mot · G902ub820 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub820 Per m. fl. (m) Teknik och teknikerutbildning Den tekniska utvecklingen går snabbt. Teknik som bara kunde anas är nu ett villkor för framgångsrik industriproduktion. Så kommer utvecklingen att fortsätta. Den tekniska omvälvningen avgör emellertid inte bara de inhemska produktionsvillkoren. Också relationerna mellan länderna påverkas. Att kunna hävda sig i konkurrensen om den nya tekniken kommer att bli ett måste för varje land som har ambitionen att hålla en industriell tätposition. bör ha en sådan ambition. I det följande diskuterar vi vad som krävs för att ambitionen skall kunna förverkligas. Det avgörande ansvaret för den tekniska utvecklingen vilar på industrin. Redan omfattningen av den industriella forskningen och utvecklingsverksamheten (FoU) ställd i relation till den offentliga ger belägg för detta: Företagssektorns FoU-utgifter uppgick till . Det motsvarande närmare två tredjedelar av de totala FoU-utgifterna i . Endast i ett fåtal länder i OECD-området (, , och ) är en så jämförelsevis hög andel av FoU-verksamheten förlagd till företagen. Om man endast jämför med den summa som den offentliga sektorn satsar på teknisk och naturvetenskaplig Fou, blir skillnaden än större. /84 satsade den offentliga sektorn 920 milj. kr. på sådan forskning. (Källa SCB.) Den främsta statliga uppgiften är mot denna bakgrund att tillse att förutsättningarna för den industriella forskningen och utvecklingsverksamheten är ändamålsenliga. Allmänekonomiska åtgärder i syfte att möjliggöra industriell expansion i är oundgängliga. Den centrala, statliga ansvaret gäller utbildning och grundforskning. Dessutom kan staten genom insatser för forskning och utveckling på vissa områden samt genom specialinriktade beställningar, i vilka ingår ett väsentligt moment av kunskapsuppbyggnad, bidra till att kan hävda sig i den internationella konkurrensen. Teknisk utveckling kräver att de allmänekonomiska villkoren är gynnsamma. Så är det inte . Det är svårt att starta och driva företag. Det finns fem allmänekonomiska hot mot svensk teknisk forskning och utveckling: - När den allmänna ekonomiska situationen försvagar svenska företags konkurrenskraft på utlandsmarknaderna minskar möjligheterna för företagen att statsa på utvecklingsprojekt. Nuvarande ekonomiska politik har emellertid lett till högre inflation och snabbare lönekostnadsutveckling i än i nästan alla konkurrentländer. - Budgetunderskottet leder till en hög räntenivå. Många företag avstår därför från att investera. Investeringar i forskning och utveckling har normalt en långsiktig karaktär. En minskad villighet att satsa på forskning inom företagen får långvariga konsekvenser. - Kostnadsläget för forskning och utveckling i är högt i förhållande till andra länder. En av de viktigaste orsakerna är de höga marginalskatterna. Risken finns att svenska storföretag flyttar en allt större del av sin forsknings- och utvecklingsverksamhet till forskningscentra utomlands. Till detta bidrar också bristen på kvalificerade forskare i . - Mycket av produktutvecklingsarbetet sker i små och medelstora företag. Dessas möjlighet till expansion och fortlevnad försvåras av skattesystemet, främst förmögenhetsskatten och arvsskatten. Även i andra avseenden missgynnas de mindre företagen. - Löntagarfonderna avhåller från framtidssatsningar. Pengar som skulle kunnat investeras i forskning och utveckling går till fondsocialismen. Regeringen har härutöver direkt försämrat förutsättningarna för forsknings- och utvecklingsarbete inom företagen. De skattestimulanser som tidigare fanns i form av det s. k. FoU-avdraget har avskaffats. Som en otillfredsställande och otillräckling ersättning har styrelsen för teknisk utveckling (STU) fått medel för att genom selektiva bidrag stödja forskning och utveckling i företagen. Grundläggande för vårt lands möjligheter att hävda sig tekniskt - och därmed också ekonomiskt - är en teknisk utbildning som är konkurrenskraftig gentemot omvärlden. står i detta hänseende inte tillräckligt rustat . I flera viktiga hänseenden finns klara brister: förmår inte att ge eleverna tillräckliga kunskaper i matematik. Den senaste IEA-undersökningen visar att framför allt de svaga eleverna noterar ett internationellt sett dåligt resultat. Regeringens förslag att avsätta 6,2 milj. kr. för särskilda åtgärder kan knappast åstakomma de förbättringar som behövs. Vi har i andra sammanhang förslagit en översyn av timplanen för skolan skall kunna koncentrera sitt arbete på det mest väsentliga. Dit hör att samtliga elever bibringas grundläggande kunskaper i matematik. Vi föreslår dessutom att möjligheter na till tillval i högstadiet skall förbättras, bl. a. i form av fördjupningskurser. Gymnasieutbildningen ger inte en tillräcklig rekryteringsbas för den tekniska utbildningen på högskolenivå. Detta beror inte minst på den naturvetenskapliga linjens bristande attraktionskraft, ett fenomen som i sin tur är föranlett bl. a. av ett missriktat antagningssystem till den högre utbildningen. Tabell: Antal sökande per 100 nybörjarplatser Antal sökande per 100 nybörjarplatser 3- och 4-åriga linjer: Paradoxalt nog ger den tekniska linjen inte den förberedelse för teknisk utbildning på högskolenivå som behövs. Det viktigaste skälet härför är att den tekniska linjen är inriktad på en färdig teknisk utbildning på lägre nivå. Den ger däremot inte den allmänna kunskapsgrund som den senare specialiseringen vi de tekniska högskolorna kräver. Särskilda förkunskapskrav uppställs heller inte till någon av gymnasielinjerna. De studenter som når de tekniska högskolorna är alltså generellt sett otillräckligt förberedda för utbildningen. Men också vid högskolorna är förhållandena otillfredsställande. Det gäller utrustning av avgörande betydelse för utbildningskvaliteten. Också lärarkvaliteten blir allt svårare att hävda på grund av ett dåligt löneläge som i sin tur är resultatet av den lönenivellering som den statliga lönepolitiken eftersträvat. Tillsammantaget resulterar dessa brister i att få studerande genomgår utbildningen . Dessa akuta problem måste lösas snabbt. I ett vidare och längre perspektiv är emellertid fråga om sådana akutåtgärder är tillräckliga för att skall kunna hävda sig i teknikkonkurrensen. Långsiktigt kommer ingenjörsinnehållet i den svenska industriproduktionen att bli allt större. Vad av allt att döma behöver är fler kvalificerade ingenjörer sett som andel av alla akademiska utbildade. har en betydande del av statens forskningsresurser styrt i riktning mot tillämpade forskningsområden. Grundforskningen har däremot kommit i kläm. Genomsnittligt gäller för de tekniska högskolorna att av forskningsresurserna kommer från externa källor. En del av de externa resurserna är också de statliga, men kommer från andra organ än de som har som huvuduppgift att stödja grundläggande - icke målinriktad - forskning. Enligt universitets- och högskoleämbetets (UHÄ) verksamhetsberättelse /83 var den externa finansieringen av högskolans verksamhet 1 750 milj. kr. eller av den totala förbrukningen. Det är emellertid inte ovanligt, påpekar UHÄ, att merparten av en institutions forskningsmedel kommer från externa finansiärer. Framför allt vid de tekniska högskolorna, där externfinansieringen är mest omfattande, är man orolig för att utvecklingen kan drabba grundforskningen, eftersom den externfinansierade forskningen är av mer tillämpad karaktär. Både KTH och CTH ökade industriforskningsuppdragen kraftigt /83. Ett visst mått av extern finansiering av forskningenid de tekniska högskolorna är angeläget. Externfinansiering ger forskningen viktig verklighetskontakt och en kontrollmöjlighet av forskningens relevans. Specialinriktade statliga forskningsinsatser av bl. a. det slag som ryms inom STU:s verksamhet behövs dessutom om flexibiliteten i forskningssystemet skall kunna upprätthållas. Den andel av forskningsresurserna som härrör från olika externa källor är emellertid oacceptabelt stor för att det långsiktigt inriktade kunskapssökandet skall kunna värnas. Staten kan genom upphandling ge värdefullt stöd inom särskilt viktiga områden. Upphandlingen innebär att idustrier med grundläggande kompetens inom strategiska områden ges möjlighet att utveckla denna på ett sätt som gagnar vidare syften än den som de enskilda industrin kan ha. Detta gäller inte minst försvaret som svarar för betydande högteknologiska beställningar till den svenska industrin. Exempelvis är JAS-programmet i dess olika delar av utomordenligt stor betydelse för utvecklingen av kompetensnivån i det svenska näringslivet på en rad olika högteknologiska områden. Det finns anledning för staten att i sin upphandling, bl. a. på försvarsområdet, söka åstadkomma sådana lösningar som bidrar till teknikutvecklingen. Genom att upphandling ställer krav leder den säkrare fram till resultat än t. ex. allmänna stöd av den typ som delvis ingår i det nationella mikroelektronikprogrammet. De problem som här har aktualiserats belyses grundligt i bl. a. en utredning genomförd av (). Av utredningen framgår att väsentliga förstärkningar av teknikerutbildningen behövs om skall kunna vidmakthålla sitt tekniska kunnande relativt andra länder. IVA understryker att insatser behövs på alla nivåer. En ökad andel civilingenjörer mätt som andel av varje årskull behövs. Civilingenjörernas främsta uppgift är att svara för det kvalificerade utvecklingsarbetet i industrin. IVA understryker emellertid att en ökad volym i fråga om civilingenjörerna kräver att rekryteringsbasen inom framför allt gymna illustrerar hur den tekniska utbildningen har tillåtits förfalla . Lärarna finner andra verksamheter mer attraktiva. Utrustningsanslagen släpar efter. IVA anger att de ekonomiska resurserna i ett första steg behöver höjas till en nivå som ligger över den nuvarande. I budgetpropositionen anger regeringen hur den anser att den tekniska utbildningen bör förstärkas. De förslag som presenteras är uppenbart otillräckliga. Regeringsförslaget innebär för de tekniska högskolornas del ett tillskott på II milj. kr. för att öka genomströmningen. Härutöver föreslås att utrustning skall inköpas för ytterligare 39 milj. kr. Detta belopp reduceras emellertid i praktiken med ca 10 milj. kr. genom en besparing av anslagen till STU. De insparade pengarna används just till utrustning vid de tekniska högskolorna. För att hävda position som industriell förstarangsnation är åtgärder i syfte att förstärka den tekniska kompetensen nödvändiga. Följande insatser är särskilt viktiga: Den ekonomiska politiken måste läggas om för att skapa utrymme för ökade forsknings- och utvecklingsinsatser i företagen. Skattesänkningarna är av särskilt central betydelse. Inträdesreglerna till gymnasieskolan behöver skärpas. Elever som väljer teknisk eller naturvetenskaplig linje måste kunna uppvisa förkunskaper som gör det möjligt att upprätthålla utbildningskvaliteten. Antagningsreglerna till högskolan skall premiera verkliga kunskaper. Betygen skall normalt avgöra vilka som antas. S. k. arbetslivserfarenhet skall inte ges meritvärde. Viktning av betygen bör införas för att stimulera till målinriktade gymnasiestudier. Byråkratin inom hela högskolesystemet måste skäras ned radikalt. Antalet beslutsorgan kan minskas och ansvaret för den högre utbildningen decentraliseras. Institutionernas ställning skall stärkas. Utrustningen vid de tekniska högskolorna måste moderniseras. Det bör ske i form av ett flerårigt investeringsprogram. Lärarna vid de tekniska högskolorna måste ges konkurrenskraftiga löner. Ubildningskvaliteten kräver att högskolorna kan konkurrera med industrin om den mest kvalificerade personalen. En ökning av antalet ubildningsplatser vid de tekniska högskolorna bör genomföras efter det att genomströmningen förbättrats. Ökningen bör genomföras och samordnas med kvalitetsförbättringar i gymnasieskolan. En ny ingenjörsutbildning bör inrättas. Denna skall till sin omfattning och nivå ligga mellan gymnasieskolenivån och civilingenjörsutbildningen. Den skall inte vara en etapp på vägen till civilingenjörsexamen, men kan självklart ändå i delar tillgodoräknas om en civilingenjörsutbildning senare skulle bli aktuell. Grundforskningen måste förstärkas. Det kan ske genom att en del av de resurser som disponeras av styrelsen för teknisk utveckling (STU) överförs till de tekniska högskolorna. Ett självständigt tekniskt-vetenskapligt forskningsråd bör inrättas. Rådets uppgift skall vara att såsom övriga forskningsråd stödja kunskapsuppbyggnad av grundläggande karaktär. Forskarna skall ha majoritet. Inomvetenskapliga kriterier skall styra rådets beslut om vilka satsningar som bör göras. Villkoren för forskarstudier måste förbättras. Doktorandtjänster med flexibel lönesättning skall ersätta utbildningsbidragen. Utbildningen måste bli effektivare. En fast reglering av meritvärdet är nödvändigt. Möjligheterna till fortsatt karriär kan förbättras med fler meriteringstjänster. Staten bör i sin upphandling gynna högteknologiutveckling. Exempelvis kan försvarets beställningar med stora inslag av högteknologi ge väsentliga bidrag till det svenska näringslivets högteknologiska kompetens. Vissa av de här framförda kraven utvecklas i detalj i andra motioner. Sorn vi redan har framhållit är regeringens förslag till förstärkningar av civilingenjörsutbildningen otillräckliga. Vi föreslår att det redan för det kommande budgetåret anslås 75 milj. kr. utöver regeringens förslag. I enlighet med vad vi har hävdat i det ovan presenterade åtgärdsprogrammet är vi dessutom beredda att under de därefter följande åren successivt höja anslagen allt eftersom den kvantitativa utbyggnaden av civilingenjörsutbildningen kan genomföras på ett kvalitativt acceptabelt sätt. Anslagsförstärkningarna för det kommande budgetåret bör fördelas enligt följande: Till utrustning förs 40 milj. kr., till grundutbildning 20 milj. kr., allt utöver regeringens förslag. Högskolorna bör medges rätt till omfördela resurser mellan de två sistnämnda anslagsposterna. För det tekniskt-vetenskapliga forskningsrådet beräknar vi 70 milj. kr. Det finns med en neddragning på anslaget Fl Styrelsen för teknisk utveckling: teknisk forskning och utveckling. Med hänvisning till vad som ovan framhållits hemställs att beslutar om en höjning av anslaget I 3. Inredning och utrustning av lokaler vid högskoleenheterna m. m. med 40 milj. kr. utöver regeringens förslag, att beslutar om en höjning av anslaget D 8. Utbildning för tekniska yrken med 20 milj. kr. utöver regeringens förslag, 1985/86 Ub820 anslå 70 milj. kr. () () () () (m) () att beslutar om en höjning av anslaget D 24. Tekniska fakulteterna med 15 milj. kr. utöver regeringens förslag, att beslutar inrätta ett tekniskt-vetenskapligt forskningsråd i enlighet med vad som i motionen anförts och till detta beslutar