mot · G902t300 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:T300 m. fl. (s) Statsbidraget till lokal och regional trafik Avsikten med det statliga stödet till länstrafikföretagens lokala och regionala trafik har alltid motiverats med att det skall garantera ett basutbud av trafik i länen. Statsbidragets betydelse för detta basutbud är betydligt större i Norrlandslänen än i många andra län. I Norrlandslänen omfattas eller mer av den vägsträcka som trafikeras endast av det antal turer som basutbudet utgör. En stor del av yta har därför ett trafikutbud som är ett minimiutbud för att över huvud taget upprätthålla en kollektivtrafik. Linjelängder eller mer är inte ovanligt i dessa områden, för att nå en lika stor kundkrets som man kan nå på högst i de glesa områdena i . Detta visar att kostnaden för att hålla ett minimiutbud av trafik är större i norra än i de södra delarna av landet. De geografiska förhållandena som gör det dyrare att bedriva trafik i norrlänen har även återspeglats i den taxepolitik som dessa länstrafikföretag för. I dessa län kostar ett normalt månadskort . beroende på reslängden. Endast Z-trafik i de fyra nordligaste länen har ett länskort. Detta länskort har dock höjts och kostar nu . Även för enstaka resor är biljettpriserna i motsvarande nivå eller på en jämförelsevis högre nivå. En jämförelse med länskortspriserna i visar alltså att nivån på biljettpriserna är betydligt högre i norra . Den enskilde resenären får betala mer per resa i än i landet i övrigt beroende på högre taxor och även beroende på längre resvägar. Av denna anledning finns inget utrymme för en taxehöjning som ensam kan klara ett bortfall av statsbidraget. För att klara statsbidragets bortfall behövs taxehöjningar på mellan av taxan i de olika länen. Redan en höjning av taxenivån innebär att norrlandslänens länstrafikbolag får uppenbara svårigheter att konkurrera med enskilt bilåkande speciellt i när bilens driftskostnader verkar minska. I län där länskorten kostar , finns större möjligheter att klara denna konkurrenssituation även om man väljer att kompensera statsbidragets bortfall enbart med taxehöjningar. Taxehöjningar blir där även procentuellt betydligt lägre. Länstrafikföretagen ser ständigt över sin trafik och gör rationaliseringar för att göra trafiken effektivare. Att åstadkomma en rationalisering på av nettokostnaden i ett normalt länstrafikföretag innebär oftast mycket stora ingrepp i trafiken i en hel kommun eller i delar av flera kommuner. Det finns därför mycket små möjligheter att klara en så stor andel av nettokostnaden som statsbidraget utgör i Norrlandslänen genom rationaliseringar av den befintliga trafiken med bibehållen trafikservice. Länstrafikföretagen har Mot. heller inte varit overksamma de funnits. En stor del av möjliga T300 rationaliseringar är därför redan genomförda. Trafikindragningar är den andra vägen att gå för att kompensera ett bortfall av statsbidraget. Skall hela bortfallet av statsbidraget kompenseras med enbart trafikindragningar innebär detta att av trafiken i Norrlandslänen måste dras in. Dessa måste då tas på så sätt att även lika stor del av resurserna (bussar och förare) minskas. Detta innebär att trafiken måste minskas då resurserna utnyttjas maximalt. av all trafik som svarar för pendlingen till och från arbeten, grundskolor och gymnasieskolan måste alltså tas bort. Detta tar alltså bort möjligheten att utnyttja samma fordon för dessa typer av pendling. Det innebär i sin tur att arbetspendlarna åker i egna bilar och därigenom får en dyrare resekostnad. Det ger även högre skatteavdrag för resor till och från arbetet. Kommunerna måste sätta in speciella fordon för att klara grundskolebarnens skolskjutsar och får alltså kvar kostnaden som länstrafikbolaget hade tidigare. Gymnasieeleverna kan inte bo kvar hemma under skolveckorna utan måste inackorderas på skolorterna. Staten får då betala ut ett inackorderingsbidrag till dessa elever. Eleverna kommer även i nya sociala miljöer som de inte är vana vid. På detta sätt uppstår alltså en rad nya kostnader både för samhället och den enskilde som skulle kunna undvikas med en bibehållen trafik. Görs inte indragningar av turer utan under lågtrafiktid utan att bussresurser sparas måste av trafiken dras in. Det rör sig då om trafik i storleksordningen som måste läggas ned för att klara bortfallet av statsbidraget. Den nya koncessionslagstiftningen som är ett argument hos föredragande statsråd för statsbidragets borttagande träder i kraft först och denna lagstiftning kan därför först senare än 1989 påverka resultatet i länstrafikföretagen. Lagstiftningens positiva påverkan på länstrafikföretagens ekonomi minskar i län med långa linjer och stor andel glesbygdstrafik. Det finns helt enkelt färre företag som har möjlighet att konkurrera med varandra. Med de ovan beskrivna konsekvenserna för länstrafikföretagens trafikutbud och taxenivåer om statsbidragsbortfallet skall inom den egna organisationen finns stor risk att detta i Norrlandslänen innebär en betydligt sämre kollektivtrafikservice än i landet i övrigt. Det måste vara i statens intresse att det kan tillskapas jämbördiga förhållanden i hela landet för en nödvändig omfattning på den kollektiva trafikförsörjningen. Det är viktigt att medel kan tillförsäkras länstrafikföretagens verksamhet. Måste besparingar på detta verksamhetsområde göras måste detta göras så att länstrafikföretagen i inte påverkas drastiskt. Det är således av största vikt att länstrafiken i Norrlandslänen tillförsäkras ett serviceutbud som ligger i nivå med övriga landet. Vi förutsätter att den ekonomiska kompensationen som förutskickas i budgetpropositionen blir så utformad att den angivna målsättningen i verkligheten kan infrias. Med det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om den framtida länstrafiken i Norrlandslänen. 1985/86 T300 () ()