mot · G902Fi205 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:Fi205 Medägande - inte fondcentralism! I motionen föreslås att de kollektiva löntagarfonderna avskaffas fr. o. m. 1986 och att de medel som finns i fonderna skall överföras till ATP-systemet. Kds alternativ till löntagarfonder är att uppmuntra till vinstdelningssystem på företagen. Därmed motverkas maktkoncentration och de anställda får större inflytande och delaktighet i företagets verksamhet. Svensk ekonomi behöver nyskapande och nyföretagande. Därför måste näringslivets behov av riskvilligt kapital tillfredsställas. Den andra, mycket viktiga faktorn för ett fungerande och utvecklande näringsliv är engagemanget hos de anställda och den delaktighet i arbetslivet som de upplever. är sannolikt ett av de västeuropeiska länder där makten över näringslivet är mest koncentrerad. Det beror dels på den starka koncentrationen av aktieägandet, en halv procent av alla hushåll äger hälften av alla aktier i , dels på att en så stor del av företagen håller sig med två eller flera sorters aktier med olika rösträtt. Men en annan tendens, som också är angelägen att uppmärksamma, är att det institutionella ägandet växer. 1975 ägdes av börsföretagens samlade värde av privatpersoner. hade andelen sjunkit till . Tre fjärdedelar av börsaktierna ägs således av institutioner som försäkrings- eller investmentbolag, stiftelser, fonder - exempelvis AP-fonderna - eller genom att aktiebolag äger aktier i varandra. Det sistnämnda, s. k. korsvist ägande, sker i ökande omfattning och har varit speciellt uppmärksammat . Införandet av kollektiva löntagarfonder förstärker onekligen trenden av ett alltmer institutionellt ägande. Kds vill minska privat maktkoncentration, undvika facklig maktkoncentration, öka delaktigheten för de anställda i arbetslivet och stimulera till ett folkligt aktieägande. Därmed läggs nämligen förutsättningarna för en sund och effektiv marknadsekonomi utifrån de traditioner och former svensk arbetsmarknad och näringsliv bygger på. Ett mycket allvarligt hot mot en sådan inriktning av näringslivspolitiken är införandet av de kollektiva Alltsedan valrörelsen har förslaget om att införa Mot. 1985/86 kollektiva löntagarfonder varit en ovanligt kontroversiell fråga i svensk Fi205 politik. Ingen annan fråga har fått ett sådant symbolvärde och varit så högaktuell som just frågan om kollektiva löntagarfonder. Kulmen nåddes kanske i valrörelsen , men trots att en riksdagsmajoritet, bestående av socialdemokrater och vpk-are, införde fonderna anses frågeställningen fortfarande högaktuell. Frågans symbolvärde och sakliga betingelse markerades också av att samtliga icke-socialistiska partier - kds, , och moderata samlingspartiet - deklarerade i valrörelsen att de skulle verka för att avskaffa de kollektiva löntagarfonderna. Fondfrågan har även medverkat till en politisk atmosfär i vilken blockövergripande samarbete även i andra sakfrågor omöjliggjorts. Orsaken till det sistnämnda är framför allt de principiella effekter kollektiva löntagarfonder har, då de kan innebära ett successivt överförande av ägandet av produktionsmedlen till fackföreningsstyrda fonder. Att svenska folket i otaliga opinionsundersökningar och att näringslivet markerat att man inte vill ha löntagarfonder ökar givetvis det hårdnackade motståndet mot fonderna från oppositionspartierna. Motivet för att införa kollektiva löntagarfonder har växlat uppseendeväckande som debatten pågått. Olika argument har använts i olika sammanhang och bytts ut efter hand. I regeringens proposition om löntagarfonder skrivs det att motiven för löntagarfonderna är att medverka till att skapa en fördelningspolitiskt acceptabel tillväxt- och stabiliseringspolitik och att öka den ekonomiska demokratin. Regeringen menade att löntagarfonderna skulle minska de fördelningspolitiska motsättningarna, hålla igen löneglidningen, ge löntagarna ett direkt ansvar för riskkapitalets användning och motverka privat makt- och förmögenhetskoncentration. Dessutom har argument som tryggare pensioner och stöd för den solidariska lönepolitiken använts. Samtliga dessa motiv visar sig inte hålla i verkligheten eller kan uppnås mycket bättre med andra metoder, exempelvis genom införande av vinstdelningssystem på företagen. Tillgången på riskvilligt kapital och hur detta slussas till företagssektorn avgörs i första hand av vilken ekonomisk politik som bedrivs och hur ränteläget är. Bedrivs en politik som uppmuntrar människor att spara och placera sina pengar produktivt, exempelvis i aktier, får företagen det riskvilliga kapital de behöver. Dessutom bör införandet av vinstdelningssystem på företagen ytterligare bidra till att vinsterna används på ett sätt som gynnar de anställda och företagen. Problemet är knappast bristen på kapital, inom företagssektorn, utan snarare att det stora statliga budgetunderskottet och bytesbalansunderskottet drivit upp räntan så högt att det lönar sig bättre att köpa statsobligationer än att investera i näringslivet. Ett obestridligt faktum är också att de medel som skall tillföras löntagarfonderna är medel som lämnar företagen dvs. De avtalsrörelser som har genomförts eller pågår visar med all tydlighet att löntagarfonderna inte haft någon positiv inverkan på löneavtalen. vore det väl naturligt att den avtalsrörelse som ligger i tiden tätt intill Mot. 1985/86 riksdagsbeslutet om att införa fonderna skulle ha en psykologiskt positiv Fi205 verkan på fackföreningsrörelsens lönekrav och agerande i avtalsförhandlingarna. Studeras löneavtalens nivå åren efter fondbeslutet framstår misslyckandet för finansminister femprocentsram i förra avtalsrörelsen som ännu mer uppenbart. Löntagarfonder ger inte heller det minsta incitament för den enskilde fackföreningsmedlemmen att hålla igen på sina lönekrav. Kollektiva löntagarfonder får dessutom små effekter på förmögenhetskoncentrationen. I stället bidrar dessa fonder till att ytterligare förstärka tendenserna till att ägandet av näringslivet utövas av institutioner och inte av enskilda människor. I kds anser vi att en utveckling borde främjas som gör att många privatpersoner, och grupper av människor, äger företag. Löntagarfonderna innebär i stället en risk för ökad ägarkoncentration eftersom fonderna tillsammans kommer att bli stora aktieägare. Makten över näringslivet flyttas från privat maktkoncentration till facklig maktkoncentration. Kds förslag till ökad delaktighet i arbetslivet och uppmuntrande av vinstdelningssystem skulle däremot motverka privat och facklig maktkoncentration. En annan mycket principiellt viktig fråga i sammanhanget är vilken roll fackföreningsrörelsen kan få då de nya löntagarfonderna blir stora ägare i företagen och där hamnar i ägarposition gentemot sig själva i löneförhandlingar etc. Fackets möjlighet att verka fritt och obundet begränsas därmed. Kds förordar med bestämdhet att löntagarfonderna avvecklas . Det kan lämpligen ske genom att inga nya medel tillförs fonderna, via den delen av ATP-avgiften som går till löntagarfonderna fr. o. m. , och vinstskatten skall då inte heller tas ut . Därmed befrias näringslivet från en pålaga på . Löntagarfondernas tillgångar skulle därmed uppskattas till . (Siffran osäker beroende på vad aktierna står i för värde vid slutet av 1986.) Fondstyrelserna och personalen bör sägas upp . Tillgångarna hos de fem löntagarfonderna och det som inbetalats i form av ATP-avgifter bör överföras till AP-fonderna. Medlen bör även fortsättningsvis placeras i aktier. De medel som därmed tillförs pensionsfonderna förstärker ATP-systemet. Behovet av framtida höjningar av ATP-avgifterna dämpas därmed. Den s. k. småföretagarfonden bör överföras till Investeringsbanken. avvecklas och skötseln av fonden tas över av Investeringsbanken. De medel som fonden har används inom ramen för Investeringsbankens verksamhet. har svensk ekonomi präglats av samförståndsanda mellan arbetsgivare och löntagare. Dess värre finns det en hel del som tyder på att denna värdefulla tillgång håller på att försämras. ansträngningar sättas in för att återupprätta samförstånd och samhällsge- Mot. 1985/86 menskap. De kollektiva löntagarfonderna är ett hot mot denna anda och kan Fi205 aldrig bli ett medel för att skapa engagemang, samförstånd och ökad delaktighet inom näringslivet. Vinstdelning kopplad till företagsanknutna fonder med individuell anknytning vore däremot ett steg i riktningen mot ökad samförståndsanda. Sådana modeller har prövats med framgång i många företag, exempelvis , SE-banken, , . Det är också bekant att åtskilliga små företag provat denna modell och fått den omfattad med tillfredsställelse av samtliga parter på arbetsplatsen. En ökad delaktighet i det egna företagets verksamhet är värdefull för den enskilde, eftersom det ökar samhörighetskänslan och säkerligen också skulle fungera som en positiv stimulans i produktionen. Att detta varit en målsättning för exempelvis Volvos resultatbonussystem framgår bl. a. av de statuter som ligger till grund för Volvos vinstdelningssystem. Där står: Volvos resultatbonussystem bygger på ett avtal mellan AB och de fackliga organisationerna. Genom att skapa detta system vill man förstärka de anställdas intresse för företaget och då understryka det gemensamma intresset av en tillfredsställande vinstnivå och fortsatta investeringar såsom en grund för fortsatt god utveckling för bolaget och därmed för de anställdas trygghet och arbetstillfredsställelse. Aktieinnehav skapar intresse för företaget, vilket i sin tur leder till krav på insyn. Insyn leder sedan till en djupare kunskap, vilket sannolikt gör att den anställde kommer att hysa åsikter om företagets skötsel som han vill hävda. Införandet av vinstdelningssystem bör vara frivilligt och den exakta utformningen skall hanteras av de berörda på varje företag. Regeringen bör underlätta bildandet av företagsanknutna löntagarfonder genom generösa skatteregler. Avsättningen till fonderna bör bl. a. vara avdragsgill för företaget. Av de opinionsundersökningar som gjorts framgår entydigt, att en utomordentligt stor majoritet av svenska folket är positiv till att sprida ägandet av företag bland företagets egna anställda, i stället för att koncentrera ägandet till fem fackförbundsdirigerade fonder. Av de reaktioner som framkommit från Volvoarbetare och från fackklubbarna på exempelvis i visas också, att decentraliserade företagsvisa vinstdelningssystem föredras framför de kollektiva fonderna av de löntagare som provar sådana system. Tillförseln av nytt riskvilligt kapital till näringslivet kan underlättas genom att utveckla allemansfondsparandet, dels genom att sparande i aktier stimuleras, dels genom att nya kapitalmarknadsinstitutioner inrättas. Via generösa beskattningsbestämmelser skall den enskilde stimuleras att öka sitt sparande i aktier eller i andelar i aktiefonder. Sådant sparande bör upp till en viss nivå medföra avdrag på skatten och i stället beskattas när medlen tas ut till konsumtion. Denna sparförmån bör dock begränsas till personer som ej har någon större förmögenhet. Kds-förslaget om att införa progressiv utgiftsskatt medför också positiva effekter på sparande i aktier. Detta beroende på att utgiftsskattesystemet inte beskattar sparande i aktier förrän medlen tas ut i konsumtion. Detta sparande skall kunna kanaliseras via nya kapitalmarknadsinstitutio ner som erbjuder individuellt ägda andelar och placerar medlen på aktiemarknaden. Dessa fonder påminner i viss mån om aktiefonder men dess styrelse skall utses av andelsägarna genom att varje person har en röst. Ett flertal sådana fonder bör inrättas och det skall vara fritt för den enskilde att välja var han/hon vill placera sitt sparande. Rätten att bygga upp sådana fonder bör vara ganska vid och även omfatta fackföreningarna. Genom dessa åtgärder anser vi att man på ett effektivt sätt tillför näringslivet riskvilligt kapital, breddar ägandet och sprider ägarinflytandet samt ger de anställda större delaktighet och inflytande i näringslivet. Med anledning av vad som anförts hemställs 1. att beslutar att de kollektiva löntagarfonderna avskaffas i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att beslutar att löntagarfondernas medel skall överföras till AP-fonderna, 3. att hos regeringen begär förslag till stimulansåtgärder för vinstdelningssystem på företagen och för enskilt aktiesparande enligt vad som anförts i motionen. 1985/86 Fi205