mot · G902So251 · 1986-01-27 00:00:00 — m. fl. (c) Barn i storstad 1985/86 So251 Dagens samhälle erbjuder barnen en materiell trygghet som vida överstiger den som kom gångna generationer till del. Däremot är det uppenbart att de psykiska och sociala påfrestningarna är stora. Skilda undersökningar visar samstämmigt på att en stor mängd barn mår dåligt. Andelen barn med nervösa och andra psykiska besvär, känslor av ensamhet och utsatthet, kontaktproblem osv. är alarmerande hög. Problemet finns i alla ortstyper, men förefaller att vara särskilt vanliga i storstadsmiljöer som t. ex. . Det är uppenbart att våra storstadsområden innehåller fysiska miljöer och förutsätter sociala mönster som är dåligt anpassade till barnens förutsättningar och behov. Därför är det nödvändigt att åstadkomma en samhällsplanering och bättre än utgå från barnens bästa. Det blir också ett bättre samhälle för vuxna. Barn i storstad drabbas av samhällets uppdelning i stora bostadsområden, stora och koncentrerade arbetsplatsområden, stora skolor och långa resvägar. Många barn lever med ensamstående föräldrar och ofta som enda barn. Barns upplevelser av vuxnas arbetsliv blir minimalt genom långa avstånd till föräldrarnas arbetsplatser, långt från barnets vardagsmiljö. Ett koncentrerat boende med lång bortovaro på arbetsplats på annat håll innebär att få vuxna känner igen och har kontakt med bostadsområdets barn. Det innebär att vuxna inte tar det ansvar för andras barn som vore naturligt, vilket minskar kontaktytorna och solidariteten i vardagsumgänget. Ett vagt socialt nätverk med dåligt utvecklade grannkontakter och få vänner inom räckhåll isolerar föräldrar och påverkar familjens möjlighet att ge barn stimulerande uppväxt. Sektoriseringen av samhället minskar barns och ungdomars möjlighet till delaktighet i utvecklingen. som kontakterna mellan generationerna minskar, vilket negativt påverkar möjligheterna att föra vidare traditioner och värderingar, ökar mediesamhällets kommersiella utbud, varav videovåld och skräpkultur konkurrerar om ungdomarnas uppmärksamhet. Det kanske mest utmärkande för ungdomars förhållande till vuxenvärlden är att de i stor utsträckning står utanför produktion och arbetsliv. Den grupp som allra svårast drabbas av detta utanförskap är de handikappade ungdomarna. 1 1985/86. Regeringens insatser för att stärka barns och ungdomars ställning har ännu inte gett några resultat. Trots en speciell barn- och ungdomsdelegation har inget helhetsgrepp ännu tagits. Åtgärderna för att stärka barnfamiljernas situation har stannat vid begränsade ekonomiska insatser som inte täcker behoven. Inga åtgärder har vidtagits för att öka barns och föräldrars möjligheter till ökad tid för varandra. Insatserna för att bekämpa ungdomsarbetslösheten har på ett beklagligt sätt begränsats. Tillräckliga åtgärder för att få ungdomslagen att fungera utanför den offentliga sektorn saknas. Samhällsplaneringsfrågorna har lämnats åt sidan. De övergripande insatserna för barn och ungdomar med handikapp har uteblivit. Barnens uppväxtmiljö har avgörande betydelse för hela deras framtid. För att åstadkomma god livskvalitet för barn och ungdomar måste de sociala villkoren och möjligheterna till gemenskap förbättras, framför allt i storstad och tätort. Barn och ungdomar skall ha samma möjlighet till bra uppväxtmiljö och god utbildning var de än bor i landet. Därför måste de ekonomiska klyftorna mellan olika regioner utjämnas och socialt likvärdig utveckling möjliggöras i landets alla delar. Också inom landets rikaste region, , som också inom sig har landets största ekonomiska ojämlikhet, måste en utjämning ske. initiativ till inomregional skatteutjämning har haft stor betydelse för området. Den inomregionala skatteutjämningen måste utvecklas, liksom för landet i dess helhet. En fortsatt utveckling av den kommunala skatteutjämningen är nödvändig på det sätt som kräver i motion 1985/86:Fi218. Barnfamiljernas ekonomiska förhållanden måste förbättras och möjligheterna till en god barnomsorg - i hemmet eller genom samhällets försorg - måste garanteras var man än bor i landet. Möjligheterna att välja den omsorgsform som passar varje familj bäst måste garanteras. Därför krävs en utbyggd vårdnadsersättning och en reformering av statsbidragssystemet till barnomsorgen på det sätt kräver i motion 1985/86: So604. Var man än bor är det viktigt att kunna uppleva sin närmiljö och sin hemort som hembygd, som man kan känna stolthet över och trygghet i. Den viktigaste förutsättningen för att skapa en levande närmiljö är därför att det finns arbetsplatser. Utan arbetsplatser skapas inget självständigt samhälle. Med arbetsplatser och boende ges förutsättningar för service och fritidsutbud och naturliga kontakter människor emellan. En jämnare fördelning av arbetsplatserna inom liksom i andra storstads områden är därför nödvändiga. Därför krävs att storskaligheten bryts ner till förmån för småskalighet. Närmiljön skall inte vara större än att det går att få klart begrepp om dess omfattning. Ökade ansträngningar måste därför ske för en hög sysselsättning i landets alla delar. Åtgärder för att främja företagsetablering och stärka småföretagsamheten måste ske i enlighet med vad kräver i motion 1985/86:N267. Vi vill också hänvisa till vad som sägs i motion 1985/86:Ub839 av och om fördelning av arbetsplatser i . Trots att arbetstiden blivit kortare och semestern längre har inte kontakten mellan barn och föräldrar ökat i storstadsområdena. Enligt den senaste levnadsnivåundersökningen ökar de långa arbetsresorna speciellt i och de kortare resorna blir färre. Närhet mellan bostad, arbete och service ger föräldrar och barn ökade möjligheter att ägna tid åt varandra. En av de mest angelägna reformerna för barnens skull är att den lagstadgade rätten till förkortad arbetstid för småbarnsföräldrar kombineras med en ersättning - vårdnadsersättningen - som gör det möjligt för föräldrarna att reellt välja mer tid för barnen. Denna reform är särskilt betydelsefull för barnfamiljer i storstadsområden. Därmed ökar också möjligheterna till samverkan i närmiljön omkring gemensamma frågor, som kan gälla service och omsorg. Genom exempelvis föräldrakooperativ möjliggörs goda alternativa lösningar av barnomsorgen. Barn måste känna att de behövs Barn måste få känna att de behövs, att de har en uppgift att fylla och att de är delaktiga i samhället. Det gäller såväl barnen i lekmiljön och närsamhället som ungdomarna i utbildning och arbetsliv. I lokalsamhället med närhet till arbetsplatser och gemensamma aktiviteter ökar möjligheterna att göra saker tillsammans, att samarbeta om det som är gemensamt. Så kan t. ex. lokaler som man gemensamt ansvarar för utgöra basen för de aktiviteter som finns i varje bostadsområde. Barnen känner sig delaktiga när de får vara med och ta ansvar för utformningen av vardagsmiljön. Också i storstadsområden måste finnas variation i utemiljön, grönområden i rimlig närhet etc. Grönytor kan användas till lokala odlingar av t. ex. grönsaker, fruktträd och bärbuskar. För barnen innebär detta att de tillsammans med vuxna, t. ex. i odlingsföreningar och liknande, får möjlighet att skapa sin egen stimulerande närmiljö, får kunskap om odling och ekologi och känner sin egen roll i helheten. Barn måste få lika chans till utveckling och utbildning. I finns en kraftig ekonomisk och social obalans mellan olika kommuner. Det betyder att barns möjligheter till en gynnsam utveckling bl. a. beror av i vilken kommun de växer upp. Klyftorna mellan olika kommuner måste därför minska, i enlighet med vad som sagts. Barn måste få samma möjligheter till stimulans i familjen, på daghem, och få samma kvalitet i grund- och gymnasieskola och vad gäller eftergymnasial utbildning. Närbelägen gymnasieutbildning är viktigt för ungdomar i alla kommuner. är det betydelsefullt att innehållet i utbildningen blir sådant att ungdomarna upplever sin studietid stimulerande och meningsfull. Den måste också ge praktiska kunskaper. Varvad utbildning ger därmed bättre förberedelse för vuxenlivet. Lärlingsutbildningen måste byggas ut och ungdomars egna initiativ i t. ex. egen företagande stärkas på det sätt som föreslår i sin motion om ungdomsfrågor. Yttre och inre miljö Barn och ungdomar utsätts för påfrestningar i både den inre och den yttre miljön. En förutsättning för barns säkerhet i närmiljön är att området är trafiksäkert. Trots ökade insatser för att åstadkomma bättre utemiljöer skadas barn i trafikolyckor, varav många sker i den omedelbara närmiljön. Ett aktivt engagemang från föräldrars sida i boendeplaneringen är nödvändig men också ökad information och kunskap. Också barns kunnande i trafikvett måste stärkas genom ökad information. Kommunernas möjlighet att tillsätta barnmiljöombud med uppgift bl. a. att ta till vara barnens intressen i den kommunala samhällsplaneringen bör understrykas. information till kommunerna för att främja en utbyggnad av barnmiljöombuden som resurs i samhällsplaneringen bör intensifieras. Barn och ungdomar är den grupp som mest utsätts för och påverkas av ett utökat medieutbud; ett utbud som i hög grad präglas av våld och skräpkultur, direkt riktat till ungdomsgrupperna. Forskningen har lagt fram övertygande bevis om ett orsakssammanhang mellan tittande på TV- och videovåld och påföljande aggressivt beteende hos tittaren och att dessa konsekvenser har långtidseffekt. Det är därför angeläget att film- och videomarknaden saneras och att ansvarsförhållandena klargörs på ett sätt som gör det möjligt att påverka utbudet, i enlighet med vad som tidigare föreslagits i . En gemensam etisk kod för ansvariga utgivare av filmer och videogram skulle bidra till en sanering av bildmarknaden och en bättre bildmiljö för barn och ungdom. är det angeläget att genom skolans undervisning ökar barns kunskap och möjligheter att utveckla en kritisk hållning så att barn och ungdomar själva får en beredskap att avvisa skräpkulturen och med egna insatser kan bidra till att skapa goda alternativ. Samhället bör därför stödja utvecklingsprojekt som främjar barns och ungdomars bildkunnande. Det kan t. ex. ske genom stöd till folkrörelsernas experimentverksamhet med massmediaverkstäder och genom ökade möjligheter att inom skolans ram arbeta med bilder och bildutveckling. Betydande satsningar föreslås nu på det tekniska området för att möjliggöra ny mediautveckling. Det sker utan att effekterna av ett ökat mediautbud för barn och ungdomar särskilt uppmärksammas. Det bör därför övervägas om inte omfördelning av medel bör ske så att skolan och folkrörelserna får ökade möjligheter att arbeta med mediafrågor i enlighet med vad som ovan skissats. En särskilt utsatt situation har invandrarbarnen. Än så länge finns få mer omfattande undersökningar av situationen för invandrarbarn och ungdomar. Detta är en allvarlig brist. Det är angeläget att skaffa kunskap framför allt om invandrar- och flyktingbarns psykiska hälsa. En kartläggning av dessa frågor bör därför göras med syfte att finna metoder att förebygga ohälsa och hjälpa barn som inte mår bra. Det är nödvändigt att metoder utarbetas för att arbeta förebyggande i invandrarfamiljer och att personal inom får kunskap om livsmönster och seder och bruk inom andra kulturer. Det är också angeläget att tillvarata invandrarfamiljers resurser vad gäller att bli familjehemsföräldrar för barn till landsmän. Åtgärder krävs på såväl övergripande plan som på detaljområden för att förbättra barns och ungdomars situation i samhället inte minst i våra storstadsområden. bör därför hos regeringen begära att barnmiljörådet får i uppdrag att med beaktande av vad som anförts i motionen utarbeta ett samlat och övergripande handlingsprogram för barn och storstadsmiljö. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar begära att regeringen låter barnmiljörådet med beaktande av vad som anförts i motionen utarbeta ett samlat och övergripande handlingsprogram för barn i storstadsmiljö. () ()