ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902A707 · 1986-01-15 00:00:00 — m. fl. (c) Ledighet för vård av barn Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86.So604 hemställs 1. att beslutar att hos regeringen begära förslag så att den lagstadgade rätten till tjänstledighet för vård av små barn förlängs till 2. att beslutar att hos regeringen begära förslag om meritvärdering av barnavårdande tid i hemmet. . Åsling (c) () Per-O la () () (c) ()
mot · G902A708 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86 :A708 Rätt till förlängd semester vid vård av handikappat eller svårt sjukt barn 1985/86 A708718 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86: Sf219 hemställs att hos regeringen begär att föräldrar till handikappade eller svårt sjuka barn ges rätt till längre semester.
mot · G902A709 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86:A709 m. fl. (fp) Rätt till ledighet för vård av anhörig Det finns en medveten strävan från kommuner och landsting att gamla och sjuka skall vårdas i hemmet. vårdades 45 000 personer i sina hem, vilket är en ökning med 10 000 . har antalet ökat ytterligare. De som vårdar anhöriga är en eftersatt grupp. För många är det svårt att få ledigt, och detta är särskilt svårt inom den privata sektorn. Vissa anhöriga har t. o. m. varit tvungna att sluta sina arbeten för att vårda anhöriga. Rätt till längre eller kortare ledighet för vård av anhörig finns inte . Samhällsekonomiskt är dock en sådan lösning billigare än en sjukhusplats, och vården bygger på frivillighet. Det är vanligt att många sjuka vill vårdas i hemmet under livets slutskede. föreslog i sin utredning att man skall ha rätt till ledighet för vård av anhörig . Däremot ansåg sig utredningens majoritet ej kunna föreslå att ersättning skulle utgå enligt den allmänna försäkringen. Vi anser dock att ATP-grundande ersättning skall utgå vid ledighet enligt den allmänna försäkringen med ersättningsbelopp motsvarande sjukpenningens storlek. Rätt till ledighet utan ersättning är annars ett slag i luften. utredning visade också att ledighet för vård av anhörig kan leda till samhällsekonomiska besparingar. Med anledning av vad ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om en successivt införd laglig rätt till ledighet för vård av anhörig eller annan närstående vid svårare sjukdom eller vid konvalescens i hemmet, med prioritet för vård i livets slutskede, [2. att hos regeringen begär att ATP-grundande ersättning skall utgå enligt den allmänna försäkringen vid vård av anhörig eller annan närstående med ersättningsbelopp motsvarande sjukpenningens storlek och att en reform som denna genomförs successivt med prioritet för vård i livets slutskede.1] () () !1985/86:Sf221.
mot · G902A710 · 1986-01-17 00:00:00 — Motion till 1985/86:A710 Rätten till förkortad arbetstid för föräldrar, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:So606 hemställer jag 1. att beslutar hos regeringen begära förslag till förbättringar av de ensamstående föräldrarnas situation i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag till utökning av rätten till tjänstledighet för småbarnsföräldrar och förändring av meritvärdering för vård av egna barn i enlighet med motionen. 1* 1985186.
mot · G902A713 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:A713 Hans Nyhage (m) Förbud mot blockad av företag i vissa fall Det har vid upprepade tillfällen inträffat, att stridsåtgärder utfärdats från fackliga organisationers sida mot företag, som ej önskat och därför vägrat att teckna avtal. Detta har gällt såväl företag med en eller flera anställda som s. k. enmansföretag. Varsel om blockad har utfärdats och om vederbörande företag trots detta ej rättat sig efter fackets ultimatum har blockaden verkställts. Verksamheten vid företagen i fråga har allvarligt försvårats eller omöjliggjorts till skada för sysselsättning och produktion. I de fall stridsåtgärder för att åstadkomma ett avtal har vidtagits mot företag, där den fackliga organisationen har medlemmar, står detta i överensstämmelse med gällande spelregler för konflikter på arbetsmarknaden. Däremot står det i strid mot rättstryggheten att genom tvång framtvinga ett avtal såväl med företag, där dylikt medlemskap helt saknas bland de anställda som med s. k. enmansföretag. Det är en självklarhet att det uteslutande är den enskilde anställde själv, som skall avgöra om hon/han skall söka medlemskap i en facklig organisation. Ingen skall kunna tvingas eller känna sig tvingad bli medlem. Lika självklart är då, att en facklig organisation ej skall kunna vidta stridsåtgärder mot företag, där den saknar medlemmar. Särskilt skrämmande ter sig de tvångsåtgärder i form av blockad, som från fackligt håll vidtagits mot de enmansföretagare, som på goda grunder vägrat teckna avtal. Den fackliga organisation, som företräder arbetstagarsidan, kan ju rimligen inte kräva avtal med ett företag, där ingen anställd finns. De stridsåtgärder som förekommit på detta område vittnar om en maktfullkomlighet och ett godtycke, som inte hör hemma i en rättsstat. Eftersom det således mot allt sunt förnuft förekommer inslag på arbetsmarknaden av den art, som ovan redovisats, och det tyvärr ej går att få gehör för en ändrad och just inställning hos berörda fackliga organisationer i detta avseende, är det nödvändigt med en lagstiftning, som förhindrar en fortsatt användning av dylika stridsmetoder. bör därför besluta, att enmansföretag och företag, som helt saknar fackansluten anställd, skall vara skyddade i lag mot blockad för vägran att teckna avtal. Det är alltså de fackliga organisationerna själva, som genom sitt agerande framtvingar kraven på en sådan lagstiftning. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till lag, som förbjuder blockad av s. k. enmansföretag och av företag som helt saknar fackansluten anställd för sådant företags vägran att teckna avtal. Hans Nyhage (m)
mot · G902A714 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A714 m. fl. (s) Rätt till ledighet för föräldramedverkan på föräldrakooperativa daghem har över hundra föräldrakooperativa daghem startats i . Motiven till startandet varierar. Självfallet finns behovet av barnomsorg i botten, men för många är föräldrakooperativet ett sätt att öka sin delaktighet i barnomsorgen. De flesta av de föräldrakooperativa daghemmen bygger sin verksamhet på föräldramedverkan jämsides med den anställda personalen. Detta har för en del också varit ett sätt att hålla nere avgiften. Problem med denna typ av föräldramedverkan uppstår dock . Ett av skälen är att vissa arbetsgivare inte medger ledighet för föräldrarna när de skall medverka på sitt barns förskola. Inom föräldraförsäkringens ram har föräldrar rätt till ledighet för att besöka daghem. För barn kan föräldrapenning tas ut. När barnen är finns rätt till tillfällig föräldrapenning per barn och år. Viss möjlighet finns alltså att med stöd av lagen få betald ledighet , men detta är mycket begränsat. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av möjligheterna till icke betald ledighet för medverkan i barnomsorg i bl. a. föräldrakooperativ. () ()
mot · G902A715 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A715 m. fl. (m, c) Förbud mot blockad av företag utan fackligt ansluten arbetstagare Arbetsmarknaden består av såväl organiserade som oorganiserade arbetsgivare och arbetstagare. Bland landets företag har en majoritet valt att vara utan avtal medan en minoritet av företrädesvis litet större företag valt att erhålla avtalsservice och annan hjälp från en arbetsgivarorganisation. På arbetstagarsidan är en stor majoritet med i någon facklig organisation medan ca en halv miljon anställda valt att stå utanför en facklig organisation. Till skydd för rätten att organisera sig finns bl. a. bestämmelser i 7 § MBL. Däremot finns inget skydd för vare sig arbetsgivare eller arbetstagare ifall bägge parter av någon anledning inte vill organisera sig. a. denna blotta i lagstiftningen har de fackliga organisationerna givits möjlighet att vidta stridsåtgärder gentemot företag för att åstadkomma ett kollektivavtal eller s. k. separata vtal. Stridsåtgärden för att åstadkomma ett avtal kan naturligtvis vara befogad för att uppnå ett avtal på en arbetsplats där vederbörande fackliga organisation har medlemmar men följden kan också bli att en arbetsgivare mot de anställdas vilja tvingas skriva på ett avtal med en facklig organisation som de anställda inte vill låta sig representeras av. Möjligheten att blockera företag som ej har organiserad arbetskraft har också utnyttjats i syfte att förhindra uppkomsten av naturliga kompanjonföretag. I en rättsstat måste det vara upp till den enskilde att själv bestämma om vederbörande vill låta sig representeras av en organisation. Det kan inte betraktas som rättmätigt att vissa organisationer, i detta fall arbetsmarknadsorganisationer, skall kunna förhindra verksamhet på arbetsplatser där de inte har en enda medlem för att uppnå ett avtal som säger att vederbörande fackliga organisation skall representera arbetstagarna, Det bör därför införas ett förbud mot blockad av företag där det inte finns någon fackligt ansluten anställd för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till förbud mot blockad av företag där det inte finns någon fackligt ansluten för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. 1985/86 A715
mot · G902A716 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A716 m. fl. (m, fp, c) Lagstadgad negativ föreningsrätt Ingen ifrågasätter den självklara rätten att fritt organisera sig på arbetsmarknaden. Denna rätt är skyddad i grundlagen och för arbetsmarknaden också infogad i 7 § medbestämmandelagen. Enligt denna paragraf ges rätt för arbetsgivare och arbetstagare att tillhöra arbetsgivare- eller arbetstagareorganisation, att utnyttja medlemskapet och verka för organisationen eller för att sådan bildas. Någon motsvarande rätt att stå utanför en arbetsmarknadsorganisation finns inte inskriven i lag trots att en sådan rätt i en demokratisk stat bör vara lika självklar. Frågan om ett skydd också för den negativa föreningsrätten behandlades av nya arbetsrättskommittén som trots arbete inte kom fram till att en negativ föreningsrätt skulle införas. Kommittén drog slutsatsen att en sådan lag som skulle utsträckas att omfatta även arbetssökande, i sak blir en fråga om man skall lagstifta mot s. k. organisationsklausuler, dvs. förbehåll i kollektivavtal om att en arbetsgivare åtar sig att endast anställa arbetskraft som tillhör en viss organisation. Så kan naturligtvis bli fallet. Vi menar emellertid att den enskildes rätt att fritt välja om vederbörande vill ansluta sig till en ideell organisation eller ej måste överordnas arbetsmarknadens parters möjligheter att utestänga arbetsgivare/arbetstagare från att erhålla arbete enbart på grund av att vederbörande inte är medlem i en avtalsslutande organisation. Behovet av en negativ föreningsrätt kan bl. a. illustreras med att en av de största organisationerna på arbetsmarknaden, , tillämpar ett system som i princip omöjliggör medlems utträde. I uttalas: Fackföreningsrörelsens principiella inställning till utträdesrätt för medlem ur ett fackförbund är den att sådan rätt saknas. Enligt en dom i högsta domstolen är detta system ägnat att inge allvarliga betänkligheter ur rättssäkerhetssynpunkt. Behovet av en negativ föreningsrätt har ytterligare förstärkts genom några fackliga organisationers försök och beslut att teckna kollektiva försäkringar för samtliga medlemmar utanför det kollektivavtalsreglerade området. Någon ny utredning för att bereda frågan behöver emellertid inte tillsättas för att utreda denna självklara rätt att i en demokratisk stat stå utanför en förening. Det bör därför ankomma på regeringen att utarbeta ett förslag till negativ föreningsrätt. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till lagstadgad negativ föreningsrätt. 1985/86 A716 () () () () () ()
mot · G902A717 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A717 m. fl. (c, m, fp) Översyn av lagbestämmelserna om ledighet från arbete Ett flertal lagar ger de anställda rätt att vara lediga från arbetet med eller utan lön. Som exempel kan nämnas förtroendemannalagen, studieledighetslagen och föräldraledighetslagen. Flera lagar har tillkommit i det goda syftet att skapa bättre fortbildningsoch föreningsvillkor för de anställda. Ett problem med lagarna är att arbetsgivarens skyldigheter ofta är uttryckta med abstrakta formuleringar i lagtexten. Lagarna har därför blivit mycket svårhanterliga för den enskilde arbetsgivaren. Mot bakgrund av denna kritik tillsattes 1980 i en översyn av de olika ledighetslagarna. Bland de frågor som främst skulle granskas var bl. a. varseltidernas längd vid återkomst från studier, begränsning av studieledighetslagens bredd, problem i samband med studier på arbetstid med timstudiestöd. Detta arbete har emellertid inte aktualiserats i . Ytterligare en fråga som skulle behöva utredas gäller ledighet för facklig verksamhet. gäller visserligen att ledigheten inte får vara längre än vad som är skäligt med hänsyn till förhållandena på arbetsplatsen. Men den mer omfattande ledighet som det ibland kan bli fråga om kan slå mycket hårt i ett mindre företag. De frågor som i stället tagits upp berör svenskundervisningslagen och föräldraledighetslagen. Problemen kvarstår med andra ord. De vaga formuleringar som framförs i arbetsmarknadsutskottets betänkande 1984/85:2 tyder inte på att de ovan redovisade frågorna av utskottsmajoriteten bedöms ha någon högre dignitet. Därför är det av vikt att det arbete som påbörjades får fortsätta så att förslag till förändringar för att anpassa lagarna också till de mindre företagens situation kan framläggas under innevarande år. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående behovet av en översyn av ledighetslagarna. 1985/86 A717
mot · G902A718 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A718 m. fl. (c, m, fp) Förbud mot blockad av enmansföretag i vissa fall Flera fall angående varsel om blockader har utfärdats mot enmansföretag. I en del fall har varslen lett till genomförda blockader. Denna typ av blockader förekommer nästan uteslutande inom LO-området. Kraven från den fackliga organisationen för att dra tillbaka varsel om blockad eller häva en pågående blockad är att enmansföretagarna skriver ett s. k. separatavtal med den fackliga organisationen. Frågan om förbud mot blockad av enmansföretag övervägdes av arbetsrättskommittén (SOU 1975:1) och har vid ett flertal tillfällen aktualiserats . Motivet att inte införa ett sådant förbud har motiverats med att ett sådant förbud skulle ha en betydande räckvidd samt beröra hävdvunna principer för konflikter på arbetsmarknaden. Ett annat motiv som anförs till försvar för den nu gällande ordningen är att det varit en gängse princip att statsmakterna inte bör ingripa med lagstiftning i arbetsmarknadsparternas rätt att använda stridsåtgärder. Detta motiv måste emellertid betraktas som ohållbart så länge ett företag inte har någon anställd förutom ägaren. Samhället har inte dragit sig för att lagstifta till den svages skydd när dennes position varit extremt utsatt. Sådan är enmansföretagarens situation gentemot de fackliga organisationerna. Dessa principer innebär att en facklig organisation mer eller mindre kan tvinga en enmansföretagare att skriva på avtalsvillkor som måste betraktas som oskäliga. Sådana avtal förekommer inom måleribranschen. Det måste betraktas som orimligt att en facklig organisation ges en laglig möjlighet att utfärda stridsåtgärder gentemot ett företag där den fackliga organisationen inte kan eller har ens en teoretisk möjlighet att representera någon fysisk närvarande person. Så länge det inte föreligger något fackligt arbetsmonopol eller någon lag som förbjuder enmansföretag måste de enskilda individerna i samhället få avgöra under vilka former de vill arbeta som företagare eller anställda. Sedan måste vi överlåta åt konsumenterna att avgöra hos vilka företag de vill köpa sina varor och tjänster. När det sedan gäller påståenden om eventuellt skattefusk i olika branscher och företag så måste en rättsstat överlåta på myndigheter att beivra sådant. Vi föreslår att hos regeringen anhåller om förslag till en lag som förbjuder blockad av enmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till förbud mot blockad av enmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation. . () () 1985/86 A718
mot · G902A719 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A719 () Viss ändring i medbestämmandelagen Enligt medbestämmandelagen har arbetstagarorganisation vetorätt när det gäller anlitande av entreprenörer. Denna vetorätt tillkom för att hindra entreprenörer som inte bedrev sin verksamhet på ett seriöst sätt. Syftet med vetorätten är i och för sig gott och gagnar både löntagare, företagare och samhället - i stort. Det har emellertid visat sig att arbetstagarorganisationer har missbrukat vetorätten genom att hindra seriösa enmansföretag. är en av de arbetstagarorganisationer som efter kongressbeslut systematiskt har hindrat enmansföretag. Elettan har sagt upp tidigare avtal med enmansföretag och vägrar därefter att teckna nya. Detta innebär att en enmansföretagare som inte har några anställda men ändå vill teckna ett kollektivavtal för att få fackets godkännande inte har någon sådan möjlighet. Detta har fått till följd att de som tidigare anlitat enmansföretag som entreprenörer nu måste välja andra och större entreprenörer. Även kommunerna drar sig av nu angivna skäl för att anlita enmansföretag. För att slippa förseningar godtar man att arbetstagarorganisationen avvisar företag vars enda fel är att de saknar kollektivavtal. Detta innebär även att skattebetalarna åsamkas onödiga merkostnader eftersom enmansföretag naturligen har lägre omkostnader än ett större företag. Kommuner, stat och myndigheter uppmanar ofta arbetslös ungdom och andra att starta egna företag. De får bidrag och stimulanser av olika slag och startar ofta sin verksamhet som enmansföretag. När så har skett godtas plötsligt det nystartade företaget inte i konkurrensen med andra. Om företagaren i fråga är seriös eller inte kommer inte till prövning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring i medbestämmandelagen så att en arbetstagarorganisation kan utestänga seriösa enmansföretag.
mot · G902A720 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A720 m. fl. (s) Regionala fackliga förtroendemän Undertecknade har upprepade gånger aktualiserat förhållandena för fackligt arbete på mindre arbetsställen. Villkoren för att bedriva fackligt arbete på små jämfört med större arbetsställen är väsentligt sämre. Skillnaderna ökar ständigt. Problemen har uppmärksammats , dvs. så länge lagen om facklig förtroendeman har funnits till. I och för sig har regering och behandlat frågan på ett konstruktivt sätt. Det har noggrant utretts formella och reella förutsättningar för att skapa en med de större arbetsställena jämbördig bevakning på de mindre arbetsställena. bereds frågan i den särskilda arbetsrättsgruppen inom . Tempot i beredningen skulle emellertid ha kunnat vara betydligt högre med hänsyn till att nya arbetsrättskommittén fick i uppgift att med förtur behandla denna fråga. Det är nu kommittén fullgjorde sitt uppdrag i detta hänseende. Det är utomordentligt angeläget att beredningsarbetet inom departementet slutförs och förslag föreläggs . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om regional facklig förtroendeman. () ()
mot · G902A721 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A721 och () Frikretsen i mindre företag Enligt 1 § lagen om anställningsskydd (LAS) undantas från lagens tillämpning arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgiften och anställningsvillkoren får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning. Detta har i förarbetena tolkats så att i små företag normalt ingen utom företagsledaren anses undantagen från lagen. I medelstora företag torde undantaget gälla verkställande direktören, hans ställföreträdare och möjligen ytterligare någon tjänsteman med speciellt självständigt ansvar. I större företag anses undantaget gälla direktionsmedlemmar och tjänsteman som har en självständig ställning som chef för en större gren av verksamheten. Denna snäva gränsdragning avseende främst mindre företag är inte riktigt tillfredsställande. Gränsdragningen mellan ett mindre och medelstort företag är mer än oklar. Det finns exempelvis företag med stor omsättning som är marknadsledande, men som ändå omfattas av definitionen på småföretag. Om det hos höga befattningshavare som inte är företagsledare finns brister som leder till allvarliga men för företaget kan situationen utvecklas till ett hot mot sysselsättningen för övriga anställda. Den starka position som anställningsskyddslagen ger den anställde kan i fall av det nu berörda slaget bli ett svårbemästrat problem, och det synes därför motiverat att ta upp till övervägande behovet av att vidga den krets av personal som med hänsyn till ledande uppgifter och därmed förenat ansvar bör kunna undantas från lagen. Detta särskilt som omplaceringsmöjligheterna i mindre och medelstora företag för denna kategori anställda ofta är mycket små. Det vore därför naturligt om hos regeringen hemställer om en översyn av 1 § LAS för att om möjligt utvidga omfattningen av den s. k. frikretsen i mindre företag. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av 1 § lagen om anställningsskydd i syfte att undersöka behovet av en utvidgning av den s. k. frikretsen i mindre företag.