mot · G902Fi717 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Fi717 Förste vice talman m. fl. (m) Redogörelse i budgetpropositionen för fördelningspolitiska konsekvenser Förslag med ekonomiska konsekvenser för enskilda medborgare läggs regelmässigt fram i budgetpropositionen och andra propositioner. Alltför sällan åtföljs de av uppgifter om hur den ekonomiska situationen för berörda hushåll förväntas påverkas av förslagen. Än mindre brukar det finnas några uppgifter eller någon diskussion om hur redan befintliga stöd, subventioner eller regler påverkar välfärden. Motsvarande gäller konsekvenserna för olika regioner. I ett antal rapporter till den s. k. EFO-gruppen (expertgruppen för studier i offentlig ekonomi vid ) har t. ex. fördelningseffekter av skattesubventionerade offentliga tjänster studerats utan att någon som helst redogörelse för resultaten eller än mindre någon analys av dessa lagts fram i budgetpropositionen eller andra propositioner. Detta har i många fall medfört att regeringen vidtar åtgärder som leder fel. Resultatet har inte minst blivit att många statliga bidrag eller regler inte kommit att gynna de hushåll, som det varit avsikten att gynna. Motsvarande kan gälla konsekvenserna för olika regioner. Några exempel på detta anges i det följande, o Inom den kommunala barnomsorgen är barn till ensamstående föräldrar, barn med få syskon, barn till föräldrar i yrken med höga utbildningskrav (t. ex. högre tjänstemän) samt barn i storstadsområdena överrepresenterade. Att reellt ensamstående föräldrar får allt det stöd de kan behöva är en självklar målsättning. Men effekterna i övrigt av detta utan jämförelse största familjepolitiska stöd slår tveklöst snett. Flertalet LO-hushåll, flerbarnshushåli liksom familj er i landsorten får-tillspetsat uttryckt-nöj a sig med att vara med och betala kostnaderna utan att få del av stödet. Olika undersökningar visar dessutom att snedfördelningen successivt förstärks. Detta gäller också regionalpolitisk!, där svagare regioner ofta får betala in mer för barnomsorgen än de får tillbaka i statsbidrag, medan motsatsen gäller storstadsområdena, o Ett annat exempel är föräldraförsäkringen. Garantibeloppet för de försäkringsmässigt sämst ställda tenderar att alltmer släpa efter föräldrapenningen i övrigt, som automatiskt följer löneutvecklingen. Studiedeltagande inom vuxenutbildningen är vanligast bland högutbildade, bland personer med hög yrkesställning och hög disponibel inkomst. Arbetare, företagare inkl. lantbrukare har betydligt lägre andelar studiedeltagare (1984:2). Men alla bidrar genom sina skatter till stat och kommun till verksamheten. o Skillnaderna är ofta mycket påtagliga vad gäller utnyttjande av offentliga Mot. tjänster även i övrigt. Yrkesgrupper med lång utbildning och högre Fi717 inkomster utnyttjar ofta offentlig service mer än andra, t. ex. i fråga om motion!idrott, kulturell verksamhet som besök på teater, utställningar, bibliotek men även i fråga om sjukvård o. d. I själva verket riktar sig mycket av den skattesubventionerade offentliga servicen inte till betalningssvaga grupper, o I Ds Fi 1984:8 Är subventioner effektiva? behandlas livsmedels- och bostadsubventionernas hushållseffekter. Slutsatsen i rapporten är att om ifrågavarande budgetmedel i stället använts som direkta bidrag till låginkomsttagarna, skulle behållningen för deras del blivit mångfalt större. Någon uppföljning av den slutsatsen synes inte ha skett vare sig i jordbruks- eller propositioner, o I samband med propositionen om den nya villaskatten/fastighetsskatten lämnades inte heller någon redogörelse för effekterna för olika hushållstyper trots att mer än två tredjedelar av alla barn bor i småhus och småhusboende även är vanligare bland LO-hushåll än boende i hyreslägenhet. Även begreppen låginkomsttagare och höginkomsttagare blir allt mindre relevanta, i synnerhet när hänsyn inte tas till den sammanlagda inkomsten i det enskilda hushållet. De reellt ensamstående barnlösa hushållen med låga inkomster (t. ex. till följd av att de inte lyckats få heltidsarbete) har ofta svårt att klara sin ekonomi, i synnerhet om de har höga hyror och dryga resekostnader. Å andra sidan tillhör många av dem som klassas som låginkomsttagare hushåll med god betalningsförmåga. Vidare kan förhållandevis högavlönade med flera barn att försörja på en inkomst ha väsentligt lägre standard än barnlösa makar eller sambor som vardera har låg inkomst. Faktorer som antal barn, antalet inkomster, fördelning av hushållsinkomsten mellan makar, skattefria eller starkt subventionerade bidrag eller förmåner har större betydelse för ett hushålls standard än lönen i sig. Genom att skatten inte tar någon hänsyn till bärkraft hamnar många barnfamiljer med goda inkomster (och höga skatter) t. o. m. väsentligt under skälig levnadsstandard. I den moderata familjepolitiska partimotionen 1985/86:So614 har vi i avsaknad av varje sådant material i budgetpropositionen räknat fram standarden för några vanliga barnfamiljer i förhållande till allmänna råd för skälig levnadsstandard. Motsvarande kan gälla pensionärer, där vid beskattningen hänsyn endast tas till själva pensionen, däremot inte till eventuella kommunala bostadsbidrag (KBT). Dessa varierar starkt mellan kommunerna. En pensionär som endast uppbär folkpension och pensionstillskott men bor i en kommun med högt KBT kan t. o. m. ha högre standard än en pensionär med hög ATP-pension och samma hyra som bor i en kommun med lågt KBT. Pensionärer med samma pension kan ligga såväl betydligt över skälig levnadsstandard som under denna, beroende på KBT, hyra m. m. Många fler exempel på hur inkomsten i sig inte ger någon indikation på standard eller skatteförmåga kan andragas. För att få ett rättvisande underlag för besluten i är det därför 7 angeläget att regeringen framför allt i samband med budgetpropositionens Mot. avlämnande fortlöpande redogör för konsekvenserna för hushåll och regio- Fi717 ner av olika statliga stödåtgärder, normer eller skatteregler. redogörelse ges för den ekonomiska situationen för olika hushållstyper som en- och tvåföräldersfamiljer med vanliga inkomster och olika antal barn, pensionärer med olika ATP och KBT, ensamstående med olika inkomster och hyror m. m. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att konsekvenserna för hushåll och regioner av olika statliga stödåtgärder, skatteregler m. m. belyses i samband med budgetpropositionens avlämnande, varvid redogörelse också bör ges för den ekonomiska situationen för olika hushållstyper. () () () ()