ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902n271 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:N271 () Export- och importutbildning vid Företagen i de områden som stöds med regionalpolitiska medel karakteriseras ofta av bristande marknadsföringskompetens. Företagsledaren har en produktionsinriktad bakgrund och i hans omgivning saknas folk med marknadsföringserfarenheter. Detta leder till inte bara svag marknadsföringskompetens utan även höga marknadsföringskostnader eftersom man måste köpa marknadsföringsassistans från andra fjärrområden. Dessa små företag ligger också så glest att det inte blir effektivt att försöka samarbeta med andra företag om en gemensam marknadsföringsorganisation. Bristande samband mellan marknadsföring och produktutveckling leder enligt ett flertal undersökningar till att produktkvalitet och produktutveckling halkar efter. Konkurrensförmågan blir lidande och företaget kommer in i en nedåtgående spiral. Samhällets attityd till marknadsföring, marknadsundersökning och exportkunnande måste förbättras. måste skaffa sig bättre kunskap om både gamla och nya marknader. Den traditionella utbildningen av företagens försäljningspersonal med praktikår hos de utländska agenterna gav kunskaper både i köparlandets språk och kultur. Den nya generationen småföretagare saknar ofta dessa kunskaper. Sandöskolan specialiserar sig på utbildning av biståndsarbetare. 1 utbildningen ingår såväl språkutbildning som kännedom om värdlandets kultur och sedvänjor. Det är därför önskvärt att utvidga Sandöskolans verksamhetsområde till att även omfatta andra länder av intresse för svenska småföretags exportsatsningar. Sandöskolan bör utvecklas till en modern export- och importskola för de små och medelstora företagen. Skolans lärare kan fungera som konsulter, tolkar och översättare åt de mindre företagen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande export- och importutbildning för små och medelstora företag vid .
mot · G902n273 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:N273 och i (s) Skärpt kontroll av yrkesmässig låneverksamhet Ocker i utlåningsverksamhet har tilltagit i omfattning . På den oreglerade s. k. grå kreditmarknaden tillämpas räntor som inte sällan balanserar på eller t. o. m. överskrider gränsen för ocker. Allt fler tvivelaktiga lånefirmor lever på en verksamhet som utnyttjar svaga människors trångmål, att låna för dagen, utan borgen och för att tillfälligt reda ut en besvärlig ekonomisk situation. En undersökning som genomförts av tidningen visar att snabba pengar är dyra pengar. För ett kort lån på två tusenlappar ligger den effektiva räntan . Om lagens ockerparagraf dömt efter räntans storlek hade knappast någon av de nio lånefirmorna i nedanstående tabell gått fria: Samtliga lån är på . Om lånebeloppet i tabellen är lägre beror detta på att bankiren behåller en del av lånet som förskott i lånekostnaden. De granskade firmornas genomsnittsränta är . Två omständigheter kan medverka till att den grå kreditmarknaden nu kan begränsas. Den ena är att genomfört en stor avreglering av kreditmarknaden för att öka den andel av kreditgivningen som går genom bankerna. a. har utlåningstaken för bankerna, bostadsinstituten och finansbolagen avskaffats. Den andra sammanhänger med en skärpning av lagens ockerparagraf. Trots detta kan man på goda grunder anta att oseriös låneverksamhet kommer att finnas kvar i inte obetydlig omfattning, eftersom inga tillstånd krävs för att få bedriva yrkesmässig låneverksamhet. En målmedveten strävan från samhällets sida bör vara att styra praktiskt taget all kreditgivning genom bankerna och andra institutioner på den reguljära kreditmarknaden. Därför föreslår vi att någon form av tillstånd eller annan form av verksamt kontrollmedel införs för den som yrkesmässigt vill bedriva låneverksamhet. Med hänvisning till ovanstående hemställs N273 att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om skärpt kontroll av yrkesmässig låneverksamhet. () ()
mot · G902n278 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:N278 och (fp, c) Ökade forskningsinsatser för Mångå insatser görs för att skapa produktion och sysselsättning i som ersättning för minskade eller nedlagda industrier. Främst gäller detta de s. k. Bergslagskommunerna. I första hand satsas på att snabbt skapa förbättrad sysselsättning och på utbildningsåtgärder. För att även förstärka sysselsättningsmöjligheterna på är det väsentligt att forskningsprojekt bedrivs, som kan ge produktion och sysselsättning, lämpligen lokaliserad i . Befintliga FoU-resurser inom länet är koncentrerade till och Fagersta-industrin. I , , samt i finns eller kommer snart att starta teknikcentra, som främst skall arbeta med teknisk utbildning och konsulttjänster till mindre industriföretag. Det är angeläget att de forskningsinsatser ökas som förbättrar förutsättningarna för utveckling och förnyelse av industrier. Detta kan bl. a. ske med för behov avpassade FoU-projekt, vid institutioner och företag som har erforderlig kompetens och kapacitet, som i vissa fall även lokaliseras till . För att försörja Västmanlands-industrin med FoU-resultat behöver företagen få bättre kontakt med FoU-resurserna och förstärkta möjligheter att påverka forskningsinsatser och val av FoU-projekt. Främst för små och medelstora företag är ett dylikt behov för handen. Tämkbara åtgärder är att till högskolan i /och påtänkta gymnasieskolor och teknikcentra lokalisera vissa resurser för FoU-projekt, som skall ha nära kontakt såväl med länets industri som med de tunga forskningsresurserna i landet. Vi föreslår att resurser avdelas för att närmare utreda dels hur en starkare koppling mellan industri och FoU-resurser skall kunna tillskapas främst med inriktning på små och medelstor industri, dels vilka teknikområden som i första hand kan generera produkter och sysselsättning som passar , dels också lämplig resursstruktur för att bedriva forskningsprojekt inom länet. Med det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om forskningsbefrämjande åtgärder för . () ()
mot · G902n283 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:N283 (vpk) Företags ansvar för de anställdas sysselsättning Företags bristande ansvar för de anställda har ofta demonstrerats. Skärpta bestämmelser till skydd för de anställda behövs. Företag som byggts upp och utvecklats genom statliga beställningar borde rimligen visa ett större ansvar. är ett sådant företag. Den militära flygplanstillverkningen utgör en avgörande del i verksamheten i . De problem som är förknippade med det starka beroendet av militär verksamhet liksom behovet av planering för civil produktion har vid upprepade tillfällen tagits upp i riksdagsmotioner från vpk. I denna motion skall pekas på en företeelse som hör samman med företagets ansvar för sysselsättningen. i Kisa, som ägs av , kommer att läggas ned och verksamheten förläggas till . Beslutet har kommit till under former som gör att de anställda anser sig överkörda och utan möjligheter att påverka situationen. Konsekvenserna blir allvarliga för de anställda, men även för kommunen. I ett frågesvar i () meddelade industriministern att han för Saab-ledningen gjort klart att den har ett stort ansvar för sysselsättningen i Kisa och att regeringen med stor uppmärksamhet följer utvecklingen. Företagsledningen har uppenbarligen inte tagit hänsyn härtill, liksom ej heller till fackliga organisationers och lokala politikers synpunkter. gjorde betydande utfästelser om arbetstillfällen i andra delar av landet inför JAS-beslutet. Det är därför särskilt anmärkningsvärt att koncernen inte är beredd att ta ansvar för ett åttiotal arbetstillfällen från . En stark opinion har kommit till uttryck i bygden för att regeringen, med hänsyn till de betydande statliga beställningarna hos , bör påverka företaget att fortsätta verksamheten i Kisa eller ansvara för ersättningsjobb. Det ligger också i linje med industriministerns uttalande i . Ett regeringsinitiativ i detta fall kan också vara en betydelsefull markering av den vikt som allmänt bör tillmätas företagens ansvar för de anställdas trygghet. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs rörande företags ansvar för de anställda.
mot · G902n284 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:N284 När beslöt att dela SGU (Geologiska Undersökning) och överföra uppdragsverksamheten till ett fristående prospekteringsföretag, SGAB (), fanns delade meningar om för- och nackdelarna med en delning. SGAB, som lokaliserades till , och , utlovades dock stöd från dem som var pådrivande för en delning. Man förutsatte också att gruvbolagen skulle komma att anlita det nya bolaget, när detta hade skiljts från myndigheten . De senaste årens resultatredovisningar ger besked om att SGAB har svårigheter att klara sysselsättningen för de i bolaget anställda. Orsakerna till detta är framför allt förändringarna i statens anslagsgivning till prospektering samt statliga ovilja att nyttja SGAB:s tjänster. Anslagsgivningen har inneburit att de extra medel för prospektering, som beslutat om, huvudsakligen nyttjats för närprospektering och då huvudsakligen kommit gruvbolagens prospekteringsorgan till del. Statens anslag till NSG () minskade /85 med 25 milj. kr. Detta har kommit att starkt beskära NSG:s beställningar hos SGAB. Redan nu har SGAB tvingats till nedskärningar av personal i och . Risker finns för ytterligare personalminskningar om inte staten kan skapa garantier för en tryggad verksamhet vid bolagets enheter i och genom en garantikoppling till anslagsgivningen. Det kan ifrågasättas om staten skall ha två prospekteringsbolag förutom SGAB också . Avsevärda vinster skulle kunna göras om dessa verksamheter sammanfördes i ett bolag lokaliserat till , och . Denna fråga bör närmare utredas. Genom inriktningen på anslagskonstruktionen för statligt stöd till prospektering har närprospekteringen kommit att prioriteras. Detta har medfört att det prospekteringsarbete som bedrevs för att finna nya mineralfyndigheter i bl. a. kommit att kraftigt skäras ned. Då en del lovande fyndigheter innehöll mineraler som har stor brist på är det en viktig självförsörjningsfråga att låta detta arbete fortsätta och utvecklas med målsättningen att framför allt finna bristmineraler. En sådan målsättning bör vara möjlig att uppnå genom inriktningen av anslagen till (). Genom en ökad basprospektering skulle också en betydande del av arbetsbortfallet i SGAB kunna kompenseras. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär att frågan om tillskapandet av ett sammanslaget statligt prospekteringsbolag prövas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att anslagskonstruktionen för prospekteringsmedel till () åter inriktas på att öka basprospekteringen, särskilt efter bristmineraler, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om snara åtgärder för att trygga verksamheten i i och . 1985/86 N284
mot · G902n285 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:N285 m. fl. (s) Mineralprospekteringen Staten är i mycket hög grad delaktig i den svenska mineralindustrins utveckling. En viktig del i detta engagemang är de insatser som vidtas i det uttalade syftet att expandera verksamheten inom branschen. Redan under fick SGU i uppdrag att leta malm för statens räkning. 1982 gavs NSG möjlighet att ge bidrag till företag för prospektering. finns ett femårigt program inom vilket prospekteringsföretagen kan erhålla finansiellt stöd för sin undersökningsverksamhet. För Bergslagen var från början 40 miljoner reserverade, efter hand vidgades området till övriga . Av de 40 miljonerna återstår nu 3,9 miljoner som kommer att fördelas på projekt . Under de tidigare programåren har i genomsnitt 12 miljoner förbrukats . De medel som anslagits kommer alltså inte att räcka programtiden ut. Inom regionen övriga redovisar NSG ett flertal intressanta projekt som bör fullföljas. Nya prospekteringsmetoder som medger undersökningar i områden som inte varit möjliga att undersöka, gör fortsatt prospekteringsarbete mycket angeläget. Dels för att öka malmbasen, dels för att skapa arbete. Det ökande intresset för industrimineral öppnar också nya perspektiv för svensk gruvnäring. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av fortsatt prospektering i övriga . () ()
mot · G902n286 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:N286 och () Mineralprospektering i De delar av som ligger i är kända som gammal gruvbygd. I området kring har tidigare förekommit gruvbrytning. Mineralförekomsten är alltså ett faktum men ännu har man inte med modern prospekteringsteknik undersökt om fyndigheterna är företagsekonomiskt lönsamma att bryta. Den senaste karteringen daterar sig . Flera mineraler och metaller är strategiskt viktiga, t. ex. mangan, kobolt och . Därutöver Finns regionalpolitiska motiv för att grundligt utreda om eventuell brytning kan komma till stånd. är den del av länet som av både länsstyrelse och landsting prioriterats när det gäller att skapa nya arbeten. En s. k. fullskaleprospektering bedöms av som klart motiverad. Utöver geologiska förstudier ingår geofysiska mätningar, geokemiska prov samt bergartsanalyser i den s. k. regionala fasen av prospekteringen. Kostnaden för denna fas har av uppskattats till ca 2 milj. kr. Möjligheterna att lokalisera ekonomiskt intressanta objekt har bedömts som goda. Därför är det fel att inte grundligt utreda fyndigheternas omfattning och företagsekonomiska förutsättningar även med beaktande av risken att brytning inte kommer till stånd. Miljöfrågorna måste dessutom granskas noga innan ett eventuellt beslut om brytning kan bli aktuellt. Kostnaderna för prospektering kan inte täckas av , kommun och landsting som förklarat sig intresserade av att göra insatser för prospekteringens utförande. Med hänsyn till dels att fyndigheten kan ha samhällsekonomisk och strategisk betydelse, dels de regionalpolitiska skälen för insatser i bör staten tillskjuta medel. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att ur anslaget för Statens gruvegendom, prospektering reservera medel för fullskaleprojektering av mineralförekomst inom .
mot · G902n288 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:N288 och (m) Ändring i gruvlagen ^ot Gruvdrift förekommer på många platser i , främst i norra delen av landet, men även i bergslagsområdet. Den ekonomiska betydelsen av denna verksamhet är stor. Det är angeläget att fyndigheter som ännu är okända kan upptäckas och exploateras. I har intresset för undersökningar om mineralfyndigheter ökat . Modern teknik gör det möjligt att snabbt göra översiktliga kartläggningar över stora områden. Undersökningar på platsen genom borrningar och schaktningar kan förekomma om detta bedöms vara erforderligt. Ger dessa positiva resultat kan eventuell brytning igångsättas. Hela denna verksamhet regleras i gruvlagen . Av denna framgår att rätten till inmutningsbara mineraler tillfaller upptäckaren. Staten har dock rätt till en hälftenandel i fyndigheten (kronoandel). Markägaren äger ingen rätt till del av fyndigheten. Inmutningsföretaget äger rätt till undersökning inmutningsrätt . Denna tid kan förlängas till . Markägaren äger rätt till ersättning för eventuella markskador eller dylikt som undersökningarna förorsakar. Förhållandena i är i många hänseenden olika dem i . Skogens bonitet och jordarnas avkastning är större i än i norra, liksom följaktligen markvärdena. Störningarna i driften och andra olägenheter blir därför också större vid den typ av undersökningsverksamhet som här berörts. Det måste därför anses som en orimligt att dessa undersökningar kan fortgå ända upp till på samma fastighet. Avsevärda störningar kan uppstå vid jord- och skogsbruksföretaget. Visserligen skall skador ersättas, men de kan svårligen fullt ut kompenseras. Enligt vår mening bör tiden för inmutningsrätten avsevärt nedkortas. bör nödvändiga updersökningar hinna genomföras. Moderata samlingspartiet slår vakttorn äganderätten. Den utgör en omistlig del av vår rättsuppfattning och demokrati. Vid brytning av äger dock markägaren ingen som helst rätt till del i fyndigheten som Finns under markytan på hans egendom. Detta strider mot vad vi anser vara rätt. Gruvlagen gav markägaren rätt till viss del av fyndigheten. Även om den var liten med ett beloppstak visade detta ändå att äganderätten till marken i dessa sammanhang hade ett reellt innehåll även om det var litet. 1 1985/86. 3 sami Nr N288294 Vi anser att den som äger marken där mineralfynd görs skall ha del i avkastningen. Hur stor denna skall vara och hur reglerna i övrigt skall utformas bör vidare övervägas. I princip bör de regler som återfanns gruvlag kunna tillämpas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att inmutningsrätt skall få ges i högst , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att markägaren skall ges rätt till del av avkastningen vid gruvdrift enligt de riktlinjer som i motionen anges. fm) (m) 1985/86 N288
mot · G902n295 · 1986-01-24 00:00:00 — och () Försäljning av Sedan förstatligades har bryggeribranschen präglats av en utveckling mot monopol. Ett flertal bryggerier har lagts under . Endast ett fåtal har kunnat överleva vid sidan om den statliga bryggerijätten. Vare sig konsumenterna, skattebetalarna eller den svenska bryggerinäringen har något att vinna på att staten på det här viset går i täten för en monopolisering av bryggeribranschen. Tvärtom är det önskvärt inom detta område liksom inom andra med konkurrens och valfrihet. Det är mot denna bakgrund intressant att såväl ledningen för som de anställda i ett antal olika sammanhang uttryckt önskemål om en privatisering. Man har menat att det är en nackdel att vara ett statligt företag, både vad gäller konkurrensen mot de kvarvarande konkurrenterna men också vad gäller formerna för ledningen för ett statligt företag. Det finns ingen anledning till att staten skall äga ett bryggeri. Statens roll skall vara att stifta de lagar som berör bryggerinäringen. Inte att vara en part som lagstiftningen gäller. En privatisering av bör därför välkomnas. Det finns däremot ingen anledning att staten, som diskuterats, säljer sitt majoritetsinnehav till . För det första riskerar man då att i förlängningen i stället för ett statligt monopol få ett privat. håller på att bli ett så dominerande företag i det svenska näringslivet att det inte finns någon anledning för svenska staten att ytterligare befästa Volvos ställning. Det finns ytterligare ett principiellt viktigt skäl. En stor del av den diskussion om börsetik som vuxit fram i som ytterligare accentuerades genom Leo-affären har berott på att vissa aktörer på börsen genom olika skäl haft en gynnad position avseende tillgång till information och möjlighet att delta i emissioner. När staten säljer ut sitt innehav i bör det därför inte ske vid sidan av den svenska börsen, där allmänheten har en möjlighet att köpa. Det finns ingen anledning för den svenska staten att gynna och Volvos aktieägare genom att gå vid sidan om den ordinarie aktiemarknaden. Med anledning av det intresse som statligt ägda visat finns det anledning att understryka att staten definitivt inte har någon anledning att sälja ut sitt innehav i till ett statligt företag. Då gör man inget åt den situation som ledning och anställda önskar få ändrad, man missar dessutom en möjlighet att låta den svenska allmänheten äga . 1 1985/86. Med anledning av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att statens innehav i skall säljas på börsen. () () 1985/86 N295
mot · G902n296 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:N296 (vpk) Återuppbyggnad av Särnasågen Hosten 1985 brann Såg & Hyvleri. Ägare är Wedde & Co., ett dotterbolag till domänverket. Både dotterbolaget och domänverket självt har beslutat att sågen skall läggas ned. Deras egna utredningar visar att lönsamheten inte är tillräckligt god. Enligt direktiv uppifrån har domänverket krav på sig att domänverkets sågar skall drivas på mest lönsamma sätt. Vinsten var 3,5 milj. kr. för sågen i . Sågen i sysselsatte 30 personer, dvs. över hälften av Särnas befintliga arbetstillfällen inom industrin. Byggs inte sågen upp är det en regionalpolitisk katastrof, när ett statligt företag inte kan driva verksamhet i en bygd som står och faller med sågen. Regeringens och beslutade inriktning av statliga verk och företag måste omgående omprövas, om inte domänverkets styrelse tar sitt förnuft till fånga och beslutar bygga upp sågen i . De centrala MBL-förhandlingarna har strandat. har drivit igenom sin linje om nedläggning. 1 detta läge återstår bara en åtgärd, att regering och riksdag ingriper och beslutar att utifrån regionalpolitiska skäl skall Särnasågen byggas upp och tas i drift. De politiska instanserna måste ta alla tillfällen att motverka arbetslöshet och säkra arbetstillfällen. En återuppbyggnad av sågen i är att rädda samhället och en region från katastrof. Det handlar om att värna de arbetstillfällen som ligger i regioner som den privata industrin inte satsar på. Med anledning av det anförda föreslås att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att sågen i skall återuppbyggas. 1* 1985/86. 3 sami Nr N295301
mot · G902n297 · 1986-01-26 00:00:00 — Motion till 1985/86:N297 Så länge affärsverket FFV hade som huvuduppgift att vara leverantör till det svenska försvaret utgjorde denna företagsform med sitt särskilda regelsystem inget större hinder för dess utveckling. Efterhand har emellertid FFV blivit en modern industrikoncern som verkar i hård konkurrens såväl i som internationellt. Dessa ändrade förutsättningar har aktualiserat kravet på att FFV i sin helhet överförs till aktiebolagsform. Det finns en rad viktiga skillnader mellan verks- och aktiebolagsformerna som försvårar för FFV att konkurrera på lika villkor. Till skillnad från aktiebolaget har affärsverket ingen juridisk självständighet och verksamheten regleras ungefär som den offentliga sektorn. Det innebär att man lyder under offentlighetsprincipen vilket bl. a. gör det svårt att skydda affärshemligheter. När det gäller ekonomi och finansiering innebär affärsverksformen också betydande nackdelar. Investeringsmedel för anläggningstillgångar erhålls t. ex. via statsbudgeten i konkurrens med andra myndigheter och med en lång och krånglig beslutsprocess. Flera för affärsverksamhet normala åtgärder kan helt enkelt inte vidtas utan regeringens och godkännande. För att FFV skall kunna uppträda effektivt och med samma förutsättningar som andra företag på marknaden är det enligt min uppfattning nödvändigt att affärsverket FFV ombildas till aktiebolag. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ombildandet av affärsverket FFV till aktiebolag.