mot · G902kr312 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Kr312 m. fl. (c) Mot Stödet till solidaritetsarbetet inom ungdomsorganisationerna 1985/86 Kr312317 De grupper som befinner sig i tonåren och åldrarna närmast däröver erbjuds i de flesta avseenden större möjligheter än någon tidigare ungdomsgeneration. Men dagens ungdomar möter också hård konkurrens i skola, arbetsliv och under fritidsverksamhet. Frestelserna är många. Det krävs stor självständighet, när både kommersiella krafter och opinionsbildare i växande utsträckning försöker påverka människor i deras mest formbara ålder. Detta skapar en i många avseenden otrygg situation för dagens ungdom. Den förstärks ytterligare av rörligheten i samhället. Familj och närboende betyder inte heller socialt lika mycket som och har bara till en del kunnat ersättas genom samhällets insatser. Dessutom ser många ungdomar miljöförstöringen, kapprustningen och ofördragsamheten mellan folk och länder som något negativt. De upplever en oförmåga att utnyttja rika resurser för framsteg och välstånd. Detta skapar i sin tur misstro mot makthavare och brist på tilltro till den egna förmågan. Samhällets insatser för ungdomsgrupperna måste inte minst ta sikte på att återge ungdomar en starkare tro . Grunden för en sådan utveckling är att ungdomar själva får möjligheter att påverka utvecklingen och känna delaktighet i besluten. Det är också ett livsvillkor för en vital demokrati. Politiska partier men också andra organisationer, företag och beslutsfattare har här ett stort ansvar. De direkta samhällsinsatserna måste bl. a. ta sikte på att skapa bästa möjliga förutsättningar för självverksamhet enskilt eller i grupp. Ungdomar måste uppmuntras att själva ta större ansvar för försörjning, arbete och fritid. Hur rika möjligheterna är i detta avseende och vilket gensvar det går att få bland ungdomar av har inte minst visats under . Det gäller både och internationellt. Aktiviteterna inom ramen för ungdomsåret har gällt både arbete och fritid. om Världsungdomsåret nu är avslutat gäller det att utveckla och sprida detta engagemang till än större ungdomsgrupper. Därför är det viktigt att de olika insatserna för att starta egna företag, kooperativa projekt osv. under Ungdomsåret får en fortsättning. Men ungdomens engagemang är inte begränsat till den egna individen. Aktionen Rör inte min kompis liksom det starka miljöengagemanget bland dagens unga är ett par exempel på den vilja att ta ansvar för andra och för helheten som också finns bland dagens ungdom. Detta engagemang måste också tas till vara förutsättningen för att samhället skall utvecklas är att människor förmår visa solidaritet och samarbeta på det sätt som sker på dessa områden bland ungdomsgrupperna. Det är viktigt att staten ger sådan verksamhet inom ungdomsorganisationerna visst ekonomiskt stöd. Vi tar i denna motion upp några frågor som på ett grundläggande sätt berör ungdomars möjligheter att själva ta ansvar för framtiden. Det gäller i första hand skola, sysselsättnings- och bostadsfrågor men också insatser som skapar förutsättningar för att ge möjligheter till en rikare fritid. Mindre klasser bevarade skolor Utbildningspolitiken måste bl. a. ta sikte på att stärka utbildningens kvalitet. Till de viktigaste insatserna där hör att åstadkomma mindre klasser. Då skapas det bl. a. större möjligheter att anpassa undervisningen till den enskilde eleven och att förmedla kunskaper och utbildning. Elevantalet i minskar . Antalet elever i var /79 1 038 500. Detta läsår har ca 100 000 färre elever. Det har utnyttjats av regeringen för att göra indragningar i skolans verksamhet. Det är ett slöseri att inte använda utbildade lärarkrafter, utrustning, läromedel och skollokaler effektivt. har i andra motioner förordat att friställda resurser skall användas så att klassernas elevantal kan minskas och de mindre skolorna behållas. Mindre klasser, närhet till skolan och för ökad lärartäthet lägger grunden för en förbättrad kvalitet i utbildningen och för ökad trivsel i skolarbetet. Allt större andel av de ungdomar som lämnar söker direkt till en gymnasieutbildning. Tyvärr har dock gymnasieskolan ännu inte plats att ta emot alla. En allt större grupp ungdomar har därför hänvisats till ungdomsplatser inom ramen för det kommunala uppföljningsans varet. Till den verksamheten kommer också många ungdomar som inte vill söka vidare studier på grund av skoltrötthet och sådana som hoppat av från en gymnasieplats. Som vi krävt i en partimotion om utbildning och forskning måste gymnasieskolan i stället bereda plats för alla sökande som vill ha gymnasieutbildning. Det är till fördel för den enskilde eleven att kunna varva studier med arbete utan att riskera sina möjligheter att få en avslutad utbildning. Många utbildningsvägar vinner på att en del av eleverna är något äldre. Eleverna skall ges goda valmöjligheter mellan olika studieinriktningar allt efter intresse och fallenhet. En ökad flexibilitet når man bäst genom att i högre grad förlägga hela eller delar av utbildningar till t. ex. företag och vårdinrättningar. Man tar då till vara de uppenbara fördelar som finns i företagens kunnande och tekniska utrustning. Att få en stor del av sin utbildning i en verklig arbetsmiljö och med de villkor och regler som gäller på en ar betsplats är också ägnat att höja kvaliteten i utbildningen, vilket i sin tur Mot. 1985/86 underlättar inträdet på den reguljära arbetsmarknaden. När det gäller den yrkesinriktade utbildningen bör också en mer omfattande lärlingsutbildning kunna komma till stånd. Efter initiativ från mittenregeringen skedde en förbättring. Den nuvarande regeringen har dock försämrat de ekonomiska förutsättningarna för lärlingsutbildningen. Målsättningen måste enligt vår mening vara att öka lärlingsutbildningen och jämställa den med annan gymnasieutbildning. Det är vidare väsentligt att lärlingsutbildningen inte byråkratiseras eller omgärdas av hindrande begränsningsregler. För många barn och ungdomar är skollunchen den viktigaste måltiden. Föräldrarna måste kunna lita på att skolan ger barnen god och närande skolmat. Det är angeläget att utnyttja råvaror av god kvalitet. Det blir allt vanligare att maten till våra skolor lagas i jättelika centralkök. De transporter och den lagringstid som är en följd av detta leder till att skolmatens kvalitet blir allt sämre. Målet måste vara att kommunerna får möjlighet att laga maten i närheten av där den skall serveras. Om eleverna skall få bra skolmat, duger det inte att servera mat som lagats i förväg och transporterats långa vägar. Friare ämnesval i högskolan En viktig målsättning för högskolan har varit att bredda högskoleutbildningen. Genom detta har högskolan gjorts tillgänglig för fler. Det har inneburit att människor som annars inte nås av högre utbildning kan studera på högskolan. Till det som behöver ändras i högskolan hör att linjesystemet har visat sig alltför stelt. Det är mycket svårt att tillgodose intresset av mera fria ämneskombinationer både inom och mellan olika fakulteter. Särskilt inom de humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnesområdena måste en friare ordning införas. Vi hälsar med tillfredsställelse att nu tycks råda bred enighet om att filosofie kandidatexamen skall återinföras. Genom friare ämnesval minskar också köerna till den högre utbildningen. De mindre högskolorna har medverkat till att sprida den högre utbildningen till nya grupper. Denna tillgänglighet får inte försämras. Kompetens- och kunskapsspridning är en viktig grund för att främja utvecklingen i hela landet. Det är därför med oro vi noterar att flera högskolor är nedläggningshotade. Nedläggning är att angripa problemen från fel håll. Den kompetens som finns bör - som vi utvecklat utförligare i andra motioner i stället användas för att höja kvaliteten inom utbildningsväsendet. De mindre högskolorna kan också utvecklas positivt genom profilering och forskningsanknytning på vissa områden. Därmed kan de också fungera som en regional utvecklingsresurs. Ungdomars internationella kontakter är viktiga, på såväl gymnasie- som högskolenivå. Möjligheterna till kontakter via utbytesstudenter bör ökas. kan dessutom göra viktiga solidaritetsinsatser genom att erbjuda högskoleplatser till ungdomar i utsatta delar av världen, t. ex. i södra . Studiemedelssystemet tillkom 1964 för att ge flera möjligheter att fortsätta med högre studier. systemet verkat har både den gymnasiala och den eftergymnasiala utbildningen genomgått stora förändringar. Utbildningens organisation, antalet utbildningslinjer, tillträdesbestämmelser och kompetensregler har ändrats. Dagens studerandegrupp skiljer sig därför på avgörande punkter ifrån den grupp som systemet en gång konstruerades för. Studiemedlen utformades då för att passa en relativt homogen grupp av ungdomsstuderande där flertalet efter studierna kunde påräkna tämligen välbetalda arbeten inom sitt utbildningsområde. Bilden är annorlunda. Någon form av eftergymnasial utbildning krävs för allt fler yrken och det också i yrken med medelhöga löner. Antalet studerande har ökat kraftigt. Medelåldern bland de studerande har stigit, och betydligt flera än tidigare är gifta eller sammanboende med barn. Svängningarna på arbetsmarknaden gör att man inte längre automatiskt kan påräkna ett arbete efter avslutade studier inom sitt utbildningsområde. Studerandeorganisationerna har i egna undersökningar visat att en genomsnittlig studerandes levnadskostnader är betydligt större än studiemedelstilldelningen. En SIFO-undersökning genomförd visade att endast var tredje studerande klarade finansieringen av sina studier med enbart studiemedel. De övriga förvärvsarbetade vid sidan av studierna ofta med studieavbrott eller förseningar som följd - eller erhöll ekonomisk hjälp från anhöriga. I en del fall tog man också egna lån. Nästan alla som fullföljer en högre utbildning drar på sig en stor studieskuld, vilken med nuvarande återbetalningssystem oftast blir ytterst betungande . Det finns till och med illavarslande signaler om att den sociala snedrekryteringen till högskolan skulle vara i tilltagande. Det är mot denna bakgrund man skall se upprepade krav på ett nytt studiefinansieringssystem. Det tillgodosågs 1985, då regeringen tillsatte en utredning med uppgift att se över studiemedelssystemet. Utgångspunkterna för ett nytt system bör bl. a. vara: Utbildning är en investering för såväl den enskilde som samhället. Systemet skall stimulera till eftergymnasial utbildning. En allsidig rekrytering till eftergymnasial utbildning skall främjas. De studerandes studieskulder skall begränsas. Systemet skall vara enkelt och lättadministrerat. Barnstöd och bostadsstöd inordnas i samhällets ordinarie bidragssystem. Dessa punkter skulle kunna uppnås i ett studiefinansieringssystem enligt följande modell: Bidragsdelen i nurvarande system omvandlas till en studieersättning. Studieersättning bör utgå med ca ett halvt basbelopp . Ett nytt studielånesystem upprättas utanför statsbudgeten i samarbete med landets banker/kreditinstitut. Systemet förses med statlig garanti. De återbetalningspliktiga barntilläggen ersätts med förslag till vårdnadsersättning (/år). Bostadsbidrag skall kunna utgå till studerande med barn på samma villkor som för övriga barnfamiljer. Den sittande statliga utredningen bör enligt vår uppfattning inrikta sig på att få fram ett system enligt denna modell. Desutom måste skuldsituationen granskas för den som redan tyngs av stora studieskulder. I detta sammanhang finner vi det också angeläget att understryka den betydelse som det kommunala grundavdraget har för studerandekategorin. Den höjning som föreslås i skattemotion kommer inte minst att ha betydelse för studerande och låginkomstgrupper. I den ekonomiska situationen som de studerande befinnner sig är det synnerligen angeläget att exempelvis inkomster från sommararbete beskattas så lindrigt som möjligt. I avvaktan på att ett nytt studiefinansieringssystem kan träda i kraft måste vissa förbättringar ske inom ramen för nuvarande system. En mindre höjning av studiemedelsnivån måste ske och kan finansieras genom omfördelning till studiemedlen från andra områden inom studiefinansieringsområdet. Vi föreslår därför en höjning av studiemedelsnivån från till . Höjningen skall träda i kraft . Det är djupt oroande att ungdomsarbetslösheten ökat . Ett välfärdssamhälle som vårt får inte acceptera att ett stort antal unga människor redan från början slås ut från arbetsmarknaden. Grunden för en fungerande arbetsmarknad måste vara en framsynt ekonomisk politik för ekonomisk utveckling inom ramen för en marknadsekonomi som tar sociala och miljömässiga hänsyn. Andra samhällsinsatser måste också i första hand inriktas på att skapa förutsättningar för fler jobb på den ordinarie arbetsmarknaden. Arbetslösheten mitt under en högkonjunktur visar att de generella ekonomisk-politiska åtgärderna inte är tillräckliga. De måste kompletteras med särskilda insatser. Så har också skett. Ytterligare åtgärder och en delvis ändrad inriktning är emellertid nödvändiga. Ett viktigt led när det gäller att få antalet arbetstillfällen att växa måste vara att stimulera ett ökat eget företagande bland ungdom. Under de socialdemokratiska regeringarna har småföretagsamheten och nyföretagandet allmänt sett missgynnats med försämrade möjligheter för ungdomar att få arbete. För att ungdomar skall få insikt i företagandets villkor måste information och utbildning i starta eget och starta vårat (kooperativ verksamhet) ske redan i skolan. De som får studera och praktiskt pröva olika former av företagande har större möjlighet att utveckla ett hållbart företagande . a. med utntyttjande av befintliga stödformer, t. ex. glesbygdsstöd, blir det möjligt för ungdomar att medverka till en bättre regional balans och jobb på hemorten. I andra motioner har vi begärt en möjlighet att genom nyetableringskonton skattefritt spara till det egna kapitalet i eget företagande. För de ungdomar som har inkomst bör detta utgöra en möjlighet att starta företag. Det är viktigt att byråkratin minskar för nya företag. Våra krav om minskat uppgiftslämnande innebär bl. a. förenklingar i redovisningen och minskade krav från myndigheter om uppgifter. Slentrianmässigt uppgiftsinsamlande måste upphöra. Det är också viktigt att skattekonsekvenserna av olika bidrag till ungdomar som startar företag blir ordentligt klarlagda. Arbetsmarknaden omgärdas dessutom av byråkratiska regler som skyddar och gynnar dem som är väl etablerade, men hindrar och försvårar för dem som har begränsad erfarenhet och söker ett av sina första jobb. De tidigare bristfälliga möjligheterna till provanställning innebar avgörande hinder för unga att få ett jobb. Inom många arbetsområden är dock fortfarande möjligheterna till provanställning mindre än de 6 månader som har uttalat sig för. Allt detta innebär att den ordinarie arbetsmarknaden endast i begränsad omfattning nu står till förfogande för tonåringar. Av dem som inte går i skolan finns en stor del i ungdomsplatser eller ungdomslag. För de något äldre ungdomarna består arbetslivet ofta av upprepade beredskapsarbeten. Målet måste vara att på ett genomgripande sätt förbättra unga människors möjligheter till en plats i det ordinarie arbetslivet. Yrkespraktikplatser i stället för ungdomslag kommunalt ansvar Enligt vår mening var det ett viktigt framsteg som gjordes när ungdomar i åldern inte längre kunde utkvittera kontantersättning utan motprestation. Verksamheten kom emellertid att i centrala avseenden få en felaktig inriktning. Det hade varit bättre för ungdomarna om arbetet i större utsträckning kommit att utföras inom enskilt näringsliv och småföretagsamhet. Det hade varit bättre om arbetstiden hade omfattat hel arbetsdag inte halv. Långsiktigt hade ungdomarna varit bättre rustade för arbetslivets krav om lönesättningen inledningsvis anpassats till förmåga och arbetsinsats. I årets budgetproposition föreslås inga åtgärder som långsiktigt leder till varaktig och förbättrad situation för ungdomar och deras möjligheter att få jobb på den ordinarie arbetsmarknaden. Ungdomsplatser och ungdomslag med placering i huvudsak inom den offentliga sektorn bedöms av regeringen vara fullt tillfredsställande lösningar. Enligt vår mening kommer detta att starkt missgynna dem som är på väg att inträda i yrkeslivet. Huvuddelen av den framtida sysselsättningsökningen kommer att ske inom det privata näringslivet medan den offentliga sektorn av bl. a. ekonomiska skäl inte kommer att kunna expandera. Detta innebär att inriktningen av insatserna för att komma till rätta med arbetslösheten måste omprövas. Vi tar mer utförligt upp detta krav i andra motioner. Det nuvarande splittrade ansvaret mellan olika myndigheter på central nivå och kommuner är olyckligt. Kommunerna bör ha huvudansvaret för att bereda ungdomar i åldern arbete eller utbildning. Insatserna bör utformas så att de utgör ett led i ungdomars gymnasieutbildning, val av yrke och yrkespraktik. Ungdomslagen bör ersättas med jobb för placering på hela arbetsmarknaden. Staten har fastställt en enhetlig ersättningsnivå för 16-17-åringar som har ungdomsplats. Staten bör enligt vår mening på samma sätt fastställa yrkespraktikersättningen för 1619-åringar. Med vårt förslag skulle kommunerna få ett enhetligt utbildnings- och yrkespraktikansvar för alla ungdomar t. o. m. AMS får som det direkta ansvaret för att ungdomarna snabbast möjligt placeras på den öppna arbetsmarknaden. Det nuvarande systemet med ungdomsplatser och ungdomslag kan i så fall slopas. De ekonomiska resurser som avsätts för detta ändamål kan i stället ställas till kommunernas förfogande. bör hos regeringen begära förslag om en sådan ändrad inriktning av insatserna för att bereda ungdomar sysselsättning som vi här har beskrivit. Utredning om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten i åldrarna 20- 24 år Den höga andelen öppen arbetslöshet och beredskapsarbeten i åldrarna påverkas dock inte av dessa åtgärder. Enligt vår mening måste denna åldersgrupp erhålla liknande förutsättningar som 1619-åringarna till utbildning, yrkespraktik m. m. Regeringen bör därför även tillsätta en parlamentarisk utredning, som får i uppgift att analysera och finna lösningar på de svårigheter som 20-24-åringarna har för att vinna inträde på arbetsmarknaden. I avvaktan på att dessa förändringar genomförs vill vi understryka att huvudregeln måste vara att alla ungdomsplatser skall avse heltidsarbete. De bör i ökad utsträckning förläggas till den privata sektorn. Halvtid bör enbart förekomma av utbildningsskäl eller sociala skäl. En sådan utformning innebär en bättre anpassning till de förhållanden som normalt råder på arbetsmarknaden, vilket torde vara en fördel för ungdomarnas fortsatta yrkesverksamma liv. Det är viktigt för många ungdomar att ha möjlighet att få egen bostad. Behov finns av lägenheter för detta ändamål. Ungdomar är, i jämförelse med andra, en svag grupp på bostadsmarknaden. Speciellt i har den socialdemokratiska flyttlasspolitiken lett till en ny akut bostadsbrist för ungdomar. Ett av samhällets bostadspolitiska mål är att alla människor skall ha goda bostäder. Det har bl. a. medfört en snabb sanering av bostäder. Det har inneburit att många människor, också andra grupper än ungdomar, har utestängts från bostadsmarknaden. De har inte råd att hyra nybyggda och ombyggda lägenheter. Det bostadspolitiska målet har därför bara förverkligats för vissa grupper. Därför är det viktigt att fler smålägenheter behålls vid ombyggnader och saneringar. Dispenser bör i vissa fall kunna ges från gällande standardkrav. Avgången av billiga lägenheter bör i princip inte vara större än det nytillskott av sådana lägenheter som automatiskt uppkommer när lägenhetsbeståndet åldras. Men det är också viktigt med en ökad nyproduktion av smålägenheter. Detta gäller på såväl större som mindre orter. En målsättning bör vara att det skall finnas ett varierat utbud av lägenhetsstorlekar i alla områden. Villaområden bör exempelvis kompletteras med smålägenheter. Det är vikigt att bosparandet för unga utformas på ett sådant sätt att reella möjligheter öppnas att genom långsiktigt sparande i kombination med lånemöjligheter förvärva bostadsrättslägenheter eller egna hem. Det nuvarande systemet för ungdomens bosparande är otillräckligt. I stället för den krångliga koppling till allemanssparande! är det bättre att stimulera ungdomssparande för bostadsändamål direkt i bank. En skattefrihet för avkastningen på ungdomens sparande i bank för bostadsändamål med den koppling till spara-lånesystem som redan finns bör i stället införas. En sådan skattefrihet kan i övrigt utformas med särskilda beloppsgränser och utan att bosparandet i sig stoppas vid en övre åldersgräns som . Att få vara med om och att skapa kultur är viktigt för att vi skall känna tillfredsställelse. Vi behöver det för att behålla traditioner, dialekter och gemenskapen med våra medmänniskor. Annars uppstår ett tomrum, och den kommersiella verksamheten får ett övertag. Ungdomarna bör i stället själva få vara med och ta ansvar för och anordna aktiviteter. Detta bör inte minst avspegla sig i samhällets stöd, bl. a. ekonomiskt. a. de politiska ungdomsförbunden utgör kanaler för påverkan. Ett stort problem för föreningarna är ofta bristen på lokaler, typ repetitionslokaler för popband. Kommunerna måste här ta stort ansvar för att föreningar får tillgång till lokaler. Detta kan inte sällan i äldre hus. De som invandrat berikar med sin kultur. Dessa impulser måste tas till vara bättre som en resurs för kulturutveckling. Invandrarna måste ha en självklar rätt att bevara sina språk och sina speciella kulturtraditioner. Alla tycker dock inte att detta är självklart. Därför har rörelsen Rör inte min kompis växt upp även i . Det är en rörelse som har satt fart på debatten om humanism och främlingskap. Många ungdomar har också engagerat sig i solidaritetsfrågor av internationell karaktär, framför allt svälten i och apartheidförtrycket i . Många rockgalor har arrangerats till förmån för detta. Solidaritetsengagemang i alla former måste stödjas för att överbrygga fördomar och främlingskap mellan olika nationaliteter och länder. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att till för solidaritetsarbete inom ungdomsorganisationerna anslår 2 milj. kr. i enlighet med vad som anförts i motionen, [2. att hos regeringen begär förslag till en ökad utbytesverksamhet på högskolenivå med utbytesstudenter från i enlighet med vad som anförts i motionen1], [3. att beslutar om en höjning av studiemedelsnivån från av basbeloppet till från ], [4.att hos regeringen begär förslag om ett ändrat bosparande bland ungdom i enlighet med vad som anförts i motionen3]. . Åsling (c) () (c) () P.-O. () 1 1985/86: Ub598. 21985/86: Sf427. 3 1985/86: Fi720.