ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902So602 · 1986-01-14 00:00:00 — Motion till 1985/86: So602 () Utbetalningen av barnbidrag Utbetalningen av barnbidrag har tidigare skett varje kvartal och i efterskott. 2 § i lagen om allmänna barnbidrag lyder: Allmänt barnbidrag utgår fr. o. m. kvartalet efter det, varunder barnet fötts eller rätt till sådant bidrag eljest uppkommer, t. o. m. det kvartal, varunder barnet fyller . Detta var logiskt med tanke på att barnbidraget betalades ut kvartalsvis. Fr. o. m. har lagen ändrats så att barnbidraget utbetalas men i samband med detta ändrades inte lydelsen av den 2 § i lagen om allmänna barnbidrag. Dessa regler gäller även för flerbarnstillägget. Detta förhållande medför att det inträffar händelser som är svåra att informera om och svåra att förklara. Så kan exempelvis vårdnaden om ett barn ändras . Den förre vårdnadshavaren får barnbidraget som utgår för både . Eller anta att ett barn avlider . får vårdnadshavaren en klumpsumma av barnbidrag och eventuellt flerbarnstillägg för . Det finns ytterligare exempel som visar på det orealistiska i dagens situation. Det bästa i denna situation är då att införa regler som bättre överensstämmer med månadsvisa utbetalningar och därmed upphäva kvartalsanknytningen av barnbidraget. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till sådana ändringar i lagen om allmänna barnbidrag att kvartalsanknutna barnbidrag helt upphör.
mot · G902So608 · 1986-01-13 00:00:00 — och () En rökfri miljö i barnomsorgen 1985/86 So608-613 Glädjande nog röker svenska barn i allt mindre utsträckning. De senaste siffrorna som mäter skolbarnens rökvanor visar att grundskoleeleverna röker i mycket liten omfattning numera. Faran med passiv rökning är väl dokumenterad och behöver inte längre ifrågasättas. Barns behov av positiva förebilder är också alla överens om. Stora arbetsplatser såsom t. ex. sjukhus har genomfört framgångsrika rökavvänjningskampanjer bland personalen. Skolor har förklarats helt rökfria osv. Det finns en mängd bra exempel på att stora grupper har slutat röka. Barnomsorgen är i detta sammanhang en viktig miljö. Där finns ett stort behov av positiva förebilder för barnen och där existerar faran för skador av passiv rökning i de fall personalen röker - även om personalen givetvis i första hand röker i speciella utrymmen där barnen inte skall vistas. Därför föreslås att barnomsorgen tar upp en diskussion inom sig med målet: En rökfri barnomsorg! Det går naturligtvis inte att genomföra en sådan förändring på en gång. Men det är viktigt att diskussioner om en rökfri barnomsorg påbörjas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att initiera sin informationsverksamhet med syfte att uppnå en rökfri barnomsorg. () () 1 1985/86.
mot · G902So609 · 1986-01-18 00:00:00 — Motion till 1985/86 :So609 i och (c) Ett rättvist statsbidragssystem för barnomsorgen Barnfamiljerna i skulle 1983 ha tjänat 37,7 milj. kr. om de fått behålla de barnomsorgsavgifter som arbetsgivare och företagare i betalat in. Arbetsgivarna i länet betalar via sina arbetsgivaravgifter in stora summor till staten. får vi statsbidrag till kommunerna. 1983 innebar detta att man från länet betalat in till staten 37,7 milj. kr. mer än vi fick tillbaka. Skälet till detta är den konstruktion på statsbidraget som finns. Det är uppbyggt så att orter som starkt byggt ut sin barnomsorg får högre statsbidrag. Vid en närmare analys av hur staten fördelar sina insatser till barnfamiljerna ges en bild av hur orättvist systemet fungerar. I fick barnomsorgen . per barn i statsbidrag för barn , 19 820. erhöll barn i barnomsorg i endast . I de socialdemokratiskt styrda kommunerna fick man . I var bidraget . Men i fick man alltså . Reglerna ger alltså olyckliga effekter, och i vårt län slår det hårdast i dessa tre Hälsingekommuner. Barnomsorgen i värderas alltså med ca . mindre per barn än den värderas i . Även om man ser på , som fick . per barn, är barnen i . dyrare att underhålla för staten. Om man utgick från att barnomsorgen i skulle få samma ekonomiska stöd som i , skulle länet tillföras ca 675 milj. kr. mer och troligen mer. Denna barnomsorgsavgift kan därför ses som ett exempel på hur de svagare regionerna åderlåts på kapital. var det av barn som kom i åtnjutande av barnomsorgen i dag- eller familjedaghem. Det är viktigt för t. ex. att vi också får ett bättre och rättvisare statsbidragssystem. Med anledning av vad som anförts föreslår vi att beslutar om ett rättvist statsbidragssystem för barnomsorgen som får bort de orättvisor som påvisats i motionen. Statsbidrag till barnomsorg år Per barn i åldern Ol hvy» N\\< stig hamp da1 fors viken Dnr 1985/86:868 1985/86 So609 Andel förskolebarn i barnomsorg samt statsbidrag till barnomsorg
mot · G902So610 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:So610 m. fl. (s) Barnomsorg , m. m. Det har framkommit i olika undersökningar att LO-gruppernas barn i mindre utsträckning än andra kommer i åtnjutande av barnomsorg. Siffrorna nedan gäller barn i åldrarna . Fördelningen på barnomsorgsformer för barn till fackligt anslutna föräldrar på LO:s, TCO.s resp. /SR.s område Daghem + kommui familjedaghem Källa: SCB:s s. k. Ulf-undersökningar 1982/83 Till stor del hänger ovan beskrivna skillnader sannolikt många LO-medlemmar arbetar och eller att man i familjerna arbetar s. k. motskift. Bristen på barnomsorg spelar säkert också in liksom i vilka bostadsområden barnomsorgen byggts ut. Den nuvarande bristen på platser i barnomsorgen är också av avgörande betydelse. Vad skillnaderna beror på behöver dock enligt vår mening närmare utredas i syfte att ta reda på de hinder som tydligen finns för många LO-föräldrar. Det är en stor brist att den kommunala barnomsorgen fortfarande framför allt är anpassad till att tillgodose behovet av barnomsorg för de dagtidsarbetande föräldrarnas barn. Alltför få kommuner har intresserat sig för frågan om barnomsorg när föräldrarna arbetar på obekväma arbetstider. T. ex. arbetar ca fyra av tio kvinnor LO-kvinnor och ca var tionde TCO-kvinna med förskolebarn på obekväm eller oregelbunden arbetstid (1982/83). Så gör också en stor grupp småbarnspappor. Det är därför förvånande och ytterst allvarligt att så litet gjorts för att anpassa den kommunala barnomsorgen till behoven hos de grupper som arbetar på andra tider än vanlig . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att en utredning tillsätts vars syfte skall vara att se över orsakerna till den sociala snedrekryteringen som finns inom den kommunala barnomsorgen, 2. att begär att regeringen genom kontinuerligt följer upp frågan om barnomsorg på obekväma arbetstider i den kommunala barnomsorgsplaneringen. () () () () 1985/86 So610
mot · G902So612 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:So612 och () Alternativ barnomsorg Det finns numera ett riksdagsuttalande som anger att alla barn skall ha rätt till förskola . För barn till studerande eller förvärvsarbetande föräldrar innebär rätten en plats i den kommunala barnomsorgen. Från hade vi invändningar mot propositionen i fråga genom att den endast berörde barnomsorg utanför hemmet. Det allt större behovet av ett komplement i form av vårdnadsersättning hade regeringen om igen bortsett från. Att barnomsorgen skall byggas ut så att det verkliga behovet täcks har vi i hävdat . Det kravet står inte i något motsatsförhållande till vårt krav på vårdnadsersättning. För att kommunerna skall klara av sitt beting att bygga ut till full behovstäckning, är det nödvändigt att väg bereds för nya, alternativa omsorgsformer. Det borde ligga också i regeringens intresse. Det har nämligen visat sig att andra former än de traditionella ofta kan bedrivas till en lägre kostnad, men med en hög kvalitet. Därför finns det anledning att på olika sätt stimulera sådan verksamhet. Exempel på alternativ barnomsorg är de förskolor som drivs av Waldorfoch Montessoriorganisationerna liksom av kyrkorna. har det också växt upp föräldraledda daghem och daghem i kooperativ form. För många kommuner skulle det vara av värde om man fick ta del av erfarenheter som man har från andra håll. Tyvärr utgår inte någon samlad information om alternativ barnomsorg från centralt håll. Vi anser att det borde vara en uppgift för att samla de erfarenheter som finns liksom att svara för information till kommunerna. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av att erfarenheter av alternativ barnomsorg sammanställs och att information därom ges till kommunerna.
mot · G902So616 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:So616 och () Hemspråksträningen i förskolan Till hemspråksträning i förskolan utgår statsbidrag för varje bidragsberättigat barn som deltar i grupp där hemspråksträning bedrivs minst . Hemspråksstödet gäller bara för ett språk. Fr. o. m. har vissa preciseringar införts i fråga om hemspråksträningen i förskolan, som innebär att hemspråksträning endast skall ges i det språk som är barnets dagliga umgängesspråk i hemmet med minst en förälder/vårdnadshavare. Undantag gäller dock för adoptivbarn med annat modersmål än svenska, även om de inte talar sitt modersmål i hemmet. Det finns ännu en grupp barn som borde omfattas av liknande undantagsbestämmelser, nämligen den vars enda förälder talar ett annat språk än svenska och där föräldrarna har separerat och barnen bor hos den andra av föräldrarna i . Den gruppen är troligen inte stor men heller inte så liten att den därför kan betraktas som obetydlig och även dessa barn har en legitim rätt till fortsatt kontakt med båda föräldrarna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en utvidgning av undantagsbestämmelserna om rätt till hemspråksträning i förskolan. () () 1 * 1985/86.3 sami.
mot · G902So617 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:So617 () Dagbarnvårdares rätt att räkna in egna barn i underlaget för anställning Flera kommuner i vårt land har tagit initiativ till någon form av vårdnadsersättning för föräldrar som valt att själva vårda och fostra sina barn under de fösta åren av barnens levnad. Ännu har inget av dessa initiativ kunnat förverkligas, eftersom de kommunala besluten överklagats och av besvärsinstanserna förklarats ligga utanför den kommunala kompetensen. I har kds kommunfullmäktigegrupp tagit upp dagbarnvårdarnas situation och deras mycket ojämlika förhållanden i jämförelse med övrig barnomsorgspersonal och övriga förvärvsarbetande. Dagbarnvårdarna är i praktiken den enda yrkesgrupp som inte kan få barnomsorg för sina egna barn. I och med att kommunerna infört vårdtak på är de dagbarnvårdare som också är föräldrar till barn i förskoleåldern allvarligt diskriminerade. Dagbarnvårdarens möjlighet att utöva sitt yrke reduceras med anledning av egna barn i förskoleåldern. En dagbarnvårdare med två barn i förskoleåldern har således bara i regel halv förvärvskapacitet. Hade dagbarnvårdarna som yrkesgrupp rätt till barntillsyn på samma villkor som övriga yrkesgrupper skulle man genom att sända sina förskolebarn till ett daghem eller ett annat familjedaghem nå full förvärvskapacitet och kunna ta emot barn upp till vårdtaket på samma sätt som dagbarnvårdare utan egna barn. Dagbarnvårdare med egna förskolebarn skulle i det läget ha samma möjlighet till full förvärvsinkomst som dagbarnvårdare utan egna barn. Regeringen proposition Förskola för alla barn (proposition 1984/85:209) föranledde att fatta beslut som bl. a. innebär att alla barn skall ha rätt till plats inom förskolan . För att undanröja ovan beskrivna orättvisa och fullfölja beslut om förskola för alla barn måste även dagbarnvårdarnas förskolebarn erbjudas barntillsyn. Alla praktiska skäl talar för att detta bör ske i det egna hemmet. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som ovan anförts om dagbarnvårdares rätt att även räkna in egna förskolebarn i underlaget för anställningen som dagbarnvårdare. 1985/86 So617
mot · G902So619 · 1986-01-27 00:00:00 — m. fl. Teckenspråk som obligatoriskt ämne i förskolan Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1985/86:Ub828 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att de hörselhandikappades teckenspråk ingår som obligatoriskt ämne i förskolans läroplan. () ()
mot · G902So620 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86 :So620 () Barnbidraget för barn som vistas utomlands beslutade efter förslag i proposition 1984/85:39 att ändra reglerna för barnbidrag vid utlandsvistelse så att som huvudregel gäller en ettårsgräns för bedömningen av bosättningsfrågan. Ett barn som lämnar än skall alltså inte anses bosatt här och inte heller få barnbidrag barnet är borta. Det finns dock vissa undantag. Det gäller främst barn till statligt anställda som utför arbete utomlands för arbetsgivarens räkning. Dessa barn anses fortfarande bosatta i och får barnbidrag oavsett längden på utlandsvistelsen. Ett särskilt undantag gäller beträffande medföljande barn till en svensk missionär eller präst. Sådana barn skall anses bosatta i om utlandsvistelsen är avsedd att vara högst . Jag anser att samhället bör inta en positiv inställning till det biståndsarbete som bedrivs av ideella organisationer. Det bör därför finnas en generell rätt till barnbidrag för barn till utlandsstationerade präster, missionärer och biståndsarbetare m. fl. oavsett hur lång utlandsvistelsen är. De gällande reglerna skapar besvärliga gränsdagningsproblem. Det har vid den tidigare gällande treårsregeln förekommit att hemresan har blivit fördröjd vilket inneburit att något barnbidrag inte utgått. Det kan också uppstå problem om t. ex. en missionär åker ut på ett nytt utlandsuppdrag utan att ha stannat tillräckligt i . Med stöd av det ovan anförda yrkas att beslutar att anta bifogade förslag till lag om ändring i lagen (1984:55) om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag. Lag om ändring i lagen (1984:533) om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag, i den lydelse paragrafen erhållit genom lagen (1984:553) om änrdring i nämnda lag, samt ikraftträdandebestämmelsen till ändringslagen skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Reservantens förslag För barn, som är svensk medborgare och bosatt i riket, skall av allmänna medel såsom bidrag till barnets uppehälle och uppfostran utgå allmänt barnbidrag med i enlighet med vad nedan närmare stadgas. Allmänt barnbidrag skall utgå jämväl för här i riket bosatt barn, som icke är svensk medborgare, såframt barnet fostras av någon som är bosatt och mantalsskriven i riket eller ock barnet eller endera av dess föräldrar vistas i riket. Ett barn som lämnar skall fortfarande anses vara bosatt här, om utlandsvistelsen är avsedd att vara längst . Medföljande barn till den som av en statlig arbetsgivare sänds till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning, skall anses bosatta i . Det senare gäller även medföljande barn till den som är anställd av , ett svenskt trossamfund eller till sådant samfund knutet organ eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet. Denna lag1 träder i kraft . Det som föreskrivs i 1 § tredje stycket första meningen skall dock gälla endast för dem som lämnar efter ikraftträdandet. Denna lag1 träder i kraft . 1985/86 So620
mot · G902So621 · 1986-01-27 00:00:00 — och () Barnbidraget för barn som vistas utomlands beslutade att 1 § lagen om allmänna barnbidrag skulle ändras på så sätt att det fr. o. m. gäller en principiell ettårsgräns för barnbidrag under vistelse utomlands, (prop. 1984/85:39, SoU 6). Om vistelsen är avsedd att vara än skall alltså barnbidrag inte utgå. För barn till statligt anställda som utför arbete utomlands gäller ingen tidsbegränsning. För barn till svenska missionärer och präster gäller liksom tidigare en treårsgräns, vilket före lagändringen gällde som allmän huvudregel. Det är angeläget att underlätta ideellt biståndsarbete i utvecklingsländerna. Rätten till barnbidrag för medföljande barn till ideella biståndsarbetare är en viktig del av detta. Missionsarbete och ideellt biståndsarbete företer i betydande utsträckning likheter vad gäller såväl arbetsinnehåll som organisationsbakgrund. Det är därför önskvärt att likställa olika typer av ideellt biståndsarbete. Samma förmåner bör utgå till alla som är anställda av ett svenskt trossamfund eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet i utvecklingsländerna. gäller dock en treårsgräns för svenska missionärer och präster vilket är bra - men för övriga ideella biståndsarbetare gäller inte denna treårsgräns. De volontärbidrag som SIDA administrerar utjämnar inte de ekonomiska skillnaderna. Den treårsgräns som gäller för barnbidrag för barn till präster och missionärer bör därför utsträckas till att gälla för barn till personer som är anställda av , ett svenskt trossamfund eller till ett sådant samfund knutet organ eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i den nu gällande 1 § i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag att treårsgränsen kommer att gälla för alla som är anställda av , svenska trossamfund eller till sådant samfund knutet organ eller av en svensk ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet.
mot · G902So622 · 1986-01-27 00:00:00 — och () Barnbidraget för barn som vistas utomlands Enligt barnbidragslagen stadgas följande: Ett barn som lämnar skall fortfarande anses vara bosatt här, om utlandsvistelsen är avsedd att vara längst . Medföljande barn till den som av en statlig arbetsgivare sänds till ett annat land för arbete för arbetsgivarens räkning, skall anses bosatta i . Medföljande barn till en svensk missionär eller präst, som i annat fall är anställd i utlandet, skall fortfarande anses bosatta här, om utlandsvistelsen är avsedd att vara längst . Enligt cirkulärskrivelse M6/1973 föreskrivs bl. a. att barnbidrag inte skall utbetalas löpande under utlandsvistelse, som beräknas vara mer än . Bidraget skall i ett sådant fall dras in till dess barnet återkommer till . I ett aktuellt rättsfall meddelade att barnbidrag inte skulle komma att utbetalas under familjens utlandsvistelse men att frågan om retroaktivt barnbidrag skulle tas upp sedan familjen återkommit till . beslutade vid hemkomsten att barnbidrag inte skulle utbetalas retroaktivt på grund av att barnen under utlandsvistelsen fått barnbidrag från vistelselandet. Vid besvär hos försäkringsrätten ansågs emellertid att barnen var berättigade till barnbidrag utomlands. I en skrivelse till justitiekanslern ansåg modern att beslut saknade stöd i lagen. Hon yrkade skadeståndsanspråk gentemot staten. JK ansåg, att ställningstagande uppenbarligen saknade stöd i lagen och att de krav, som kan ställas på verksamheten blivit åsidosatta. Modern tillerkändes därför såväl ersättning för sina rättegångskostnader som ränta på det retroaktivt utbetalda barnbidraget . Det kan starkt ifrågasättas om barnbidrag skall kunna utgå såväl från som det främmande vistelselandet och om skadeståndsanspråk skall kunna riktas gentemot staten i ett sådant fall. För den som enligt gällande lag anses bosatt i och betalar skatt här bör barnbidrag utgå härifrån, men då borde inte barnbidrag utgå även från vistelselandet. Ett sådant förhållande borde kunna regleras genom någon form av överenskommelse/konvention. Med stöd av det ovan anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om utredning och förslag rörande bestämmelserna om barnbidrag så att barnbidrag ej skall kunna utgå såväl från som ett främmande vistelseland. () () 1985/86 So622
mot · G902So623 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86 :So623 NilsCarlshamre m. fl. (m) Avveckling av barnmiljörådet En ansträngd statsbudget bör inte tyngas av särskilda anslag för uppgifter som lika väl kan ombesörjas av etablerade myndigheter. Ett sådant särskilt anslag utgör det som avser barnmiljörådet. Såsom vi tidgare framhållit är barnmiljörådet överflödigt. Därmed är det inte sagt att åtgärder till förmån för en god och säker barnmiljö är överflödiga, tvärtom. Men de uppgifter som åvilar barnmiljörådet bör lika väl kunna ombesörjas av och/eller andra befintliga stora och resursstarka statliga verk i den mån inte uppgifterna kan överföras till kommunerna. bör således upphöra fr. o. m. . Med stöd av det anförda hemställs att vid behandlingen av proposition 1985/86:100 bil. 7 beslutar att under , , för /87 anslå , samt att rådet i och med utgången av innevarande år skall vara avvecklat.
mot · G902So624 · 1986-01-27 00:00:00 — 1985/86: So624 och () Dagbarnvårdarnas situation inställning när det gäller barnomsorgen innebär att man ger utrymme för en större mångsidighet. Vi bejakar helhjärtat såväl daghem som familjedaghem, kooperativa, ideella och också privata. Man skall inte på förhand behöva bestämma proportionerna mellan dessa olika former. Det skall föräldrarna göra. De skall också avgöra om de av barnets uppväxt vill vårda barnen själva. Detta skulle underlättas av en vårdnadsersättning. Det är enligt vår uppfattning obegripligt att den modell för barnomsorgen som familjedaghemmen utgör och som är så flexibel, så lätt att inrätta och som så väl tillgodoser önskemål från många föräldrar alltför ofta krånglas till och läggs krokben för. Framför allt vittnar den praktiska tillämpningen ute i många kommuner om att man från socialdemokratiskt håll inte betraktar familjedaghemmen som fullvärdiga alternativ. Det är inte heller svårt att med citat från socialdemokratiska inlägg i debatter i belägga den inställning som prioriterar daghem framför familjedaghem. Man kan också peka på utredningar av olika slag. Det är samma sak där. Två drag är genomgående. Det ena är en obegriplig irrationell förkärlek för institutioner som modell. Det andra är en lika obegriplig rädsla för alternativ, för att jämlikheten skall kunna förverkligas i mångfald. Dagmammornas demonstrationer mot ett dåligt avtal var egentligen även en demonstration mot den bristande uppskattning som de har upplevt och som de känner inför myndigheternas reserverade inställning, att deras arbete inte är ett fullgott alternativ utan snarare ett provisorium, en lösning som är godtagbar tills vidare. Det borde vara hög tid för statliga myndigheter att erkänna familjedaghemsverksamheten som ett nödvändigt alternativ i den kommunala barnomsorgen. Vi anser att det måste finnas ett centralt intresse för att stimulera den kvalitetsmässiga utvecklingen av verksamheten. har en lång rad informationsskrifter om verksamhet i dag- och fritidshem publicerats genom försorg, men, efter vad vi kunnat finna, inte någon om familjedaghem. Många kommuner har dess bättre själva gjort stora insatser för att utveckla verksamheten i fråga. Vi anser att måste ta sitt ansvar för att stödja och vidareutveckla familjedaghemsverksamheten. Det skulle vara ett värdefullt stöd för kommunerna som det skulle stärka dagbarnvårdarna i deras yrkesroll. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande behovet av att familjedaghemmen får det stöd från centralt håll som deras viktiga uppgift i barnomsorgen förtjänar. () () 1985/86 So624