mot · G902n302 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:N302 m. fl. 1985/86 N302-303 Den frihet och mångfald som finns i den västliga världen har ett nära samband med vårt ekonomiska system, med marknadsekonomin. Denna är för liberaler den självklara grunden för samhället. Marknadsekonomin är mer än bara ett medel för att effektivt utnyttja knappa resurser och skapa välstånd. Marknadsekonomin ger konsumenterna en stark ställning. Enligt liberala värderingar ligger det ett egenvärde i att besluten och därmed makten är spridd på många. En annan utgångspunkt är att information och kunskaper är spridda bland miljoner människor och företag. I en marknadsekonomi samordnas deras myriader av beslut genom prisbildningen. Marknadsekonomin är det oöverträffade sättet att tillvarata de kunskaper och den unika kompetens som finns spridd hos enskilda människor. Inget annat system ger beslutsfattarna och konsumenterna så god och direkt information om produktions- och avsättningsmöjligheter. Inget annat system ger sådana signaler till var, när och hur framtida investeringar kan ge upphov till lönsam produktion. Inget annat system ger i sin mångfald ett sådant skydd mot felsatsningar. Alternativet till marknadsekonomi är en centralstyrd planekonomi. En sådan domineras i praktiken av byråkrater och producentintressen och ökar risken för mygel och korruption. Marknadsekonomin förutsätter att det finns konkurrens mellan fristående företag. Konkurrensbegränsningar och monopol av skilda slag måste därför motverkas. Fri etablering är en nödvändig förutsättning för marknadsekonomin. Ett decentraliserat och enskilt ägande och en mångfald självständiga beslut är en nödvändig del av en väl fungerande marknadsekonomi. Framgångarna kommer, ibland överraskande, ur en serie av försök och misslyckanden. Marknadsekonomin erbjuder en bättre miljö för dessa experiment än ett mer centraliserat ekonomiskt system. En fri internationell handel är en väsentlig del av en väl fungerande marknadsekonomi. Ett ökat varuutbyte länder emellan medför att konsumenterna får en större mängd varor och tjänster att välja bland. Konkurrensen på utlandsmarknaden är också ett fortgående effektivitets- och produktivitetshöjande inslag i den svenska ekonomin. Marknadsekonomin löser förvisso inte alla problem. Det krävs politiska beslut bl. a. för att omfördela resurser, stärka konsumenternas ställning och 1 1985/86. Lika viktigt är att skydda marknadsekonomin själv. Starka krafter i samhället och inom näringslivet söker ständigt, medvetet eller omedvetet, slå sönder den känsliga marknadsmekanismen. förordar en socialt styrd marknadsekonomi där samhället anger spelreglerna för den fria marknaden. beskrev detta som en ramhushållning där samhället anger de generella ramar inom vilka företag och andra har att hålla sig. Det finns ingen knivskarp gräns, där en marknadsekonomi går över i en planekonomi. Men det finns en gråzon, där marknadsekonomin börjar fungera allt sämre och där kraven på centralisering, reglering och förhandling växer sig allt starkare. Det största hotet mot marknadsekonomin ligger i att vi genom en serie små beslut nästan omärkligt förändrar dess funktionsförmåga. Om det ena lilla beslutet läggs till det andra kommer vi förr eller senare att upptäcka att vi är ur kurs och då kan det vara svårt att återställa en funktionsduglig marknadsekonomi. Det är det som är de små stegens tyranni. kämpar mot en sådan utveckling och för att marknadsekonomin åter skall ges rimliga chanser att fungera. Avskaffa de kollektiva löntagarfonderna Det fattade beslutet att införa kollektiva löntagarfonder i är ett hot mot marknadsekonomins framtida fortbestånd och utveckling. Vi anser att de kollektiva löntagarfonderna kommer att leda till mindre konkurrens, större inflytande för producentintressen på bekostnad av konsumentintressena, en ineffektivare produktion och en koncentration av ägandet av företagen till dessa löntagarfonder. Därigenom skulle vårt ekonomiska system förändras och försämras. Den viktigaste näringslivsfrämjande åtgärd som kan vidtas vore således att avskaffa de kollektiva löntagarfonderna. Vi föreslår i en annan partimotion, gemensam med moderata samlingspartiet och , att fonderna avskaffas och att medlen används för ett särskilt sparstimulanssystem. Frihandel är och har varit basen för ett litet, utlandsberoende land som . Vi har i olika internationella sammanhang verkat för ett ökat varuutbyte länderna emellan. Utan ett sådant fritt utbyte mellan länderna skulle vårt välstånd vara avsevärt lägre. Konkurrensen på utlandsmarknaden är ett fortgående effektivitets- och produktivitetshöjande inslag i den svenska ekonomin. Fri handel måste vara fri i bägge riktningar. Vi kan inte hindra utländska företag att sälja sina produkter i om vi vill att de svenska företagen skall få sälja i andra länder. Därför måste vi motarbeta alla former av protektionistiska tendenser. har ett oroande inslag av protektionistiska tendenser kunnat noteras i vår omvärld. anser att det är av största vikt att på alla sätt försöker motverka sådana tendenser.Regeringen bör i alla internationella sammanhang aktivt verka för en fri internationell handel och slopande av allehanda handelshinder. syns s. k. icke-tariffära handelshinder vara det största problemet på många marknader, och den bör ta initiativ till bredare internationellt samarbete för att eliminera sådana. En mycket stor del av det svenska näringslivet verkar med framgång på utlandsmarknaderna. Ekonomin, sysselsättningen och levnadsstandarden i är beroende av fortsatt frihandel och av att svenska företag inte diskrimineras på utlandsmarknaderna. Men frihandel har också inneburit att vissa svenska näringar fått problem. De nya industrialiserade länderna påverkar oss. Den indiska textilindustrin har konkurrerat med bl. a. tekoföretagen i ; de japanska varven och stålindustrin har drabbat både och andra delar av . Den lägre lönenivån är en viktig orsak till konkurrensframgångarna för dessa länder. har vår export till industrialiserade länder, s. k. NIC-länder, ökat mer än vår import från dessa länder. har ingen anledning att försöka hävda sig på de områden där andra klarar sig bra eller bättre. För att skapa en långsiktigt konkurrenskraftig ekonomi och en på egna ben tryggad arbetsmarknad måste vårt näringsliv anpassa sig till de yttre villkoren och utnyttja de relativa fördelar vi har jämfört med andra. I detta sammanhang är speciellt tjänstesektorn av stor betydelse. Fri handel med tjänster Den potential som finns inom tjänstesektorn, både för inhemsk sysselsättning och för produktion för export, måste mobiliseras. går ungefär hälften av varuproduktionen på export, medan exportandelen av den privata tjänsteproduktionen bara är . Av den offentliga tjänsteproduktionen är det ännu mindre eller bara som gått till export. Av den totala världshandeln med varor svarar för , medan vi däremot endast har av världshandeln av tjänster. Därmed ligger vi klart under genomsnittet för tjänsteexporten inom de västliga industriländerna. Det är anmärkningsvärt att inte ens devalveringarna 1981 och 1982 har medfört någon större andelsökning för svensk tjänsteexport. Av den totala svenska exporten har faktiskt tjänsteexportens andel minskat. Delvis beror detta på att den svenska sjöfarten har minskat i betydelse, men det är också sannolikt att de handelshinder, av mycket varierande slag, som olika länder, inkl. , ställer upp spelar stor roll. Vi anser därför att bör verka för att kommande också behandlar liberaliseringsmöjligheterna inom den internationella handeln med tjänster. De internationella kapitalrörelserna har blivit något mindre reglerade. Detta gäller i t. ex. , som helt slopat sin valutareglering, och i våra nordiska grannländer och , som infört väsentliga lättnader i sina regleringar av kapitalrörelser över gränserna. Det gäller emellertid inte i , annat än i ytterst blygsam omfattning. Den svenska valutaregleringen har under en lång följd av år utretts av den s. k. valutakommittén. Denna avlämnade sitt slutbetänkande Översyn av valutaregleringen (SOU 1985:52). Betänkandet är föremål för remissbehandling. Enligt vår uppfattning finns det stora fördelar att vinna genom omedelbara väsentliga liberaliseringar i nuvarande valutalagstiftning. måste det göras klart att målet är att valutaregleringen helt avskaffas. Fri etableringsrätt är en nödvändig förutsättning för marknadsekonomin. anser därför att det måste till mycket starka skäl om man skall acceptera olika former av tillståndstvång inom näringslivet. Sådana innebär ingrepp i näringsfriheten, som vi menar bör vara grundlagsskyddad i likhet med andra grundläggande friheter. Vi avvisar således etableringskontroll som ett medel inom den ekonomiska politiken. De åtgärder som är nödvändiga för att komma åt den ekonomiska brottsligheten företag som t. ex. struntar i att betala avgifter och skatter får således inte bestå av generella regleringar av hela branscher. 1 stället måste motåtgärderna sättas in mot den som missbrukar näringsfriheten. Vi anser inte att det är genom minskad konkurrens de svenska företagen kan öka sin effektivitet. Om politiker och myndigheter genom olika former av administrativa regler och bestämmelser får delansvar i nästan allt nyföretagande leder det både till lägre konkurrens och till ytterligare byråkratisering av näringslivet. För att stärka marknadsekonomin är det nödvändigt att den allmänna ekonomiska politiken liksom näringspolitiken utformas med så generella medel som möjligt. De motiv som från andra håll ofta framförs för en mer selektivt inriktad politik går ofta ut på att försöka få företagen att vid olika strategiska beslut välja andra alternativ än dem marknadsutvecklingen pekat på. Ofta sägs det i sådana sammanhang att samhällsekonomiska kalkyler ger vid handen att den företagsekonomiska kalkylen är ofullständig. Detta kan naturligtvis i vissa fall vara riktigt, men sådana samhällsekonomiska kalkyler är behäftade med mycket stor osäkerhet, framför allt i fråga om de dynamiska framtida effekterna. De kan därför bara i undantagsfall ligga till grund för selektiva ingrepp av olika slag. Företagaren som person bör mötas med mera uppskattning. Vi måste få ett samhälle där initiativ och skapande uppmuntras och där toleransen mot enstaka misslyckanden blir större. En effektiv service med vänligt bemötande och snabb handläggning av ärenden är en viktig förutsättning för nyföretagandet. För att de enskilda företagens unika egenskaper inom de olika branscherna skall kunna tillvaratas på bästa sätt får branschstrukturerna inte störas av selektiva åtgärder annat än under mycket speciella omständigheter, t. ex. för att kompensera geografiskt betingade skillnader i förutsättningarna. Detta innebär att om staten finner det befogat att underlätta för företagsamheten helt eller inom viss bransch, bör detta ske med generella metoder. Inom den sociala servicesektorn finns en rad etableringshinder som försvårar enskilda initiativ för exempelvis läkare och tandläkare samt inom skolor, vårdhem och daghem. Sådana etableringshinder är till skada för samhället och måste därför undanröjas. Konkurrens måste bli mer dominerande i den offentliga sektorns upphandling. I en liberal ekonomi är det av värde att ha flera olika slags företagsformer existerande sida vid sida. För konkurrensen är det viktigt inte bara att det finns många fristående företag utan också att det finns många olika typer av ägarformer som konkurrerar med varandra. Då blir mångfalden i ekonomin och i samhället över huvud taget större. 1 svenskt näringsliv finns många olika slags företag företrädda. De ägs av privatpersoner, institutioner, stiftelser, stat och kommuner. Det finns starka producent- och konsumentkooperativa företag. Vad som är mera ovanligt är löntagarägda företag. Vi anser att det finns anledning att underlätta för anställda som vill överta ett företag. Om löntagarna fick större chans att ta över det egna företaget, skulle det sannolikt innebära en viss önskvärd broms på tendenser att små företag köps upp av stora. En stimulans till löntagarägda företag skulle kunna ges genom lättnader i arvs- eller gåvoskatten, i realisationsvinstbeskattningen, genom konsultservice eller genom införandet av en särskild bolagsform. De förslag regeringen lagt i dessa avseenden har tyvärr gått i motsatt riktning, dvs. inneburit skärpt beskattning. Vi anser det emellertid väsentligt att reglerna inte utformas så att någon särskild ägandeform prioriteras, så att konkurrensen därigenom snedvrids. Erfarenheterna har visat att det finns speciella problem förknippade med statliga företag. Statens roll som ägare till företag kommer lätt i konflikt med statens huvudsakliga roll i övrigt i samhället. Det har i själva verket blivit en sammanblandning mellan statens båda roller, en sammanblandning som är till nackdel för de statliga företagens möjlighet att utvecklas. Staten har inte kunnat fungera som enbart ägare, och den egentliga ägarfunktionen har därför inte blivit tillgodosedd. liksom andra företag måste utvecklas och expandera på grundval av egen lönsamhet och vinstutveckling, inte med hjälp av statliga kapitaltillskott för s. k. rekonstruktion. Det bästa testet på att framtida expansion baseras på egen lönsamhet är att det nödvändiga kapitalet anskaffas på kreditmarknaden i konkurrens med andra företag. Vi anser därför att staten nu måste göra klart för de statliga företagen att ytterligare kapitaltillskott inte kan komma i fråga, utan att företagen får agera på marknaden på egna meriter. I den mån t. ex. anser sig behöva tillskott av ägarkapital måste därför sådant anskaffas på den vanliga kapitalmarknaden. säljning kan ske på börsen, till de anställda eller till andra företag. Även om det möjliga antalet försäljningsbara företag är mycket stort måste man beakta effekterna på kapitalmarknaden av en stor, samlad utförsäljning. Den bör inte bli så stor att priset pressas ned och att näringslivets kapitalförsörjning hotas. Om utförsäljningarna görs med åtgärder som stimulerar intresset för aktiesparande ökar naturligtvis möjligheterna till utförsäljning utan skadliga bieffekter. anser att de statliga företagen behöver ett tillskott av andra tänkbara ägare för att över huvud taget få ägarrollen uppfylld. Ett antal statliga företag bör kunna säljas. Vi ser t. ex. ingen anledning till att staten bedriver restaurangrörelse (SARA-bolagen). Vi anser dessutom att en utförsäljning av statliga företag bör kunna medverka till en rensning i statens balansräkning. bör uppmana regeringen att utarbeta en plan för utförsäljning av statliga bolag m. m. Följande bolag och affärsverk bör särskilt övervägas vid en försäljning: Stora delar av Procordiakoncernen, t. ex. ABAB, Liber, och , ett antal av affärsverkens dotterbolag, t. ex. AB Trafikrestauranger och samt ett antal av statens övriga bolag, t. ex. AB Kanalbolag, AB Kurortsverksamhet, och andra i Svenska Varv ingående företag. Vi beräknar att utförsäljningar bör kunna ske för ca under en följd av år. Marknadsekonomin fungerar bäst om det finns god konkurrens och stor makt- och ägarspridning. Vi har tidigare bl. a. på dessa grunder avvisat de kollektiva löntagarfonderna som skulle innebära ett omfattande maktövertagande av det privata näringslivet. För att åstadkomma denna maktspridning är det nödvändigt med aktiva åtgärder, och har tidigare pekat på ett antal sådana förslag. Särskilt förslaget om hur de kollektiva löntagarfonderna skall avvecklas innehåller stimulanser till kraftigt breddat enskilt medägande i näringslivet. Även det förslag som framförs i en särskild motion om de mindre och medelstora företagen är väsentligt, nämligen olika insatser för att stimulera uppkomsten av olika frivilliga system för andel-i-vinst. Vi vill även i fråga om betydelsen av många mindre och medelstora företag, stimulanser till nyföretagande, vikten av att näringspolitiken inte enbart blir en industripolitik utan också inriktas på att skapa gynnsamma förutsättningar för service- och tjänsteföretag hänvisa till motionen om . I partimotion om skattepolitiken läggs förslag om ett antal väsentliga skattesänkningar som krävs för att stimulera till en ökad tillväxt inom näringslivet. Det gällert, ex. fortsatta marginalskattesänkningar, fullt inflationsskydd, slopad förmögenhetsskatt för arbetande kapital och minskad dubbelbeskattning av företagens vinster. Industripolitiska ställningstaganden Mot. Anslaget Utredningar m. m. avses finansiera verksamheten inom ett stort antal råd och delegationer, den egentliga kommittéverksamheten och annan utredningsverksamhet. Vi anser att flertalet av dessa branschråd och delegationer skall avvecklas och kan inte biträda den kraftiga uppräkning av anslaget som regeringen föreslår. Anslaget bör därför reduceras med 6 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. Vi anser vidare att administrationen vid statens industriverk bör kunna reduceras med ca 6 milj. kr., t. ex. genom att antalet och omfattningen av branschvisa utredningar begränsas. Även anslaget för SIND:s utredningsverksamhet bör kunna minskas med 2,5 milj. kr. Från anslaget Industripolitiska åtgärder för tekoindustrin föreslås 87 milj. kr. nästa budgetår för inledningen till ett nytt treårsprogram för tekoindustrin. Vi utvecklar närmare vår syn på tekoindustrin i en annan motion och slutsatsen därav är att anslaget enbart bör uppta exportfrämjande åtgärder och det produktionstekniska utvecklingscentret. Anslaget bör därför reduceras med 74 milj. kr. och upptas till 18 milj. kr. Inom anslaget Branschfrämjande åtgärder pågår två program, för den träbearbetande industrin och för s. k. övriga industrisektorer. Vi har tidigare föreslagit att programmet för den träbearbetande industrin bör avslutas under /87. Programmet struktur- och utvecklingsprogram för övriga industrisektorer har vi aldrig accepterat och anser fortfarande att detta bör avslutas . Vi anslår tillsammans 6 milj. kr. för redan gjorda åtaganden. På anslaget Småföretagsutveckling betalas kostnader för de regionala utvecklingsfonderna och ett antal mer eller mindre opreciserade verksamheter. Vi anser i likhet med att anslaget enbart bör belastas med kostnader för de regionala utvecklingsfondernas företagsservice och administration m. m. Det är anmärkningsvärt att det inte i propositionen framgår hur mycket av det föreslagna anslaget som åtgår för utvecklingsfonderna. Vi beräknar att en reducering kan göras med 50 milj. kr. utan att detta påverkar utvecklingsfonderna. Anslaget Forskningsbidrag till teknikbaserade småföretag infördes . Vi motsatte oss detta av flera skäl och anser fortfarande att det bör utgå. Detta innebär en besparing på 21,7 milj. kr. Summan av de besparingar i den selektiva industripolitiken som vi föreslår uppgår därmed till 170,8 milj. kr. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att godkänner de i motionen anförda riktlinjerna för näringspolitiken, [2. att hos regeringen begär förslag till väsentliga liberaliseringar i valutaregleringen med sikte på totalt avskaffande i enlighet med vad som anförts i motionen,1] 1985/86 :Fi602. [3. att hos regeringen begär förslag till grundlagsskydd av näringsfriheten,2] 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förskjutning från selektiva till generella medel inom näringspolitiken, 5. att hos regeringen begär en plan för utförsäljning av statliga företag enligt vad som anförs i motionen, 6. att uttalar att i skilda sammanhang bör verka för en fri internationell handel och slopande av icke-tariffära handelshinder, även inom tjänstesektorn, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om vikten av att näringspolitiken också inriktas på att skapa gynnsamma förutsättningar för tjänstesektorn, 8. att beslutar minska anslaget A 3. Utredningar m. m. med 6 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag, 9. att beslutar minska anslaget B 1. med 6 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag, 10. att beslutar minska anslaget B 2. med 2,5 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag, 11. att beslutar minska anslaget B 10. Industripolitiska åtgärder för tekoindustrin med 74 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag, 12. att beslutar minska anslaget Bil. Branschfrämjande åtgärder med 10,6 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag, 13. att beslutar minska anslaget B 12. Småföretagsutveckling med 50 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag, 14. att avslår regeringens förslag om 21,7 milj. kr. på anslaget F 16. Forskningsbidrag till teknikbaserade småföretag. () () hr/and (fp) () () () () () 2 1985/86 :K225.