mot · GA02Jo117 · 1986-12-17 00:00:00 — Motion till 1986/87: Jol 17 och () Jaktlag, m. m. 1986/87:58) I propositionen behandlas frågor om viltvården och jakten inom renskötselområdet och i förhållande till samernas/samebyarnas rätt. Den i propositionen lämnade redovisningen behöver på olika punkter kompletteras. Det allt ökande rovdjurstrycket inom renskötselområdet innebär att renskötseln och de renskötande samerna inte bara fått vidkännas stora ekonomiska förluster till följd av rovdjursangreppen utan dessutom att detta får negativa effekter för renskötarnas arbetsmiljö. Ökningen av rovdjursangreppen uttryckt i antalet ersatta rovdjursrivna renar för åren 1965-67-1985 framgår av tabellen nedan. Ökning av antalet ersatta rovdjursrivna renar från treårsperioden ökning i % från 1965-67till 1985 Antalet rovdjursdödade renar framgår av nedanstående tabell (uppgifterna inom parentes). Rovdjursdödade renar - sammanfattning Antalet i resp. län 933 ( 920) 203(245) 266 ( 276) 1 402(1 441) 898 ( 559) 642(370) 1 897(1 611) 3 437(2 540) 33 ( 21) 93 ( 64) 137( 153) 239( 143) 41 ( 66) 157( 122) -( 0) 5 ( 4) 11 ( 0) 2 103(1 643) 984(749) 2 468(2 162) 5 555 (4 554) uppmärksammade de allvarliga ekonomiska konsekvenserna för rennäringen av den förda rovdjurspolitiken och tillskrev regeringen i anledning härav. Kopia av skrivelsen bifogas. konstaterade att de verkliga förlusterna är 3-5 gånger större än antalet återfunna rovdjursrivna renar och anförde i skrivelsen bl. a. följande: Enligt rennäringskommittén kan det inte vara rimligt att man övervältrar en stor del av kostnaderna för rovdjursstammen i landet på rennäringsföretagen. Den förlust som rovdjuren förorsakar rennäringen motsvarar renantalet i 4-5 medelstora samebyar eller sysselsättningsunderlag för ca 60-70 ordinära rennäringsföretag. Omräknat i slaktvärde utgör det ca 11 milj. kr. eller ca 15 milj. kr. om avelsvärdet på livdjuren läggs till. Den svenska rovdjurspolitiken kostar med andra ord rennäringen ca 15 milj. kr. , vilken summa kan jämföras med det årliga produktionsvärdet inom rennäringen som beräknas till ca 30 milj. kr. Ersättningens storlek för rovdjursskadorna har i sammanhanget stor betydelse. Det finns emellertid enligt rennäringskommittén en övre toleransgräns för hur stor rovdjursstammen får vara och som inte får överskridas även om full ersättning skulle utgå. Rovdjursstammen får inte öka till en sådan omfattning att drivkraften bakom en rationell renskötsel försvinner. Vid alltför höga rovdjursskador kommer olika produktionsfrämjande åtgärder att te sig tämligen meningslösa. I förhållande till här redovisad bakgrund framstår de i propositionen lämnade förslagen som otillräckliga. Vad gäller antalet rovdjur måste det som grund för avskjutning fastslås att rovdjursstammarna måste minskas så att drivkraften bakom en rationell renskötsel inte rubbas, på sätt rennäringskommittén slog fast. Ersättningen för inträffade förluster i form av återfunna rovdjursrivna renar kompenserar inte rennäringen för förlusternas omfattning på sätt lantbruksstyrelsen och rennäringskommittén konstaterat. () har hos regeringen påtalat detta bl. a. i samband med besvärsärenden, då det gällt att fastställa ersättningsbeloppen. Härvid har som en möjlig väg angivits att en rättvis kompensation för icke återfunna rovdjursrivna renar kan ske i form av en höjning av det ersättningsbelopp som går till den sameby inom vars område den rovdjursrivna renen påträffas. Förslaget sammanfaller med lantbruksstyrelsens. Regeringen beslutade dock att avslå besvär med yrkanden med detta innehåll. Åberopande det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad ovan anförts om grund för avskjutning för att uppnå ett minskat rovdjurstryck, 2. att hos regeringen begär förslag om höjda ersättningsbelopp för återfunna rovdjursrivna renar så att de faktiska skadorna kompenseras. () () 1986/87 Jol 17