ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902Sf333 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sf333 m. fl. (c) Rekryteringsfrämjande åtgärder för läkare Det har alltid funnits en benägenhet för färdiga specialistläkare att hålla sig kvar i storstäder. Skälen för detta varierar, men låt oss peka på några orsakssammanhang: Små möjligheter till kvalificerade arbeten för läkarmakar med avancerad utbildning utgör ett mycket påtagligt hinder för utflyttning. Önskan om närhet till fortsatt utbildning efter specialistexamen finns alltid latent. Kunskapsambitioner, storsjukhuskaraktär, vetenskapligt arbete etc. leder ofta till tjänstgöring på stora sjukhus. Den kontinuerliga ökningen av tjänster både inom sjukhusvård och primärvård i våra storstäder som i sin tur har samband med normalisering av läkarnas veckoarbetstid och med s. k. totalbemanning motverkar också decentraliseringen av läkartjänster. Den pågående försöksperioden med Dagmarreformen som innebär bl. a. en fördelning av statliga medel till sjukvårdshuvudmannen efter befolkningsunderlag och inte, som tidigare, efter antal gjorda läkarbesök kommer att leda till en jämnare fördelning av läkartjänsterna. Som ett komplement till Dagmarreformen bör andra vägar prövas för att underlätta läkarrekrytering till glesare befolkade delar av landet. Vårt förslag till en decentraliserad läkarrekrytering framgår av nedanstående punkter: Öronmärk läkartjänster i landsorten som motiverar högt prioriterad rekrytering. Anställ på dessa färdiga specialister med kontrakt på förslagsvis . Utforma kontraktet så, att vederbörande specialist förbinder sig att tjänstgöra på aktuell tjänst mot att staten minskar läkarens studieskuld med ett ansenligt belopp. En nybliven specialistläkare torde ha en studieskuld som vanligtvis överstiger . Den årliga avbetalningen, som inte är avdragsgill, innebär givetvis en stor belastning. En väsentlig minskning av skulden borde kunna göra tjänstgöringen i bristorter mer attraktiv. Bryts kontraktet av icke acceptabla skäl kan naturligtvis inte någon avkortning av studieskulden komma i fråga. När kontraktstiden utgått, görs en ny bedömning om tjänsten i fråga fortfarande bör prioriteras för kontraktsmetoden. Det kan synas stötande att ge ekonomiska lättnader på relativt väl betalda tjänster inom den akademiska offentliga sektorn. Kravet på en fungerande sjukvård i landsorten väger emellertid tyngre. Vad den betyder i trygghet för befolkningen är lätt att förstå, inte minst för de lokala politiker som år får kämpa med det här problemet. Rent ekono- Mot. miskt vet vi också att sjukvård med svagt utbildade läkare som korttidsvi- Sf333 karierar kostar samhället stora belopp. Det kan också vara rimligt att tro att många kontraktsdoktorer kommer att uppleva både sitt arbete och sin boendemiljö så positivt, att de gärna stannar kvar efter kontraktstidens utgång. Detta vårt förslag är naturligtvis tillämpligt för andra bristyrkesgrupper. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till rekryteringsfrämjande åtgärder för läkare i enlighet med motionen. () ()
mot · G902Sf334 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sf334 () Tekniska hjälpmedel för handikappad övertog hjälpmedelsverksamheten från staten . Man undertecknade då ett avtal, där landstingen skulle bedriva hjälpmedelsverksamhet enligt de bestämmelser som gällt tidigare och få ersättning av staten för detta. är dock läget att många handikappade känner en stark oro inför den rådande hjälpmedelssituationen i många landsting. HCK har gjort en undersökning där det framkommer mycket tydligt att hjälpmedelsverksamheten kännetecknas av byråkrati, långa väntetider och en större osäkerhet än tidigare om man verkligen skall beviljas hjälpmedel eller inte. Många handikappade får vänta i månader på även ganska enkla hjälpmedel, som vanliga rullstolar. I vissa landsting hävdar man att anslaget för året är slut. Detta har fått mycket tragiska följder för de enskilda människor som drabbats. De tekniska hjälpmedlen är ofta en förutsättning för att en funktionshindrad person skall kunna fungera. Om det brister på hjälpmedelssidan får det direkta sociala återverkningar. Alltför många exempel finns nu där människor tvingats stanna hemma från sitt arbete på grund av att ett nödvändigt hjälpmedel, som t. ex. en anpassad rullstol, inte snabbt beviljats. Andra blir mer beroende av hjälp och service från andra människor, vilket bl. a. ökar kraven på hemhjälp. Staten ger bidrag till denna verksamhet inom ramen för de s. k. Dagmaröverenskommelserna. Men det finns ingen statlig kontroll eller tillsyn över hur landstingen använder de pengar de får för hjälpmedel åt handikappade. Många rapporter visar nu att en del landsting använder detta anslag även för att bekosta inslag i hemsjukvården, som t. ex. speciella sängar. Andra exempel är att specialbandage för idrottare som skadat sig tas från detta anslag. Dessa exempel visar att det är synnerligen svårt att få någon överblick över hur landstingen i praktiken uppfyller de krav på hjälpmedelsverksamhet åt handikappade som fanns med i det ursprungliga avtalet. Staten ställer inga krav på hur pengarna som landstingen får skall användas. Den lista över hjälpmedel som upprättar utgör endast ett förslag till landstingen. Många handikappade känner sig helt utlämnade till den hjälpmedelsbyråkrati som allt oftare meddelar avslag på ett begärt hjälpmedel. Eftersom de tekniska hjälpmedlen för många handikappade har en central betydelse för förmågan och möjligheten att leva ett drägligt liv är det angeläget att möjligheter att överklaga i dessa ärenden införs. socialtjänstlagen kan en handikappad person överklaga avslag på t. ex. färdtjänst. Men avslag på en ansökan om tekniska hjälpmedel går inte att överklaga, trots att hjälpmedlen kan vara lika viktiga för personens rörelseförmåga som färdtjänsten är. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att förutsättningen för att statsbidrag skall utgå till landstingen för tekniska hjälpmedel åt handikappade är att vissa krav på hjälpmedelsverksamheten uppfylls av landstingen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att ett överklagningsförfarande bör införas för handikappade som vägras hjälpmedel. 1985/86 Sf334
mot · G902Sf338 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sf338 () Bestämmelserna om tillfällig föräldrapenning Det inträffar ibland att daghem tvingas stänga bl. a. på grund av brist på personal. Ett daghem i har helt eller delvis varit stängt . Detta medför stora problem för föräldrarna. De tvingas ta tjänstledigt från sina arbeten och drabbas då av ett betydande inkomstbortfall. Någon rätt till tillfällig föräldrapenning finns inte i dessa fall. Föräldrarna tvingas dessutom att betala full avgift för barnomsorgen. Föräldrarna har inte ens lagstadgad rätt att vara tjänstlediga i dessa situationer. De blir således helt beroende av att arbetsgivaren beviljar ledighet. Om arbetsgivaren vägrar ledighet hamnar den anställde i en helt omöjlig situation. Rätten till ledighet med tillfällig föräldrapenning existerar för vissa föräldrar, nämligen för dem som har barn hos dagmamma, barnflicka eller någon annan. Då gäller att när ordinarie vårdare är sjuk, har föräldrarna rätt till ledighet och ersättning för inkomstbortfall. Om de ordinarie vårdarna däremot är flera och dessutom sjuka på samma gång, bortfaller föräldrarnas rätt till ledighet och ersättning. Lagstiftningen bör därför ses över så att denna inkonsekvens undanröjs. En översyn av reglerna för tillfällig föräldrapenning måste göras. Då behöver sådana här besvärligheter inte leda till alltför stora problem för föräldrarna. I svar på fråga i om detta har statsrådet sagt att hans utgångspunkt är att daghem skall vara öppna och att kommunen om så inte är fallet skall erbjuda alternativ tillsyn. Detta är självfallet en riktig målsättning. Erfarenheten visar dock att detta inte alltid är möjligt. När det gäller dagbarnvårdares sjukdom är givetvis målet att kommunen skall kunna erbjuda alternativ tillsyn om ordinarie dagbarnvårdare är sjuk. Inte heller här är detta alltid möjligt. I svaret hävdade också statsrådet att riskerna för komplikationer är stora om en rätt till tillfällig föräldrapenning införs i dessa situationer. Jag har svårt att inse att så skulle bli fallet. Det är föräldrarna som drabbas av komplikationer. Med stöd av det ovan anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till ändring av lagen om allmän försäkring så att tillfällig föräldrapenning även kan utgå när daghem eller liknande inte kan erbjuda den överenskomna barntillsynen. 1985/86 S038
mot · G902Sf339 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: SD39 och () En statlig trygghetsförsäkring för förälder med handikappat barn I familjer med svårt handikappade barn är det sällan som båda föräldrarna förvärvsarbetar. Arbetsbördan för de vuxna i familjen är av den omfattningen att ofta ena föräldern får stanna hemma. I sådana situationer har vårdnadsbidraget en mycket stor ekonomisk betydelse. Om handikappet rör sig om ett svårt kroniskt sjukt barn, t. ex. hjärtsjuka barn, muskelsjukdomar och tumörer av olika slag eller cystisk fibrös, händer det tyvärr ofta att barnet avlider. Fr. o. m. dagen efter dödsfallet dras samtliga bidrag in. Familjen kan då mycket snabbt få en pressad ekonomisk situation; möjligheten att få någon ersättning från försäkringsbolag finns inte då man inte tillåts teckna någon försäkring på grund av att barnet varit sjukt eller handikappat redan från födseln. Familjen kan i en sådan situation ställas inför svåra eller rentav oöverstigliga problem. Ofta har man en större bostad för att det handikappade barnet skall kunna röra sig i t. ex. rullstol. Bostads- och anpassningsbidrag har gjort detta möjligt. Då bostaden till ytan är betydligt större än vad som kan räknas som normalbostad har den då kostat mer men finansierats genom olika stödformer som var möjliga att erhålla så länge det handikappade barnet levde. Men blir det i ett slag omöjligt att behålla den extra stora våningen. Inkomst som man haft genom olika former av vårdbidrag, sjukvårdsbidrag, bostadsbidrag, handikappersättning etc. faller nu i ett slag bort. Det trygghetssystem som gäller för familjer med handikappade barn borde kompletteras. T. ex. skulle man låta bidragen minska , t. ex. efter dödsfallet. Vidare borde tillskapas någon form av statlig trygghetsförsäkring för den som inte tillåts teckna liv-, olycksfalls- eller skolförsäkringar, detta för att åtminstone klara de mest näraliggande utgiftsökningarna, begravningskostnader, de höga hyreskostnaderna m. m. Detta skulle innebära ett rådrum för de i övrigt så hårt drabbade familjerna. De frågeställningar som aktualiseras i motionen har tidigare framförts. Eftersom förbättring av ifrågavarande familjers behov är angelägen vill vi med hänvisning till ovanstående föreslå 1. att beslutar att vårdnadsbidrag m. m. som upphör på grund av handikappads frånfälle skall kunna förlängas, 2. att beslutar att en särskild trygghetsförsäkring skall kunna tecknas av föräldrar till handikappat barn. stam (fp) () 1985/86 Sf339
mot · G902Sf343 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: S043 () Rätten till familjetandvård Sf343 346 Barntandvården har av hävd varit en huvuduppgift föt folktandvården. Genom tandvårdsreformen 1973 fick landstingen s. k. vårdansvar för samtliga barn och ungdomar t. o. m. Detta ansvar har inneburit att landstingen varit skyldiga att se till att alla barn och ungdomar erbjudits regelbunden tandvård. Däremot har landstingen inte varit skyldiga att utföra vården i egen regi. Det är också skälet till att några landsting träffat avtal med privattandläkarorganisationerna inom resp. landstingsområde, om utnyttjande av privattandläkares tjänster. Detta går till så att en eller flera privattandläkare på orten tar hand om hela klasser, s. k. organiserad tandvård eller att barnen får behandling av samma tandläkare som sina föräldrar, s.k. familjetandvård. Eftersom barnen inte omfattas av tandvårdsförsäkringen har privattandläkarna i dessa fall ersatts enligt tandvårdstaxan direkt av , som i sin tur fått särskilda statsbidrag från staten, s.k. barntandvårdsersättning. I takt med landstingens successiva utbyggnad av sina vårdresurser har dessa möjligheter för barn att få kostnadsfri tandvård hos privattandläkare minskat. Flertalet landsting anser att de med egna vårdresurser kan uppfylla sitt lagfästa vårdansvar. finns avtal med privattandläkarorganisationer om barntandvård endast i tre landstingsområden, nämligen , och . Därtill finns avtal med enskilda tandläkare inom ytterligare några landstingsområden. I förarbetena till den nya tandvårdslagen, som trätt i kraft , har regeringen uttalat att barn- och ungdomstandvården endast i undantagsfall skall utföras av privattandläkare. Det är också skälet till att flera av de befintliga avtalen nu sagts upp. Den begränsade valfrihet som funnits är med andra ord på väg att helt avskaffas. Det hör till bilden att flera landsting i syfte att få fler patienter för att utnyttja ledig kapacitet bedriver en aktiv marknadsföring, där möjligheten till familjetandvård framhålls. Ett sådant argument för folktandvården blir därmed direkt riktat mot den privata vårdsektorn, eftersom privattandläkarna, som nämnts normalt inte har möjlighet att erbjuda motsvarande familjetandvård. För att en förändring av nuvarande förhållande skall komma till stånd erfordras beslut inom enskilda landsting, där man påtar sig kostnaderna för vård hos privattandläkare på samma sätt som skett i bl. Nr Sf343 -346 Men detta ligger inte inom kompetensområde att Mot. besluta om och därför kan , om den det vill, endast uttala en Sf343 önskan i den riktningen. Men kan fatta ett beslut med innebörden att rätten till familjetandvård även inbegriper tandvård hos privata vårdgivare. Ett sådant beslut skulle ge våra barnfamiljer en ökad valfrihet och fördelar även ur andra synpunkter. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om att rätten till familjetandvård även inbegriper tandvård hos privata vårdgivare.
mot · G902Sf344 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sf344 () Kostnadsfria läkemedel för hudsjukdomar Hudsjukdomar av typen psoriasis eller med Sjögren-Larsson-syndrom kräver i sin behandling bl. a. mjukgörande salvor samt bad. I och med att dessa salvor ej är registrerade som farmaceutisk specialitet utgår ej läkemedelsrabatt. Det innebär att högkostnadsskyddet ej träder in för att hålla kostnaderna nere för den enskilde. Förutom de ständigt återkommande och tidskrävande behandlingarna, klädslitage och psykiska lidanden sjukdomen innebär, tillkommer ekonomiska problem. Det finns ej anledning att ändra produktkontrollagstiftningen för att åstadkomma en ekonomisk gottgörelse för de fördyringar detta innebär. Genom att använda extempore beredda läkemedel kan man förskriva beredningar eller mera salicylsyra samt eller mer carbamid och därigenom erhålla rabatt. För den enskilde ger detta fördelar, men läkemedlet blir kostsammare än vad som är nödvändigt. I dessa fall borde salvor och mjukgörande preparat i stället utges som kostnadsfritt hjälpmedel. Apotek och läkare har inte lyckats att på rätt sätt tolka förskrivningsreglerna, varvid patienten möts av olika uppgifter över vad som gäller förskrivning och rabattering. Detta är olyckligt och pekar på behovet av ytterligare informationsinsatser för att förebygga felaktigheter. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag som syftar till att icke rabatterade läkemedel för hudsjukdomar utges som kostnadsfritt hjälpmedel.
mot · G902Sf346 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sf346 m.fl. (c) Sjukförsäkringen för deltidsarbetande, m. m. Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1985/86:A608 hemställer vi 1. att beslutar om sådan ändring av sjukförsäkringsbestämmelserna att deltidsarbetande erhåller sjukpenning i förhållande till det reella inkomstbortfallet vid korttidssjukdom, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om studiestöd för tidigare hemarbetande kvinnor. () () () () P.-O. () () (c) ()
mot · G902Sf401 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sf401 () Det särskilda vuxenstudiestödet för arbetslösa 1985/86 Sf401412 har det funnits ett särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa (SVUXA). Man har då kunnat byta ut sin arbetslöshetsersättning mot detta studiestöd. Stödet skulle vara provisoriskt och i huvudsak ett arbetsmarknadspolitisk! Medel har sedan beviljats och fr. o. m. /86 sker finansieringen genom en viss andel av vuxenutbildningsavgiften. Detta har fått som följd att stödet mist sitt ursprungliga syfte, att vara flexibelt. I föreliggande budgetproposition anges endast att avgiften ger 53 milj. kr. Ingenting sägs om detta är en väl avvägd summa som motsvarar behovet eller vilket syfte man vill uppnå. SVUXA har, trots att det till en del består av lån, varit mycket efterfrågat. Tydligen har det fyllt en funktion som andra typer av studiestöd inte kunnat göra. Nämnas kan att pengarna som anvisades för /86 var slut inom en månad. Vid den utvärdering som CSN genomförde framkom att skulle ha fortsatt att vara arbetslösa om inte denna möjlighet till studier hade erbjudits. Medelåldern på dem som erhållit stödet var och cirka hälften hade högst realskola som tidigare utbildning. Många läste kurser på grundskolenivå. Det står helt klart att SVUXA är ett enkelt och attraktivt studiestöd, som utgjort ett bra komplement till andra samhällsinsatser. Avsikten verkar nu vara att permanenta SVUXA. Då bör man göra vissa regeländringar för att åter få ett flexibelt system och för att nå viss samordning. är det så att man kan få SVUXA t. ex. för en termins studier. När man söker för nästa termin får man avslag för att pengarna är slut. Man hänvisas då till studiemedelssystemet. Man kan också söka SVUXA. men antalet stöd där är mycket begränsat. Nästa termin söker man SVUXA igen eftersom man vet att nya pengar anvisats. Då får man avslag eftersom man uppburit studiemedel. Detta är för den enskilde helt obegripligt. Syftet med stödet måste också klargöras bättre och vissa justeringar göras i reglerna för att man skall kunna upprätthålla skilda system. Behovet av stödet är stort. Som nämnts tog pengarna slut utan några som helst informationsinsatser. 1 1985186.3 sami. Nr S/401-412 Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en översyn av särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa. 1985/86 Sf401
mot · G902Sf403 · 1986-01-21 00:00:00 — 1985/86: Sf403 m. fl. (s) Rätt för vissa gymnasiestuderande till studiemedel för studier på annan ort än hemorten Gruppen 18-19-åringar har inte rätt att söka studiemedel för att finansiera sina gymnasiestudier. Detta är särskilt kännbart ekonomiskt för studerande som tvingas avsluta sina gymnasiestudier eller kommit in på en gymnasielinje på annan ort än hemorten. Det kan t. ex. gälla elever på teknisk linje, där fjärde året är förlagt till en gymnasieskola i en annan del av länet. Det gäller ävenså elever som kommit in på en linje som bara finns på en ort i länet. Dessa gymnasiestuderande är hänvisade till studiebidrag och inackorderingstillägg för att finansiera sina studier. kan också, efter prövning mot föräldrarnas inkomster, extra tillägg utgå. De bidrag de studerande kan få räcker emellertid inte till för att leva på annan ort . Följden blir att dessa studerande tvingas lita till sina föräldrars ekonomiska bidrag för att kunna genomföra sina studier, trots att de själva är myndiga. Rätt till studiemedel skulle underlätta för dessa 18-19-åringar som tvingas studera på annan ort än hemorten att genomföra eller fullfölja sina studier. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller att studiemedelskommittén får i uppdrag att utreda frågan om 18-19-åringars rätt till studiemedel för gymnasiestudier på annan ort än hemorten. () ()
mot · G902Sf404 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sf404 i m. fl. (s) Sjukersättning för vuxenstuderande Mångå vuxenstuderande som fått tjänstledigt från sina tjänster för att komplettera sin utbildning hamnar i en egendomlig situation med nuvarande bestämmelser för sjukersättning. Som exempel kan anföras: En sjuksköterska med den gamla studiegången om fem terminer och som i denna utbildning inte är fullt kvalificerad för alla tjänster i denna karriär inom sjukvården måste för att inte bli åsidosatt vid tillsättning av tjänst komplettera sin utbildning med en tvåterminers kurs i t. ex. medicinkirurgi. Detta är ofta ett krav från sjukvårdshuvudmannen, men också ett måste om de skall kunna mäta sig med de sjuksköterskor som gått den nya utbildningen om fyra terminer vilken är komplett. I en sådan situation vilar den studerandes sjukersättning som för en sjuksköterska är ca . Vid inträde i tjänst beräknas ersättningen på den inkomst som då kan intjänas och blir . Om den studerande blir sjuk, är barnledig eller behöver vårda sjukt barn försätts denna i en ohållbar situation. Har man krav på sig att komplettera sin utbildning för att kunna göra ett fullgott arbete exempelvis inom sjukvården skall man inte behöva riskera att komma på obestånd. Det vore bättre att den vilande sjukersättningen aktiverades när den studerande återgår till sin tjänst . Med bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för vuxenstuderandes sjukpenninggrundande inkomst vid feriearbete. () ()
mot · G902Sf405 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Sf405 m. fl. (fp) Studiemedel för studier utomlands Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Ub807 hemställer vi att beslutar att hos regeringen begära nya regler som underlättar för studerande att få studiemedel för studier utomlands. () () () () () () ()
mot · G902Sf407 · 1986-01-20 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sf407 m. fl. (s) Barntillägg för studerande med särskilt vuxenstudiestöd I olika sammanhang har vi noterat diskussionen om grunderna för rätt till barntillägg. Vi har också noterat att centrala lämnat förslag om åtgärder i denna fråga i sin anslagsframställning. Chefen för har i sina överväganden i proposition 1985/86:100 berört det förslag som centrala framlagt i sin anslagsframställning. Han har emellertid anfört att förslaget innebär betydande kostnader för staten och därför inte varit beredd att tillstyrka förslaget. Enligt samstämmiga uppgifter från flera vuxenutbildningsnämnder innebär uteblivet barntillägg i de flesta fall att de studerande tackar nej till vuxenstudiestöd och söker studiemedel, vilket innebär minst lika stora kostnader för staten, som de studerande tvingas söka två olika studiestöd och myndigheterna tvingas till onödig och dyrbar byråkrati. Med tanke på att nuvarande regler drabbar kortutbildade kvinnor, som tillhör den mest angelägna målgruppen för vuxenstudiestöd, ur såväl utbildningspolitiskt och jämställdhetspolitiskt som regionalpolitisk synvinkel ser vi det som en angelägen fråga att rätten till barntillägg vidgas till att omfatta alla vuxenstuderande som är familjeförsörjare med barn. Mot bakgrund av vad vi anfört i vår motion hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av barntillägg för studerande med särskilt vuxenstudiestöd. () () () ()