mot · G902kr302 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Kr302 m. fl. Avgiftsfinansiering av 1985/86 presenterades reklamutredningens förslag. Utredningen avstyrkte bestämt reklam i svensk TV av bl. a. följande skäl: O TV-reklamen, som är en partsinlaga och står oemotsagd, innebär ett klart avsteg från kravet på opartiskhet och saklighet. Public service-tanken riskeras. O Annonsörerna skulle kräva höga publiksiffror och därmed söka påverka programutformningen i anslutning till reklamblocken. O TV-reklamen skulle försämra för pressen, särskilt för tidningar med svag ekonomi. O Reklamen skulle koncentreras till en smal sektor inom livsmedelssidan, framför allt godis, drycker, kosmetika, färdiglagad mat, snacks. O Konsumenterna skulle utsättas för ökad suggestiv och påträngande reklam, men knappast klar information. O Känsliga konsumentgrupper, framför allt barn, skulle utsättas för förstärkt reklampåverkan. Den senaste tidens debatt tyder på att näringslivet ännu inte gett upp hoppet att få reklam i svensk TV. Den argumentation som anförs är att den tekniska utvecklingen inom massmediaområdet leder till att reklam ändå förs in genom satellitprogram via kabel eller parabol. Detta är enligt vårt sätt att se ett desto starkare argument /no/reklam i svensk TV. Vad vore ett bättre konkurrensmedel än frihet från reklam, vilket för övrigt nu börjar användas i länder med lång erfarenhet av TV-reklam. De kalkyler som presenterats av intressena för reklam , rymdbolag, elektronikindustrin m. fl. tyder på att många kostnader för en utbyggnad av reguljär verksamhet döljs. Konsumenternas verkliga och totala kostnader har inte utretts. Klart är emellertid att för varje hushåll blir det fråga om stora kostnader för anskaffandet av satellitmottagare, parabol, dekoder etc. Från näringslivets sida säga att reklam i svensk TV är nödvändigt för att man skall kunna hävda sig på lika villkor mot utländska konkurrenter. Detta argument är giltigt bara för de svenska företag som konkurrerar med internationella varumärken på den svenska marknaden och själva inte marknadsför sina produkter internationellt. De företag som säljer sina produkter på den internationella marknaden kan utnyttja internationell TVreklam på samma villkor som utländska företag. av den internationella TV-reklamen gäller godis, hygienprodukter, rengöringsmedel och vissa livsmedelsgrupper, dvs. en mindre del av 1 1985/86. Det blir således endast ett mindre antal svenska företag inte hela branschers produktion som berörs av att konkurrensförhållandena ändras vid satellitreklamens införande. De negativa konsekvenserna av internationell TV-reklam på svensk företagsamhet blir sannolikt ytterst marginella och mycket begränsade också . Den hotbild som målas upp med satellitreklamen har som sitt verkliga syfte att se till att reklamen kommer in i de svenska TV-kanalerna för att därigenom nå de stora konsumentgrupperna. En reklamfinansierad svensk TV, där huvuddelen handlar om livsmedel och andra dagligvaror med den koncentration till allt större enheter, ägargrupper och multinationella företag som sker, kommer att ytterligare försämra situationen för de små och medelstora svenska livsmedelsföretagen. Släpps reklamen fri i svensk TV är det mer troligt att de multinationella företagen med stora ekonomiska resurser ökar sina marknadsandelar. För små och medelstora svenska livsmedelsföretag får reklam i svensk TV i stället negativa konsekvenser. Därtill kommer att för de svenska konsumenterna leder TV-reklamen till att produktion av livsmedel nära konsumenterna och därmed en bättre livsmedelskvalitet kommer att motverkas. De grundläggande principerna bakom en folkets radio och TV måste enligt vår uppfattning gälla också i fortsättningen. Vi anser att reklam i TV inte är förenligt med public service-begreppet och att oberoende och självständiga ställning kommer att urgröpas av de kommersiella intressena via reklamen. Risken för påverkan på programverksamheten är påtaglig. roll som förmedlare och producent av svensk kultur i bred bemärkelse är central, en roll som snarare behöver förstärkas än försvagas. Det populäraste argumentet för TV-reklam är att konsumenterna får lägre TV-licenser. Vi förleds att tro att reklamen är gratis. Den betalas naturligtvis av konsumenterna, men på ett annat och indirekt sätt. På kort sikt skulle möjligen reklam lösa ett ekonomiskt problem för genom att licenshöjningen inte behöver genomföras . Klart är emellertid att reklamfinansiering av inte blir billigare för konsumenterna. TV-reklam är dessutom dyrare att producera än annan reklam, och de totala reklamkostnaderna kommer därmed att stiga. sker en öppen och hederlig redovisning av vad TV faktiskt kostar. Konsumenten kan direkt kontrollera vad TV-tittandet kostar och kan själv bestämma vad han/hon är beredd att betala för det. Om reklamintäkterna, som föreslagits, skulle delas med pressen för att motverka pressdöden när reklampengar flyttas från press till TV, skulle inkomsterna från en halvtimmes reklam per dag motsvara en dryg hundralapp per ar i licenshöjning. Vi tror knappast att de svenska konsumenterna är beredda att för det priset släppa in TV-reklam på bästa sändningstid i sina hem. Vi anser att avgiftsfinansiering av även i fortsättningen är en överlägsen finansieringsform. Den ger en stabil inkomst, goda planeringsförutsättningar och oberoende. per hushåll, dvs. en dagskostnad på kr. 2:20, vilket är betydligt mindre än vad en dagstidning kostar. Vi är övertygade om att de svenska konsumenterna föredrar en fortsatt reklamfri och en viss höjning av licensavgifterna. Vi avvisar reklamfinansiering av av både programpolitiska och ekonomiska skäl. att hos regeringen begär förslag på höjda mottagaravgifter för . () () () () () () () I * 1985/86. Rättelse: S. 17, i Hemställan rad 3 Står: . Rättat till: .