mot · G902K602 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86: K602 m. fl. (fp) Stat-kyrka Enligt mening bör varje trossamfund stå fritt från staten. har därför under alla år varit pådrivande i religionsfrihetsfrågor. Partiet medverkade aktivt vid tillkomsten av religionsfrihetslagen 1951 och utredningarna och 1968 angående stat-kyrka-frågan, likaså vid beslutet om de fortsatta samtalen mellan staten och kyrkan . Dessa samtal resulterade i ett förslag till nya relationer mellan staten och . Förslaget presenterades allmänna kyrkomöte av den dåvarande folkpartiregeringen. Kyrkomötet avvisade emellertid det för generösa förslaget till uppgörelse. Därmed stod det klart att det inte skulle vara möjligt att få till stånd det principbeslut om kyrkans frigörande från staten som alla partier till dess sett som en förutsättning för att skulle besluta om de inomkyrkliga reformer så länge strävat efter. Det fanns en allvarlig risk för att hela frågan om ändrade relationer mellan staten och skulle föras åt sidan. Detta hade varit djupt beklagligt med hänsyn både till frågans stora principiella vikt och till arbetsmöjligheter. I det läget valde att arbeta för en frigörelse för från den statliga beslutsapparaten genom successiva reformer. Utredningarna om samvetsklausulens avskaffande, om huvudmannaskapet för begravningsväsendet, om folkbokföringens organisation och om grunderna för den kyrkliga lagstiftningen tillsattes. Dessa utredningar har slutförts. framlade betänkandet Omprövning av samvetsklausulen (SOU 1981:20). På grundval av utredningen avgav regeringen proposition och kyrkomötesskrivelse i ärendet. Därvid föreslogs antagande av lag om upphävande av lagen (1958:514) om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst. Förslaget antogs av allmänna kyrkomöte och av . Därvid förlorade även förarbetena till lag, dvs. den s. k. samvetsklausulen, sin giltighet. Utredningen om begravningsverksamheten framlade betänkandet Begravningsverksamheten (SOU 1981:36). I utredningen redovisades tre alternativ: kyrkligt, kommunalt och delat huvudmannaskap. Efter remissbehandling överlämnade regeringen utredningen till allmänna kyrkomöte för yttrande med konstaterandet att praktiska och ekonomiska skäl 1 * 1985186. talar för ett fortsatt kyrkligt huvudmannaskap. Kyrkomötet instämde i detta. finns som tidigare möjlighet för kyrkliga organ att avtala med K602 kommuner om överförandet av huvudmannaskapet för begravningsväsendet till kommunen. kyrkokommitté , som haft att överväga frågan om begravningsplatser för icke kristna trosbekännare har i en lägesrapport till kyrkomöte framhållit att utredningen har för avsikt att föreslå att församlingar i gemensam stiftssamfällighet skall vara skyldiga att svara för begravningsplatser för icke kristna trosbekännare. Stiftssamfälligheten kan å sin sida uppdra åt kommun eller större kyrklig samfällighet/församling att ombesörja detta uppdrag. folkbokföringskommitté framlade betänkandet Folkbokföringens framtida organisation (SOU 1981:101) i vilket föreslogs att folkbokföringen skulle överföras till de lokala skattemyndigheterna. I särskilda yttranden framfördes förslag om andra lösningar, bl. a. att uppgiften skulle anförtros åt försäkringskassorna. Utredningen har ännu ej remissbehandlats. överlämnade ett förslag till regeringen vari det föreslogs att vissa beslutsfunktioner, huvudsakligen av fiskal natur, skulle flyttas över från pastorsämbetena till de lokala skattemyndigheterna efter mönster av det nuvarande systemet i . uppdrog regeringen åt statskontoret att utreda vissa frågor i samband med folkbokföringens framtida organisation. Statskontoret har i skrivelse av huvudsakligen ekonomiska skäl avvisat förslag och för sin del förordat den lokala skattemyndigheten som det framtida folkbokföringsorganet. kyrkokommitté, som bl. a. har haft att ta ställning till domkapitlens tillsyn av kyrkobokföringen, har i skrivelse hemställt till regeringen att besked lämnas om det framtida huvudmannaskapet för folkbokföringen för att förutsättningar skall skapas för en långsiktig planering samt nödvändiga rationaliseringar och byggnadsåtgärder. Regeringen har ännu inte tagit ställning till de överlämnade skrivelserna. kyrkomöteskommitté framlade betänkandet Reformerat kyrkomöte, kyrklig lagstiftning m.m. (SOU 1981:14). På grundval av utredningen avgav regeringen vissa förslag till grundlagsändringar. Efter viss komplettering, överenskommelse mellan de fyra demokratiska partierna och beslut i upptog 1981/ärendet till prövning. Det underställdes också allmänna kyrkomöte. I reformen ingick också förslag till lag om , lag om kyrkomötet samt upphävande av flera av de tidigare övergångsbestämmelserna till regeringsformen avseende . reform av den kyrkliga lagstiftningen Kyrkomötet antog för sin del lagförslagen. behandlade förslagen dels vid /82, dels vid /83. Enligt reformen stiftar i överensstämmelse med intentionerna i grundlagsreformen i fortsättningen ensam lag på det kyrkliga området. Lagstiftning angående medlemskap i kräver dock kyrkomötets samtycke. mötet skall höras i alla övriga kyrkliga frågor som kräver lagstiftning. I lag om delegerar normgivning till kyrkomötet. Detta gäller bl. a. frågor om lära, böcker, sakrament, gudstjänst och övriga handlingar, kollekter, central verksamhet för evangelisation, mission och övrigt utlandsarbete samt diakoni, kyrkomötets arbetssätt samt verksamheten hos organ som enligt lag får tillsättas av kyrkomötet. Reformen innebar också att antalet ledamöter i kyrkomötet kraftigt ökades och möjliggjorde tillsättandet av en centralstyrelse som kyrkomötets verkställande och beredande organ. frivilliga organ har i samband med reformen bildat stiftelse för rikskyrklig verksamhet som en parallell organisation med kyrkomötet. Stiftelsen har kyrkomötets ledamöter som sitt representantskap och detta har valt de ledamöter som kyrkomötet utsett till centralstyrelse också till stiftelsens styrelse. Största delen av verksamhet på riksplanet bedrivs inom ramen för denna stiftelse och i de tre särskilda stiftelserna för utrikes verksamhet, mission, i utlandet och diakoni/. tillsattes för att överse regelbeståndet rörande . Utredningen har framlagt Kyrkoförfattningar I (Ds C 1983:18). Betänkandet innehåller en sammanställning av samtliga kyrkliga författningar. Regeringen föreslog med anledning av betänkandet i proposition 1984/85:63 om regelsanering på det kyrkliga området att i första hand upphäva 28 lagar och kungörelser. beslöt att bifalla propositionen. Regeringen har för sin egen del på förslag av utredningen upphävt ett femtiotal författningar avseende frågor inom område. har beslutat utse en arbetsgrupp under ordförandeskap av universitetskansler med uppgift att utreda och framlägga förslag angående ett framtida inomkyrkligt regelsystem i form av kyrkoordning och kyrkostadga. beräknas att framlägga ett slutbetänkande med bl. a. förslag till upphävande av kyrkolag i kvarstående delar och framläggande av ett enhetligt författningssystem. I de delar som upphävda statliga författningar är relevanta för förväntas att centralstyrelsens arbetsgrupp kommer att föreslå inomkyrkliga bestämmelser på motsvarande områden. Vid grundlagsreform fördes reglerna om kyrkolagstiftning i huvudsak oförändrade över års regeringsform till punkt 9 i övergångsbestämmelserna till regeringsformen. Att dessa bestämmelser inte placerades i regeringsformen utan som övergångsbestämmelser beror på att när grundlagsreform genomfördes hade beredning avlämnat sitt betänkande och nya samtal mellan staten och kyrkan just upptagits. Då ordningen för kyrkolagstiftningen helt avvek från regeringsformens ordning för lagstiftning placerades bestämmelserna om Av motiven till grundlagstiftningen framgår att Mot. man räknade med att övergångsbestämmelserna skulle kunna utgå sedan K602 ställning tagits till frågan om förhållandet stat-kyrka. Så sent som under årets har åter konstaterat (KU 1985/86:4, s. 12) att både regering och riksdag vid behandlingen av grundlagsreformen (prop. 1975/76:209, s. 117) ansett att det föreligger en motsättning mellan 2 kap. 2 § RF och bestämmelserna i religionsfrihetslagen om medlemskap i . De äldre övergångsbestämmelserna avskaffades i stor utsträckning i samband med reform. I stället tillkom ett antal bestämmelser huvudsakligen som grund för den tidigare nämnda delegeringen till kyrkan själv av inre kyrkliga frågor. Ju går efter grundlagsreformen desto angelägnare blir det att reformarbetet fullföljs så att samtliga övergångsbestämmelser om i regeringsformen kan avskaffas och kyrkan ges en självständig ställning i förhållande till staten. Reformernas relation till stat-kyrka-frågan Syftet med de beslut fattat rörande förhållanden till staten har, som man kan utläsa av propositioner och utskottsutlåtanden, varit att öka frihet och allmänt förbättra dess möjligheter att fungera i samhället. Den uttalade avsikten har också varit att inte genom de fattade besluten föregripa ett ställningstagande i principfrågan om relationerna mellan staten och . Några exempel på detta. I direktiven till kyrkokommitté framhöll dåvarande folkpartiregeringen genom statsrådet bl. Oavsett hur den principiella frågan om förhållandet mellan staten och kan komma att lösas finns det enligt min mening skäl att pröva i vad mån det behövs särskilda grundlagsregler om . Jag anser att det är önskvärt att så långt som möjligt undvika särregler om kyrkan. Det är dessutom inte tillfredsställande att man efter grundlagsreformen har övergångsbestämmelser som i fråga om lagstiftningsmakten innbär att de nya principerna inte slår igenom fullt ut. som det alltså finns ett behov av förändringar bör inte de principiella ställningstagandena i stat-kyrka-frågan föregripas. I kyrkomöteskommitténs utredning sägs bl. a. följande: Vidare har (i direktiven) angetts att oaktat behov av förändringar föreligger bör de principiella ställningstagandena i stat-kyrka-frågan dock inte föregripas. Med utgångspunkt från denna senare princip har kommittén trots ledamöternas olika åsikter i frågan om de framtida relationerna mellan staten och kyrkan kunnat enas om att lämna ett principförslag rörande den framtida normgivningen på kyrkans område. Kommitténs förslag ledde efter långvariga förhandlingar mellan riksdagspartierna till ett propositionsförslag. Dåvarande statsrådet anförde i samband med uppgörelsen mellan riksdagsgrupperna bl. a. följande i denna fråga i en presskommuniké : Utredningsarbetet i stat-kyrka-frågan har varit inriktat på att nå en samlande Mot. lösning av hela komplexet stat-kyrka. Det har emellertid visat sig att en K602 sådan lösning inte har varit möjlig att uppnå. Det är därför angeläget att man utan att föregripa den principiella frågan om förhållandet mellan staten och kyrkan inriktar sig på att ta upp sådana frågor rörande vilka ett reformbehov gör sig särskilt starkt gällande. Motsvarande uttryckssätt finns på flera ställen i regeringens proposition 1981/82:77 om formerna för den kyrkliga lagstiftningen på flera ställen. a. anför statsrådet : I likhet med kyrkomöteskommittén anser jag alltså att övervägande skäl talar för att i princip bör överta all lagstiftningsmakt och att sålunda ensam skall stifta vad som är kyrkolag. Som kommittén framhåller kan emellertid ett direkt överförande av lagstiftningsmakten utan att andra åtgärder vidtas rubba det nuvarande förhållandet mellan staten och kyrkan. Om så skulle ske, när det gäller de genom lagstiftning reglerade förhållandena, skulle kyrkan knytas närmare till staten. Enligt min mening kan emellertid det förhållandet att övertar lagstiftningsmakten uppvägas av andra förändringar inom det nuvarande lagstiftningsområdet, så att kyrkan allmänt sett kan sägas stå i en relation till staten som motsvarar det nuvarande förhållandet. Kommittén har anvisat ett sätt att göra en sådan avvägning. Kommittén föreslår att området för den nuvarande kyrkolagstiftningen begränsas och att en del av de förhållanden som anses hänförliga till kyrkolag förs över till kyrkomötets självständiga bestämmanderätt. Kommittén föreslår vidare som en naturlig konsekvens härav att även de delar av det område som faller under regeringens normgivningskompetens förs över till kyrkomötets självbestämmanderätt. Även i propositionerna om lag om och lag om kyrkomötet och i regeringens skrivelse till allmänna kyrkomöte 1982:7 ges konkret uttryck för samma uppfattning, att man genomför lagstiftningen utan att föregripa den principiella frågan om förhållandet mellan staten och kyrkan. allmänna kyrkomöte anslöt sig också till samma mening. Även den nuvarande regeringen har framfört motsvarande åsikter. Statsrådet anförde i en kommuniké följande: Det finns de som beskrivit kyrkomötesreformen som en permanentning av statskyrkosystemet. Den uppfattningen delar jag inte. Vad som hänt är att vi - efter de många turerna i stat-kyrka-frågan - inom ramen för ett bevarat samband mellan stat och kyrka sökt oss fram till arbetsformer som skall ge kyrkan en större frihet. Det finns de som anser att vi därmed gått så långt som man bör gå. Andra menar att reformen får ses som ett första och viktigt steg mot en skilsmässa under vänskapliga former mellan stat och kyrka. har också så sent som vid årets återigen konstaterat att reformeringen av kyrkomötet och övriga förändringar beträffande formerna för den kyrkliga lagstiftningen inte föregripit frågan om de framtida relationerna mellan staten och kyrkan (KU 1985/86:4, s. 11 f.). De fattade besluten innebär således reformer som till sin natur har kunnat accepteras både av dem som inte önskar att man nu skall gå längre i ett reformarbete som successivt leder till kyrkans frigörande från staten och av 7 dem som ser reformerna som första led i en utvecklingskedja mot en sådan frigörelse. Den uttalade målsättningen från statens sida för det genomförda reformarbetet, att detta inte har föregripit kommande beslut om nya relationer mellan stat och kyrka, har emellertid också ifrågasatts. Det finns de som anser att lagstiftningsändringarna, framför allt genom att nu har ensam bestämmanderätt också i vissa frågor där kyrkomötet tidigare hade vetomöjlighet, i realiteten innebär att kraftigare har bundits vid staten. Men det finns också de som, exempelvis i samband med avslagsyrkande på reformen vid kyrkomöte, redovisat att de har inställningen att reformen, genom den organisation som får på riksplanet, stärker ställning som ett trossamfund bland andra och som, genom de kraftigt minskade möjligheter som kyrkomötet får att motsätta sig ett upplösande av banden mellan stat och kyrka, ser reformen som ett stort steg mot ett förverkligande av en från staten fri kyrka. Behov av en fortsatt reform Utifrån den principsyn som företräder är det angeläget att både staten och gör klart vilken avsikt man har med relationer till staten för framtiden. Det är inte troligt att ett fortsatt reformarbete för att frigöra kyrkan från den statliga beslutsapparaten, utom i några enstaka frågor, kan ske inom samma förtecken att inte föregripa. Från sida är det därför angeläget att nu precisera vilka reformer som återstår innan detta mål är nått och i vilken utsträckning etappmålen kan åstadkommas inom ramen för den hittillsvarande breda uppslutningen kring reformerna. I de delar denna breda enighet ännu inte föreligger blir det angeläget att föra en öppen och utbredd debatt och ge en omfattande information kring frågorna hur den eftersträvade friheten för kyrkan från den statliga beslutsapparaten skall kunna nås utan att karaktär som öppen folkkyrka ändras. Den religiösa situationen i vårt land har på ett markant sätt förändrats. tillhör en betydande del av vårt lands innevånare något av de frikyrkliga samfunden. Genom de senaste årtiondenas invandring har därutöver kyrkor med fast kyrkostruktur och folkkyrkotradition, som ställer bestämda krav på respekt från det nya värdlandets sida, kommit att bli representerade i i en tidigare oanad omfattning. lagfästa ställning innebär i denna nya situation i än högre grad än vad som varit fallet en orimlighet. Skall vi som nation leva upp till våra ideal i fråga om praktiskt fungerande religionsfrihet för samtliga innevånare i landet, ställer också den livsåskådningsmässiga mångfalden krav på att ställning förändras. Under den allra har en dom i kammarrätten understrukit det omöjliga i nuvarande situation visavi staten. Bakgrunden är att en inom prästvigd man låtit vuxendöpa sig och börjat tjänstgöra som pastor i en . har velat skilja Mot. 1985/86 mannen från prästämbetet. Kammarrätten har emellertid avvisat denna K602 dom. Kammarrättens dom kan inte överklagas av som underordnad instans. Denna fråga, som ytterst gäller trossamfundets lära, visar ytterligare på behovet av att ge en gentemot statliga myndigheter fri ställning. Målsättningen - en från statliga beslut fri kyrka har manifesterats i former som växlat efter varierande historiska situationer. I dagens pluralistiska samhälle menar många inom att samfundet bäst uttrycker vad är genom att stå fri gentemot statsmakten. Det bör enligt vår mening bli tydligare för alla att är något annat än en samhällsfunktion eller offentlig myndighet. måste själv få finna den form i vilken samfundet bäst anser sig kunna fullgöra sin uppgift. Allt fler aktiva inom menar att kyrkan måste bli fri från statligt inflytande för att bättre hjälpa människor i tolkningen av de stora livsfrågorna, uttrycka sin tro och gestalta sina liv som kristna. Av omtanke om möjlighet att fylla denna funktion vill vi uttala som vår bestämda mening att oavsett hur det fortsatta reformarbetet genomförs skall garanteras goda möjligheter att också fortsättningsvis fungera som en öppen folkkyrka och kunna bedriva sin verksamhet över hela landet. Genomförandet av reformen bör därför ske i den takt och på sådant sätt att egen åsikt om övergången respekteras. Utöver de förändringar av relationen mellan stat och kyrka som redan beslutats krävs ytterligare ett antal delreformer för att nå slutmålet, dvs. att låta bli ett från staten fristående trossamfund. Låt oss nämna de viktigare. bör själv få bestämma över sin organisation. Det betyder att kyrkan själv får bestämma huruvida de författningar som styr yttre och inre former - exempelvis genom lagen om , lagen om kyrkomötet, domkapitellagen, lagen om församlingar och kyrkliga samfälligheter och lagen om kyrkofullmäktigeval - skall bli bestående i form av inomkyrkliga beslut eller ersättas av andra bestämmelser. När det gäller organisation på lokal- och stiftsplan kommer kyrkokommitté med förslag som presenterades för och accepterades av kyrkomöte. Dessa förslag har vårt principiella stöd. När reformen om som en fristående kyrka i sin helhet genomförs måste givetvis kvarstående statligt inflytande på dessa nivåer avskaffas. Det gäller exempelvis förhållandet att präster och kyrkomusiker har statligt reglerade tjänster och att domkapitlen och de kommande stiftsstyrelserna delvis har statliga uppdrag. Det gäller också församlingarnas/pastoratens rätt att själva avgöra hur många prästtjänster som skall stå till församlingarnas förfogande. bör som trossamfund få fri och självständig befogenhet att K602 tillsätta biskopar, domprostar och övriga prästtjänster som tillsätts av staten. Folkbokföringen bör vidare överföras till statligt organ. Som visats ovan har framlagts ett flertal förslag om hur detta kan ske. Denna fråga brådskar då pastorat under minst en tioårsperiod väntat med att genomföra nybyggnader och administrativa rationaliseringar i avvaktan på ställningstagande till denna fråga. Samtal mellan staten och kyrkan bör föras om som trossamfund kan och önskar att köpa administrativa tjänster av staten för sin egen församlings- och medlemsregistrering. När det gäller begravningsväsendet bör den allmänna principen vara att om så önskar - staten kan överlåta på att i sin lokala organisation ombesörja denna uppgift mot statlig ersättning. I likhet med vad som föreslogs förslag om nya relationer mellan stat och kyrka bör den kyrkliga egendomen förbli egen egendom. Målet bör vara att åstadkomma en lösning som tryggar egendomens bestånd för avsett ändamål, slår vakt om kulturhistoriska värden och medger att den kyrkliga finansförmögenheten utnyttjas rationellt. Kyrkofondens statliga styrelse bör avskaffas och dess medel disponeras efter beslut inom . Det avgörande steget blir frågan om att ersätta de kyrkokommunala organens beskattningsrätt med ett system för uppbörd av kyrkoavgift som kan förenas med kyrkans ställning som ett från staten fristående trossamfund. Det bör ligga i eget intresse att ta ställning till på vilket sätt och i vilket takt som kyrkan skall ta ett eget ansvar för sin ekonomiska situation. Nya samtal måste föras mellan staten och om hur denna ekonomiska frihet för kyrkan skall nås. Utgångspunkten måste vara att garanteras en säker ekonomi. Staten bör kunna ge ett särskilt ekonomiskt stöd till . I stället borttagna bidragen till kyrkofonden bör trossamfundet kunna få bidrag av staten till underhåll av kulturellt viktiga kyrkobyggnader. Dessa kan ofta vara en hård belastning på den enskilda församlingens ekonomi och hindra att medel i önskad utsträckning disponeras för församlingsvårdande och evangeliserande uppgifter. har samhället en skyldighet att bevara sådana kyrkobyggnader med hänsyn till deras historiska intresse. Speciellt bör studeras olika former för kyrkans avgiftsuppbörd under medverkan av det statliga skattesystemet och hur ett sådant statligt stöd tillämpas i andra länder. Det finns exempel i flera av våra grannländer på hur detta har lösts på ett tillfredsställande sätt både från religionsfrihetssynpunkt och med hänsyn till kyrkosamfundets behov av en stabil ekonomisk situation. En sådan uppbördshjälp bör också erbjudas andra trossamfund i . Vårt förslag är därför att staten inbjuder till en gemensam utredning av denna fråga. I denna utredning bör speciellt förhållandena i och granskas. I har man en evangelisk-luthersk kyrka som är fristående från statsmakten på ett helt annat sätt än . Detta samfund har i lag garanterad rätt att få statens hjälp med uppbörden av sina avgifter. Motsvarande gäller också ett annat samfund, den Mot. Den finländska modellen borde vara K602 både möjlig och acceptabel också i . Kyrkomötet har beslutat om en utredning om medlemskapskriterierna för . Vi ser med stort intresse fram emot ställningstaganden inom till denna utredning. Det bör ankomma på kyrkan själv att föreslå eventuella förändringar. Gällande fag som stadgar om medverkan i sådant beslut bör upphävas. När de ytterligare steg mot en fri kyrka tagits som här behandlats har givits en privaträttslig status. Det får prövas huruvida framtida relationer till staten kräver någon annan lagstiftning än religionsfrihetslagen, exempelvis för reglering av avtal mellan kyrkan och staten beträffande uppbördshjälp. Det finns ett kraftigt stigande intresse både inom och i för att nu snart gå vidare med fortsatta delreformer med sikte på att nå en från statlig beslutsapparat fri kyrka. Även personer som deltog i det avvisande beslutet har numera offentligt sagt sig stödja linjen om successiva reformer för att nå målet en fri kyrka. måste ta sin del i ansvaret för att den utveckling mot en från statliga beslut fri kyrka som pågått inte avstannar utan fortsätts. Detta kan bäst ske genom att hos regeringen begär att regeringen tar initiativ till överläggningar mellan staten och i syfte att ge en gentemot staten fri ställning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande initiativ till överläggningar mellan staten och i syfte att ge en gentemot staten fri ställning. () () () () () ()