mot · G902Jo783 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/68:Jo783 m. fl. (s, m, fp, c) Förbättrad övervakning av luftföroreningarna i och Det är välkänt att och drabbats hårt av försurningen. Mycket tack vare länens egna insatser har försurningen blivit förhållandevis väl dokumenterad i de båda länen, främst vad gäller ytvatten. Jämförelsevis god information har också tagits fram beträffande grundvatten i samarbete mellan kommunerna och resp. länsstyrelse. Den ökade frekvensen skogsskador har särskilt i blivit föremål för insatser av i form av kontroll av utsatta skogsbestånd och information till skogsägare och allmänhet. Tack vare god övervakning i sjöar och vattendrag kunde försurningssituationen beskrivas förhållandevis väl , vilket var en nödvändig utgångspunkt för kalkningsinsatserna. Hade inte dessa kunnat sättas in i så tidigt läge som skedde, skulle sannolikt skadorna blivit betydande, främst för fisket. Övervakningen av tillståndet i sjöar och vattendrag avseende påverkan genom avloppsvattenutsläpp och genom försurning är väl utbyggd i de båda länen med årlig kontroll på ca 400 stationer. Därutöver tillkommer ca 600 sjöavsnitt i som undersöks . I jämförelse med detta är övervakningen av tillståndet i luft och mark dålig. I finns en station i för övervakning av vissa miljökvalitetsparametrar i luft och mark. Stationen ingår i det s. k. PMK-nätet (programmet för övervakning av miljökvalitet, som ansvarar för). 1 finns också en vid sjön samt en station vid Ringamåla, där ett forskningsprojekt rörande markkalkning pågår. har ett nybildat luftvårdsförbund i påbörjat viss övervakning på 10 stationer av luft och mark. Förberedelser pågår i för uppbyggnad av en regional övervakning på liknande sätt som i . Vidare skall nämnas att i kontrollprogrammet för oljekraftverket i ingår en mätstation i Tostarp strax norr om , där svaveldioxidhalten registreras kontinuerligt. Informationen lagras för att vid behov kunna utvärderas. Av publikation Monitor 1985 framgår att det finns sammanlagt 28 i det luft- och nederbördskemiska nätet a. för beräkning av den s. k. våtdepositionen, dvs. den föroreningsmängd av olika slag som via nederbörden hamnar på marken. Dessa stationer är utrustade med nederbördsuppsamlare som töms en gång . Halterna av oorganiska joner bestäms i vattnet, bl. a. väte-, sulfat-, nitrat- och ammoniumjoner. Några av dessa stationer har också en luftprovtagningsutrustning med mätning av svaveldioxid i lut, partikelburet svavel m. m., som en förutsättning för att torrdepositionen av svavel m. fl. ämnen skall kunna beräknas. Någon sådan finns inte i . Det finns också ett internationellt stationsnät som ingår i det samordnade programmet för övervakning och utvärdering av långväga överföring av luftföroreningar i (EMEP) på ett åttiotal platser i 23 länder. Av dessa stationer finns 9 i . Mätstationen i Rångamåla tillhör EMEP-nätet. Den stationen skall nu flyttas till Sännen. På dessa stationer sker dagliga mätningar av svaveldioxid och kvävedioxid samt halten partikelburet sulfat förutom nederbördens ph-värde och halten av ammonium-, nitratsulfat- och kloridjoner. Övervakningen av mark och grundvatten sker också i och inom PM K, dels genom markprovtagning och vegetationsobservationer på referensstationerna och Sännen, dels genom grundvattenobservationer på en station i vartdera länet (och Sännen). Liknande markprovtagning ingår i luftvårdsförbunds program och utförs på de 10 stationer där våtdepositionen undersöks. Sammanfattningsvis är således övervakningen av luft och nederbörd från miljökvalitetssynpunkt följande inom och : o ozonmätning varje timma på en station o våtdeposition (väte-, sulfat-, nitrat-, ammonium- m. fl. joner) o ackumulerad uppsamling på två samt en station som ingår i ett tidsbegränsat forskningsprojekt o ackumulerad uppsamling på tio stationer. Såsom inledningsvis framhållits är övervakningen av det allmänna tillståndet i sjöar och vattendrag tillfredsställande. Detta får även anses vara fallet, då det gäller effekterna av det sura nedfallet i ytvatten. Däremot är den centralt genom PM K organiserade övervakningen av luftkvaliteten och luftföroreningarnas försurande effekter otillräcklig. Därför har frågan bl. a. diskuterats inom den s. k. sydlänsgruppen bestående av landets sju sydligaste län. I och har man på grund av rådande försurningsläge tvingats ta intiativ till att påbörja regionala mätningar i syfte att komplettera PM K-programmet genom en förtätning av stationsnätet. De regionala mätningar och observationer som på frivillig väg genom ett luftvårdsförbund påbörjats i och som sannolikt också kommer igång i , inskränker sig till våtdepositionen och vissa markeffekter. Medlemmarna i luftvårdsförbundet är a. industriföretag med försurande utsläpp. Deras deltagande i den kontroll som det här är fråga om har stöd i miljöskyddslagen. I förbundet ingår också kommuner, större skogsägare, organisationer som LRF samt skogsvårdsstyrelse och länsstyrelse. Särskilt från skogsägarhåll har man ifrågasatt ett frivilligt engagemang inom ett område som staten borde ansvara för. Eftersom skogsägarna dock är mycket oroade över de ökande skogsskadorna, känner man sig ändå nödsakad att noggrannare än tidigare följa förändringarna i skogsbestånden och söka bevis och förklaringar till vad som håller på att ske. När man då kan få till stånd en samordning mellan flera intressenter inom ett luftvårdsförbund, blir kostnaderna därigenom rimliga för varje enskild medlem. Då det gäller övervakningen av luftföroreningarna och deras effekter skulle man kunna tänka sig en uppdelning av statens och den enskildes ansvar enligt följande principer. Staten borde svara för att luftprovtagningen sker enhetligt i landet. Stationsnätet borde vara tillräckligt tätt för att transport och deposition skulle kunna utvärderas översiktligt för varje komun med anpassning till topografi, lokala utsläpp osv. Markägare och andra intressenter skulle å sin sida kunna svara för beräkning av våtdepositionen i ett samordnat regionalt provtagningsnät. Med utgångspunkt från resultaten härifrån kan sedan lämpliga åtgärder sättas in i den egna vården av mark, grundvatten och vegetation. Då det slutligen gäller de mera långsiktiga effekterna (biologiskt och kemiskt) i mark, grundvatten och vegetation, borde staten bygga upp en regional övervakning liknande den som finns för kontroll av effekterna av försurning och kalkningsverksamhet i sjöar och vattendrag. Övervakningen av miljökvaliteten (PMK) bör förstärkas i och på följande sätt: o mätning i luft på befintliga stationer av svaveldioxid-, kolodixoid- och ozonhalter, o mätning på befintliga stationer av halter i luftburna partiklar av väte-, ammonium-, nitrat-, sulfat- och kloridjoner, o ytterligare två stationer i och en i med samma mätprogram som på de befintliga, dvs. mätning i nederbörd samt i luft och luftburna partiklar enligt ovan, o förtätning av stationsnätet för mätning av effekter i mark och grundvatten. Vid fördelningen av medel till miljövårdsforskningen i landet bör enligt vår mening en övervakning av miljökvaliteten i enlighet med vad som ovan redovisats, ges hög prioritet. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att vid fördelning av medel för miljövårds forskning beakta behovet av ningarnas effekter i () () förbättrad övervakning av luftföroreoch .