ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902Jo615 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo615 och () Skogsteknikerutbildningen i Utbildningen för skogstekniker (tidigare skogsskola) har förändrats mycket den senaste . Som exempel kan nämnas att det 1960 fanns utbildning på sju orter i landet, därav tre i - i BD län, i AC län och i Z län. Vid vardera skolan utbildades 20 elever , alltså totalt 60 stycken i . Efter förändring i utbildningen, både volym- och ortmässigt, är situationen helt annorlunda . För del finns utbildning endast i , och där utbildas 30 skogstekniker . Den övriga utbildningen finns lokaliserad till tre orter i Syd- och , och där utbildas ca 100 stycken . Denna geografiska snedbalans av utbildningen är inte bra för rekryteringen av skogstekniker till framför allt Norr- och . Detta märks också på att många skogsarbetsgivare, främst då och skogsnäringar, har svårt att rekrytera och behålla sina skogstekniker. Flera av dem som utbildats vid skogsinstitutet i södra och och har tagit tjänst i återvänder ofta söderut efter något eller tjänst. En överflyttning till av i första hand 30 utbildningsplatser för skogstekniker från utbildningsenheterna i Syd- och är därför av behovet påkallad. Enligt uppgift från i är av deras skogsteknikertjänster obesatta - detta trots att 40 stycken har nyanställts . Situationen lär vara likartad för våra grannlän. Däremot finns det skogsvårdsstyrelser i som inte har behövt rekrytera en enda skogstekniker . En gjord inventering bland skogsarbetsgivare i visar, att de närmste fem åren är rekryteringsbehovet ca 16 skogstekniker och samma rekryteringsbehov finns i övriga Norlandslän. Skogsbrukets företrädare i kräver att ytterligare utbildning av skogstekniker nu startas inom regionen. Goda förutsättningar att starta sådan utbildning finns exempelvis i . Där finns redan skogshögskolan, som utbildar jägmästare, och dessutom har en institution i skoglig produktionslära. Som ytterligare argument för en lokalisering till kan nämnas, att där och att driver en av landets största plantskolor i området. En utbildning av skogstekniker skulle bli ett bra komplement till den utbildning som redan finns i och skulle ur utbildnings- och forskningssynpunkt förstärka dess roll av ett skogligt centrum i landet. Andra argument för en etablering till är närheten till de försöksytor som redan finns på det gamla skolreviret i samt att lokalerna vid före detta kan användas under vissa perioder av utbildningen. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att överföra ca 30 utbildningsplatser för skogstekniker till och att denna utbildning lokaliseras till . 1985/86 Jo615
mot · G902Jo616 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo616 m. fl. (s) Skogsteknikerutbildning i utbildades skogstekniker på åtta orter i landet varav en var lokaliserad till i . 1967 när skogsbrukets yrkesutbildningskommitté lade sitt betänkande föreslogs tre av skogstekniker vilket innebär att skogsskolan i lades ned 1970. Vi har kommit in i en period när de som utbildades i börjar gå i pension. Detta har medfört att det uppstått en besvärande brist på utbildat skogsfolk i länet. Skogsbruket har stora problem att rekrytera skogstekniker. rekryterades skogsförman ur arbetsleden genom intern utbildning. På grund av rationaliseringar och omläggning mot maskindrift är denna grupp för smal för att medge någon nämnvärd rekrytering. Vidare ställs allt större krav på personalen i det moderna skogsbruket, t. ex. krav på vidgade kunskaper med anledning av ny skogsvårdslagstiftning, nya föreskrifter för skogsbruk, t. ex. avverkning i skärgården. Nyanställningsbehovet av skogstekniker, storskogsbrukets och behov i länet med dessa speciella kunskaper beräknas till ca 20 under i första hand den närmaste . En lokalisering till länet av utbildningen är en nödvändighet för att kunna häva angiven brist på skogstekniker i . I finns en ny och modern skogsbruksskola varför en lokalisering dit vore mest lämpad. Med hänvisning till det som anförts ovan hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående en lokalisering av skogsteknikerutbildningen till . () ()
mot · G902Jo617 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo617 och () Ökad forskning kring ädellövskogen har vi en ädellövskogslag. Den har tillkommit för att bevara ädellövskogen i vårt land. Enligt lagen skall det utgå bidrag bl. a. för rådgivning, stämpling, föryngring och vård av ädellövskog. Anslaget är 4,5 milj. kr./år. Motiven bakom lagens tillkomst är flera. Ädellövskogarna är nödvändiga livsmiljöer för många växt- och djurarter. För landskapsbild och friluftsliv har dessa stor betydelse, de ger viktiga vittnesmål om landets kulturhistoriska utveckling. Det finns naturligtvis också rent skogliga skäl för att bevara ädellövskogen eftersom det producerar ett värdefullt, mångsidigt användbart virke, som på åtskilliga områden inte kan ersättas av våra övriga inhemska trädslag. Det är därför oklokt att minska vår framtida handlingsfrihet genom att låta trädslag med värdefullt virke utgå ur landets skogsproduktion. före lagens tillkomst minskade arealen ädellövskog kraftigt. Det berodde på att de ädla lövträden inte kunde hävda sig ekonomiskt gentemot barrträden, främst gran. Detta innebär också att kunskaperna om ädellövskogsbruk har minskat. Genom utbildning i skogsvårdsorganisationens regi har dessa ökat efter lagens tillkomst. Däremot behövs ökad forskning där man bl. a. genom försök, utläggning av provytor och utveckling av metoder kan fördjupa kunskaperna om hur man på bästa ekologiska, ekonomiska och tekniska sätt kan bedriva ädellövskogsbruk. En förutsättning för skoglig forskning i allmänhet och kring ädellövskog i synnerhet är långsiktig forskning och kontinuitet och att man kan kansliera skogsbrukets medverkan i forskningen. Det bör också anknytas till praktiken för att ge användbara resultat. En stor del av dessa försök m. m. bör därför knytas till den myndighet som har det övergripande ansvaret för ädellövskogsbruket i form av rådgivning, utbetalning av bidragsmedel m. m. Som bekant är detta skogsvårdsstyrelserna i länen. som har de största erfarenheterna av och högsta kompetensen när det gäller ädellövskogsbruk är i . I detta län finns också de bästa betingelserna för utveckling av ädellövskogsbruk med tanke på friluftsliv, naturvård m. m. är också mycket starka. av skogsmarksarealen i är bevuxen med ädellövskog. Vid behov kan också experter vid och i medverka. är beläget i och detta är självklart av avgörande betydelse om ett nära samarbete skall kunna utvecklas med de experter som finns i Lundaområdet. starka skäl för att en betydligt större del av de medel som används inom den skogliga forskningen satsas på forskning kring ädellövskogen och att den lokaliseras till . Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovet av ökade forskningsinsatser kring ädellövskogen och lokaliseringen av sådan forskningsverksamhet till . () () 1985/86 Jo617
mot · G902Jo621 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo621 och () En genbank för husdjur Djurförädlingen inom jordbruket har under det senaste århundradet förändrat det genetiska material som djuruppfödarna använder. I samband med detta har genetiska resurser som utgörs av äldre husdjursraser försvunnit. har ett flertal svenska landskaps- eller lantraser av husdjur försvunnit t. ex. Ölandsponny, Gotlandsko, skogssvin, långörat lantrassvin m. m. Den mest hotade svenska lantrasen torde vara rödkulla. Men även de förädlade husdjursraserna är i behov av skydd. Genom seminverksamhet och övrig avel likriktas det genetiska materialet. Genom import av avelsdjur är äldre förädlade raser på väg att förändras. Det behövs därför en organiserad genbanksverksamhet för att skydda äldre raser och förädlingspopulationer av husdjur i . Denna genetiska resurs behövs som bas för framtida förädling och utveckling av boskapsskötseln. 19791980 genomfördes en utredning angående bevarande av svenska husdjurs genresurser. I betänkandet (Bevarande av genresurser hos husdjur. Betänkande av genbanksutredningen, Ds Jo 1980:6 konstaterades att det finns ett stort behov av åtgärder för att bevara ett antal äldre raser och populationer av husdjur. På lantbruksstyrelsen finns visserligen en genbanksnämnd, dvs. en grupp personer som sammanträder om frågan . Detta kan dock inte kallas en egentlig genbanksorganisation. Lantbruksstyrelsen har inte fått några särskilda medel för verksamheten och har av eget anslag gett . till att bekosta nämndens sammanträden. Det är allvarligt att genresurser försummas på detta sätt. måste få tillräckliga resurser för att kunna få i gång en planering. bör genbanksutredningens förslag om en husdjursbank realiseras. Den bör dock inrättas på nordisk bas på samma sätt som Nordiska genbanken för jordbruks- och trädgårdsväxter. Den genbanksutredningen om husdjur har aldrig gått ut på remiss. Den är i behov av en översyn, vilket kan och bör ske redan detta år. Med hänvisning till vad som anförs föreslår vi att hos regeringen hemställer om åtgärder för att få till stånd en genbank för husdjur. () () 1985/86 Jo621
mot · G902Jo622 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo622 () Alternativa odlingsmetoder I samband med att avgift på handelsgödselmedel infördes beslutade att de influtna medlen skulle användas för forskning och rådgivning för att möjliggöra en minskad användning av kemikalier i jordbruket. Tyvärr måste man konstatera att det förslag som presenteras innebär att bara en mindre del av resurserna används på avsett sätt. Särskilt anmärkningsvärt är det att det inte bygger mer på det kunnande om alternativa odlingsformer som redan finns bland alternativodlare och inom deras organisationer, som och andra. Om dessa organisationer säger jordbrukets forskningsråd följande: De etablerade alternativa odlarorganisationerna har gjort ett viktigt banbrytande arbete när det gäller utvecklandet av alternativa produktionsformer inom jordbruk och trädgårdsodling. Deras arbete har varit en pådrivande faktor för att belysa hur man med utvecklingsbara alternativa lösningar skall komma till rätta med miljöproblemen inom det konventionella jordbruket. Dessa odlarorganisationer är också de enda som bedriver en kontinuerlig rådgivnings- och informationsverksamhet inom ämnet alternativ odling. Deras verksamhet synes också vara mycket viktig genom att de besitter det främsta erfarenhetsmaterialet inom området. Med hänvisning till vad forskningsrådet har anfört är det viktigt att väsentliga delar av tillgängliga resurser för rådgivning kanaliseras genom de existerande odlarorganisationerna. Flera av dessa organisationer bedriver dessutom en betydande kursverksamhet. I utanför finns t. ex. en utbildning i biodynamisk odling som drivs av den närstående stiftelse. Utbildningen är främst inriktad på trädgårdsskötsel, men långtgående planer finns för att bygga ut verksamheten till att också omfatta jordbruk. Det är viktigt att organisationernas utbildningsverksamhet får ett samhälleligt stöd, och däribland att statsbidrag kan utgå till den existerande och planerade utbildningen i . Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om vikten av statligt stöd till den rådgivnings- och utbildningsverksamhet som bedrivs av alternativodlarnas organisationer. 1985/86 Jo622
mot · G902Jo623 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo623 och (c, m) Alternativa jordbruksprodukter I finns två företag, och Stärkelsen. Båda företagen är verksamma i livsmedelsbranschen. Dessa företag har också det gemensamt att de var för sig bedriver en omfattande forskningsoch utvecklingsverksamhet med utgångspunkt från vegetabilier. Målsättningen torde vara att kunna producera protein och fytokemiska produkter. Det är viktigt för länet och det är viktigt för landet att denna typ av forskning och utveckling intensifieras. Det är särskilt viktigt därför att det förekommer en omfattande överskottsproduktion på den som brukas. Den nuvarande åkermarksarealen bör av många olika skäl utnyttjas. Den kan emellertid som ett alternativ till livsmedelsproduktion även användas för råvaruproduktion till kemisk industri. Det torde därför vara självklart att från statens sida stimulera och stödja en sådan utveckling. Det kan ske på många olika sätt. Det kan exempelvis röra sig om olika slag av provodlingar. Skogs- och jordbrukets forskningsråd () föreslås enligt budgetpropositionen få ytterligare 13 milj. kr. för forsknings- och utvecklingsverksamhet rörande alternativa produktionsformer. Denna förstärkning föreslås finansieras med miljöavgifter på bekämpningsmedel och gödselmedel. Då denna del av forskningen och utvecklingen behöver prioriteras bör inom ramen för anslaget till ytterligare medel anvisas för detta ändamål. Vi förutsätter att ovannämnda företag kan utgöra en viktig länk i ett för landet värdefullt forsknings- och utvecklingsarbete i regi. Vi tror nämligen att det på kommersiell grund bedrivna forsknings- och utvecklingsarbetet i syfte att producera växtodlingsprodukter för framställning av bl. a. protein och fytokemiska produkter kan vara en värdefull tillgång till denna forskning. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ytterligare medel till forskning och utveckling av alternativa jordbruksprodukter.
mot · G902Jo624 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo624 m. fl. (c) En professur i landsbygdsutveckling vid () har en betydelsefull roll för forskning, rådgivning och utbildning inom lantbruksnäringen. Inom en rad områden bedrivs forskning för att utveckla bl. a. växtodling, animalieproduktion och lantbrukets ekonomiska förhållanden. I mindre grad har SLU möjlighet att genomföra och prestera utvecklingsinsatser för en landsbygdsutveckling. Detta behov har blivit så påtagligt i samhället att lantbruket står inför en svår omställningsprocess där de traditionella produktionsgrenarna måste anpassas till efterfrågan. Landsbygdsutvecklingen omfattar bl. a. samhällsekonomi, sociologi, miljö, produktionssystem och strukturfrågor. Detta ämne är tvärvetenskapligt till sin natur och kan tillvarata forskningen inom en rad områden för att omsätta detta till en utvecklingsinriktad kunskapsproduktion. har satsat betydande resurser för en aktiv landsbygdsutveckling bl. a. genom forskning. Härigenom har insatser inom såväl jordbruk som regionalpolitiken kunnat genomföras med ett gott resultat. En professur i landsbygdsutveckling ses inte bara som nödvändig för att finna nya vägar för lantbruket, utan är också en betydelsefull regionalpolitisk insats. Landsbygdsproblemen måste mötas med väl utvecklade metoder. Det är ett klart samhällsintresse att en befolkning finns i landets alla delar. Genom det samlade forsknings- och utvecklingsarbetet inom SLU som en professur inom landsbygdsutveckling medger, kan insatserna förstärkas och förbättras. SLU har inom många delområden viktiga arbetsuppgifter, dessa kräver emellertid en helhetssyn på lantbruksfrågorna. Medel för en ny professur bör tillskjutas från influtna handelsgödselavgifter. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar inrätta en ny professur inom landsbygdsutveckling vid . () P.-O. ()
mot · G902Jo626 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo626 m. fl. (m) Miljöförbättrande åtgärder inom jordbruket De miljöavgifter som inbetalats till staten skall enligt beslut användas för miljöförbättrande åtgärder i jordbruket, vilket med hänsyn till avgifternas ursprung måste vara åkerbruket och inte skogsbruket. Av många skäl önskar hela vår befolkning att växtskyddspreparaten skall minimeras i livsmedelsproduktionen. Häri instämmer helhjärtat lantbrukarna, som främst strävar mot en produktion med högsta kvalitet men också av naturliga skäl måste lägga hårda ekonomiska krav på resultatet av sin produktion. Att minska användningen av kemiska preparat i växtskyddsarbetet är en klar målsättning inom jordbruket och därför krävs flera viktiga förändringar: Tekniken i avseende på lantbrukssprutornas doserings- och appliceringsanordning måste förändras radikalt. Vissa framsteg har gjorts, men mycket arbete för vidareutveckling återstår. De nuvarande preparatens sammansättning (formulering) måste ändras. En uppgift för tillverkarna, som dock tar . Den nya tekniken måste ut i praktisk användning vilket medför kostnader för vårt jordbruk av oöverskådlig men med säkerhet stor omfattning. Våra kreativa jordbrukare visar en stor förmåga att acceptera ny teknik vilket i det nu aktuella fallet även innefattar en utökad biologisk teknik vid anpassning till den tänkta utvecklingen av nya metoder i växtskyddsarbetet. Det torde inte räcka med den traditionella rådgivningen utan här krävs en utbildning med tillräcklig bredd och djup för att övergången till ny teknik och metodik skall bli framgångsrik och få stor genomslagskraft. De medel som indrivits från vårt svenska jordbruk bör odelat återgå till detsamma för att effektivt medverka till en negativ minskning av kemikalieanvändningen utan att därför negativt påverka jordbrukets redan hårt ansträngda ekonomi. Denna måste i stället förbättras. De medel som därigenom ställs till förfogande bör i första hand utgå till teknisk utveckling av lantbrukssprutornas doserings- och appliceringsutrustning och i största möjliga utsträckning till utbildning av jordbrukets personal för att på kortast möjliga tid omsätta den nya tekniken och metoderna i praktisk verklighet. Våra lantbruksskolor har kunskaperna och kan tillföras resurser för utbildningen. att begär att regeringen framlägger förslag om att medel inkomna genom handelsgödsel- och bekämpningsmedelsskatt skall användas till forskning och utveckling i enlighet med vad som i motionen anförts. Per Stenmarck (m) () 1985/86 Jo626
mot · G902Jo701 · 1986-01-14 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo701 Insamling av batterier innehållande kvicksilver, m. m. 1985/86 Jo701-707 Spridningen av kvicksilver och kadmium genom batterier som bränns tillsammans med övrigt hushållsavfall har kommit att utgöra en väsentlig del av det sammanlagda utsläppet av dessa giftiga tungmetaller i landet. Mängden av tungmetaller i hushållsavfallet tenderar dessutom att öka. Den totala mängden kvicksilver från batterier som kasseras i hushållssoporna kan beräknas till ca . Eftersom av avfallet bränns beräknas ca genom förbränningen spridas i luften. riktades ett tillkännagivande till regeringen i frågan på förslag av jordbruksutskottet. Den dåvarande regeringen har därefter i skrivelse (1982/83:30) redovisat åtgärder att begränsa användningen av kadmium. I denna skrivelse aviserade den tidigare regeringen åtgärder för insamling av batterier. behandlades frågan i betänkandet 1983/84:7. Motioner i ärendet avvisades av med hänvisning till att jordbruksutskottet utgick från att regeringen mot bakgrund av förslag från kommer att vidta de åtgärder som bedöms nödvändiga. har till regeringen redovisat förslag till handlingsprogram för bättre hantering av batterier. beslutade i enlighet med betänkandet JoU 1984/85:30 att hänvisa till att berörda företag själva får svara för att utsläppen från batterier minskar. ledamöter anförde reservation mot detta beslut. Det har visat sig att den rikstäckande insamlingen av batterier inte har fungerat som planerats och som förutsatte i sitt beslut att uppdra till branschen att ansvara för minskade utsläpp. Förbränningen av batterier är en så betydande del av utsläppen av kadmium och kvicksilver vid förbränningen av hushållsavfall att ett fungerande insamlingssystem måste tillkomma. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om insamling och återvinning av batterier som innehåller kvicksilver och kadmium. () () 1 1985186.3 sami NrJo701-707
mot · G902Jo702 · 1986-01-03 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo702 m. fl. Ändrade regler för avgasrening, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:T209 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till hur reglerna för avgasrening skall ändras för att dessa skall stimulera forskning om och introduktion och produktion av billigare och funktionsdugligare system för avgasrening, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen, under rubriken , anförs om undersökningar av kostnaderna för olika typer av avgasrening samt övriga aspekter på s. k. katalytisk avgasrening, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om de s. k. A 20-reglerna. Per Stenmarck (m) () () ()
mot · G902Jo703 · 1986-01-16 00:00:00 — Motion till 1985/86:Jo703 m. fl. (s) Nedlagda kommunala soptippar Det finns många exempel på hur forna tiders låt-gå-mentalitet på miljövårdsområdet förorsakar stora problem i dagens . På gruvorterna fortsätter det gamla gruvavfallet att läcka ut giftiga metaller och syror. Utanför äldre pappersmassefabriker förorenas fortfarande sjöar och vattendrag av enorma fiberbankar. Det största problemet är nog ändå de gamla nedlagda, kommunala soptipparna. De är jämnt utspridda över hela landet och finns i praktiskt taget alla tätorter av någorlunda storlek. Här ligger avfallet kvar, nödtorftigt kamouflerat av jord, grus och sand. Men nederbörden fortsätter att rinna genom soptipparna, varvid ett stort antal farliga kemikalier lakas ut och sprids till närliggande vattendrag och insjöar samt förorenar grundvattnet. Detta är en miljöfara vars omfattning ännu är ganska okänd. Och egentligen är det väl bara dagens kommuner som har någon möjlighet att bilda sig en uppfattning om hur pass omfattande den är. Likaså vet man väldigt litet om hur man effektivast skall kunna sanera dessa gamla föroreningskällor. En sak är dock klar: det kommer inte att bli billigt att komma till rätta med problemen. Dagens och morgondagens skattebetalare kommer att få betala ett högt pris för tidigare generationers försummelser på detta område (något som kanske skulle kunna tjäna som ett memento för vår egen generation, när det gäller frågan om hur vi skall ta hand om vårt eget avfall). Detta ger oss anledning att föreslå en lagstiftning som ålägger landets kommuner att tämligen omgående kartlägga sina gamla soptippar och undersöka i vilken utsträckning de förorenar sin omgivning. Med tanke på de höga kostnader som sannolikt är förenade med en sanering av de farliga tipparna, föreslår vi också att man skyndsamt utreder ett lämpligt finansieringssystem. I det sammanhanget vill vi gärna erinra om hur man från statens sida bidrog till att sanera en annan gammal miljöförsyndelse, nämligen ett antal förorenade och övergödda insjöar. Dessa hade fått ta emot smutsigt kommunalt och industriellt avloppsvatten. Här gick in med bidrag till restaureringen. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om nedlagda, kommunala soptippar. () () 1985/86 Jo703