mot · G902So426 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:So426 m. fl. (fp) Bekämpande av barnolycksfall Vi har i med framgång lyckats bekämpa svåra sjukdomar hos barn. Utvecklingen har tyvärr inte varit lika gynnsam när det gäller att motverka olycksfall. Omkring 200 000 barn skadas så svårt att sjukhusbesök eller motsvarande är nödvändigt. Av dem måste 10 000 barn läggas in för vård. Olycksfall svarar för nära hälften av den totala dödligheten bland barn i landet. För barn utgör olyckor största enskilda dödsorsaken. Krasst ekonomiskt innebär detta stora, onödiga kostnader för samhället. Rent mänskligt innebär det sorg och livslångt lidande för många. I runda tal sker en tredjedel av skadorna i hemmet, en tredjedel i lekmiljön nära hemmet och en tredjedel utanför hemmiljön - t. ex. i daghemmet, i skolan eller under skolvägen. Bland 79-åringar inträffar en tredjedel av alla olyckor inom skolan, och bland 1015-åringar sker hälften av alla olyckor i skolan. Den främsta olycksorsaken är utformningen av den fysiska miljön ett samhälle byggt av vuxna för vuxna utan hänsyn till barns begränsningar och behov. Undersökningar har visat att majoriteten av olycksfallen hade kunnat förebyggas på planeringsstadiet med enkla medel utan större kostnad. En passiv låt-gå-mentalitet - ingenting hjälper, när olyckan är framme, det var nog meningen, det har ju inte hänt något än - är en oförsvarlig attityd. En sådan inställning är otänkbar när det gäller att skydda vuxna som omfattas av arbetarskyddet till liv och lem. Arbetarskyddslagen föreskriver att inte bara arbetsolyckor utan även tillbud skall utredas och åtgärdas. Detta är väl motiverat, eftersom man påvisat att varje olycka inom industrin i genomsnitt föregåtts av tre tillbud. Barnen har ingen fungerande arbetsmiljölag. De har inga skyddsombud, ingen som är direkt ansvarig för att deras intressen tillvaratas i samhällsplaneringen och ingen som registrerar, utreder och vidtar förebyggande åtgärder vid olycksfall eller tillbud. Barnolycksfallen överstiger i absoluta tal antalet rapporterade arbetsolyckor. Det krävs lika många liv genom barnolycksfall som genom olyckor i arbetslivet. har presenterat en undersökning som tyder på att skolelever har farligaste arbetsmiljö. Den visar att det är dubbelt så vanligt att barn skadas i skolan som att vuxna skadas i arbetslivet. Den arbetsmiljölag som antogs 1978 omfattar även skolelever fr. o. m. årskurs 7. fick i uppdrag att utreda hur lagen borde tillämpas. I SÖ:s rapport , Elevernas medverkan i arbetet med skolans arbetsmiljö, står att läsa: Enligt AML omfattas elever från och med högstadiet av lagen. Elever på lågoch mellanstadiet är således undantagna. Det är emellertid väsentligt att kontinuitet präglar undervisningen om arbetsmiljöfrågor. Sådana bör behandlas redan på lågstadiet i den dagliga undervisningen. Barnen kan därigenom fostras till ansvar för och omsorg om sig själva och andra. Upp genom årskurserna kan eleverna ges ett ökat ansvar och undervisningen därigenom fördjupas. Vid undervisningen om arbetsmiljöfrågor på lågstadiet är det särskilt väsentligt att den knyts till barnens egen miljö och till deras egna erfarenheter. Efterhand kan eleverna också få ökande ansvar för sin egen miljö. I barnolycksfallsutredningen 79:28 betonas att låg- och mellanstadietiden bör ge en förberedande utbildning till vuxenlivets ansvar i skyddsfrågor. Där påpekas också att eleverna bl. a. genom deltagande i skyddsronder kan få insyn i hur skyddsfrågor behandlas i skolan. utgör ett naturligt forum för diskussion om arbetsmiljöfrågor. SÖ föreslog att regeringen skulle vidta de författningsmässiga åtgärder som erfordras för att i enlighet med förslaget ge eleverna formella möjligheter att medverka i skyddsarbetet enligt AML och AMF. Det föreslogs även att åtgärder skulle vidtas för att få utbildningen av elevskyddsombud bekostad genom särskilt anslag över statsbudgeten. Ärendet ligger, enligt uppgift, fortfarande kvar hos . Det är beslut togs att arbetsmiljölagen skall omfatta även elever fr. o. m. årskurs 7, men fortfarande finns det inga enhetligt utarbetade regler för hur skyddsarbetet för elever skall organiseras. En grundförutsättning för att olyckor skall kunna förebyggas är att det finns ett väl utbyggt och enhetligt system för registrering och rapportering av olyckor och tillbud. När det gäller skador i arbetsliv och trafik finns det ett skapligt fungerande statistiksystem. Däremot saknas ett offentligt statistiksystem, som registerar personskador t. ex. i hemmet, och i skolan. I proposition 1984/85:181, som grundar sig på HS 90, anges: HS 90 redovisar att olycksfallsskadorna är ett problem av folkhälsonatur. Särskilt svarar dödsfall genom skador för en mycket stor andel av den samlade dödligheten. Det konstateras vidare: För att förbättra underlaget för de skadeförebyggande insatserna i samhället bör en länsvis registrering av samtliga olycksfall (skadefall) som kommer i kontakt med hälso- och sjukvården genomföras. Utskott och riksdag ställde sig bakom denna skrivning. diskuteras förebyggande verksamhet på många områden inom hälsooch sjukvården. De snabbaste och mest omfattande resultaten skulle kunna erhållas genom åtgärder mot olycksfall. Det finns många vackra exempel på hur man genom systematisk registrering, rapportering och uppföljning av skador samt informationsverksamhet nått lysande resultat. Ett exempel är det så kallade , där man fick en minskning av skador genom olycksfall med nästan en tredjedel. Bland småbarnsföräldrar, som uttryckte intresse för att förebygga barnolycksfall, skedde en ökning från till parallellt med att antalet skador bland barn halverades. I vårt land har vi en heltäckande barnhälsovård och skolhälsovård. Föräldrautbildning inom barnhälsovårdens ram är på god väg att bli utbyggd över hela landet. och skola fungerar som en värdefull resurs inom skolans värld. Många värdefulla initiativ har tagits inom barnhälsovårdens och skolans ram för att förebygga olycksfall. Där finns en öppenhet och beredskap för åtgärder mot olycksfall som gör att man med relativt enkla medel bör kunna bygga upp en skyddsorganisation med samma effektivitet som arbetarskyddet. En grundförutsättning är att planerad registrering och rapportering av skador som behandlas inom sjukvården kommer till stånd centralt till och lokalt till det kommunala organ som har att utreda och analysera olycksförloppet och vidta förebyggande åtgärder. I många skolor fungerar skyddsombud. Denna organisation bör byggas ut, så att den blir heltäckande. För mindre barn bör föräldrar kunna utbildas till barnskyddsombud. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att åtgärder vidtas i syfte att begränsa arbetsmiljörisker för landets skolelever, 2. att hos regeringen begär en skyndsam översyn och redovisning av möjligheter att få rapportering och registrering av skador på grund av olycksfall, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående skyddsombud för bekämpande av barnolycksfall. () ()