mot · G902ub840 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub840 m. fl. (fp) Utbildning och forskning på det konsumentpolitiska området En socialt inriktad marknadsekonomi är en i liberal politik. En marknadsekonomi som bygger på konkurrens, fritt konsumtionsval och fri prisbildning leder till decentralisering av beslut och ett effektivt utnyttjande av gemensamma tillgångar. Det innebär också att man undviker de risker för maktblindhet och felanvändning av resurser som följer med långtgående dirigering från ett statligt maktcentrum. Med politiska beslut fastställs de åtgärder som är nödvändiga för att nå de välfärdsmål som socialliberalismen ställt upp. Ett viktigt exempel är konsumentpolitiken. En konsumentpolitisk proposition kommer att föreläggas , varför vi enbart nu behandlar några principområden. I teorin är det ju konsumenten som genom sitt fria val på marknaden styr vad företagen skall producera. Men i dagens samhälle är det inte så lätt att vara en kritisk och upplyst konsument. Informationsutbudet är stort och svåröverskådligt. Det är så mycket vi skall hinna med på vår lediga tid. Att vara förälder, umgås med vänner och släktingar, delta i förenings- och samhällsarbete, vidareutbilda oss etc. Det är också då vi skall vara konsumenter, hinna med att informera oss om varuutbudet, göra pris- och kvalitetsjämförelser, inköpa och transportera varorna. Inte minst skall vi vårda, reparera och kanske också kassera dem. Många konsumenter väljer också att själva producera varor för vissa av de egna behoven. Det säger sig självt att det ibland blir långt mellan teori och verklighet. Konsumenten är ofta stressad och hinner inte med några mer ingående jämförelser mellan olika produkter. Det är få som känner till hur man kan få rättelse om man blivit felinformerad eller om den inköpta produkten inte håller vad säljaren och reklamen lovade. Konsumenten är i många fall inte heller tillräckligt utbildad för att göra kritiska bedömningar av dagens tekniskt avancerade produkter. I själva verket är konsumenten ofta underlägsen på marknaden. Utbudet är stort och svåröverskådligt. Reklamen är omfattande och allestädes närvarande, medan den objektiva konsumentinformationen inte når särskilt många. Därför är det både nödvändigt och önskvärt att stärka konsumenternas ställning. Konsumentpolitiken har i praktiken huvudsakligen inriktats på genomsnittskonsumenten och dennes behov. Härigenom har också de svaga konsumenternas ställning allmänt sett förbättrats. Den framtida konsumentpolitiken bör vara mer medveten om konsumentgrupper med särkilda behov. Detta gäller de äldre i samhället, barnen, konsumenter som t. ex. är avsevärt längre än genomsnittet, invandrare, handikappade etc. Deras behov av produkter, produktutformningar och information glöms ofta bort. Många av de här åtgärderna är å andra sidan till nytta för konsumenter i allmänhet. Den konsumentpolitik vi har utformades då ekonomin befann sig i tillväxt och hushållens disponibla inkomst ökade. Detta gav företagen ett försteg, de behövde inte konkurrera starkt om varje konsumtionskrona. I den situation som gäller, då ekonomin är i tillväxt utan i stagnation, tvingas konsumenten att vara betydligt mera sparsam och noggrann i sitt val av varor och tjänster. Företagen måste tävla om varje enskild konsumtionskrona. Det innebär i sig att konsumentens ställning har stärkts. Företagen konkurrerar om konsumenterna med hjälp av förutom pris och kvalitet - t. ex. varierande affärstider, bytesrätt i stor omfattning och större serviceutbud. Men också i den här situationen har konsumenten problem. Konsumentpolitiken måste utgå ifrån att vi är olika rustade som konsumenter och att den kommersiella servicen är ojämnt fördelad. Utbildning och god ekonomi gör att vissa har lättare att hävda sig än andra. Därför måste konsumentpolitiken vara speciellt inriktad på de svagare grupperna i samhället. Det måste också vara en konsumentpolitisk strävan att öka medvetenheten om samhällets knapphet på resurser. Återanvändning och andra miljöaspekter är väsentliga. Det är uppenbart att konsumentens intressen ibland kan stå i konflikt med såväl företagens som löntagarnas intressen. En liberal konsumentpolitik står däremot inte i konflikt med strävan att öka sin konsumtion. Tvärtom gynnar den frihandel och global utjämning. Det finns ett starkt samband mellan konsumentpolitiska åtgärder som förebygger och åtgärder som löser problem. En satsning på förebyggande åtgärder som gör konsumenten mer medveten, leder antagligen till att t. ex. reklamationer på varor och tjänster ökar. Detta skall inte tydas så att konsumentproblemet totalt sett ökar, däremot ökar de problem konsumenten är medveten om. Påverkan på konsumenter och påverkan på företag måste gå hand i hand. Det är t. ex. meningslöst att pålägga företagen informationsplikt om konsumenterna inte är motiverade att använda informationen. Det gäller att för framtiden finna dels en avvägning mellan de förebyggande och de reparerande åtgärderna men också en riktig avvägning mellan åtgärder som syftar till att aktivera konsumenterna och direkt påverkan på företagen. En stor del av dagens konsumenter är medvetna om sin konsumentroll. De strävar efter att göra omsorgsfulla köpbeslut, grundade på ordentlig information. Vår strävan måste vara att utöka denna grupp konsumenter. Här spelar skolans allmänna strävan att påverka individen till en självständig och kritisk medborgare en stor roll. Men den direkta konsumentutbildningen måste också stimuleras. Skolans undervisning i konsumentkunskap är en viktig uppgift för resurshushållning, ekonomi och goda kostvanor. Utbildning och information till morgondagens konsumenter bör därför starta tidigt i skolan. På samma sätt som en bra yrkesutbildning lägger grund för goda prestationer i yrkeslivet, så kommer en bra utbildning inom konsumentkunskapsområdet att lägga grunden för en god ekonomisk hushållning, sunda matvanor, hälsa och social trivsel. All erfarenhet visar nämligen att en kunnig konsument har större möjligheter att bättre klara sin ekonomi och därmed få ut det mesta möjliga av sina inkomster. En undersökning från i om ungdomars försörjningsproblem visar de bristande erfarenheter och kunskaper i hushållning som dagens ungdom fått från både hemmen och skolan. Man talar om en förlorad generation! Enligt läroplan skall eleverna ges grundläggande kunskaper och färdigheter. Hemmet och skolan har även ett gemensamt ansvar för att barn och ungdom skall besitta elementära baskunskaper i konsumentfrågor. I Lgr 80 sägs bl. a.: Vardagskunskaper och vardagsfärdigheter skall spela en stor roll i skolan. Dit hör kunskaper som berör hushåll, familj, samlevnadsfrågor och teknik ... Mer traditionellt stoff kan behöva vika för att skolan tillräckligt skall kunna anknyta till den verklighet, som omger eleverna. Vi stöder fullt ut den målsättningen men konstaterar att dagens skolutbildning i konsumentkunskap är bristfällig. Ansvaret åvilar här i första hand den lokala planeringen inom varje rektorsområde. Vi anser att skolutbildningen inte är komplett förrän det ingår en bra och praktiskt inriktad utbildning för alla i hushållning och matlagning. Det gäller sålunda i att i första hand intentionerna i läroplanen fullföljs. Utbildningen i måste senare följas upp när eleverna kommer till gymnasieskolan. All erfarenhet visar att undervisningen på gymnasiet skall ge kunskaper som har anknytning till vanliga vardagsproblem. Ökad undervisning i kost- och konsumentkunskap bör förverkligas även inom gymnasieskolan. Tyvärr råder i dagens gymnasieskola stora brister bland eleverna vad avser särskilt färdigheter i hushållning och matlagning. Detta förhållande anser vi bör uppmärksammas i de planerade förändringar som förutses på gymnasiet vad avser konsumtionslinjerna. För att åstadkomma en god undervisning i dagens skola är det även nödvändigt att konsumentfrågorna ges utrymme i den nya lärarutbildningen. Fortbildning behövs även för de redan verksamma lärarna. En förutsättning för att konsumenterna skall kunna utöva påverkan på företagen är att de har tillgång till tillräckligt omfattande och begriplig information. Företag och konsumentmyndigheter måste dela informationsansvaret. Marknadsföringslagen innebär att företagen är skyldiga att lämna information om produkters egenskaper, skötselråd, priser etc. Informationen skall lämnas på produkterna eller på annat sätt på inköpsstället. Genom samma lag finns möjlighet att påverka innehållet i företagens övriga reklamåtgärder. Jämförpriser spelar en mycket väsentlig roll för konsumenternas möjlighet att väga pris mot kvalitet. Alla produktgrupper som lämpar sig för jämförprismärkning bör ha sådan. Konsumentens möjligheter att göra prisoch kvalitetsjämförelser får inte försämras då handeln inför datastyrda kassarutiner. bör informationen byggas ut till ett konsumentanpassat datoriserat system för information om produkters egenskaper, i första hand att användas i anslutning till produkten eller på annat sätt på inköpsstället. I tider med snabba prisstegringar och försämrade reallöner har konsumentkraven ökat om bättre prisinformation. Jämförpriser har också införts, som är till nytta för konsumenten. Systemet visar att stora vinster finns att hämta när bättre information ges om vad olika varor och tjänster kostar. har kvalitetsinformationen försämrats . Det tidigare systemet med varudeklarationer har försvunnit. Konsumenten står oftast utan information om kvalitetsdifferenser. Den sakkunskap som finns inom näringslivets olika producentgrenar om varors och tjänsters kvalitet måste nu komma fram till konsumenten. Konsumenten skall kunna väga pris mot kvalitet. Därför behövs ökat samarbete mellan konsument, näringsliv och konsumentorganisationer. Konsumenten i livsmedelshandeln skall särskilt efterfråga information om varornas färskhet, näringsvärde, råvaruinnehåll, smak och säkerhet. Dagens samhällsdebatt visar med all tydlighet att konsumenten känner stor osäkerhet om livsmedlens kvalitet, som konsumenten inte har tid och råd att misslyckas och göra dåliga inköp. Grundkunskaper om råvarorna, dess egenskaper och hantering är även bristfällig hos dagens konsument. I landet finns en modern och högt utvecklad livsmedelsindustri, en fungerande råvaruförsörjning och en bra distributionsapparat. Förutsättningar finns sålunda för att tillmötesgå konsumentkravet om bra produkter och en fungerande produktkvalitetsinformation. Det är ett nationellt intresse att särskilt åstadkomma kvalitetsregler inom livsmedelshandeln. Erforderliga organisatoriska och andra insatser både inom myndighet och näringsliv måste efterfrågas. Konsumenten och inflytandet Mål och medel Konsumenten skall ha inflytande på konsumentpolitikens mål och medel. Det är angeläget att ta till vara de kunskaper och erfarenheter som finns hos alla som berörts eller anser att de borde ha berörts av de konsumentpolitiska åtgärderna. Det bör vara vår strävan att fördjupa konsumentdemokratin genom att verka för att fler konsumenter kan göra sig hörda i konsumentpolitiken. Detta kan ske på olika sätt. Konsumenten måste i större utsträckning komma till tals via konsumentundersökningar. Konsumenterna skall ha ett direkt inflytande på den konsumentpolitiska utvecklingen. representeras konsumenten ofta och endast av organisationsföreträdare från arbetstagarsidan och av konsumentkooperationen. Detta är ej tillfredsställande då det är uppenbart att konsumentens intressen ibland kan stå i konflikt med löntagarnas intressen, och med konsumentkooperationens producentroll. Det bör vara vår strävan att fördjupa konsumentdemokratin genom att verka för att konsumenten kan göra sig hörd i konsumentpolitiken. Då vi inte har någon fristående konsumentorganisation i får vi gå andra vägar och direkt involvera konsumenten i myndighetsstyrelser, medverkan i referensgrupper och hearings i samband med konsumentpolitiska projekt i kommunerna, i länen och i de centrala myndigheterna. Försöksverksamhet bör komma till stånd för att finna former för mer direkt konsumentinflytande i konsumentpolitiken. har en monopolställning oavsett om företaget är privat eller offentligt, oavsett om företaget erbjuder produkter eller tjänster har konsumenten alltid en svag ställning. Därför bör konsumentpolitiken ha som mål att motverka monopolbildningar oavsett om de finns på den privata eller på den offentliga sidan. Den nuvarande konsumentpolitiken har en väsentlig begränsning. Den omfattar inte huvuddelen av produktionen av offentliga varor och tjänster. har endast de statliga företagen kunnat nås av konsumentpolitiska åtgärder; övriga varor och tjänster tillhandahållna av det allmänna ligger utanför. I praktiken har de konsumentpolitiska åtgärderna i ringa utsträckning kommit att gälla de statliga företagen. är det uppenbart att de varor och tjänster som produceras av den offentliga sektorn är av utomordentligt stor betydelse för den enskilde konsumenten. Den enskilde har oftast inte något annat val än att använda sig av de varor och tjänster som det offentliga tillhandahåller. Detta aktualiserar behovet av att försöka bryta de offentliga monopolen där så är möjligt genom att tillskapa förutsättningar för tillkomsten av konkurrerande företag. Den framtida konsumentpolitiken bör vara inriktad på att stärka konsumenternas påverkan på offentligt producerade varor och tjänster. Det kan ske genom att t. ex. referensgrupper och olika former av hearings knyts till de Bland de offentliga företagen har postverket, och en särställning då de producerar tjänster som i hög grad påverkar den enskildes vardag. Här är en stark konsumentpåverkan av särskild vikt. Det kan därför finnas anledning att se över konsumentinflytandet även i de statliga verken. Det behövs en mer långsiktig kunskapsutveckling inom det konsumentpolitiska området med särskilda insatser vid universitet och högskolor. Det handlar om forskning av både grundläggande och tillämpad karaktär. Den relativt begränsade forskning som hitintills har bedrivits och som är viktig ur konsumentpolitisk synpunkt har främst funnits inom tekniska, samhällsvetenskapliga och juridiska ämnesområden. Forskning har sålunda bedrivits kring arbetsmiljö, tidsåtgång och arbetsfördelning. Men forskning kring hushållsarbetets sociala och ekonomiska betydelse är bristfällig. Det är emellertid angeläget att ytterligare stimulera forskning som utgår ifrån konsumentens krav och behov, att mer systematiskt tillvarata idéer och uppslag som utgår ifrån den enskilde konsumenten. Konsumentforskning är inte särskilt etablerad vid universiteten. En långsiktig uppgift är att få till stånd kontinuerlig forskning. Om konsumentforskningen skall kunna utvecklas behövs både ekonomiska resurser, kompetenta forskare och stimulans för forskning. En mer organiserad kontakt mellan forskarna bör eftersträvas. Konsumentkontakterna måste stärkas. Inom det samhällsvetenskapliga och det juridiska området finns direkta tjänster för konsumentforskning i , och . Vid andra universitet och högskolor bedrivs även forskning. I finns tjänster vid för det tekniska området, initierade och ekonomiskt finansierade av Styrelsen för teknisk utveckling. Utgångspunkten för den konsumenttekniska forskningen i är människan i rollen som brukare av industriellt framställda produkter och system. Inom en rad områden har konsumentens/brukarens situation använts för utvecklingsarbete i , t. ex. för förpackningar, personlig hygien, vårdutrustning, arbetsbeklädnad m. m. Detta har inneburit bättre produkter och nya tekniska lösningar som kläder för äldre och handikappade, yrkesoch arbetskläder, bättre fotbeklädnader, personlig hygienutrustning m.m. Det är därför angeläget att den grundläggande forskningen inom det konsumenttekniska området kan fortsätta, även med hänsyn till det kontaktnät som med olika institutioner och skolor. Den hittillsvarande tjänsten har varit en personlig tjänst som professor, och dess innehavare pensioneras 1987 varvid STU:s ekonomiska åtagande upphör. Vi har i annat sammanhang framfört förslag om förstärkning inom högskolesektorn. Vi förutsätter att behovet av konsumentteknisk forskning kan beaktas vid fördelning av dessa resurser. Det behövs allmänt mer resurser och forskning kring vardagslivet. belysa teknikförändringar utifrån individ- och hushållsperspektiv måste utgöra ett stort ekonomiskt värde ur samhällets synvinkel. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om undervisningen i konsumentkunskap, [2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om produktkvalitetsinformation särskilt för livsmedel,1] 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning på det konsumentpolitiska området. () () () Kjell-Ar ne () (fp)