mot · G902kr253 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Kr253 m. fl. (fp, s, m, c, vpk) Bevarande av kulturhistoriskt värdefulla fartyg Den handelsflotta som framdrevs enbart med segel fanns kvar i till . De största av dessa fartyg har endast i undantagsfall blivit bevarade. Av de mindre skeppen finns ännu några tiotal i sådant skick att de är möjliga att restaurera. Ovärderliga byggnadsminnen går förlorade för genom att kulturhistoriskt värdefulla fartyg säljs utomlands, huggs upp eller enbart vanvårdas. Denna utveckling är djupt olycklig och måste förhindras. När det gäller byggnadsminnen på land finns ett omfattande regelsystem för bevarandefrågor. Någon motsvarighet finns inte beträffande byggnadsminnen som hör hemma på sjön. Det gäller inte enbart äldre seglande yrkesfartyg utan också maskindrivna fartyg av olika slag. Det finns ett uttalat behov av regler till skydd för våra byggnadsminnen. Företrädare för våra museer m.fl. styrker en sådan uppfattning. har smärre undersökningar gjorts om vilka fartyg som skulle finnas värdefulla nog att bevara. Emellertid har dessa undersökningar inte varit särskilt omfattande utan mera utgått från vad som varit allmänt känt inom aktuella områden. Det skulle behövas en mera rikstäckande undersökning om vad som återstår av de svenska segelfartygen, dvs. vilka som är i sådant skick att en restaurering till seglande tillstånd skulle vara möjlig. I kustkommunerna samt de större insjöarnas strandkommuner finns anledning att inventera förekomsten av befintliga äldre segelfartyg. Vidare är det viktigt att ägaren till ett gammalt fartyg blir medveten om sitt ansvar för de byggnadsdetaljer som är representativa för äldre tiders sjöfart. Annars riskeras att de utan föregående samråd med ansvarig antikvarisk myndighet kan komma att förstöras. Många svenska segelskutor vårdas av enskilda entusiaster. Det största ansvaret har tagits av (), som under ett tiotal år varit verksam. Föreningen har ett fyrtiotal medlemsfartyg. Av dessa har omkring hälften återställts till segelfartyg, medan ungefär lika många är under restaurering. Några fartyg har bevarats och restaurerats med utgångspunkt i motorseglarepokens (1920-1960) exteriör. saknas enhetliga normer vad beträffar renoveringar m. m. Vidare borde ett system byggas upp som innefattar lånemöjligheter för den som rustar upp och bevarar fartyg som kan anses kulturhistoriskt motiverat. För dem som renoverar kulturminnesmärkta hus finns särskilda låneregler som skulle kunna vara en tänkbar modell att tillämpa på dem som renoverar En sådan möjlighet till finansiering skulle kunna rädda många fartyg. En begränsad men för verksamheten viktig insats skulle kunna vara statligt stöd som i sin uppbyggnad är likvärdigt med det som gäller för t. ex. museijärnvägsföreningarna i . Vidare skulle verksamheten kunna främjas genom avgiftsbefrielser, tillgång till överskottsmaterial och byggnadsvirke m. m. Utöver det allmänt kulturhistoriska skälet att bevara de svenska segelskutorna för framtiden finns det bl. a. stora sociala värden som segelskutor representerar. Turismen i kust- och insjölänen skulle dra nytta av en satsning som en seglande skuta representerar av såväl kulturhistoria som spänning och äventyr. Vilka mått och steg som statsmakten bör vidta bör övervägas i en särskild utredning. Utredningen bör såväl kartlägga som föreslå åtgärder som säkrar segelfartygens framtid. Olika delar av landet skulle på så sätt få ett kulturhistoriskt värdefullt tillskott. Med det anförda vill vi föreslå att begär att regeringen snabbt låter utreda de kulturhistoriska segelfartygens situation samt föreslå åtgärder till skydd för byggnadsminnen på sjön. () () (vpk) () 1985/86 Kr253