mot · G902So254 · 1986-01-27 00:00:00 — 1985/86: So254 m. fl. (c) Åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruk alkoholpolitiska beslut har som målsättning att komma till rätta med alkoholmissbruket och minska alkoholkonsumtionen totalt i landet. Beslutet var ett positivt ställningstagande för ett planerat långsiktigt arbete, främst inom det socialpolitiska området. Insatser i det förebyggande arbetet, informationsinsatser och verksamhet riktat till vissa grupper betonades särskilt. Generellt sett har beslut fungerat väl trots att dess intentioner inte genomförts fullt ut. Det är angeläget att betona att någon nyorientering för det alkoholpolitiska arbetet inte bör komma till stånd. I stället är det viktigt att noga utvärdera effekterna av genomförda insatser. Målsättningen för det framtida alkoholpolitiska arbetet i är väl förenligt med den preciserade målsättningen som Europaregionen inom WHO ställt upp. En minskning av totalkonsumtionen är målet för arbetet fram . Utvecklingen visar att den öppna konsumtionen av alkohol per capita har minskat . Det är därför glädjande att konstatera att de socialpolitiska insatser som de borgerliga regeringarna påbörjade är effektiva i kampen för att minska den höga alkoholkonsumtionen och därmed även alkoholskadorna. Riktade informationsinsatser till tonårsföräldrar, gravida kvinnor, ungdomar m. fl. grupper har medfört ökad medvetenhet om alkoholens skadeverkningar och behovet av personliga insatser. Olika attitydundersökningar visar också att en allt större del av ungdomsgenerationen tar avstånd från drogmissbruk. Denna utveckling får inte brytas. Frihet med eller utan restriktioner har de former som vi valt för restriktioner av alkoholens tillgänglighet debatteras. Naturligtvis bör varje system som innebär begränsningar fortlöpande granskas. Det står utom allt tvivel att tillgängligheten av alkohol har ett direkt samband med konsumtionen och därmed alkoholskadorna. Inte minst den begränsade förändringen i tillgängligheten, som lördagsstängningen av Systembolagets butiker innebar, visade sig minska antalet omhändertaganden /söndag. De begränsningar som gäller för tillhandahållandet av alkohol, restriktiviteten vad gäller etablering av Systembolagets butiker m. fl. insatser har i stort sett allmänhetens stöd. Däremot finns det inget skäl för att överväga ytterligare inskränkningar. Enligt uppfattning finns heller inte skäl överväga andra omfattande förändringar i nuvarande restriktioner. Däremot finns anledning varna för konsekvenserna av en avtrappning av de insatser som visat sig verkningsfulla. Socialministern aviserar i budgetpropositionen förslag med anledning av alkoholhandelsutredningens delbetänkande (SOU 1985:15) Handel med alkoholdrycker. Vi avser noga följa det fortsatta arbetet i frågan. Positivt förebyggande arbete ger attitydförändringar De informationskampanjer som riktats till ungdomar har givit resultat. Intresset för friskvård har ökat. Även det hälsoförebyggande och upplysande arbete som riktats mot gravida kvinnor från mödrahälsovårdens sida har ökat medvetenheten om drogers skadeverkan. Det är viktigt att upplysnings- och informationsarbetet inte avmattas eller avbryts. Vi anser att fortlöpande insatser är nödvändiga för att vidmakthålla och ytterligare förstärka människors medvetande om riskerna med alkoholmissbruk. Regeringens inställning till utvecklingen inom drogområdet framgår av budgetpropositionen. Både justitieministern och socialministern understryker den positiva tendens som redovisats. Totalkonsumtionen av alkohol har minskat. Antalet anmälda narkotikabrott har sjunkit. Vi vill för vår del varna för att sådana tendenser tillåts medföra en bristande uppmärksamhet inför drogproblemen. De myndigheter som verkar i direkt kontakt med missbrukarnas verklighet ser förändringar i viktiga avseenden. i har t. ex. varnat för att drogmissbruket bland ungdomar åter ökar. redovisar i sitt anslagsäskande /87 en kraftig ökning i antalet anmälda narkotikabrott . De signaler som kommer från sådana insatser måste tas på allvar. De visar att en positiv attitydförändring hos ett flertal inte automatiskt innebär en förbättring för alla. Skolans möjligheter att kontinuerligt arbeta med drogfrågorna måste uppmärksammas. Skolans insatser kan tillsammans med ett ökat medvetande hos föräldrar och andra skolan närstående ge bestående resultat. Folkrörelser och andra organisationer har en stor tilltro till folkrörelsesveriges vilja och förmåga att delta i samhällsarbetet. En stor del av det attitydskapande arbetet bedrivs i våra folkrörelser. De har också en vilja och en kunskap för att arbeta med frågor inom drogområdet. Ett framgångsrikt opinionsbildande arbete kräver samlade insatser från regering, olika myndigheter och folkrörelserna. Endast så kan målen för alkohol- och narkotikapolitiken uppnås. bör därför som sin mening ge regeringen till känna behovet av fortsatta insatser inom området opinionsbildning m. m. Samhället har bundsförvanter när det gäller att arbeta för att förhindra skador av droger. har särskilt föräldrar till barn med drogproblem arbetat intensivt för att påverka samhällets insatser. Som exempel på föräldraorganisationer kan nämnas. FMN är en outnyttjad resurs i drogförebyggande verksamhet. De har erfarenheter som samhället bör ta till vara och förslag på insatser som är viktiga att pröva. FMN är en sammanslutning av vuxna med erfarenheter av barns och ungdomars narkotikamissbruk. De har en viktig stödjande och upplysande verksamhet för föräldrar med missbruk i familjen. Samhällets inställning till föräldramedverkan i barnens drogsituation har varit kluven. Även har i olika officiella sammanhang framskymtat uppfattningen att ett barns drogmissbruk bör behandlas isolerat från föräldrarnas medverkan. Vi hävdar att detta är en felaktig uppfattning. En klar majoritet av alla föräldrar är djupt och innerligt intresserade av sina barn. De flesta föräldrar har också ambitionen att arbeta för att barnen skall frigöra sig från föräldrarna och bilda en positiv och god vuxentillvaro. Föräldrarna kan alltså vara en resurs i behandlingen av en narkotikamissbrukande ungdoms rehabilitering. Det förutsätter dock att föräldrarnas kompetens och kunnande erkänns och att samhället är berett att ställa upp med stöd för enskilda föräldrar. Samhällets stöd och hjälpinsatser till familjer där en eller båda föräldrarna har missbruksproblem har ökat. Särskilt barnens utsatta situation har uppmärksammats. Det är helt klart att exempelvis stödåtgärder i missbruksfamiljer är helt nödvändiga för att skydda barnen och hjälpa föräldrarna. Däremot lyser samhällsinsatserna med sin frånvaro för de familjer där missbruket finns hos barnet. Skälen härför är säkert flera. De vuxna i familjen har enligt vissa terapeutiska skolor ingen plats i barnens rehabilitering. Föräldrarnas problem är inte heller relaterade till de vuxna utan till barnen. Problemfamiljer med missbrukande vuxna har varit föremål för olika kartläggnings- och forskningsinsatser. Familjer där problemet är det missbrukande barnet har däremot inte varit föremål för forskningens intresse i samma utsträckning. Vi anser att det är angeläget att kartlägga hur familjens situation förändras när barnen blir missbrukare. En sådan kartläggning kan också leda till att de vuxnas behov av stödinsatser framgår. bör uttala sig för en prioritering av tillgängliga forskningsresurser så att forskning kring den totala familjens situation belyses. Samhällets inställning till missbruk av narkotika skall avspeglas i lagstiftningen. Gällande lag i kombination med förordningar och föreskrifter reglerar olika myndigheters narkotikabekämpande arbete. Narkotikastrafflagen (NsL), socialtjänstlagen (SoL), lagen om vårda av unga (LVU) och lagen om vård av missbrukare (LVM) bör i detta sammanhang granskas särskilt. Grunden i narkotikastrafflagen (NsL) är att innehav och överlåtelse av narkotiska preparat för icke medicinskt bruk är olagligt och straffbart. Däremot är narkotikamissbruk i sig inte kriminellt. Det är alltså inte tillåtet att odla eller framställa narkotika. Det är inte tillåtet att överlåta eller försälja narkotika. I narkotikaförordningen stadgas att det inte är tillåtet att föra in narkotika i landet. Det är inte tillåtet att inneha utrustning för narkotikaframställningen eller narkotikaförsäljning. Kort sagt - lagstiftaren anger att all icke medicinsk befattning med narkotiska preparat är olaglig. Mot den bakgrunden är det inkonsekvent att missbruk av narkotika inte är olagligt. anser att missbruk av narkotika bör kriminaliseras. I årets budgetproposition föreslår regeringen att en kriminalvårdsanstalt, , avdelas för unga lagöverträdare. Genom en tilldelning av särskilda resurser skall anstalten dessutom vara fri från narkotika. Det är naturligtvis särskilt viktigt att de unga lagöverträdarna som döms till fängelsestraff inte kommer i kontakt med narkotika eller andra droger. Våra fängelser måste bli drogfria. För att skydda dem som inte missbrukar droger och ge missbrukare möjlighet att komma ifrån sitt beroende bör kontrollinsatser inom anstalterna accepteras - även om det i enskilda fall upplevs som intrång i den personliga integriteten. Upptäckt av droger hos intagna eller besökare till intagna bör leda till kännbara åtgärder från kriminalvårdens sida. Indragning av förmåner är ett medel att avhålla från att i anstalt föra in droger. Drogfria anstalter kräver ett planerat agerande för drogbekämpning inom kriminalvården totalt. bör få i uppdrag att från varje anstalt begära in en plan med åtgärder anpassade till den enskilda anstaltens behov och förutsättningar. Regeringen bör till redovisa ett handlingsprogram med förslag om lagstiftningsåtgärder och förslag till budgetmässiga och organisatoriska förbättringar. Vård och omhändertagande av missbrukare har ansvar för att alkohol- och narkotikamissbrukare får tillgång till hjälp och stöd för sitt missbruk. För unga missbrukare har också skolan möjligheter till vissa hjälpinsatser. I många fall behöver dock missbrukare vård för sitt missbruk. Missbruksvården bör så långt möjligt bedrivas i öppna former. utveckla dessa är positiva. Trots det kommer en liten grupp även i fortsättningen att behöva vård i mer slutna former. Behandlingshem är vanligen direkt inriktade mot vård av visst missbruk. Många missbrukare behöver dock efter en initial behandling för sitt missbruk en längre tids rehabilitering i andra vårdformer. Socialt utslagna människor saknar ofta en socialt acceptabel identifikation. För dem kan vård i familjehem vara ett gott vårdalternativ. I familjehemmen används den egna familjen som en terapeutisk resurs. Avståndet mellan familjehemmet och det övriga samhället är kort. Missbrukare som vårdas i en sådan vårdform får på ett naturligt sätt del i en social gemenskap. Antalet platser i hem för familjevård är begränsat och svarar inte upp mot efterfrågan. Enligt vår mening bör dessa platser i ett inledningsskede främst reserveras för de människor som bäst behöver den vård som familjehemmen ger. En grupp som främst bör få tillgång till detta är unga missbrukare, med eller utan kriminell bakgrund, eller unga vilka för sin framtida vuxentillvaro är beroende av en kvalificerad social familjeträning. En annan grupp är hela familjer med grava sociala störningar, ofta kopplat till ett missbruk hos barn eller föräldrar. En tredje grupp kan kort beskrivas som gamla kåkfarare, dvs. de i vårt samhälle som under sitt liv vistats långa perioder på fängelser eller institutioner endast avbrutna av korta perioder i frihet. Hem för familjevård är, enligt vår mening, en vårdform som är undervärderad. Dessa hem är en del i en fungerande vårdkedja. Hem för familjevård måste jämställas med behandlingshem och öppenvård. De är alla exempel på omistliga delar i vård av missbrukare och socialt utslagna människor. Många missbrukare är kriminellt belastade. Samarbetet mellan kriminalvården och främst kommunernas socialtjänst och landstingens sjukvård måste utvecklas. Det är nödvändigt att än klarare definiera varje myndighets arbetsområde. Diskussioner mellan myndigheter om vem som i vilket skede av en behandling har ansvaret får inte tillåtas gå ut över missbrukaren vilket ofta är fallet . För missbrukare vilka döms till fängelsestraff upp till bör kontraktsvård erbjudas. Den dömde måste då, för att inte fängelsestraffet skall gå i verkställighet, acceptera en behandling mot sitt missbruk enligt uppgjord plan. HTLV 3-smitta bland narkotikamissbrukare har antalet HTLV 3-positiva narkotikamissbrukare ökat oroväckande. har i en annan motion till redovisat förslag till samlade insatser. I detta sammanhang är det angeläget understryka att missbruksvården för alkohol- och narkotikamissbrukare måste dimensioneras så att de som söker vård kan tas om hand . Det är inte möjligt att i längden acceptera en situation där missbrukare på grund av platsbrist inte kan tas om hand för avgiftning eller att de efter avgiftning inte får möjligheter att påbörja en rehabilitering. För de missbrukare som är HTLV 3-positiva måste särskilda behandlingsformer byggas upp. Ansvaret för detta åvilar enligt mening . Dels behöver människor som får vetskap om att de drabbats av en livslång sjukdom av det slag HTLV 3 är, hjälp för att bearbeta sin livssituation, dels kommer de som får aids eller andra symptom av sin infektion att behöva speciella medicinska insatser. De förvirrings- eller demenstillstånd som ibland kan utvecklas vid en HTLV 3-infektion fordrar ofta ett livslångt omhändertagande. De människor som drabbas av detta är unga och i aktiv ålder. De kan inte vårdas efter samma mönster som åldersförvirrade människor. Vi måste ta till vara de internationella erfarenheter som finns av aids och därmed relaterade symptom för att kunna bygga omhändertagandeformer för dem som inte kommer att kunna vårdas i de traditionella vårdmiljöerna. Sådana omsorgsformer skall präglas av ett positivt och mänskligt omhändertagande i omedelbar anslutning till andra samhällsfunktioner. Deras verksamhet måste utgå från öppenhet till det omgivande samhället. De människor som måste omhändertas för att fortsatt spridning av HTLV 3-virus skall förhindras har inte tillgång till ett verkligt liv . Tvångsomhändertagande utan möjlighet att erbjuda mänsklig omvårdnad får inte förekomma. Även här fordras utveckling av för oss oprövade vårdformer så att den lilla grupp som kan komma att tvångsvårdas kan omhändertas på ett mänskligt vis. Kommunala handlingsprogram mot droger har i tidigare motioner till påtalat behovet av kommunala handlingsprogram mot droger. har uttalat sig positivt om detta. Vi kan inte finna att uttalande fått de avsedda effekterna varför vi förnyar vårt yrkande. Ett samlat internationellt arbete är en förutsättning för en varaktig minskning av tillgången på narkotika. Ett gemensamt nordiskt agerande i inställningen till narkotikaproblemet är viktigt. Målsättningen för det samlade nordiska agerandet i frågan är: all icke-medicinsk användning av narkotika är oacceptabel. Arbetet för att ytterligare samordna arbetet mellan de nordiska tull- och polismyndigheterna måste fortsätta. Det är också viktigt att arbeta för en enhetlig rättstillämpning på narkotikalagstiftningens område. Arbetet inom FN, m. fl. internationella organ bör inriktas på breda samarbetslösningar i syfte att begränsa och eliminera tillgången på narkotika. De svenska representanterna i dessa instanser måste vara pådrivande i arbetet. Med hänvisning till det anförda hemställs [1. att beslutar uttala att intentionerna alkoholpolitiska beslut skall fullföljas,1] 2. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av fortsatta insatser inom området opinionsbildning m. m., 3. att beslutar hos regeringen begära förslag till styrning av forskningsmedel så som i motionen anförts, [4. att beslutar att allt icke-medicinskt bruk av narkotika kriminaliseras,2] [5. att beslutar att hos regeringen begära att får i uppdrag att utarbeta handlingsplaner för drogfria anstalter så som i motionen anförts,2] 6. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om vård i familjehem, 7. att beslutar att hos regeringen begära förslag till behandlingsprogram för tvångsomhändertagna HTLV 3-smittade narkotikamissbrukare, 8. att beslutar att hos regeringen begära förslag till utveckling av narkomanvårdsinsatserna så som i motionen anförts. ' 1985/86:Sk831. 2 1985/86:Ju625. () () () ()