mot · G902A481 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:A481 m. fl. (m) Regionalpolitiken Regionalpolitikens uppgift bör vara att skapa så likvärdiga förutsättningar som möjligt för individer i olika delar av . Detta mål kan bara i liten utsträckning påverkas av de traditionella regionalpolitiska medlen. Det är i stället politiken på en lång rad olika områden som kan ge förutsättningar för tillväxt och utveckling i hela . En väl avvägd ekonomisk politik är en grundförutsättning för att målet skall kunna nås. All erfarenhet visar att de svagaste regionerna drabbas hårdast i tider av ekonomisk stagnation och tillbakagång. Regional utveckling kräver att man främjar de välståndsskapande krafterna i näringslivet. Offentliga insatser kan aldrig i längden bära upp utveckling och sysselsättning i en region. Vikten av detta kan inte nog understrykas, eftersom regional utveckling ofta diskuterats enbart i termer av olika bidrag och stöd. Det har alltid funnits både expansiva regioner och regioner som varit mindre framgångsrika. Regioner som betraktas som typiska arbetslöshetsområden lockade arbetskraft från hela landet. De tekniska, ekonomiska och politiska förutsättningarna för olika regioner har ständigt förändrats. Förändringar måste få ske, men statsmakterna kan underlätta omställningsprocessen. Det ligger i hela intresse att de nödvändiga regionala förändringarna kan ske utan alltför omfattande befolkningsändringar. Det bör finnas en aktiv yrkesverksam befolkning i alla regioner. Detta är väsentligt från försvarssynpunkt och medverkar också till att vårt svenska kulturarv kan vidmakthållas. Statsmakterna måste ge näringslivet i svaga regioner bättre möjligheter att utvecklas. De som förlorar sina arbeten på grund av strukturförändringar kan då ges alternativ till att flytta. Arbetsplatser i den egna regionen ger kanske inte samma ekonomiska fördelar som om man flyttar till någon annan region. Men att få behålla kontakten med släktingar, vänner och en ofta attraktiv natur är emellertid något som värderas så högt att många vill stanna kvar i sin hemtrakt. Den främsta förutsättningen för att det skall finnas företag i hela landet är att det finns ett positivt näringsklimat. Individer skall kunna förverkliga sina affärsidéer skatter och offentlig reglering får inte onödigtvis försvåra för företagsamheten. Offentliga medel kan medverka till att minska de regionala handikapp Mot. som näringslivet i vissa delar av har att brottas med. kompensera för dessa handikapp kan näringslivet få bättre möjlighet att utvecklas. Samspelet mellan olika företag är ofta en förutsättning för tillväxt. Om det allmänna underlättar för ett företag att etablera sig eller att utvidga kan hela ortens näringsliv stimuleras. Denna typ av åtgärder kan dock bara brukas under en övergångstid. Näringslivet måste utvecklas på egen hand. Det är orimligt att tillskjuta subsidier för att ordna jobb. Ett näringsliv med växtkraft och stabilitet måste stå på egna ben - långsiktigt bidragsberoende skadar alla företag. Statsmakternas stöd kan möjligen vara en startmotor, men det får inte utvecklas till en permanent hjälpmotor. Regionalpolitiken bör utformas så att den utnyttjar marknadsekonomins funktion, geografiska nackdelar minskar, den huvudsakligen baseras på generella medel, den tar hänsyn till fler faktorer och nyttjar flera medel än traditionell regionalpolitik, den har enkla och fasta regler för stöd, beslut i större utsträckning fattas på regional nivå. 2 Den regionala utvecklingen De senaste årens regionala utveckling har präglats av en ökande inflyttning till från i första hand de s. k. skogslänen. Även har kunnat uppvisa en påtaglig befolkningsökning. Stora delar av landet uppvisar nu sjunkande befolkningstal. Den ökande andelen kommuner som dras med födelseunderskott indikerar långsiktiga problem. Folkmängd och befolkningsförändringar 1985 Mot. Folkmängd och befolkningsförändringar 1985 -0,4 Ett studium av befolkningsstatistikens nettosiffror ger dock en förenklad bild av utvecklingen. Till och från medelstora tätorter flyttar ett ungefärligt tvärsnitt av befolkningen. Från skogslänen flyttar emellertid övervägande unga människor. Till inflyttningsregionerna flyttar unga och välutbildade människor. I storstadsregioner underlättas företagens etablering och expansion av goda kommunikationer, service och närheten till högre utbildning. De mindre orternas arbetsmarknad riskerar att utarmas. På så sätt accentueras de regionala balansproblemen. Vi vill understryka att rörlighet inte i sig är något negativt. Problemet är i stället ensidigheten i befolkningsströmmarna. 1985/86 A481 Socialdemokraternas politik motverkar en positiv utveckling av de mindre gynnade regionerna. Medborgarna blir hårt beskattade som stora transfereringar och en omfattande offentlig sektor leder till att de ekonomiska resurserna och besluten flyttas från enskilda människor till politiker och ämbetsmän. Detta innebär ofta också en ren geografisk förflyttning av besluten. Den socialdemokratiska modellen har lett till att stora offentliga tjänstemonopol har byggts upp, t. ex. inom vård och utbildning. Man har skapat ett likriktat system med små möjligheter för individer att själva välja. Inte heller kommuner och landsting har fått möjlighet att anpassa sitt serviceutbud till de lokala och regionala förutsättningarna. Avvikelser från de centralt fastställda verksamhetsformerna har förhindrats genom hot om indragna statsbidrag. Systemet med specialdestinerade statsbidrag till kommuner och landsting gynnar kommuner som redan har ett stort offentligt serviceutbud. Kommuner i glesbygder - ofta med låg skattekraft - har i mycket mindre utsträckning kunnat dra nytta av de statliga bidragen. Även i många andra avseenden missgynnar den socialdemokratiska politiken svaga regioner. Det i internationellt perspektiv rekordhöga skattetrycket, främst de orimligt höga marginalskatterna, motverkar viljan till arbete, nyföretagande och sparande. Samma negativa effekter har inflationen, som i jämförelse med våra konkurrentländer är alldeles för hög. Näringslivet har belastats med nya avgifter och pålagor. Bara uppgår de till ca . Det fortsatta socialdemokratiska regeringsinnehavet riskerar att medföra att löntagarfonderna kommer att växa till en dominerande faktor inom svenskt näringsliv. Trots ett massivt motstånd bland medborgarna och i total konfrontation med landets näringsliv bygger regeringen ut ett klart socialistiskt element i svensk ekonomi. Fonderna bidrar successivt till en växande kapitalkoncentration. För de regioner i vårt land som domineras av småföretag innebär löntagarfonderna en avsevärd kapitaldränering. Löntagarfonderna motverkar det uppsatta målet om en balanserad regional utveckling. Regeringens ekonomiska politik har, trots en god internationell konjunktur och en stor devalvering, inte förmått bryta den långsiktiga utvecklingen mot att en allt större andel av den arbetsföra befolkningen hamnar utanför den reguljära arbetsmarknaden. Arbetslöshetssituationen inger stor oro. Alltför stort intresse har knutits till det s. k. regionalpolitiska stödet i snävare budgetteknisk mening. Regionalpolitiken har kommit att handla alltför mycket om stöd och subventioner. De viktigaste faktorerna bakom regional utveckling är i stället dels den Mot. tekniska och ekonomiska utvecklingen, dels politiska beslut på en lång rad A481 Nedan redovisas kortfattat några faktorer som är centrala för den regionala utvecklingen. En viktig åtgärd är att sänka skattetrycket. Det höga skattetrycket, främst de höga marginalskatterna, leder till en dåligt fungerande ekonomi. Sänkta marginalskatter skulle medverka till mindre inflationsdrivande avtalsuppgörelser, som initiativ och extra arbetsinsatser skulle stimuleras. Vi har i motion 1985/86:Sk279 (om skattepolitiken) föreslagit att marginalskatterna skall sänkas till för de flesta heltidsarbetande. Vi har vidare föreslagit andra viktiga skattesänkningar, som bl. a. skulle ha positiva effekter för småföretagen. Förmögenhetsskatten bör avskaffas på arbetande kapital i små och medelstora företag. Vidare bör arvsbeskattningen lindras och dubbelbeskattningen av aktieutdelningar avskaffas. Skattesänkningarna får positiva effekter. De leder till en ökad riskbenägenhet. Allt fler individer kommer att vara beredda att satsa tid och resurser på att försöka förverkliga någon affärsidé. Därför kommer skattesänkningar att ge upphov till nya småföretag. Ökad sysselsättning och köpkraft kommer även att stimulera andra företag till att öka sin produktion. De av våra förslag som särskilt påverkar de mindre företagen redovisas utförligare i motion 1985/86:N216. Genom att ta bort skatten på arbetande kapital samt lindra arvsbeskattningen kan välskötta familjeföretag i högre utsträckning kunna förbli i enskild ägo. köps många upp av investmentbolag och storföretag, vilka ofta har den centrala ledningen placerad i eller någon större stad. Det uppköpta företaget omvandlas ofta gradvis till en renodlad produktionsarbetsplats medan funktionerna företagsledning, marknadsföring och utveckling flyttas från orten. Successivt leder detta till en gradvis uttunning av många orters arbetsmarknad. De mer kvalificerade arbetena försvinner. Välutbildad ungdom får svårare att få arbete på hemorten. Vi har i lagt förslag som syftar till att minska de specialdestinerade statsbidragen till kommunerna som skatteutjämningsbidragen förstärks. En sådan förändring skulle huvudsakligen gynna kommuner med låg skattekraft eller en från kommunens synpunkt kostsam befolkningsstruktur. Huvuddelen av dessa kommuner ligger i glesbygdsområden. Socialdemokratisk arbetsmarknadspolitik har i stor utsträckning inriktats på att hålla den öppna arbetslösheten på en låg nivå. Trots detta och trots hjälp från devalvering och en internationell högkonjunktur ligger emellertid den verkliga arbetslösheten, som varierar kraftigt mellan olika regioner, kvar på en mycket hög nivå. Det växande antalet arbetslösa har absorbe- 11 rats av ökade arbetsmarknadspolitiska insatser. Som vi framhållit i motion 1985/86:A225 om arbetsmarknadspolitiken är Mot. det nödvändigt att denna får en förändrad inriktning. tillväxt måste främjas. Arbetsmarknadspolitiska medel bör användas för att stärka de normala marknadsfunktionerna - t. ex. åtgärder som underlättar möten mellan arbetssökande och potentiella permanenta arbetsgivare. Detta kan man t. ex. göra genom att förbättra möjligheterna för arbetslösa, och i synnerhet arbetslös ungdom, att ta vikariat eller tillfälliga arbeten. Tillgång till en god arbetsmarknadsutbildning är av särskilt stor betydelse för områden med ett ensidigt näringsliv, eftersom den kan underlätta för nya företag att etablera sig i regionen. Den beslutade omorganisationen av AMU bör kunna resultera i en bättre och mer flexibel arbetsmarknadsutbildning, som drar nytta av såväl privata som offentliga utbildningsanordnare. Den solidariska lönepolitiken har medverkat till att många företag i s. k. stödområden har blivit utkonkurrerade. Arbetstagarna har inte haft möjlighet att göra valet mellan å ena sidan lägre löneökningar och tryggare arbeten och å andra sidan samma löneökningar som i andra delar av landet men med större risk att förlora jobben. Arbetstagarna har således inte fått en möjlighet att själva avgöra värdet av att få bo kvar på sin hemort. Den solidariska lönepolitiken har på detta sätt bidragit till att försvåra de regionala balansproblemen. Många företag i stödområdet har behov av att kunna rekrytera s. k. nyckelpersoner utifrån för att kunna expandera. En sådan rekrytering försvåras emellertid av att båda makarna oftast önskar förvärvsarbete. Den smala arbetsmarknaden på orter inom stödområdet erbjuder mycket begränsade möjligheter för medflyttande att få arbete. Skattesystemet med dess orimliga marginalskatter skapar ytterligare problem i detta sammanhang - det går knappast för en barnfamilj att leva på en inkomst. Våra förslag om lägre marginalskatter, grundavdrag för barn och förändrad familjepolitik skulle, om de genomförs, bidra till att minska dessa problem. För anställda i kommun och landsting och för dem som vill söka arbete hos dessa finns speciella problem. Intjänade meriter och kvalifikationsår kan enligt gällande regler och avtal ofta inte överföras mellan olika offentliga arbetsgivare eller från privat tjänst. Lång tjänstgöring eller hög utbildning får således mindre meritvärde jämfört med att tidigare ha arbetat i samma kommun eller landsting. Arbetsgivare- och arbetstagareorganisationerna har ett gemensamt ansvar att utforma meritvärderingssystem så att rörlighet inte motverkas. 4.3 Utbildning och spridning av teknik förmåga att bibehålla sin ställning som ett högt utvecklat industriland är beroende av en hög utbildningsnivå. Denna faktor kommer att bli allt viktigare. En väl fungerande ungdomsskola måste nu lägga grund för vårt framtida välstånd. Moderata samlingspartiet riktar i flera motioner kritik mot sko lans sätt att fungera. a. krav på kvalitet och Mot. 1985/86 individanpassad mångfald i skolsystemet. Genom våra förslag om lärlingsutbildning har vi sökt återknyta kontakten mellan skola och arbetsliv. Med lärlingsutbildning på företagen motverkas också tendensen att centralisera yrkesutbildningen till större orter, en utveckling som under socialdemokratisk ledning ytterligare har utarmat de mindre orterna. Tillgång till välutbildad arbetskraft blir alltmer väsentlig för näringslivets expansion. gäller detta särskilt tillgången till tekniker. Det är nödvändigt att finna nya former för teknisk utbildning på nivån under civilingenjörsnivån. Sådan utbildning kan förläggas till ett förhållandevis större antal orter än dem som har högre teknisk utbildning. Forskning och teknisk utveckling är av avgörande betydelse för framtida utveckling. 1 längden gynnas alla delar av landet av att svensk forskning och undervisning håller så hög internationell standard som möjligt. Därför är det nödvändigt att ge bl. a. de tekniska högskolorna ökade resurser. Det är angeläget att finna metoder och instrument för att sprida tillämpning av ny avancerad teknik från våra tekniska högskolor och forskningscentra till näringslivet ett exempel är den existerande kontaktverksamheten mellan näringsliv och högskolan. Detta kan vara effektivt för att höja en regions tekniska kompetensnivå. 4.4 Tele- och datateknik i informationssamhället I det samhälle som ibland brukar benämnas informationssamhället är tillgång till väl utbyggda tele- och datakommunikationslinjer av utomordentlig betydelse. Omfattande investeringar sker nu i detta linjenät, bl. a. med s. k. optisk kabel med ny fiberoptik. Det är ur regionalpolitisk synvinkel av intresse att detta nät får en utformning som ger hela landet god tele- och datakommunikation. Den nya tekniken medför att blir rundare. Den öppnar möjligheter för människor i glesbygder att arbeta med uppgifter som tidigare förutsatte att man var närvarande vid ett företag eller en forskningsinstitution. kan utifrån en plats i t. ex. bearbeta en marknad i t. ex. ett storstadsområde. Jämfört med t. ex. spelar servicesektorn ännu en ganska blygsam roll i . Serviceföretagen har i vårt land missgynnats av de offentliga servicemonopolen. Stat och kommun måste vara beredda att låta enskilda företag lägga anbud på att ta över funktioner som sköts inom den offentliga sektorn. Väl utvecklade serviceföretag är en tillgång för den lokala arbetsmarknaden. 4.6 Jord- och skogsbrukets roll Mot. De areella näringarna spelar en central roll för regional balans och utveckling. En jord- och skogsbrukspolitik som ger dessa näringar möjligheter att utvecklas är utomordentligt viktig för glesbygdens utveckling. I hela stödområdet spelar skogsnäringen en avgörande roll. Ett bibehållet befolkningsunderlag gör det billigare att vidmakthålla den infrastruktur som krävs bl. a. för att utöva skogsbruk i alla dess faser. Åldersfördelningen bland de aktiva lantbrukarna i vissa av de marginella lantbruksområdena är oroande. Om inte fler yngre lantbrukare tar över gårdar kommer den aktiva jordbruksbefolkningen i dessa bygder att sjunka drastiskt under det närmaste decenniet. Det s. k. Norrlandsstödet medverkar till att kompensera jordbruk för de sämre produktionsförutsättningarna och bör även framgent bekostas av budgetmedel. Lönsamheten för skogsnäringarna förbättras med vårt i motion 1985/86: Jo307 (om skogsbruk) framförda förslag om en sänkning av skogsvårdsavgifterna från till av skogsbruksvärdet, liksom vårt förslag om sänkta arbetsgivaravgifter. Det finns anledning att se över gällande regler och lagstiftning i syfte att undanröja hinder för människors bosättning och försörjning i glesbygd. I motion 1985/86:Jo217 (om jordbrukspolitiken) föreslår vi en översyn av jordförvärvslagen i syfte att skapa bättre möjligheter att förvärva mindre skogs- och jordbruksfastigheter. På så sätt stimuleras kombinationssysselsättningar och befolkningsunderlaget kan stärkas på landsbygden. Översynen av jordförvärvslagen bör även leda till ett ökat skydd för den enskilda äganderätten. Regeringens förslag till ny plan- och bygglag (PBL) och naturresurslag (NRL) - som just nu är föremål för riksdagsbehandling - innebär ett hot mot rationellt skogs- och jordbruk i hela landet. Vår ståndpunkt i dessa frågor redovisas i motion 1985/86:50. Vid sidan av dessa ovan redovisade politiska områden finns givetvis andra faktorer av betydelse för en balanserad regional utveckling. Självfallet är centrala investeringsbeslut inom näringslivet av utomordentlig vikt, liksom beslut om nedläggningar. I en fri ekonomi är det dock nödvändigt att företagen får göra dessa beslut med utgångspunkt från vad som är bäst för företaget. Därför bör tankar på lokaliseringssamråd och liknande avvisas. Den ovan gjorda genomgången visar att förutsättningarna för en balanserad regional utveckling bestäms av andra faktorer än det regionalpolitiska stödets omfattning och utformning i snäv budgetteknisk bemärkelse. Men regionalpolitiska insatser kan, om de utformas riktigt, vara väsent- Mot. liga för en regions utveckling. Nedan presenterar vi våra förslag till inrikt- A481 ning och omfattning av det regionalpolitiska stödet. 5.1 Generella regionalpolitiska insatser Generella medel måste utgöra grunden för strävandena att minska de regionala obalanserna. Politiker och administratörer har en mycket begränsad förmåga att förutse vilka utvecklingsidéer som har så goda framtidsutsikter att de bör få offentligt stöd. Selektiva stödåtgärder riskerar ofta att missa projekt, som i sig skulle vara utvecklingsbara om bara företagens kostnadsnivå kunde sänkas något. I stället finns det en lång rad exempel på selektiva stödåtgärder som misslyckats. Trots tillskott av offentliga medel har ett flertal företag inte kunnat fortleva. Selektivt stöd innebär också en risk för att konkurrensen snedvrids. Företag som erhåller subventioner kommer i ett konkurrensmässigt bättre läge än andra företag i samma bransch. Lönekostnaderna utgör den största utgiften för de allra flesta företag. Vi har därför från moderat sida förordat en nedsättning av socialavgifterna, dvs. arbetsgivar- och egenavgifterna i inre . De områden som har de största problemen måste prioriteras. De sociala avgifterna bör därför sänkas inom hela stödområde A. En sådan sänkning ger bättre förutsättningar för utveckling och expansion bland områdets företag. Nedsättningen bör gälla samtliga verksamhetsområden utom det offentliga (med undantag av de statliga affärsdrivande verken). För att minska tröskeleffekterna bör en motsvarande nedsättning genomföras även inom stödområde B. Företagens ökade marginaler vid sänkningar av lönebikostnaderna måste nyttjas för investeringar och expansion och inte för löneökningar. Arbetstagarorganisationerna har ett speciellt ansvar att tillse att dessa regionalpolitiska insatser inte förspills. För företag i stora delar av utgör de dyra och långa transporterna ett speciellt problem. Det är väsentligt att det finns goda vägar, järnvägar och flygkommunikationer mellan olika delar. Det geografiska handikappet av en avlägsen lokalisering bör kompenseras genom ett transportstöd som reducerar företagens fraktkostnader. Det är väsentligt att transportstödet utformas så att det är neutralt med avseende på olika transportformer. 5.2 Kvarvarande selektiva stödformer De ovan förordade allmänna åtgärderna och generella regionalpolitiska medlen utgör den nödvändiga basen för att näringslivet skall kunna utvecklas positivt i de aktuella regionerna. Som vi understrukit finns det många nackdelar med selektiva stödformer. finns det emellertid anledning att i viss utsträckning nyttja även stödformer som inte är generella till sin karaktär. Besluten om sådant stöd bör fattas av organ med stor lokal sakkunskap. Man bör dra nytta av de positiva erfarenheterna med de s. k. sammanhållna länsanslagen. bör inom givna ramar själva få ansvara för hur anslagna medel utnyttjas. På detta sätt kan ärendena handläggas av personer med lokalkännedom. Regeringen föreslår, i likhet med vad som gäller, att länsanslaget används för i huvudsak tre ändamål: projektverksamhet, glesbygdsstöd och övriga insatser för företagsutveckling i form av bl. a. investeringsbidrag. I motsats till regeringen vill vi ge frihet att inom den totala länsanslagsramen fritt fördela pengarna med utgångspunkt från sin kunskap om länets behov. En stor del av skogslänen består av glesbygd. Rationaliseringar och strukturförändringar i jord- och skogsnäringarna har medfört att antalet sysselsatta drastiskt minskat. Glesbygdens befolkning har därför under en lång följd av år minskat. Många yngre har valt att flytta och medelåldern är därför hög, vilket medfört ett stort servicebehov. Även små förändringar i endera riktningen kan ha stor betydelse för glesbygdsområden. Om en familj flyttar från en liten ort kan det nödvändiga underlaget för exempelvis skolan vara i fara. Även lanthandelns kundunderlag påverkas negativt av den till synes lilla förändringen. En inflyttning av en eller ett par familjer kan därför ha stor positiv effekt. Varje arbetstillfälle är av stor betydelse för glesbygdens utveckling. Viss stimulans kan användas för att åstadkomma en utveckling i positiv riktning. Glesbygdsstödet har visat sig ge en god effekt med en relativt liten insats av stödmedel. Vi vill understryka vikten av att glesbygdsstödet är flexibelt och kan anpassas efter de olika förhållanden som råder i länen. Genom samarbete mellan länsstyrelse och kommuner kan efterhand handläggningen förbättras och förenklas. Det är angeläget att utvärdera de insatser som gjorts inom ramen för glesbygdsstödet för att vinna erfarenheter för framtida bruk. Moderata samlingspartiet har under en följd av år kritiserat den yviga av stödformer till industrin. Detta stöd måste reduceras, såväl i omfattning som till antalet stödtyper. Man uppnår då dels att marknaden får färre konkurrenshämmande inslag, dels att berörda aktörer kan över- Mot. 1985/86 blicka de stödmöjligheter som finns. Moderata samlingspartiet har i samband med behandlingen av den regionalpolitiska propositionen (1984/85:115) fört fram förslag om sammanslagning av de finansiella stödformerna. Vi återkommer med dessa förslag. De nuvarande lokaliseringslånen bör avskaffas. Denna typ av relativt normala krediter kan hanteras av banker och andra kreditinstitut. Lokaliseringsbidrag, offertstöd och sysselsättningsstöd bör ersättas med en mer marknadsanpassad låneform, som kan benämnas riskgarantilån. Dessa lån skall kunna utgöra delfinansiering av företagsprojekt inom stödområdet. Beroende på inom vilket stödområde företaget är beläget maximeras riskgarantin. I stödområde A, B resp. C kan den uppgå till högst , resp. av projektets kostnad. Ett enskilt projekt kan då finansieras dels med eget kapital, dels med normala bankkrediter vars räntesats fångar upp normala kommersiella risker, dels med riskgarantilån.