mot · G902ub256 · 1986-01-27 00:00:00 — m. fl. (vpk) Gymnasieskolan Gymnasieskolan jämte ungdomsuppföljningen är i stort sett de enda alternativ till verksamheter som står ungdomar till buds efter genomgången nioårig grundskola. Allt färre blir de unga människor som går direkt från åk 9 till ett jobb. Denna utveckling har flera förklaringsgrunder. Det hävdas ibland att den tekniska utvecklingen inom arbetslivet kräver ytterligare utbildning utöver grundskolekompetens. Den största delen av förklaringsgrunden utgörs dock av det faktum att det inte finns några jobb åt unga människor. Samhället har mött detta förhållande med erbjudande om utbildning i gymnasieskolan. Vi har, om än inte formellt så dock reellt, en längre obligatorisk skolgång än . Det faktum att de allra flesta ungdomar enbart är hänvisade till gymnasiestudier efter innebär att helt andra krav ställs på gymnasieskolan . Inte minst med tanke på att det gäller att motverka den sociala snedrekryteringen till högskolan. Det gäller också att motverka utsållningseffekten i gymnasieskolan. Klasskillnaderna inom utbildningsväsendet vad avser gymnasieskola och högskola beskrivs delvis i budgetpropositionen. I dess bilaga 10, s. 352 skriver statsrådet: Problemen med snedrekryteringen i högskolan har i stor utsträckning sin grund i förhållanden inom de utbildningar som förbereder för högskolestudier. Även i gymnasieskolan är den sociala snedrekryteringen betydande. Barn från lägre socialgrupper söker sig i mycket liten utsträckning till tre- och fyraåriga, teoretiska linjer, och avbrottsfrekvensen bland dessa elever är högre. Över huvud taget har den sociala snedfördelningen mellan linjerna i gymnasieskolan ökat och gymnasieskolan fungerar delvis som ett sållningsinstrument. Tyvärr måste vi konstatera att dessa i propositionen refererade missförhållanden inte angrips. I stället föreslår den socialdemokratiska regeringen kraftiga nedskärningar av statsbidragen till gymnasieskolan. Det handlar om minskade statsbidrag till kommunerna i storleksordningen 128 milj. kr. Nedskärningen kommer säkerligen att bli större eftersom den beräknas på löneläget och som bekant står nu nya löneförhandlingar för dörren. De minskade statsbidragen, även om de skall täckas upp av kommunala medel, kommer definitivt inte att gynna missgynnade elever inom gymnasieskolan. Naturligtvis är det så att i kommuner som har de största ekonomiska bekymren hittar man också en större andel av arbetarklassens barn. Det är i kommuner med hög arbetslöshet och vikande 1 1985/86.3 sami. kommunala intäkter som dessa nedskärningar kommer att slå hårdast mot elever som kommer från lägre socialgrupper. Där kommer man med största sannolikhet att tvingas skära ner de kommunala anslagen till andra områden inom skolan än direkt undervisning. Farhågorna om att skolan på grund av regeringens s. k. besparingar kommer att drabbas av en kvalitetssänkning är inte ogrundat. För , som inte kan räknas till de fattigaste kommunerna, står man i begrepp att skära ned på antalet skolsköterskor, kuratorer, skolläkare, psykologer och fritidsledare. Förmodligen kommer också städningen i skolorna att försämras, vilket är en direkt hälsorisk för vissa grupper av allergiker bland elever och personal. Flemspråksundervisningen kommer förmodligen att upphöra. Därmed kommer principen om den aktiva tvåspråkigheten att utarmas. Man överväger också att kraftigt höja terminsavgifterna till den kommunala . Alla dessa kvalitativa försämringar i skolan i beror till största delen på de s. k. besparingar som regeringen föreslår. Det är på sin plats att erinra om vad de socialdemokratiska reservanterna anförde i utbildningsutskottets betänkande 1980/81:12. Den dåvarande borgerliga regeringen föreslog då en nedskärning av statsbidragen (den socialdemokratiska regeringen föreslår nu ). Reservanterna anförde bl. a. följande i sin reservation nr 1 till ovannämnda betänkande: Kommunerna har redan nu mycket skiftande ekonomisk standard. Ett genomförande av regeringens förslag skulle få effekter på kommunernas utbildningsstandard. Kommuner med stora barn- och ungdomsproblem, som dessutom har en ansträngd ekonomi beroende på bl. a. en ojämn åldersstruktur, kan tvingas till nedskärningar, medan kommuner med ringa problem och god ekonomi inte behöver vidta samma drastiska åtgärder. Det finns starka skäl att söka åstadkomma en jämnare utbildningsstandard i hela landet och inte öka skillnaderna. Tyvärr får man väl konstatera att exakt samma ord går att använda och samma invändningar går att göra när det gäller den socialdemokratiska regeringens förslag till nedskärningar i gymnasieskolan för /87. Gymnasieskolan har under framför allt utsatts för en rad nedskärningar. Genom dessa har naturligtvis villkoren för de sämst rustade eleverna kraftigt försämrats. Att erbjuda alla ungdomar som gått igenom en utbildning i gymnasieskolan råder det bred politisk enighet om. Vi menar att det är ett anständighetskrav att politiska beslut fattas på ett sådant sätt att de också blir en verklighet för den enskilde eleven. Den nya situationen på arbetsmarknaden för ungdomar, den sociala snedrekryteringen till gymnasieskolan, utslagningen i gymnasieskolan, ställer krav på en hel och längre sammanhållen gymnasieskola än dagens. eller senare kommer realiteter att tvinga fram en sådan omdaning av skolan. Vi föreslår i andra motioner åtgärder som leder till bättre sociala förhållanden för eleverna, en rättvisare social rekrytering till gymnasieskola och högskola, samt rätten till arbete också för unga människor. För att garantera alla ungdomar som så önskar en plats i gymnasieskolan måste antalet intagningsplatser till gymnasieskolan ökas. också motiveras genom att alla skall garanteras en gymnasieutbildning. Ett ytterligare skäl för en dimensioneringsökning är det att detta möjliggör en betygsfri intagning till gymnasieskolan. Vi föreslår därför en ökning av antalet intagningsplatser på gymnasieskolans direktram. Den erforderliga ökningen beräknar vi till + 4 000 i förhållande till regeringens förslag. Kostnaden för denna ökning beräknar vi till 40 milj. kr. Detta dimensioneringstal bedömer vi kunna gälla för budgetåren 1986/87, 1987/88 och 1988/89. När det gäller den lilla ramen torde ytterligare 4 000 platser i förhållande till regeringens förslag räcka till. Kostnaden för denna ökning beräknar vi till 40 milj. kr. Detta dimensioneringstal bedömer vi kunna gälla för budgetåren 1986/87, 1987/88 och 1988/89. Beträffande dimensioneringstalen för budgetåren 1987/88 och 1988/89 får dessa ses över och realanpassas inför varje budgetår. Genom den nu föreslagna dimensioneringsökningen räknar vi med att riskerna för överinskrivning elimineras. Vi har tidigare talat om motåtgärder för att stävja utsållningseffekten i gymnasieskolan. Det förslag till särskild matematikkurs i en gymnasieskola som regeringen föreslår går stick i stäv med de jämlikhetssträvanden vi talat om för gymnasieskolans del. Vi anser det fullt möjligt att odla sina intressen i t. ex. matematik utan att det behövs särskilda statsanslag eller särskilda klasser för detta. Man ställer sig frågan var alla skolklubbar i fysik, kemi, matematik, schack, idrott etc. tagit vägen. De nedskärningar av statsbidragen som regeringen föreslår går också emot olika jämlikhetssträvanden i gymnasieskolan och drabbar i första hand elever som kommer från hem med liten studievana. Elever från sådana hem är beroende av en genomgående god studiemiljö i skolan. För att ytterligare förstärka insatserna för de elever som löper störst risk att utsållas räcker det inte med att enbart säga nej till regeringens nu föreslagna nedskärningar. Vi vill återigen påminna om att skolan under en rad av år har drabbats av s. k. besparingar. En sådan nedskärning är de s. k. timreduktionerna. De innebär att möjligheten till mindre grupper i skolan decimeras. Vill man ha en gymnasieskola för alla och dessutom göra vissa reformeringar av gymnasieskolan, måste skolväsendet som ett minimum få behålla nuvarande resurser. Annars rubbas målen för undervisningen. Vi vill därför föreslå att ytterligare 35 milj. kr. anslås till driften av gymnasieskolor för att kunna eliminera en del av den minskade undervisning som systemet med timreduktioner innebär. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ytterligare intagningsplatser till gymnasieskolan, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om timreduktioner i gymnasieskolan, 3. att med ändring i proposition 1985/86:100 Bil. 10, , B 19, Bidrag till driften av gymnasieskolor, beslutar att fastställa statsbidraget till gymnasial utbildning inom primärkommun och landstingskommun till , 4. att med ändring i proposition 1985/86:100 Bil. 10, , B 19, Bidrag till driften av gymnasieskolor beslutar fastställa statsbidraget för landstingskommunal vårdutbildning till , 5. att beslutar att under Bil. 10, , B 19, Bidrag till driften av gymnasieskolor, anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . (vpk) (vpk)