mot · GA02Jo106 · 1986-11-14 00:00:00 — Motion till 1986/87: J0IO6 () Bilavgaslag (prop. 1986/87:56) Genom förslaget till bilavgaslag läggs ett ökat ansvar på biltillverkarna beträffande fordons funktion och hållbarhet i fråga om utsläpp av luftförorenande ämnen. Som ett led häri skall jämlikt 7 § myndighet som regeringen bestämmer - - betros med befogenheten att meddela vitesföreläggande om skyldighet för biltillverkare att vidta rättelseåtgärder. Sådant beslut om föreläggande skall enligt 12 § överklagas till koncessionsnämnden, vars beslut i sin tur skall överklagas hos regeringen. Lagrådet (s. 43) har anmält stark tvekan om det lämpliga med instansordningen koncessionsnämnden - regeringen i föreläggandefallen. Goda skäl kan anföras för att förlägga det slutliga avgörandet till regeringsrätten i stället för regeringen. Några bärande skäl har egentligen inte heller anförts för att inte ha kammarrätt som första besvärsinstans i vanlig ordning. Målen - som inte lär bli många - kommer i huvudsak att gälla dels vad som ligger i orden i godtagbar utsträckning, dels hur långtgående skyldigheter som bör åläggas tillverkaren. Det blir med andra ord ganska typiska domstolsfrågor som naturligt hör hemma hos allmän förvaltningsdomstol. Till vad lagrådet anfört kan läggas att den fråga som avses med vitesföreläggandet torde vara av den karaktär att den omfattas av artikel 6 i , som ger den enskilde rätt att få sin sak prövad inför domstol. Under artikeln ryms nämligen icke blott ärenden av rent civilrättslig art utan även viktigare offentligrättslig reglering av individens näringsfrihet och frihet i ekonomiskt hänseende. I detta konstitutionella ämne må hänvisas till Ds Ju 1986:3 och uppsatsen krav på domstolsprövning i 1986 s. 325. Det förefaller närmast uppseendeväckande att nu föreslå införande av en instansordning som måste antas stå i strid med . Förslaget bör därför avslås i denna del och ersättas med den av lagrådet förordade prövningsvägen kammarrätt och regeringsrätt. Vad händer om ett givet föreläggande ej efterkommes? Vilket förfarande skall gälla beträffande utdömande av vitet? På denna naturliga fråga ger propositionen inget som helst besked - frågan synes ej ens ha uppmärksammats. Enligt huvudregeln i lagen om vitén skall fråga om utdömande av vite prövas av länsrätt (6 §). Anledning saknas för antagande att huvudregeln icke är tillämplig i detta fall. Jämlikt förvaltningsprocesslagen överklagas länsrättens beslut till kammarrätten och dess beslut slutligen till regeringsrätten. Att märka är att även denna besvärsprövning skall ske på materiella 1 1986/87.3 sami. grunder och alltså innefatta beslutets laglighet (prop. 1984/85:96 s. 56). Resultatet blir följaktligen med den av propositionen valda ordningen att sex (!) myndigheter kan bli indragna i handläggningen av ifrågavarande föreläggande. Detta förhållande talar också ovedersägligen för att talan mot själva föreläggandet bör handläggas av kammarrätt och regeringsrätten. I annat fall blir dessutom den genom garanterade domstolsprövningen beroende av att biltillverkaren ej åtlyder utan trotsar det lagakraftvunna föreläggandet. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att ge 12 § följande ändrade lydelse: Beslut av myndighet om föreläggande enligt 7 § får överklagas till kammarrätten. Mot kammarrättens beslut föres talan hos regeringsrätten. 1986/87 Jol06