mot · G902n447 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:N447 m. fl. (c) Energipolitiken En offensiv och framtidsinriktad energipolitik för effektivare energianvändning och användning av förnybara energislag har en avgörande betydelse för att förbättra vår ekonomi och våra möjligheter att värna natur och miljö. Detta förutsätter en fortsatt minskning av oljeberoendet och en avveckling av kärnkraften utifrån följande handlingslinjer: o Hushållning och effektivare energianvändning. o Ny värmeteknik för tillvaratagande av bl. a. solenergi, inhemska bränslen, värmepumpar, naturgas, o En medveten elanvändningspolitik, som utnyttjar elströmmens höga kvalitet och inte slösar bort den, där energi av lägre kvalitet fyller samma uppgift. o Produktion av alternativa drivmedel baserat på inhemsk råvara, o Ny teknik för elproduktion som mottryck, vind och solceller. Om detta centerprogram genomförs så kan kolkondenskraftverk och miljöstörande vattenkraftsutbyggnad undvikas. får ett mindre sårbart energisystem, konkurrenskraftiga energipriser, ökad sysselsättning och goda förutsättningar för bättre miljö. Med utgångspunkt från dessa förutsättningar kan huvudyrkandet i föreliggande motion sammanfattas: o En decentralistisk energipolitik skall föras inriktad mot effektiv energianvändning och ökad användning av förnyelsebar energi i syfte att förbättra miljö, minska sårbarhet och utlandsberoende. o För att säkra en positiv utveckling av ett miljövänligt och säkert energisystem föreslås inrättandet av en Energiutvecklingsfond. Fonden föreslås finansierad genom en avgift på /kWh (intäkt ca ) på all kärnkraftsproducerad el. o Energisparande stimuleras genom rätt för småhusägare till avdrag för kostnader för tilläggsisolering och värmeåtervinning genom värmeväxling. o Introduktion av svensktillverkad etanol påskyndas för att underlätta övergången till blyfri bensin, bättre avgasrening och minskat oljeberoende. o Regeringens avvecklingsstrategi måste följas upp med konkreta åtgärder som inleds med att tas ur drift. o En förändrad inriktning av forskningsverksamheten kring slutförvaring av utbränt kärnbränsle, o Utbyggnaden av elnätet dimensioneras efter det långsiktiga elbehovet och en viss reducering av planerade investeringar i 400 kW-ledningar kan göras. Besparing 500 milj. kr. Enligt mening kan kravet på en allsidig välfärd innefattande såväl goda ekonomiska levnadsbetingelser som en god livsmiljö bäst tillgodoses i ett decentraliserat samhälle. Energipolitikens inriktning har en avgörande inverkan på samhällsutvecklingen. Den koncentrationsinriktade energipolitik som präglat och i avgörande hänseende fortfarande präglar socialdemokraternas energipolitik förstärker övriga centraliseringstendenser i samhället och därmed misshushållningen med tillgängliga resurser. Energipolitikens inriktning måste vara att skapa ett decentraliserat energisystem baserat på utnyttjande av i huvudsak inhemska förnybara energikällor och en effektiv användning av tillgängliga resurser. Då får vi de bästa förutsättningarna för att kunna tillgodose kraven på resurshushållning, ekologisk balans, god miljö, hög säkerhet, försörjningstrygghet, ökad sysselsättning samt en stärkt ekonomi. Småskaliga energisystem ger vidare medborgarna bättre möjligheter till inflytande och kontroll över energisystemen. Från sida har vi vid upprepade tillfällen understrukit betydelsen av ett fullföljande av en decentralistisk inriktning på energipolitiken och betonat nödvändigheten av att den energipolitik som fördes under ledning mellan 19761982 fullföljs. Denna var inriktad på att successivt forma ett decentralistiskt energisystem byggt på allsidighet, bättre energihushållning och utnyttjande av olika förnybara inhemska energikällor. Målsättningen att på ett miljövänligt sätt styra över energisystemet mot användning av förnybara energikällor är för sitt förverkligande beroende av en medveten hushållning av energianvändningen. En effektiv energianvändning förutsätter i sin tur bl. a. hushållning med energikvalitet. Vi måste kort sagt "bruka bättre i stället för att förbruka mer. Energipolitik för industriell utveckling och god miljö Det finns ett mycket nära samband mellan vår energianvändning, ekonomi och miljö. Detta samband belyses bl. a. av att den ohämmade användningen av energi och naturresurser, som en produktionsinriktad energipolitik innebär, har medfört svåra miljöproblem. Den övergripande målsättningen i decentralistisk energipolitik för en uthållig energianvändning måste därför vara att varje energikälla som skall användas i större omfattning och måste ingå i naturens eget kretslopp. Uppfylls inte detta krav kommer såväl den ekonomiska tillväxten att förkvävas som omfattande miljöskador att uppstå. Samhällets åtgärder måste därför inriktas på att stödja introduktion och användning av inhemsk, förnybar och miljövänlig energi, ny energiteknik, sparande etc. Förbränning av icke förnybara fossila energislag som kol och olja innebär en mycket kraftig påverkan på miljön genom de ökande utsläppen av bl. a. kväveoxider och svaveloxider. Denna förbränning medför vidare att koldioxidhalten i luften successivt ökar, vilket på någon sikt kan utvecklas till det allra största miljöproblemet. Den ökande koldioxidhalten medför temperaturökningar, vilka efter hand på ett drastiskt sätt förändrar vårt klimat och därmed förutsättningarna för allt mänskligt liv. Koldioxidproblemet är en global företeelse och det är nödvändigt att varje land bidrar till att minska förbränningen av fossila bränslen även ur denna synpunkt. En övergång från olja till kol har i dessa hänseenden en negativ betydelse. Förbränning av skogsbränslen ger inte motsvarande effekter på den omgivande naturmiljön. Lika mycket koldioxid binds vid återväxten som frigörs vid förbränningen förutsatt att avverkning och tillväxt balanseras. En medveten politik för energihushållning och effektivare energianvändning är den bästa garantin för både en positiv ekonomisk utveckling och en bra miljö. En energipolitik, vars primära målsättning är att främja ökad energitillförsel, kommer att leda till allt större investeringar för att förebygga skador på miljön och till slut nå en nivå där dessa kostnader kan bäras. Samhällsekonomin kommer att kollapsa i försöken att åtgärda irreparabla miljöskador orsakade av bl. a. en centraliserad och koncentrationsinriktad energipolitik. Utvecklingen har visat att det är en myt att ekonomisk utveckling förutsätter ökad energianvändning. Tvärtom, en långsiktig, stabil ekonomisk utveckling och en ökande välfärd förutsätter en kontinuerligt minskande energitillförsel , eftersom energins pris bestäms av den sist producerade enheten energi. Vid en ökande energianvändning kommer att krävas investeringar i allt dyrare energiproduktion med allt högre pris på energi som följd. Det är därför såväl av ekonomiska som miljömässiga skäl nödvändigt att energipolitiken på både kort och lång sikt inriktas på att ge förutsättningar för en så låg total energianvändning som möjligt. En sådan politik skapar i sin tur förutsättningar för en balanserad prisutveckling på energi och underlättar därmed en positiv ekonomisk utveckling. Samhällsekonomin har och kommer sannolikt att belastas av en betydande arbetslöshet. Det är osannolikt att även en avsevärd expansion av industri- och tjänsteproduktionen kommer att kunna sysselsätta arbetskraften utan olika typer av stödåtgärder. Datoriseringen och elektronikanvändning torde t. ex. innebära att produktionsvolymen kan öka betydligt utan att mosvarande ökning av arbetskraften behöver ske. Det är därför nödvändigt att försöka skapa nya arbetstillfällen. Satsning på inhemsk energi är från denna synpunkt kanske det bästa området. Exempelvis bör utnyttjande av inhemsk skogsenergi och torv ge många sysselsättningstillfällen främst i de regioner där sysselsättningsproblemen är störst. Utnyttjande av inhemska energialternativ torde därför vara samhällsekonomiskt lönsamt även om investeringarna med en företagsekonomisk beräkning i vissa fall ej är motiverade. Ur bytesbalanssynpunkt är det vidare önskvärt att ersätta importerad energi med inhemsk energiproduktion där så kan ske till rimlig kostnad. Satsningarna på att minska vårt oljeberoende får inte ske på ett sådant sätt att ett importberoende byts ut mot ett annat utan påtagliga andra fördelar. Ett energisystem byggt på småskalighet och inhemsk energi uppvisar även en helt annan säkerhet och försörjningstrygghet. Sårbarheten blir mindre. Graden av sårbarhet beror dels på andelen importerad energi, dels på hur energiförsörjningssystemet är uppbyggt inom landet. Storskaliga system har en mycket stor sårbarhet som bl. a. såväl strömavbrottet , då ett mindre fel slog ut större delen av landets elförsörjning, som elavbrotten sistlidna vinter visade. I krigstider torde vidare storskaliga energi försörjningssystem vara betydligt lättare att allvarligt skada och betydligt svårare att utnyttja. Även i fredstid torde kostnaderna för att exempelvis få ett säkert storskaligt elförsörjningssystem bli astronomiska eftersom det ibland kräver dubblerade, i varje fall överdimensionerade, distributionsanläggningar. Energipolitik för industrisamhällets utveckling Energipolitikens inriktning har således en betydande inverkan på våra möjligheter att upprätthålla sysselsättningen, förbättra bytesbalansen och minska sårbarheten som miljön värnas. Det långsiktiga strategiska skälet för en radikal effektiviseringslinje i energipolitiken är omsorgen om industrisamhällets utveckling med en bibehållen och förbättrad miljö. En politik för en effektiv energianvändning och låg förbrukning är därför också en industrivänlig politik. Den möjliggör en lönsam kärnkraftsavveckling som teknikutvecklingen stimuleras och resurser för värdefulla investeringar skapas för framtiden. Ingen kan med säkerhet förutse vårt energibehov i början av nästa sekel. Vi underskattar lätt framtidens möjligheter till en allt effektivare energianvändning. Ett bevis för detta är att vi använder av den energimängd som en riksdagsmajoritet ansåg var ett kvalificerat sparmål . Med vår energipolitiska inriktning, med utnyttjande av framtidens möjligheter till effektivare energianvändning, behövs i början av nästa sekel inte mer än högst . En detaljerad energibalans är inte möjlig att göra, men följande indelning belyser inriktningen på energipolitik. Vattenkraft, vindkraft, mottryck och kraftvärme, solceller Bränslen m. m. Biobränslen, solenergi, gas. (Förgasning av organisk substans i stället för direktförbränning kan minska miljöproblemen med avfall o. Olja, etanol, vätgas m. m. har vid ett flertal tillfällen krävt att en avvecklingsplan för kärnkraften skall upprättas. Senast i samband med att riktlinjerna för den framtida energipolitiken behandlades krävde vi att skulle fatta beslut om en avvecklingsplan och hos regeringen begära förslag om en preciserad avvecklingsplanering för kärnkraften. Vid riksdagsbehandlingen avslogs såväl vårt krav på beslut om upprättande av en avvecklingsplan, som våra övriga förslag i syfte att fullföja beslut om kärnkraftens avveckling. Vid vårens riksdagsbeslut fanns således inget intresse från socialdemokraternas sida att medverka till att skapa majoritet för beslut om upprättande av avvecklingsplan. Efter beslut och inför valet gör emellertid socialdemokraterna en helomvändning och presenterar en s. k. avveck lingsstrategi som i stort ansluter till den politik som länge drivit. Detta ser vi givetvis med tillfredsställelse och förutsätter att socialdemokraterna nu ansluter sig till vårt krav på konkreta åtgärder för att fullfölja beslut om kärnkraftens avveckling. Från sida förutsätter vi nu att den socialdemokratiska regeringen följer upp sina löften i praktiskt handlande. Det är synnerligen viktigt att avvecklingen påbörjas då utvecklingen går mot att en allt större andel av den producerade elen måste avsättas på värmemarknaden. Förutom de bindningar detta i sig innebär till kärnkraften får vi ett allt mer köldkänsligt elförsörjningssystem med mycket besvärande toppbelastningar så snart det blir kallt. Produktionen i de sist idrifttagna reaktorerna och 3 användes i huvudsak för elvärme. Med dessa utgångspunkter finns ingen anledning att satsa ca för byte av ånggeneratorerna i . Det Finns inte utrymme för 2:s produktion som prima kraft om det inte sker betydande utbyggnader för såväl topplastproduktion som nätförstärkningar. En sådan utbyggnad är klart olönsam om vi inte binder oss för en hög elanvändning . Detta kan ligga i kraftbolagens intressen men strider mot folkomröstningen och riksdagsbeslut om kärnkraftens avveckling. Enligt vår mening bör därför kärnkraftsavvecklingen inledas med att tas ur drift omgående. Vi anser att de ca som krävs för att byta ånggeneratorer kan ge bättre utdelning om de t. ex. användes för en ökad användning av inhemska bränslen. Utöver att samma energimängd kan produceras till samma eller lägre kostnad, så skapas ca 1 000 11 nya arbetstillfällen, stråldoserna minskar och kvantiteten använt kärnbränsle som skall förvaras minskar. Med kännedom om dessa fakta och regeringens klart deklarerade vilja att ansluta sig till krav på att kärnkraften skall avvecklas ser vi det som självklart att några resurser inte skall satsas på byte av ånggeneratorer i utan tillgängliga medel skall i stället satsas på framtida utvecklingsalternativ, i första hand inhemska bränslen. Vi ser som ett förbiseende att i budgetpropositionen anvisats 75 milj. kr. för förberedelser av byte av ånggeneratorerna. Regeringens förslag i denna del måste självklart avslås. Slutförvaring av det utbrända kärnbränslet m. m. Enligt mening hade det varit möjligt att med en målmedveten politik avveckla kärnkraften om avvecklingen inletts tidigare och innan beroendet blivit alltför stort. Av miljö- och säkerhetsskäl borde politiken ha inriktats på detta. Det hade inneburit att avfallsmängderna från kärnkraften, som vi tvingas att ta hand om, blivit ungefär en tiondel av vad som blir aktuellt. respekterar dock självfallet folkomröstningens resultat och beslut i anledning av denna. Den metod, KBS-metoden, som legat till grund för tillståndsgivning vid idrifttagning av kärnreaktorerna har vi däremot aldrig accepterat. KBSmetoden uppfyller inte de krav som måste ställas för att den slutliga förvaringen av utbränt kärnbränsle skall kunna anses säker. energipolitiska beslut fastslogs också att andra metoder än K BS-metoden seriöst skall studeras. Vi har vid ett flertal tillfällen från sida följt upp detta krav i . Den nu aktuella metoden, KBS 3, innebär att det utbrända, icke upparbetade kärnbränslet skall förvaras i berggrunden. delar uppfattningen att det alltmer uppenbara sambandet mellan civilt och militärt bruk innebär att slutförvaringen måste ske utan föregående upparbetning. Det finns emellertid uppgifter som tyder på att vid en slutförvaring enligt KBS 3-metoden avfallet inom en inte alltför avlägsen tid renats i sådan grad att det kan utnyttjas som råmaterial för vapenframställning. Den pågående forskningsverksamheten och undersökningar att finna en lämplig berggrund har väckt djup oro och mött hårda protester från allmänheten på många håll i landet som t. ex. och . Senast har befolkningen i i kraftigt motsatt sig att undersökningar av berggrunden genomförs. Oron hos lokalbefolkningen har vidare förstärkts av att regeringen föreslagit att den kommunala vetorätten skall tas bort och att kommuninnevånaren inte längre reellt skall kunna påverka ett beslut om lokalisering och slutförvaring. Därigenom har frågan också fått en demokratisk aspekt i och med att den lokala befolkningens tilltro till demokratin undergrävs genom den hantering som sker från dem som ansvarar för provborrningarna av berggrunden. Med hänsyn härtill anser vi att den nuvarande forskningsinriktningen måste förändras och den s. k. KBS-metoden tillsvidare avföras från diskussionen om lämplig förvaringsmetod, vilket innebär att de pågående provborrningarna i berggrunden bör upphöra. Detta bör ges regeringen till känna. Folkomröstningsresultatet innebär att några ytterligare investeringar i kärnkraft utöver de tolv nu idrifttagna reaktorerna inte sker. Kärnkraftens utbyggnad har varit möjlig genom att den i väsentlig grad fått stöd från billig och lönsam vattenkraft. Det har historiskt varit så att producerande kraftverk har burit en del av kostnaden för nya kraftverk. Det är därför helt naturligt att kärnkraftverken skall bära en del av kostnaderna för de åtgärder som krävs för att ersätta kärnkraften. Det kan ses som en återbetalning av vattenkraftens betydande bidrag till kärnkraften. Kärnkraften skall enligt förfäktade mening och som energiministern i huvudsak anslutit sig till ersättas med a) Hushållning och effektivare energianvändning b) Ny värmeteknik för tillvaratagande av bl. a. solenergi, inhemska bränslen, värmepumpar, naturgas c) En medveten elanvändningspolitik, som utnyttjar elströmmens höga kvalitet och inte slösar bort den på användning där energi av lägre kvalitet fyller samma uppgift till samma eller lägre kostnad d) Ny teknik för elproduktion som mottryck, vindkraftverk och solceller e) Produktion av alternativa drivmedel baserad på inhemska råvaror Om detta program genomförs så kan vi undvika kolkondens och miljöstörande vattenkraftsutbyggnad. Vi får ett mindre sårbart energisystem, konkurrenskraftiga energipriser, ökad sysselsättning och en bättre miljö. Realismen i detta program styrks av det faktum att vi endast använder av den energimängd som en riksdagsmajoritet ansåg vara ett kvalificerat sparmål för . är vi bara i början av teknikutvecklingen för effektivare energianvändning. För att genomföra detta program föreslår en Energins utvecklingsfond. Den bör byggas upp genom en avgift på /kWh på all kärnkraftsproducerad el, vilket motsvarar en intäkt på ca . Minst motsvarande resurs skulle behövts avsättas vid fortsatt utbyggnad och förnyelse av kärnkraften. Fondens huvuduppgifter bör vara att svara för investeringar som syftar till dels hushållning och effektivare energianvändning, dels alternativ energiproduktion. För den första uppgiften bör besluten om hur resurserna skall användas fattas av riksdag och regering, medan när det gäller alternativ energiproduktion bör kraftbolagen ha ett avgörande inflytande på hur tillgängliga medel används inom de ramar som energipolitiken anger. I motion 1985/86:204 föreslog att hos regeringen skulle begära initiativ i syfte att snabbt få i gång byggandet av en fullskale anläggning för produktion av etanol baserad på inhemsk råvara. Vi noterar med tillfredsställelse att regeringen i budgetpropositionen tillmötesgår förslag genom att anvisa 15 milj. kr. för att klarlägga de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för att framställa etanol grundad på spannmål i en fullskaleanläggning. För mer ingående argumentering avseende en snabb introduktion av inhemsk etanol som drivmedel hänvisar vi bl. a. till motion 1984/85:2878 och 1984/85:556 (etanolmotion). Vi har vid ett flertal tillfällen yrkat att drivmedelsetanol producerad på inhemska råvaror skall befrias från skatt på samma sätt som övrigt inhemskt bränsle. Vi upprepar detta yrkande. I det fall inte bifaller detta yrkande, hemställer vi i andra hand att beslutar att den etanol som produceras vid nu aktuell fullskaleanläggning befrias från skatt . Ett sådant beslut är en förutsättning för att samla lämpliga intressenter kring den industriellt viktiga satsning som denna fullskaleanläggning utgör. Det är inte bara produktionen av etanol som har industriellt intresse utan sannolikt än mer biprodukterna och då i första hand stärkelse och protein. Dessa produkters betydelse som råvaror för den kemiska industrin ökar i takt med att den fytokemiska forskningen gör nya framsteg. En fullskaleanläggning för etanolproduktion är viktig för den fytokemiska industrins utveckling i och därmed en väsentlig framtidssatsning. Det är ofrånkomligt att en pilotanläggning i full skala, som skall bidra till en väsentlig kunskapsuppbyggnad på en rad områden, belastas med många extra kostnader jämfört med kommande kommersiella anläggningar. Detta måste beaktas och staten bör även i fortsättningen svara för dessa merkostnader, som kan ses som forsknings- och utvecklingskostnader till gagn för stora delar av vår industri. Vi har inte något yrkande på ytterligare medelsanvisning, men den frågan måste beaktas i det utredningsarbete som snabbt skall genomföras enligt förslag i budgetpropositionen. Avdragsrätt för småhusägare vid investeringar för energisparande Investeringar i effektivare energianvändning får ofta stå tillbaka för betydligt mindre lönsamma investeringar i produktionsanläggningar. Skälet är främst de ogynnsamma möjligheterna till finansiering av energisparinvesteringar, vilket i första hand drabbar småhusägare. Enligt vår mening bör vissa klart avgränsade energihushållande investeringar vara avdragsgilla. Avdragsrätten bör inledningsvis begränsas till tilläggsisolering och effektivare energianvändning genom värmeåtervinning. I en motion från centerpartihåll har denna fråga närmare utvecklats. Höjd skatt på kol och sänkt skatt på naturgas Enligt de riktlinjer för energibeskattning som enligt vår mening skall gälla bör skatten på kol höjas med /ton och därmed beskattas likformigt Skatten på naturgas bör utgöra hälften av skatten per energienhet för olja dvs. /l 000 rrv. De förändrade skattesatserna kan bedömas ge en ökad nettointäkt till staten på 300 milj. kr. Det energiforskningsprogram som fastlagts 1984 innebär en ambitionssänkning i jämförelse med 1978 och energiforskningsprogram. I motion 1983/84:2615 kritiserade vi neddragningen av energiforskningsprogrammet och redovisade vårt förslag som innebar att det totalt borde satsas I 600 milj. kr. jämfört med propositionens 1 200. De avgifter som tas ut för att täcka kostnaderna i energiforskningsprogrammet är också avsevärt större än de medel som anvisas. Trots detta föreslås i budgetpropositionen en ytterligare neddragning med 100 milj. kr. för kommande budgetår. Vi anser att gällande energipolitiska beslut innebär att energisystemet inom några decennier huvudsakligen skall baseras på utnyttjande av förnybara och miljövänliga energislag samt en effektivare energianvändning. Det kräver enligt vår mening fortsatt kraftfulla insatser på energiforskningsområdet. Vi beklagar att regeringen ytterligare minskar gällande program. Vi anser därför att hos regeringen bör begära förslag i samband med årets kompletteringsproposition om återställande av nivån för energiforskningsprogrammet, vilket innebär att 400 milj. kr. bör anvisas och fördelas i enlighet med de riktlinjer som vi redovisade i motion 1983/ 84:2615. Vi vill även i detta sammanhang erinra om att i en särskild motion krävts att några medel inte bör anvisas för fusionsforskning med hänsyn till att kärnkraft enligt vår mening endast övergångsvis skall utnyttjas i det svenska energiförsörjningssystemet. Utbildning och rådgivning m. m. för att spara energi Det statliga stödet till utbildningsåtgärder och energirådgivning inom näringslivet tas från detta anslag. SIND disponerar medlen för energirådgivning och för utbildningsåtgärder. Det statliga stödet har stor betydelse för utvecklingsfondernas möjligheter att främja en fortsatt minskning av oljeanvändningen och effektivare energianvänding i småföretagen. Fondernas resurser för detta ändamål bör därför enligt vår mening förstärkas. Vi anser därför att 4 milj. kr. för utvecklingsfondernas dispositon för utbildning och rådgivning i energifrågor bör anvisas. Vi har vidare i annat sammanhang föreslagit att 2 milj. kr. till energirådgivning inom jordbruks- och trädgårdsnäringarna skall anvisas. Med anledning härav bör anslaget E 4 räknas upp med 4 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. Främjande av landsbygdens elektrifiering I budgetpropositionen beräknas att kostnader för upprustning av stamlinjenätet prisnivå uppgår till ca .