ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902So208 · 1986-01-17 00:00:00 — Motion till 1985/86:So208 m. fl. Åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Ju607 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruk. () () () fm) () () 1* 1985/86.
mot · G902So209 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:So209 och () Kostnadsersättning till synskadade för innehav av ledarhund I finns ca 250 ledarhundar. utbildas nya ledarhundar, och föreslår föredragande statsrådet 45 nya. För den synskadade föraren är hunden en ovärderlig hjälp. Ledarhundens uppgift är att visa på faror och hinder i miljön och leda den synskadade förbi dem. Att använda ledarhund bygger på samspel mellan förare och hund. Innehav av ledarhund medför kostnader för mat, extra slitage på kläder och möbler, mer städning samt veterinärkostnader m. m. Andra tjänstehundförare får därför också ersättning för hållande av hund, bl. a. polisen och tullen. fanns möjligheter för yrkesarbetande att i sin deklaration få göra avdrag för kostnader för ledarhund. Genom ett beslut i regeringsrätten försvann dock denna möjlighet. Regeringsrätten hävdade i stället att merkostnaderna skulle täckas genom handikappersättningen. Frågan om ersättning för ledarhund har tidigare behandlats i . Vid den senaste behandlingen hänvisade socialförsäkringsutskottet i sitt betänkande 1982/83:4 bl. a. till betänkande Ds S 1981:16. Där konstaterade verket att frågan inte kunde lösas medelst handikappersättningen. En generell lösning skulle därför sökas i annan form. Den mest konsekventa och praktiska lösningen vore därvid att den som erhåller ledarhund av statsmedel ges ett årligt bidrag med skäligt belopp för täckande av kostnaderna för mat m. m. åt hunden framhöll . Denna praxis är redan genomförd vad gäller polishundar. Hundförare inom polisen, som inte själv äger hunden, men likväl har hand om den, erhåller en skattefri merkostnadsersättning om . per dag eller . Dessa polismän äger liksom ledarhundsförarna inte själva hundarna och har inga kostnader för skatt och eventuella veterinärkostnader. S. k. driftkostnader kan däremot i stort sett jämställas. Troligen är dock ledarhundsförarens kostnader något högre, beroende av att den synskadade i större utsträckning behöver hjälp till vård och översyn. Med anledning av betänkande ansåg utskottet att det fanns skäl som talade för att man omprövar den nuvarande principen att kostnader för innehav av ledarhund skall tillgodoses inom handikappersättningen. Men med hänsyn till att i sitt betänkande redan fäst regeringens uppmärksamhet på frågan, ansåg utskottet att någon åtgärd inte var påkallad. Trots utskottets påpekande om ansvar för frågan, har ännu inget hänt. Även i årets budgetproposition saknas nämligen anslag för kostnaderna för ledarhundar. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till täckande av kostnader till följd av innehav av ledarhund. () () 1985/86 So209
mot · G902So211 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:So211 () Villkoren för hemsjukvårdsbidrag m. m. Anhöriga som vårdar svårt sjuka eller handikappade vuxna familjemedlemmar i hemmet, får ingen ersättning av staten. Dock kan ersättning till sådan vårdare utgå från , s. k. hemsjukvårdsbidrag. Att ge anhöriga möjlighet att i vissa situationer, om de själva vill, stanna hemma för att vårda en familjemedlem i hemmet får inte ses som ett försök att minska på kommunernas och landstingens vårdansvar. För en familj kan det däremot kännas som en lättnad att få möjlighet att vårda en nära anhörig i hemmet kontinuerligt eller . Om den anhörige inte gör vårdarbetet måste kommun eller landsting ställa upp med insatser, som är förenade med betydligt större kostnader. Den som bestämmer sig för att avstå från annat förvärvsarbete för att vårda en anhörig gör naturligtvis i de flesta fall en stor ekonomisk förlust. Medverkan av och stöd till närstående/anhöriga Det angelägna i att underlätta för de närstående som vill engagera sig i vårdarbete i hemmet har framhållits i olika sammanhang. Följande faktorer brukar vara av betydelse för de närståendes situation: tryckhet sluten vård när så behövs, hjälp på annat sätt vid behov Stödet till anhöriga har förbättrats på många sätt och har många andra aspekter än de rent ekonomiska. Det är dock formerna för den ekonomiska ersättningen som tas upp i denna min motion. Den kan dels utgå i form av ett kontant bidrag som i regel utbetalas till den vårdbehövande själv, dels regleras i form av ett anställningsförhållande. Det anställningsförhållande som uppstår om en kommun eller ett landsting anställer en anhörig som vårdare ger rätt till sjukpenning, tilläggspension och semesterlön. Bidrag som betalas till den vårdbehövande är inte skattepliktigt och ej heller pensions- eller sjukpenninggrundande. I Ledighet för anhörigvård, betänkande av anhörigvårdskommittén (SOU 1983:64), redovisas en del uppgifter om hur olika landstingen behandlar dessa frågor. Detta gäller såväl bi dragskonstruktionen som bidragets storlek. Det Finns i betänkandet uppfattningar som tyder på att huvudmännen strävar efter att så långt som möjligt avveckla sjukvårdsbidraget som ersättningsform och i stället övergå till att i ökad omfattning anställa anhörigvårdare. Detta visar bara ett sätt på vilket man kan lösa detta problem, som kan vara stort för dem som drabbas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn av villkoren för hemsjukvårdsbidragen som syftar till att detta bidrag berättigar till sjukpenning, tilläggspension och semesterlön, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att hemsjukvårdsbidragen bör ersättas med ett anställningsförhållande som därmed ger rätt till sociala förmåner, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att ersättningen till vårdarna bör utformas så att den blir lika över hela landet. 1985/86 So211
mot · G902So217 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:So217 m. fl. Åtgärder för att begränsa antalet socialbidragstagare, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Sf243 hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om inriktningen av arbetet för att begränsa antalet socialbidragstagare. () () () () () () ()
mot · G902So219 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86 :So219 () Länsvisa narkomanregister Med hänvisning till vad som anförts i motion I985/86:T256 hemställs att beslutar att ett register över alla narkomaner skall upprättas i varje län. 1985/86 So219 225 1 1985/86.
mot · G902So221 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:So221 och () Levnadsförhållandena för äldre i glesbygd Äldreomsorgen inriktas alltmer på att de äldre skall ha ett eget självständigt boende. Genom en ökad samverkan mellan primärvårdens och insatser, som hälso- och sjukvårdslagen talar för, skapas bättre möjligheter att låta varje individ leva och bo självständigt och verka under så normala levnadsförhållanden som möjligt. Kommunernas ansvar för äldreomsorgen anges i socialtjänstlagen. skall skapa förutsättningar för att äldre människor, som önskar det, kan bo kvar i sin invanda miljö. skall nämnden medverka till att bryta isolering och öppna möjlighet för de äldre till kontakt med anhöriga och andra och till att även i övrigt ta del i gemenskapen i samhället. Likaså bör de äldres medverkan i samhällsliv och föreningsliv stimuleras. För att kunna genomföra socialtjänstlagens målsättningar krävs insatser på flera områden. En fungerande kollektivtrafik och färdtjänst är för många äldre en förutsättning för att kunna ha en aktiv och meningsfull tillvaro i gemenskap med andra (citat ur socialtjänstlagens 19 §). Väl fungerande kommunikationer är inte minst viktiga för äldre i glesbygd. Från flera håll i vårt land påtalas det att bedömningen av rätt till färdtjänst blivit hårdare. Äldre personer i glesbygd har därmed blivit alltmer isolerade. De, som bor så långt från en busshållplats att de inte orkar ta sig dit på egen hand, hänvisas till kompletteringstrafik eller anslutningstrafik. På många platser är dock anslutningstrafiken begränsad till en viss dag med avgång efter turlista. Möjligheten till att delta i olika aktiviteter och arrangemang är därmed synnerligen begränsad för äldre människor i glesbygd. De tendenser till ökad isolering, som vi här beskrivit, är oroande. Vi anser därför att det är angeläget att levnadsförhållandena för äldre människor i glesbygd uppmärksammas av regeringen. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet att avhjälpa bristerna i service för äldre i glesbygd.
mot · G902So222 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:So222 andre vice talman och (fp, c) Bidrag ur allmänna arvsfonden till ensamma äldre Mitt i vårt välfärdssamhälle med hög biltäthet och högt välstånd på många sätt finns dock många äldre ensamma människor som lider brist på gemenskap. Ofta har dessa människor inte råd att kosta på sig resor eller någon veckas vistelse på ett pensionat eller liknande för att få omväxling och känna gemenskap. Enligt vår mening borde det finnas någon form av fond där äldre ensamma personer som inte har råd att själva bekosta en semesterresa eller en gemenskapsvecka på ett pensionat kan söka bidrag. En tänkbar fond som enligt vår mening borde kunna utnyttjas för detta ändamål är allmänna arvsfonden. För att kunna disponera medel från denna fond erfordras dock en komplettering i fondens bestämmelser. 1 allmänna arvsfondens bestämmelser för fördelning av medel står bl. a. följande: 1 § Den egendom, som i arv tillfaller allmänna arvsfonden, så ock egendom, som må tillfalla fonden genom gåva eller testamente, skall utan sammanblandning med andra medel förvaltas av kammarkollegiet såsom en särskild fond för främjande av vård och fostran av barn och ungdom samt omsorg om handikappade. Enligt vår mening torde det dock vara möjligt att också av arvsfondens medel skapa en fond som ger möjlighet för äldre ensamma personer att söka bidrag för semesterresa eller vilohemsvecka för att få avbrott i ensamheten. I de flesta fall erhålls de medel som tillfaller arvsfonden från avlidna äldre som saknar anhöriga. Vi är övertygade om att en sådan fond som blir till glädje för ensamma personer skulle ligga helt i linje med en önskan från de avlidna vars tillgångar går till arvsfonden. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts angående användande av arvsfondsmedel till äldre ensamma personers glädje.
mot · G902So226 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:So226 () Anhörigs anställning inom äldreomsorgen Äldreomsorgen åvilar i allt väsentligt primärkommunerna. Staten bidrar till finansieringen genom ett omfattande stödsystem. Statsbidragen är utformade på ett sådant sätt att kommunerna har mycket stor möjlighet att efter lokala förhållanden utforma äldreomsorgen. Det är emellertid ytterst angeläget att äldreomsorgen inte enbart får en medicinsk inriktning utan i synnerhet beaktar de äldres behov av gemenskap och samhörighet med de sina. har inriktningen inom äldreomsorgen varit att låta de äldre bo kvar i sin invanda hemmiljö så långt det är möjligt. Detta har medfört anpassning av bostäder, utbyggnad av färdtjänst och social hemhjälp m. m. En omsorgsform som visar sig vara uppskattad är s. k. anhöriganställning. Det innebär att kommunen anställer en av den omsorgsbehövandes anhöriga för att svara för vårdnaden. För omsorgstagaren upplevs detta ofta som mycket positivt då den anhöriga känner till personliga förhållanden, livsstil och önskemål. För den anhöriga kan det mycket väl vara tilltalande och angeläget att nå den kontakt och ge den omsorg som annars riskerar att endast bli sporadisk. Omsorgsformen medför ömsesidig trevnad och trygghet. En förutsättning för anhöriganställning är givetvis att den anhöriga och omsorgstagaren inte bor alltför långt ifrån varandra. I vissa fall är det helt sonika nödvändigt att omsorgstagaren eller den vårdande flyttar för att kunna bo varandra så nära som en anhöriganställning förutsätter. För att underlätta en sådan flyttning bör bidrag utgå till den flyttande på samma sätt som AMS flyttningsbidrag. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till statligt flyttningsbidrag för att underlätta anhöriganställning.
mot · G902So227 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86 :So227 och () Ekonomiskt stöd till handikappade 1 en motion till fjolårets hemställde vi om att statsbidragen till hemtjänst och färdtjänst skulle förknippas med vissa villkor i syfte att utjämna de stora ekonomiska skillnaderna i kommunernas taxesättning. Motionen avslogs bl. a. med motiveringen att till vägledning för kommunerna utfärdat allmänna rekommendationer om avgiftstaxorna samt att utskottet ville avvakta statens handikappråds kartläggning. Statens handikappråds kartläggning om det ekonomiska stödet till handikappade har överlämnats till regeringen. Av kartläggningen framgår mycket klart dels de stora skillnader som föreligger mellan olika kommuner, dels att ett mycket stort antal kommuner tar ut betydligt högre avgifter än vad rekommenderar. För den som är beroende av färdtjänst och hemtjänst blir därför bostadsorten helt avgörande för den enskildes ekonomiska standard. Genom kommunernas möjlighet att ta ut dessa höga och ojämlika avgifter kommer socialtjänstlagens målsättning (§ 1 SoL) och intentioner att främja människors ekonomiska och sociala trygghet och jämlikhet i levnadsvillkor aldrig att uppnås. rekommenderar att en ensamstående förtidspensionär meden inkomst av54 /årskall betala 190kr./månad i hemtjänstavgift. Enligt statens handikappråds kartläggning av 65 kommuner förekommer avgifter /månad. rekommenderar att en gift förtidspensionär med en inkomst av /år (hustrun /år) skall betala en avgift på /månad Enligt ovanstående kartläggning förekommer avgifter på upp till För 31 kommuner gäller att en högsta avgift tas ut för en enkelresa varierande från . enligt statens handikappråds kartläggning. Vi anser det mycket viktigt att det sker en mer likartad taxesättning inom hemtjänst och färdtjänst mellan kommunerna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av statsbidragsreglerna till hemtjänst och färdtjänst så att de blir förknippade med vissa villkor i syfte att utjämna skillnaderna i kommunernas taxesättning och att avgifterna skall ligga på en skälig nivå. 1985/86 So227
mot · G902So228 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:So228 () Socialtjänstlagen och barnen Antalet barnolycksfall har gjädjande nog minskat , förmodligen beroende på att alltfler barn sitter fastspända i bilar, använder flytväst i båtar och att små barn har hjälm vid pulkaåkning och cykling. I nybyggda lägenheter finns ofta redan fran början barnsäkra lås och spisskydd. Dessa olika åtgärder har alltså medfört att allvarliga barnolycksfall minskat. Det visar att man med ganska enkla medel kan få bort helt onödiga risker för barnen. Självklart måste barn få pröva sig fram, testa även vad vi vuxna bedömer som farofyllda klättringar m.m. Det är inslag i barnets utveckling. Att förebygga barnolycksfall får inte innebära att barnen i alla situationer skall skydda sig mot allt som är "farligt". Överbeskydd hämmar barnets utveckling och motverkar det som man kallar en god barnmiljö. Kommunernas socialnämnder måste dock skaffa sig en bild av hur barnens miljö ser ut i den egna kommunen. Onödiga risker i miljön, som går att förändra utan att barnens rörelsefrihet hämmas, måste självfallet vidtas. Olycksfallsstatistiken visar också med all tydlighet att det går att förebygga många olyckor. I socialtjänstlagens 7 $ står att socialnämnden har att ta initiativ till att bevaka att det är en god samhällsmiljö för barn och ungdom. I socialtjänstlagens 12 § står det att socialnämnden har att verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. Ändå kan det konstateras vilket bl. a. barnmiljörådet gjort - att det endast är undantag om någon socialnämnd aktivt arbetar olycksfallsförebyggande. En god samhällsmiljö för barn och ungdom mäste innebära att förhållandena är säkra, dvs. att olycksfallsrisker så långt möjligt förebyggts och undanröjts. Av lagtexten bör detta framgå, och därför bör ordet "säkra" infogas i lagtexten, 12 § socialtjänstlagen, efter ordet "trygga" för att ange vilka uppväxtförhållanden för barn och ungdom som socialnämnden skall verka för. Vederbörande utskott förutsätts utforma erforderlig lagtext Hemställan Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om tillägg i 12 § socialtjänstlagen av ordet säkra.
mot · G902So229 · 1986-01-23 00:00:00 — 1985/86: So229 m. fl. (s) De ensamståendes situation i samhället I den allmänna debatten skrivs och sägs det mycket om olika grupper i samhället såsom t. ex. barnfamiljer, pensionärer och handikappade. Däremot är det väldigt tyst om de ensamståendes situation, trots att det är en grupp som växer i antal och vars andel av socialhjälpstagarna ökar mest. Att vara ensam oavsett om det är självvalt eller påtvingat av livets olika omständigheter kan på många olika sätt vara mycket påfrestande. Det finns självfallet stora skillnader både inom olika grupper och mellan olika grupper i samhället. Det gäller även gruppen ensamstående, men det som kanske är mest oroande är att så många unga tvingas starta sitt yrkesliv som socialhjälpstagare. Det behövs tydligen särskilda åtgärder inom en råd områden såsom arbetsmarknaden, utbildningen samt bostads- och socialpolitiken. Enligt uppgifter från om socialhjälpen har gruppen ensamstående ökat från 1 600 till 2 800, varav kvinnornas antal har fördubblats. Av socialhjälpshushållen i är var tredje en ung pojke eller flicka under . Av har mer än var sjunde fått socialbidrag . Dagens arbetsmarknad ställer stora krav på utbildning, och för den som saknar formell utbildning är de flesta portar stängda. har arbetsmarknaden snabbt utarmats på s. k. enklare arbetsuppgifter, varför särskilda åtgärder måste sättas in på ett tidigt stadium i skolan. Alla möjliga arbetsmarknadspolitiska åtgärder måste användas på ett generöst sätt för denna grupp, för att ge dem ett fotfäste i arbetslivet. Regelssystemet i social- och bostadspolitiken kan behöva förbättras och ses över så att onödiga hinder elimineras. Det är givetvis inte bara för 20-30-åringarna bland de ensamstående som åtgärder behöver sättas in, utan även andra har olika svårigheter, bl. a. är bostadskostnaden en mycket dryg andel för den ensamstående; vidare har en del kvinnor som ej kan få full arbetstid stora svårigheter att klara sig; även en del pensionärer med låg pension och hög hyra som inte alls täcks av KBT har det bekymmersamt. Regeringen har vidtagit vissa åtgärder, dels genom arbetsgrupp som skall analysera orsakerna till socialbidragens utveckling, dels genom tillsättandet av en särskild arbetsgrupp för de fördelinngspolitiska frågorna, men enligt vår uppfattning är det bråttom med åtgärder när det gäller de ensamstående och då särskilt de unga. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om åtgärder som underlättar situationen för de ensamstående inom arbetsmarknads-, utbildnings-, bostads- och socialpolitikens ram. () () () () 1985/86 So229
mot · G902So230 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86: So230 () Rätt till ombud vid vårdnadsutredning hos socialnämnd Vid vårdnadstvister hörs regelmässigt socialnämnden, som efter utredning (eventuellt efter samarbetssamtal), behandlar ärendet vid sammanträde och avger yttrande till domstol. Vid nämndssammanträdet har inte föräldrarna som i andra ärenden enligt socialtjänstlagen rätt att anlita ombud. Bestämmelserna i 53 § andra stycket socialtjänstlagen, som hänvisar till förvaltningslagens bestämmelser (6 §) om ombud och biträde, gäller endast i ärenden enligt socialtjänstlagen. Nämnden är i och för sig oförhindrad att låta föräldrarna anlita ombud, men det har förekommit att nämnden inte beaktat att föräldrarna har ombud. Just i vårdnadstvister är det av största vikt att föräldrarna inte anser sig orättvist behandlade. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag i syfte att ge föräldrar samma rätt till ombud vid handläggning av vårdnadsutredning hos socialnämnden som i domstol.
mot · G902So231 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: So231 m. fl. (fp) Kvinnors alkoholmissbruk, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Sk815 hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om kvinnors alkoholmissbruk, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om utveckling av vårdmetoder. () () () () () () () ()
mot · G902So232 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: So232 m. fl. Kontraktsvård som alternativ till tvångsvård Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Ju616 hemställer vi att beslutar att hos regeringen begära förslag till kontraktsvård som ett frivilligt alternativ till tvångsvård. () () () () () () () ()
mot · G902So233 · 1986-01-23 00:00:00 — 1985/86 :So233 andre vice talman m. fl. (fp, c) Forskning om alkoholens ekonomiska effekter Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Sk816 hemställs att hos regeringen begär att resurser ges till den ekonomiska forskningen så att frågan om alkoholens ekonomiska effekter kan kartläggas med högsta möjliga forskarkompetens. () () () ()
mot · G902So234 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: So234 m. fl. (fp) Översyn av handikappolitiken Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Sf283 hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om en allmän översyn av handikappolitiken, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om en utvidgad personkrets i omsorgslagen, 3. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovet av en översyn av reglerna för barnbidrag och bidragsförskott för barn som vistas på statlig specialskola eller liknande, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om färdtjänsten. () () () () () ()
mot · G902So235 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:So235 m. fl. (fp) Avgifterna för social hemhjälp Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Bo213 yrkas att uttalar att kommunerna bör tillämpa enhetliga avgifter för den sociala hemhjälpen och normala hyror för boende på ålderdomshem. () () () () () () () ()