ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902Bo416 · 1986-01-27 00:00:00 — 1985/86: Bo416 (vpk) Rätt för hyresgäst att vägra betala särskild avgift för kabel-TV har den s. k. kabellagen giltighet. Lagen reglerar bl. a. produktion och vidaresändning av TV-kanaler via kabel till hushållen. I samband mea den försöksverksamhet som genomförts på ett antal orter runtom i landet innan lagens ikraftträdande, togs som regel inga avgifter ut av hushållen för installation och visningar. 1 samband med att verksamheten nu ges en fastare ordning planerar fastighetsägare som installerar kabel-TV att avgiftsbelägga installationen och sändningarna. De enskilda hushållen synes sakna möjlighet att motsätta sig sådan hyreshöjning utan att äventyra sin kvarboenderätt. Oavsett om man har för avsikt att utnyttja t. ex. de satellitsända kommersiella kanalerna eller ej skulle man alltså kunna tvingas att betala vissa kostnader. För hyresgäster som reagerat mot införande av kabel-TV och inte velat betala dessa kostnader har fastighetsägare, med hänvisning till partsöverenskommelsen, hotat med uppsägning/vräkning. Enligt nu gällande hyreslagstiftning kan det, bl. a. med hänsyn till praxis då det gäller s. k. kopplade avtal för bilplats, inte uteslutas att det är möjligt att genomföra en sådan åtgärd. Flär måste klart uttalas från statsmakternas sida att hyresgäster skall ha möjlighet att avstå från kostnad för installation och sändning av kabel-TV utan att besittningsskyddet till bostaden äventyras. Det finns bland det svenska folket en kulturpolitisk betänksamhet mot att introducera de internationella, kommersiella TV-kanalerna. Utbyggnad av kabel har heller inte haft som utgångspunkt de kulturpolitiska eller sociala aspekterna, utan i stället närmast industripolitiska och multinationella motiv och intressen. Det är även av dessa skäl felaktigt att tätorternas hyresgäster måste betala sådana kostnader för tjänster och teknik som de inte efterfrågat. Med hänvisning till vad som anförts föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att avstående från att betala särskilda avgifter för kabel-TV-installationer och sändningar inte skall bedömas som förverkande av hyresrätt, 2. att - därest förslag om ändrad lagstiftning erfordras - hos regeringen begär att sådant lagförslag föreläggs riks- Mot.
mot · G902Bo420 · 1986-01-27 00:00:00 — 1985/86: Bo420 m. fl. (s) Andrahandsuthyrning av bostäder Andrahandsbostaden utgör för många den första etappen till ett reguljärt boende och fyller oftast, inte minst för ungdomar, en viktig funktion som temporär bostad. För den förstahandshyresgäst, som av olika anledningar måste lämna sin bostad, innebär möjligheten att hyra ut i andra hand att bostadsfrågan är löst vid återflyttningen. Boendeformen är emellertid på många sätt otrygg. Hyran är t. ex. i stort sett oreglerad. Många andrahandskontrakt förmedlas av mäklare och privata lägenhetsförmedlare. Flertalet är säkert seriösa, men branschen kännetecknas också av ett ökat inslag av lurendrejeri och fiffel. Företagen är inte registreringsskyldiga och prövar inte deras verksamhet. Förmedlingarnas rätt att ta ut avgift regleras i kommerskollegiets författningssamling, men enligt finns det ett flertal förmedlingar som tar ut olagliga avgifter. Bulvanuthyrning, oskäliga hyror och slavkontrakt är vidare inte ovanliga. Förstahandshyresgästen riskerar å sin sida att få lägenheten förstörd genom t. ex. skadegörelse med små möjligheter till ersättning. I den överhettade bostadsmarknad som råder i är det sannolikt att andrahandsmarknaden kommer att öka. Andrahandsboendet måste enligt vår mening ges en ökad stadga och rättstrygghet för såväl förstahandshyresgästen som andrahandshyresgästen. Den som behöver hyra ut sin lägenhet bör kunna garanteras ersättning för skadegörelse eller onormal förslitning genom t. ex. någon form av försäkringssystem. Andrahandshyresgästen bör å sin sida kunna få hyran och kontraktet prövat . För att sanera förmedlingsbranschen bör vidare någon form av auktorisation eller etableringskontroll införas. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sanering av andrahandshyresmarknaden. () ()
mot · G902Bo421 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo421 m. fl. (s) Åtgärder mot vägran att hyra ut lägenheter Bostadssituationen i blir allt värre. Antalet bostadssökande ökar dramatiskt och uppgår till ca 125000. finns det lägenheter som står tomma utan hyresgäster. Tomma lägenheter har i de allra flesta fall naturliga orsaker och beror oftast på att huset skall byggas om eller att ny hyresgäst ännu inte flyttat in. I vissa fall har emellertid huset tömts på hyresgäster av helt andra och oftast spekulativa skäl. Detta förhållande är enligt vår mening orimligt, särskilt i en situation med en ökande bostadsbrist. För att undvika att lägenheter ställs tomma måste lagstiftningsåtgärder förmodligen till. Vi menar att det finns goda motiv att med sikte på lagstiftning överväga hur man skall komma till rätta med nuvarande missförhållanden som tar sig uttryck i att fastighetsägare utan giltig anledning vägrar att hyra ut lägenheter. En lagstiftning som ålägger fastighetsägare att hyra ut bostäder finns i flera länder, bl. a. i . Efter den nu förordade översynen bör regeringen för i lämpligt sammanhang redovisa sin syn på frågan. En sådan redovisning bör kunna lämnas i propositionen om ett reviderat bostadsfinansieringssystem. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av lämpliga åtgärder i avsikt att hindra spekulation i tomma lägenheter. () ()
mot · G902Bo422 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo422 och () Översyn av bostadsanvisningslagen En ny lag om bostadsanvisning trädde i kraft . Lagens syfte är att utöka kommunernas rätt att förmedla lägenheter som blir lediga. Den är uttryckligen avsedd att vara ett medel för kommunerna att skapa ökade förutsättningar för en allsidig befolkningssammansättning. Särskilt viktigt är det att kommuner med bostadsbrist särskilt storstadsområdena - har möjlighet att förmedla lediga lägenheter. Om marknaden får styra förmedlingen av lägenheter i områden med bostadsbrist uppstår ovillkorligen en situation som innebär att enbart bostadssökande med rätta personkontakter eller med goda inkomster har möjlighet att få bostad. På detta sätt utvecklas de attraktiva områdena i storstäderna till reservat för höginkomsttagare. En aktiv bostadsförmedling är däremot en garanti för att en rättvis fördelning kan ske av bostäderna och att attraktiva områden kan hållas öppna för alla människor. Bostadsanvisningslagen i sin nuvarande tappning har uppvisat stora brister. Den har inte tillförsäkrat bostadsförmedlingarna den goda tillgång på anvisningsbara lägenheter som var avsikten. Tvärtom har den praktiska tillämpningen av lagen visat att den både är ineffektiv och svår att tillämpa. I , som är landets mest överhettade bostadsmarknad med växande bostadsbrist, har försök gjorts med såväl tillämpning av lagen som överenskommelse med fastighetsägare, som lagen också ger möjlighet till. Båda förfaringssätten har dock uppvisat ett mycket dåligt resultat. I praktiken har lägenheterna i det privata hyresrättsbeståndet liksom tidigare förmedlats vid sidan av bostadsförmedlingens kö. Utvärderingar som har gjorts i när det gäller de privata fastighetsägarnas efterlevnad av den ingångna bostadsanvisningsöverenskommelsen visar att alltför många fastighetsägare helt nonchalerar avtalet. Enligt vår uppfattning är det mycket angeläget att en omarbetning av bostadsanvisningslagen kommer till stånd. En skärpning måste ske av lagbestämmelserna som tvingar fram förmedling även i det privata hyresrättsbeståndet. Bostadsbristen tilltar nu i storstäderna och det är därför särskilt viktigt att kommunerna får vidgade befogenheter att motverka boendesegregationen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om angelägenheten av en omarbetning av bostadsanvisningslagen. 1985/86 Bo422
mot · G902Bo424 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo424 m. fl. (c) Information om ortnamn Ett ortnamnsråd har bildats med uppgift att utgöra ett samarbetsorgan för de myndigheter och intressenter som bör ha ett inflytande på utformningen av ortnamnsverksamheten. Det har numera också fastslagits att några för landet enhetliga adresseringsregler inte bör eftersträvas. Det är viktigt att ortnamnen bevaras och att i adresser finns både gårds-, by- eller sockennamn, bostads- och tätortsnainn, i stället för neutrala sifferbeteckningar. Möjligheten finns att göra kompletteringar i adresserna hos folkbokföringsmyndighet eller lokala skattemyndigheten. Detta måste också gälla exempelvis telefonkatalogen. Förutsättningen för att dessa namn skall få genomslag i olika former av adressregister är att allmänheten har kännedom om möjligheten att göra tillägg i adressregistren. Betydelsen av att ha en komplett adress är stor exempelvis när det gäller räddningstjänst och varutransporter. bör därför ge ortnamnsrådet i uppdrag att genomföra en brett upplagd informationskampanj för komplettering av ortnamnen i samtliga adressregister som staten är huvudman för. Med hänvisning till vad som ovan sagts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en informationskampanj för ortnamns användande. () ()
mot · G902Bo425 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo425 Enligt samstämmiga uppfattningar kommer den s. k. kabel-TV-n att omfatta flera hundra tusen abonnenter frivilligt och i en hel del fall tvångsmässigt anslutna . För att få del av utbudet i kabelnätet fordras att en anslutningsavgift betalas. Den angavs vid en informationsträff till /anslutningspunkt. Med 100 lägenheter inkopplade till antennsystemet blir inträdeskostnaden /lägenhet, att en månatlig avgift om . har utlovat att ingen höjning sker bortsett från uppräkning i takt med inflationen. De anslutningsvilliga vill naturligtvis ha lägsta tänkbara kostnad och argumenterar att kollektivanslutning är lika naturlig som att alla delar kostnad för lekplatser och bilplatser etc. Till att börja med verkar det svårt att argumentera mot dem men ingen förnuftig medborgare begär väl att grannen skall tvångsanslutas till telefonnätet (ett informationsnät! har vi rätt att själva välja TV, prenumeration av dagstidning eller att ha/inte ha telefon. I vaije modernt hus finns radio-, TV- och telefonledningar indragna till vaije lägenhet men det fordras individuell anslutning för att titta på TV eller kunna använda telefon. Vi i vill skydda medborgarna och tydligt hävda den enskildes fri- och rättigheter. Vi accepterar endast individuell anslutning och att ett kabel-TV-abonnemang upphör enligt de regler som tillämpas vid telefonabonnemangs upphörande. Genom att kabel-TV-företagen säljer abonnemang till fastighetsägarna, som i sin tur skall driva in kostnaden, kommer konflikter om rätten till bostad att uppstå för den lägenhetsinnehavare som finner det absurt med kabel-TV. Vi accepterar inte kollektiv anslutning av lägenhetsinnehavare till kabelTV och kan under inga omständigheter tolerera att en hyresgästs hyresrätt ifrågasätts därför att vederbörande vägrar delta i kollektiv anslutning till kabel-TV-nätet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att tvångsanslutning till kabel-TV-nät ej får förekomma. 1985/86 Bo425
mot · G902Bo426 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: B o426 och () Översyn av lagstiftningen om andelslägenheter Andelsförsäljning av bostadshus är en av flera spekulativa företeelser på fastighetsmarknaden . Antalet direkt ägda andelslägenheter ökar snabbt i . Priserna på andelslägenheter är i stort jämförbara med priserna på bostadsrätter. Detta medför att säljaren får ett betydligt högre pris för fastigheten om den säljs i delar jämfört med försäljning av en vanlig hyresrättsfastighet. Det finns exempel från som visar att andelsfastigheter sålts till priser som motsvarar två till fem gånger hyresvärdet. finns ingen lagstiftning som reglerar andelsägandet. 1 bostadsrättslagen finns dock ett uttryckligt förbud för handelsbolag att upplåta andelsrätt med vilken följer rätt att besitta eller hyra en bostad. Genom att upplåtelse av andel och hyresrätt formellt hålls isär finns emellertid möjlighet att kringgå detta kopplingsförbud. Bristen på lagreglering leder till oklarheter och bristande skydd för hyresgäster och andelsägare. Det är t. ex. osäkert om andelsdelägarna har något besittningsskydd vid exempelvis en exekutiv auktion. I många andelshus finns också ofta en blandning av andelsägare och vanliga hyresgäster. Hyresvärd är i princip samtliga delägare gemensamt, vilket bl. a. leder till oklarheter om vem som egentligen företräder hyresvärden vid förhandlingar m. m. Andelsägarna är i princip solidariskt ansvariga för fastigheten resp. bolagets förpliktelser. För handelsbolag gäller dessutom att samtliga bolagsmän är obegränsat ansvariga för bolagets skulder. Den som förvärvar en andel i ett handelsbolag riskerar alltså inte bara insatsen utan hela sin personliga förmögenhet om bolaget skulle komma på obestånd. De höga priserna bidrar också till att öka bostadssegregationen. Bostäder har en så central social betydelse att de aldrig bör bli föremål för risktagande i bolagsform. Det besittningsskydd som genom bostadspolitiska reformer successivt förbättras får inte urholkas på grund av bristande lagstiftning. Systemet med andelsägande är i de flesta avseenden en sämre boendeform än bostadsrätten. Något bostadspolitiskt skäl för att tillåta andelslägenheter finns därför inte enligt vår mening. Vi anser mot ovanstående bakgrund att det bör införas en lag som förhindrar uppdelning av andelar eller handelsbolag. En utredning med uppgift att göra en översyn om utformningen av en sådan lag bör tillkallas av regeringen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen förordats om en översyn av lagstiftningen om andelslägenheter. () () 1985/86 Bo426
mot · G902Bo427 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo427 och () Nybildning av deltidsjordbruk Genom fastighetsbildningslag avskaffades möjligheten att nybilda s. k. stöd- eller deltidsjordbruk, dvs. jordbruk som tillsammans med annan sysselsättning kan ge brukarna en godtagbar försörjning. Då denna lag riksdagsbehandlades hävdades från folkpartihåll att möjligheten att nybilda sådana deltidsjordbruk skulle bibehållas, även om behovet måste anses begränsat, eftersom många brukare av mindre och medelstora jordbruk har stora ekonomiska svårigheter och en strukturomvandling för att åstadkomma bärkraftiga jordbruk är önskvärd. Men av t. ex. regionalpolitiska och miljövårdsskäl kan det finnas behov av möjligheten att kunna nybilda deltidsjordbruk. En bygd kan förbli levande, om jordbrukare, som t. ex. övergår till industriarbete eller säljer huvuddelen av sina ägor till fritidstomter, får behålla en del av sin gård för fritidsjordbruk. Även i kombination med andra sysselsättningar som t. ex. hantverk, handel, service eller skogsarbete kan ett deltidsjordbruk ge underlag till en fullgod utkomst. Det kan medverka till att hålla liv i små samhällen som annars skulle riskera att avfolkas. Deltidsjordbruket ger ofta inte minst för barnfamiljer en god boendemiljö som är en social tillgång värd att beakta. Även ur miljövårdssynpunkt kan det vara befogat att möjligheten till nybildning av deltidsjordbruk hålls öppen, då jordbrukare kan kombinera ett deltidsjordbruk med röjningsarbeten eller andra arbetsuppgifter i miljövårdens tjänst. Landskapsvården skulle då kunna upprätthållas och stärkas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag innebärande att fastighetsbildningslagen ändras så att deltidsjordbruk får nybildas och bibehållas när regionalpolitiska, landskapsvårdande och/eller miljömässiga skäl t^lar härför. () ()
mot · G902Bo501 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo501 m. fl. (m) Vattenkraftsutbyggnaden 1985/86 Bo501 514 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86: Jo708 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vattenkraftsutbyggnaden. L. () i () () 1 1985/86. Nr Bo501 514.
mot · G902Bo502 · 1986-01-13 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo502 Vattenrutschbanor har ökat kraftigt i popularitet . Flera myndigheter, t. ex. och barnmiljörådet, har uppmärksammat att säkerhetsföreskrifter saknas när det gäller vattenrutschbanor. Ett antal mycket allvarliga olycksfall har inträffat. Det är anmärkningsvärt att några åtgärder ej vidtagits. har inte heller berört frågan om säkerhetsföreskrifter för rutschbanor och bristen på ansvarig tillsynsmyndighet. Föreskrifter om vattenrutschbanor kan mycket väl rymmas inom t. ex. 13 § i förslaget till ordningsstadga. Med hänvisning till ovanstående hemställs att soli sin mening ger regeringen till känna att föreskrifter om vattenrutschbanor inarbetas i ordningsstadgan.
mot · G902Bo503 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo503 och () Skyddslock på brunnar Dödsolyckor i otillräckligt säkrade brunnar inträffar genomsnittligt en gång . I stort sett samtliga inträffade olyckor skulle ha kunnat undvikas om brunnarna haft tillfredsställande lock med lås. Drunkningsolyckor i brunnar är således en olyckstyp som helt kan undanröjas. Kostnaden för att säkra en brunn mot olycksfall är förhållandevis blygsam och torde knappast överstiga . och dess föregångare i säkerhetsfrågor, mot barnolycksfall, har pekat på bristen av tillfredsställande lagstöd i för säkerhet vid brunnar. En avkunnad dom i högsta domstolen måste tolkas så att innebörden av skyddet i den nu gällande ordningsstadgan i högsta grad är bristfälligt. De krav som ställs på en brunnsägare ur säkerhetssynpunkt är synnerligen blygsamma. En skärpning av lagstiftningen måste komma till stånd. Det är speciellt anmärkningsvärt att brunnar i mer tättbefolkade områden inte har barnskyddade lock, t. ex. brunnar som ligger i närheten av platser där barn ofta vistas som daghem, lekplatser och skolor. har ansett att sådana brunnar bör vara försedda med barnskyddade anordningar. Naturligtvis skall sådana brunnar vara utrustade med barnskyddade anordningar. En lagändring måste göras. har avstått från att lägga förslag till krav på låsbara brunnslock generellt, eftersom utredningen anser att det skulle innebära betydande kostnader för framför allt kommunerna. Initialt skulle inköp av ett antal brunnslock med lås medföra en kostnad för fastighetsägarna. Påpekas bör dock att merkostnaden för ett sådant läs är blygsam. Erfarenheter från några kommuner som har sådana lock visar också att kostnaderna för brunnslock med lås mycket snabbt har betalat sig bl. a. genom kraftigt minskade rensningskostnader. Exempel finns på att sådana investeringar har betalat sig efter så som 612 månader. Det borde också vara självklart att krav skall ställas på att nyinstallerade brunnar eller nyinstallerade lock skall ha säkerhetsanordningar. Kostnadsaspekterna bör i det sammanhanget inte tillmätas någon betydelse. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att lagstiftningen kring lock på brunnar ändras i enlighet med motionen. () () 1985/86 Bo503
mot · G902Bo504 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo504 . m. fl. (c) Slopande av vissa avgifter vid överträdelse av I 10 kap. 4-7 §§ anges de förhållanden då byggnadsavgift, särskild avgift och tilläggsavgift skall påföras i ett byggnadslovsärende. Byggnadsavgift skall påföras de mindre förseelserna och utgå med 4 gånger den avgift som skulle ha betalats om lov till samma åtgärd hade meddelats, dock lägst . Särskild avgift med . skall påföras om t. ex. arbete utförs utan ansvarig arbetsledare. Tilläggsavgift skall påföras för de större överträdelserna av skyldigheten att söka lov. Tilläggsavgift prövas av allmän domstol på talan av åklagare. Övriga avgifter fastställs av byggnadsnämnd. Metoden att belägga en rad handlingar, som en enskild utför i strid med gällande bestämmelser, med särskilda avgifter är en av orsakerna till att det hos allmänheten växer fram en negativ inställning till samhällets myndigheter. Tillämpningen av sådana bestämmelser blir också med nödvändighet stelbent och upplevs som omotiverad och trakasserande. I första hand bör det ske en kraftig.minskning av kravet på bygglov. Vi har utvecklat detta i vår motion 1985/86: 69 med anledning av proposition 1985/86: 1 och hänvisar till denna. Lagstiftningen på detta område bör därför utformas så att åtgärd, som utförts trots att byggnadslov skulle ha erfordrats, inte skall belastas med en byggnadsavgift om åtgärden kan godkännas av . Avgift skall inte heller utgå om ändring som kräver för att kunna bevilja byggnadslov omgående vidtas. Slutsatsen av detta resonemang blir att vi anser att byggnadsavgift och särskild avgift skall utgå ur påföljdssystemet. Kvar blir endast tilläggsavgiften som tillämpas på åtgärder av allvarligare karaktär, som anges i 10 kap. 7 §. Erforderliga lagändringar förutsätts utformas av bostadsutskottet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att beslutar ändra 10 kap. angående påföljder och ingripanden vid överträdelser, så att påföljdsformerna byggnadsavgift och tilläggsavgift slopas. () () () () 1985/86 Bo504
mot · G902Bo505 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo505 m. fl. De handikappades möjligheter att påverka samhällsplaneringen, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86: So 218 hemställer vi 1. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförs om handikappades möjligheter att påverka samhällsplaneringen, 2. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna att eget anpassat boende för grupperna handikappade och äldre skall präglas av självbestämmande vad gäller val av bostadsort, boendeform och serviceinsats. () () () () () ()