vad gäller affärsmässigheten i den kommunala medverkan. Det sägs i propositionen att kommun och landsting alltid skall beräkna sina kostnader och därmed prissätta sina tjänster enligt samma normer som privata företag tillämpar och att någon subventionering inte får ske. Enligt vår uppfattning ställer dessa i och för sig vällovliga principer stora krav på bokföringsprinciper m. m. inom den kommunala redovisningen, krav som dess värre sällan är uppfyllda i praktiken. Den medverkan med kommunalt kunnande vid exportaffärer som vi också ser som väsentlig i vissa fall anser vi bäst ske genom att enskilda personer i den kommunala förvaltningen ges tjänstledighet för temporära insatser. Det kunnande som finns torde också i de flesta fall vara knutet till enskilda personer och då är en generös tjänstledighetspolitik den bästa metoden. En annan möjlighet för exportföretagen att tillgodogöra sig enskilda tjänstemäns kunnande bör kunna ske genom s. k. avknoppning. Det innebär helt enkelt att dessa personer startar ett eget företag och säljer sina tjänster på den vanliga marknaden. En sådan avknoppningsverksamhet förekommer redan i vissa sammanhang, inte minst i samband med statlig ut- 8 Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att avslår proposition 1985/86:154. () () () () ()