mot · GA02sk126 · 1986-09-20 00:00:00 — Motion till 1986/87: Sk 126 m. fl. (m) Ändringar i taxeringsorganisationen (prop. 1986/87: 47) I propositionen föreslås bl. a. att mellankommunala skatterätten (MKSR) avvecklas och att dess uppgifter överförs till länsrätterna. MKSR är en fristående förvaltningsdomstol med säte i och har sitt ursprung i den mellankommunala prövningsnämnd som inrättades 1928. Syftet var att åstadkomma en enhetlig taxering i de fall inkomsten från en förvärvskälla beskattningsmässigt skulle fördelas mellan kommuner i skilda län. handlägger MKSR besvärsärenden vid taxering av praktiskt taget alla börsbolag och deras dotterbolag samt ytterligare ett stort antal mindre och medelstora företag. Totalt utgör underlaget ca 12000 juridiska personer förutom de fysiska personer som kommunalt har beskattats i mer än ett län. 1985 avgjordes 1 399 mål, och ca 20 personer tjänstgör vid MKSR. Den bakomliggande orsaken till förslaget om avveckling är att all inkomst skall beskattas i hemortskommunen oberoende av från vilken kommun inkomsten härrör fr. o. m taxering. Därmed skulle det ursprungliga motivet för MKSR ej längre föreligga. Enligt vår uppfattning bör emellertid mellankommunala skatterätten bibehållas av andra skäl. Under en lång följd av år har en unik kompetens och erfarenhet samlats i MKSR, och det vore mycket olyckligt att splittra denna väl fungerande domstol. Särskilt när det gäller storföretagens komplicerade, ofta internationella, skattefrågor är det otänkbart att länsrätterna kan förvärva sådana personella och administrativa resurser som erfordras för att, vid sidan av övriga uppgifter, snabbt och effektivt kunna lösa uppkomna tvister. Detta gäller även om merparten av de mål som handläggs av MKSR fördelas på ett begränsat antal länsrätter. I samband med behandlingen av propositionen om slopandet av den kommunala taxeringen av juridiska personer underströk skatteutskottet (SkU 1984/85:23) det angelägna i att i samlad form behålla den särskilda kompetens som MKSR förvärvat. Flera remissinstanser avvisar också på liknande grunder förslaget om avveckling av MKSR. Vi anser sålunda att mellankommunala skatterätten och den till denna knutna AO-funktionen bibehålls. När det gäller det allmännas processföring presenterar skatteförenklingskommittén, vars betänkande (SOU: 1985:42) ligger till grund för propositionen, fyra alternativa lösningar utan att förorda någon. Förslaget innebär kortfattat följande: Allmänna ombud fristående gentemot skattemyndigheten när det Mot. 1986/87 gäller processföringen, men administrativt knutna till myndigheter- Sk 126 na. En helt fristående organisation av allmänna ombud av samma typ som tillämpas inom åklagarorganisationen. Processföringen handhas av myndigheten som i egenskap av part representerar det allmänna i skatteprocessen. Därvid får överordnad myndighet rätt att genom besvär överklaga underordnad myndighets beslut. Samma modell som B 1. med huvudsaklig skillnad att överordnad myndighet får rätt överpröva underordnad myndighets beslut. 1 propositionen föreslås att det allmännas talan i skattemål i princip skall vara en uppgift för beskattningsmyndigheterna. skall vara motpart när den skattskyldige överklagat ett skatteärende där beslut meddelats av länsskattemyndigheten eller lokal skattemyndighet. Det allmännas talan skall här kunna föras av tjänsteman hos den lokala skattemyndighet som meddelat det överklagande beslutet. skall få rätt att överklaga beslut av lokal skattemyndighet och skall ha samma rätt gentemot länsskattemyndigheten. Förslaget motsvarar således modell B 1. Ett ganska stort antal remissinstanser förordar en lösning som i stort sammanfaller med propositionens förslag. En knapp majoritet av remissinstanserna föredrar emellertid det av kommitténs alternativ som huvudsakligen motsvarar den nu gällande ordningen - A 1. Det allmännas talan skulle då föras av ett fristående allmänt ombud och RSV skulle sakna möjlighet att överklaga beslut av länsskattemyndighet. Enligt vår uppfattning är det angeläget att det allmännas processföring handhas av fristående allmänna ombud, varigenom självständighet och oberoende gentemot myndigheten förstärks, något som troligtvis också uppfattas som positivt av allmänheten. roll i skatteprocessen bör enbart vara ledande och samordnande, medan föreslagen rätt att överklaga skulle uppfattas som ökad myndighetsstyrning. Av det sagda framgår att vi förordar en lösning enligt alternativ A. I valet mellan A 1. och A 2. förordar vi att det allmännas processföring bör genomföras enligt förslag A 1. Detta bör ges regeringen till känna. När det gäller handläggning av frågor rörande överklagande till domstol föreslår finansministern en uppmjukning av sekretesslagstiftningen 9 kap. 1 och 2 §§. Förslaget innebär en begränsning av sekretessen för sådana uppgifter som behövs vid diarieföringen hos skattemyndigheten av överklagande till domstol. Finansministern anser att uppmjukningen är högst begränsad och enbart gäller från vem handlingar har kommit in eller till vem de har expedierats och om vad ärendet i korthet rör. Avslöjandet av vad ärendet rör kan vara nog så känsligt från integritetssynpunkt, och vi delar lagrådets uppfattning att de administrativa fördelar som en uppmjukning av sekretesslagen skulle medföra för skattemyndigheterna noga måste vägas mot nackdelarna för den enskilde. Vi delar vidare lagrådets uppfattning att bärande skäl inte anförts för en generell uppmjukning av den sekretess som gäller för diarieföring hos skattemyndigheterna. Med det sagda hemställer vi att avslår regeringens förslag om ändring i 9 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen. Ytterligare en fråga som rör integriteten är förslaget om en utökning av skatteregisterlagen, bl. a. när det gäller bankräntor och aktieinnehav. Ändringsförslaget är föranlett av den förenklade självdeklarationen som beslöt . a. med hänsyn till hotet mot integriteten gick vi emot förslaget om förenklad självdeklaration. Då denna lagstiftning redan är beslutad av , finnér vi det inte meningsfullt att här gå emot den ändring i skatteregistret som erfordras för att genomföra den förenklade självdeklarationen. När det gäller eftertaxering föreslås i propositionen att skattemyndigheten som första instans får fatta beslut. Trots en uttalad tveksamhet om det lämpliga i att förändra den nuvarande ordningen anser finansministern likväl att skattemyndigheten skall fatta beslut om eftertaxering i första instans därför att beslutsprocessen då skulle bli avsevärt snabbare och smidigare. Av remissvaren framgår att det anses vara av stor principiell betydelse att en skattskyldig bör kunna få sin sak prövad direkt av domstol, varigenom ansökan om eftertaxering liksom skulle prövas av länsrätten som första instans. Vi har tagit fasta också på den remisskritik som påpekar att eftertaxeringsärenden ofta är svårbedömda, varför möjlighet borde ges att hänskjuta ett sådant ärende till länsrätt. Vi anser sålunda att nuvarande ordning bör gälla beträffande beslutsbehörigheten vid eftertaxering. Slutligen avvisar vi förslaget att länsskattemyndigheten får förordna tjänsteman vid myndigheten eller en lokal skattemyndighet att besluta vid behandling av de förenklade självdeklarationerna. Vi finnér det inte meningsfullt att beslutsbehörigheten under den övergångsperiod det här är fråga om flyttas från taxeringsnämnd till en av länsskattemyndigheten förordnad tjänsteman. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar att mellankommunala skatterätten och den till denna knutna AO-funktionen bibehålls, 2. att beslutar att det allmännas processföring skall ske i enlighet med det av skatteförenklingskommittén föreslagna alternativet Al., innebärande att det allmännas ombud skall vara självständigt i förhållande till skatteförvaltningen i övrigt, 3. att avslår propositionen i vad avser förslag om ändring av 9 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen, 4. att avslår propositionen i vad avser förslag om att skattemyndigheten som första instans skall få fatta beslut om eftertaxering, 1986/87 Sk 126 5. att avslår propositionen i vad avser förslag om för- Mot. 1986/87 ändrad beslutsordning för förenklade självdeklarationer. () ()