mot · G902K620 · 1986-01-27 00:00:00 — 1985/86 :K620 m. fl. (fp, s, m, c) Prövningen av besvär över beslut om skiljande av präst från prästämbetet 1985/86 K620-628 I 13 § 4 morn. andra stycket lagen (1936:567) om domkapitel stadgas att prästerlig befattningshavare som har övergivit lära och har avgått från sin befattning skall skiljas från prästämbetet av . beslut i ett sådant ärende kan överklagas. Enligt 13 § 7 mom. samma lag skall talan mot beslut föras hos kammarrätten genom besvär. Den nuvarande ordningen för prövning av frågor om prästerskapets trohet mot lära och mot det egna vigningslöftet innebär alltså att de allmänna förvaltningsdomstolarna - kammarrätt och, i sista hand, regeringsrätten - utför en överprövning av den läroövervakande funktionen hos biskop och domkapitel enligt domkapitelslagen. Det är en sak att åtgärder mot en präst som avser hans eller hennes tjänsteutövning så länge personen innehar en prästerlig befattning omfattas av en rätt för den enskilde att föra talan mot t. ex. beslut om diciplinär åtgärd. Arbetsrättsliga motiv liksom hänsyn till den enskildes rättssäkerhet är tillräcklig grund för en instansordning som i dessa fall innefattar de allmänna förvaltningsdomstolarna. Men förhållandet är annorlunda när det enbart gäller prästämbetet för en person som inte längre innehar någon prästerlig befattning. Det bör nämnas att det inte finns någon besvärsmöjlighet när det gäller en biskops beslut att viga resp. icke viga en person till präst. Genom kyrkomötesreform - proposition 1981/82:77 om formerna för den kyrkliga lagstiftningen m.m. samt proposition 1981/82:192 om ett reformerat kyrkomöte m. m. - fördes rätten att meddela föreskrifter i vissa kyrkliga ämnen över från riksdag och regering till det reformerade kyrkomötet. Här skall särskilt märkas rätten att genom kyrklig kungörelse meddela föreskrifter om lära (7 § 1 p. lagen (1982:942) om ). Enligt vår mening kan det numera - efter kyrkomötesreformen - inte anses fullt tillfredsställande att instansordningen i ärenden om skiljande av präst från prästämbetet innebär fullföljd till de allmänna förvaltningsdomstolarna. Om normgivningsbefogenheten ligger hos kyrkomötet och den läroövervakande funktionen inom stiften ligger hos biskop och domkapitel, bör möjligheten att fullfölja talan mot ett beslut i - om en sådan möjlighet skall finnas - ha avseende på ett för ändamålet lämpligt kyrkligt organ. Någon lärodomstol finns inte inom . Den s. k. läronämnden är ett av kyrkomötets beredningsorgan med plikt att bereda alla ärenden 1 1 1985/86.3 sami. som är under behandling i kyrkomötet och rör någon lärofråga. I läronämn- Mot. 1985/86 den ingår samtliga biskopar jämte åtta av kyrkomötet valda ledamöter. ställning som beredningsorgan och dess storlek torde göra den mindre väl lämpad som besvärsinstans. Enligt vår mening bör det i stället undersökas om inte den inrättade kyrkomötets besvärsnämnd (38 § lagen (1982:943) om kyrkomötet; proposition 1984/85:165) är en lämplig besvärsinstans. skall bestå av en ordförande som skall vara eller ha varit ordinarie domare, och fyra inom kyrkomötet valda ledamöter. Nämndens uppgift är att pröva beslut om tjänstetillsättning vid . Under hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär åtgärder för en ändring av instansordningen när det gäller beslut om skiljande av präst från prästämbetet så att talan mot beslut skall föras hos kyrkomötets besvärsnämnd. () ()