mot · GA02Fi104 · 1986-11-04 00:00:00 — Motion till 1986/87: Fil04 m. fl. (m) Fortsatt kreditpolitisk lagstiftning (prop. 1986/87: 27) I proposition 1986/87: 27 föreslås att giltighetstiden för lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel förlängs med , dvs. till utgången av . Vidare föreslås med samma giltighetstid en lag med bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid konsuments kreditköp av varor, tjänster eller andra nyttigheter. Den senare förlängningen av den kreditpolitiska lagstiftningen skedde . Vi moderater begärde en skyndsam övergång till en mera marknadskonform kreditpolitik med utgångspunkt i kreditpolitiska utredningens förslag. Lagstiftningen har inte ändrats, men en avsevärd liberalisering har ägt rum i praxis. tillerkändes regeringen vidgade befogenheter att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp. Vi moderater motsatte oss detta, och yrkade vi att bemyndigandet skulle upphävas. Enligt den nu aktuella propositionen skall placeringsplikten för försäkringsföretag upphöra och bilkreditförordningen upphävas. Därmed tillgodoses två gamla moderata krav. Trots de steg som successivt tas i liberaliserande riktning verkar dock regeringen tveka inför en mera konsekvent avreglering av kreditmarknaden. Den tycks vilja slå vakt om det gamla regelverket. Vi anser, att den kreditpolitiska lagstiftningen bör reduceras till vad som oundgängligen behövs som en beredskapslag. Lagen om kreditpolitiska medel (LKM) Efter de senaste årens avreglering av kreditmarknaden är avsikten att endast kassakrav för bankinstitut och förbud mot realränte-/indexlån för försäkringsbolag skall föreskrivas med stöd av LKM. Kassakrav är i princip ett marknadskonformt styrmedel. har därför föreslagit (SOU 1986: 22) att bestämmelserna om kassakrav skall föras över till den nya riksbankslag som avses träda i kraft . Förbudet mot realränte-/indexlån är enligt vår mening onödigt. Enligt kreditpolitiska utredningen behövs det även efter en avreglering av kreditmarknaden en beredskapslagstiftning för extraordinära situationer, som dock bör utformas så att den kan tillämpas endast . Kreditpolitiska utredningen påpekade att en avreglering av valutapolitiken skulle göra en kreditreglering verkningslös. har sedermera framlagt sitt betänkande (SOU 1985: 52), varefter en liberalisering Enligt vår mening bör denna process på samma sätt som inom det kreditpolitiska området drivas fram till vad som i princip innebär en fullständig avreglering. Det har varit klokt att först i praxis och utan stöd av formella riksdagsbeslut avreglera kredit- och valutapolitiken. Men det böijar nu bli dags att bekräfta denna utveckling genom att med utgångspunkt i kreditpolitiska utredningens och valutakommitténs förslag reducera gällande lagstiftning till regelrätta beredskapslagar. Detta bör kunna ske som erfordras för att införa en ny riksbankslag. Mot denna bakgrund anser vi i likhet med reservanterna i riksbanksfullmäktige - att giltighetstiden för LKM bör förlängas , dvs. till utgången av . Redan kreditpolitiska utredningen fastslog, att reglering av konsumentkrediter inte är något effektivt kreditpolitiskt instrument. I enlighet med vår principiella uppfattning att kreditmarknaden i görligaste mån bör vara fri anser vi, att regeringen ej bör ges det begärda bemyndigandet. Skulle det i någon alldeles speciell situation vara motiverat med ett ingrepp mot konsumentkrediter, får det ordnas med tidsbegränsad lagstiftning i det aktuella fallet. Med anledning av det anförda hemställs 1. att beslutar att den fortsatta giltighetstiden för lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel begränsas till , dvs. till utgången av , 2. att beslutar att avslå förslaget till lag med bemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid kreditköp, 3. att beslutar att upphäva 30 § i konsumentkreditlagen (1977:981), 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som ovan anförts om det fortsatta kreditpolitiska reformarbetet. () () () () () () 1986/87 Fil 04