mot · G902n267 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:N267 m. fl. (c) De små och medelstora företagen I en modern marknadsekonomi av vår typ har samhället en viktig och central uppgift för att stimulera teknisk utveckling och för att ge goda förutsättningar för produktion och marknadsföring. Från skilda utgångspunkter måste samhället medverka till omstrukturering, förnyelse och utveckling av företagen. Samhället skall stödja och medverka till en offensiv och framtidsinriktad industripolitik. Samhället skall ge ramarna för näringslivets verksamhet. Den främsta drivkraften till framsteg och framåtskridande är de enskilda människornas vilja till initiativ, verksamhet och ansvar. För att de enskilda människornas insatser skall komma till sin rätt måste näringslivet vara decentraliserat och bygga på mångfald och fri konkurrens inom de gränser en marknadsekonomi med sociala och miljömässiga hänsyn ger. Om statsmakterna eller andra centrala organ överger sin övergripande förutsättningsskapande roll och vill detaljstyra näringsliv och företagande kommer politiken att resultera i felsatsningar, fel industristruktur och i värsta fall tillbakagång. Socialdemokratin har ofta präglats av en övertro på centralistiska och storskaliga satsningar. De förskräckande exemplen är många, exempelvis 80, och den gigantiska kärnkraftssatsningen. De kollektiva löntagarfonderna är i flera avseenden centralistiska till sin grundläggande karaktär. Småföretagens roll i industri- och sysselsättningspolitiken I en offensiv och framtidsinriktad industri- och sysselsättningspolitik har småföretagsamheten en strategisk betydelse och en avgörande roll för möjligheterna att skapa arbete och att utveckla industri och service. Ca 1 miljon anställda finns i företag med mindre än 200 anställda, varav över 350 000 i företag med mindre än 10 anställda. Dessa företag har, tillsammans med egenföretagarna, en särskild betydelse när det gäller möjligheterna att skapa regional balans. Den socialdemokratiska koncentrationspolitiken begränsar de små företagens utveckling. Bristerna i regionalpolitiken innebär att möjligheterna till produktion, arbete och service inte tas till vara. De kollektiva löntagarfonderna innebär att de dräneras på resurser, som används i storföretag i koncentrationsområdena och för börsklipp. Skattepolitiken har uppenbara brister, vilka diskriminerar småföretag och egenföretagare. ser företagsamheten som en av samhällets viktigaste resur Vår politik syftar till att ta till vara alla möjligheter till nytänkande och utveckling i denna resurs. Vår strävan är stabila och utvecklingskraftiga småföretag i landets olika delar. När i regeringsställning ledde det industripolitiska arbetet, bröts en etablerad negativ utveckling för de mindre företagen. småföretagsproposition och jordbrukspolitiska beslut markerar den förändringen. Samhällets näringspolitiska organ decentraliserades och byggdes ut. De regionala utvecklingsfonderna inrättades. Kampen påbörjades mot krångel, onödiga utgiftskrav och byråkrati. Skatten på arbetande kapital i företagen minskade. Denna aktiva småföretagspolitik förstärktes steg för steg genom bl. a. ökade insatser för teknisk forskning och utveckling samt möjligheter till provanställningar. Småföretagen fick bättre konsolideringsmöjligheter. Företagarna fick rätt till delpension. Vi har i våra utbildningspolitiska och regionalpolitiska motioner lämnat förslag av betydelse för småföretag och en decentralistisk utveckling. Här skall vi aktualisera förslag som rör det näringspolitiska och skattepolitiska området. Förslagen syftar till att ge sysselsättningspolitiken en mera offensiv inriktning med fler jobb inom näringslivet och minskat behov av arbetsmarknadspolitiska stödåtgärder. En sådan inriktning gör det möjligt att långsiktigt föra över resurser från AMS-anslag till småföretagsutveckling och därigenom skapa fler och tryggare jobb. Småföretagens roll i en framgångsrik decentralistisk industri- och regionalpolitik kan inte överskattas. Enligt vår mening bör därför styrelsen för teknisk utveckling (STU) och de regionala utvecklingsfonderna ges en mer omfattande roll i industripolitiken. STU:s finansiella stöd är synnerligen viktigt för småföretagen eftersom de inte på samma sätt som storföretagen kan finansiera sin forsknings- och utvecklingsverksamhet med eget kapital. STU bör därför helt inrikta sitt stöd mot de små och medelstora företagen. STU har vidare ett stort ansvar för att den stora betydelse enskilda uppfinnare kan få för näringslivets utveckling tas till vara. Enligt vår mening är således en grundläggande förutsättning för en positiv utveckling av näringslivet att samhällets satsningar på teknisk utbildning, forskning och utveckling inriktas mot att tillgodose de små och medelstora företagens behov. Med hänsyn härtill är de ekonomiska resurser som anvisats i budgetpopositionen till såväl STU som de regionala utvecklingsfonderna klart otillräckliga för att småföretagen skall få den centrala och offensiva roll som de enligt vår mening måste få för en framgångsrik näringspolitik. STU:s insatser för teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete i form av stöd till grundläggande och långsiktig kompetensuppbyggnad bl. a. genom samlade teknikutvecklingsprogram är av brett intresse för svensk industri och ramprogram för kunskapsutveckling. beslutade vå- Mot. 1985/86 ren 1984 om ett treårigt program för STU till teknisk forskning och utveck- N267 ling under budgetåren 1984/85 1986/87.1 samband därmed presenterade vi vår syn rent allmänt på inriktningen av insatserna för industriell utveckling och förnyelse (mot. 1983/84:2641). Vår syn på det program som lades fast för STU redovisades i motion 1983/84:2615 i anledning av den s. k. forskningspropositionen, där vi bl. a. betonade vikten av att STU :s resurser inte binds upp för uppbyggnad av fasta resurser vid högskolan. Vidare underströks i motionen nödvändigheten av att STU:s långivning inriktas mot de små företagen. Vi konstaterade även i motionen med tillfredsställelse att en s. k. uppfinnarlön infördes, men betonade betydelsen av att det finns möjligheter att ge stöd till personer utan dokumenterad erfarenhet av uppfinnarverksamhet. STU:s förslag för budgetåret anges i propositionen innebära ett fullföljande av treårsprogrammet. Detta innebär en fortsatt prioritering av bl. a. stöd till tekniskt utvecklingsarbete hos enskilda uppfinnare, småföretag och långsiktig grundläggande kunskapsutveckling. Vi har inget att erinra mot denna inriktning. Möjligheterna att upprätthålla insatserna på dessa områden har emellertid endast kunnat genomföras genom en omfördelning av resurser från andra områden. Detta medför bl. a. att STU inte har utrymme för ökade insatser inom det miljötekniska området, för vilket STU numera har det samlade ansvaret. Det är enligt vår mening mycket otillfredsställande. De resurser som regeringen föreslår anvisade till STU är således inte tillräckliga och medför, vilket för övrigt föredraganden framhåller, att satsningarna på en mängd områden måste begränsas. Vi anser därför att anslaget Tekniskforskning och utveckling måste räknas upp med 50 milj. kr. i syfte att i någon mån möta de behov på detta område som föreligger. STU bör ansvara för fördelningen av de ekonomiska resurser som tillförs, men därvid beakta att utöver nödvändiga förstärkningar av delprogrammet 1 B Teknikområden och program 2 Kunskapsutveckling resurser för insatser på det miljötekniska området måste avsättas. Vi vill även kraftigt understryka betydelsen av att STU vid sin fördelning av medel till olika projekt tar regionalpolitiska hänsyn. Vidare bör näringsbidraget för uppfinnare räknas upp med 5 milj. kr. i förhållande till föredragandens förslag. Forskningsbidrag till teknikbaserade småföretag I budgetpropositionen föreslås att 21,7 milj. kr. anvisas för forskningsbidrag till teknikbaserade småföretag. Bidraget utgör ett icke projektbundet stöd för att främja forskning och utveckling inom företag med högst 500 anställda. STU redovisar i sin anslagsframställning att behovet av sådana bidrag översteg de resurser som anvisats med fem gånger. Stödet bör därför enligt vår mening kraftigt förstärkas och 20 milj. kr. utöver regeringens förslag anvisas för detta ändamål. Småföretagsutveckling/de regionala utvecklingsfonderna De regionala utvecklingsfonderna inrättades 1978 och har en mycket stor betydelse för att främja utvecklingen av små och medelstora företag. derna är, tillsammans med de resurser det s. k. länsanslaget erbjuder, det bästa instrumentet för att stärka näringslivet utanför storstäder och större industriorter. Syftet med fonderna är bl. a. att komplettera övriga institutioner på kreditmarknaden och att ge olika typer av företagsservice till de små och medelstora företagen. Vi vill i detta sammanhang understryka vikten av att fonderna även ser som sin uppgift att ge stöd till idéer och projekt, där de ordinarie kreditinrättningarna bedömer riskerna för stora och inte enbart satsat på projekt som bedöms ha en säker lönsamhet. Fonderna har därmed en nyckelroll för att förse de mindre företagen med riskkapital. Detta innebär att man totalt sett alltid får räkna med att fonderna kan behöva tillskott av kapital även om fonderna så långt möjligt bör vara revolverande, dvs. att amorteringar och räntor täcker behovet av utlåningskapital. SIND föreslår att anslaget till Småföretagsutveckling, där kostnaderna för de regionala fondernas företagsservice och administration skall täckas, beräknas till . Därutöver föreslår SIND att ett nytt anslag för /87 Administrationstillskott till regionala utvecklingsfonder om 10 milj. kr. SIND motiverar sitt äskande med att det är nödvändigt att fonderna får kompensation för kostnadsstegringar, så att de har en rimlig chans att fullgöra sin uppgift inom industripolitiken. Vidare har regeringen förbehållit sig rätten att själv disponera 10 milj. kr. för särskilda bidrag till utvecklingsfonderna i stödområdeslänen. Såsom vi föreslagit i annat sammanhang bör även dessa medel fördelas ut på fonderna. Regeringen föreslår att anslaget till Småföretagsutveckling räknas ned till , vilket belyser den brist på intresse för småföretagens problem regeringen i realiteten visar. Enligt vår mening bör ytterligare 22,5 milj. kr. anvisas för Småföretagsutveckling utöver regeringens förslag dvs. totalt bör anvisas , vilket inkluderar de 10 milj. kr. för särskilda bidrag till utvecklingsfonderna i stödområdeslänen som avsatts för regeringens disposition. Hantverk och hemslöjd har stor betydelse för möjligheterna att upprätthålla sysselsättning och service inte minst i glesbygden. Vi har i en särskild motion yrkat att stödet för hantverksnäringarna och hemslöjden sammanlagt ökas med 5 milj. kr. Föredraganden anmäler att en översyn av bl. a. de branschfrämjande åtgärderna pågår. Resultaten skall redovisas . Rapporten avses utnyttjas som underlag för den framtida utformningen av verksamheten med branschfrämjande åtgärder. Vi återkommer i denna fråga när beslutsunderlaget för de branschfrämjande åtgärderna presenteras. Industrifonden har till ändamål att stödja utveckling av nya produkter, processer och system för industriell produktion. Fonden är avsedd att kom plettera STU:s verksamhet. Enligt tidigare beslut har medgivit en Mot. ram för industrifondens verksamhet om 600 milj. kr. 1984/85 1986/87. Av dessa 600 milj. kr. har 200 milj. kr. anvisats till fonden för /85. För innevarande budgetår står 200 milj. kr. till regeringens disposition. Regeringen föreslår med hänvisning till industrifondens goda finansiella situation att de medel för innevarande budgetår som står till regeringens disposition inte skall ställas till förfogande för fonden. Ej heller anvisas något medelstillskott för /87. Detta förfarande innebär enligt vår mening att regeringen frångått tidigare beslut om industrifondens ram. 1 anledning av en motion konstaterade (NU 1983/84:8) att inte kan anvisa ett lägre belopp för löpande budgetår än vid det ursprungliga beslutet. Detta innebär enligt vår mening att 200 milj. kr. finns tillgängliga för framtidsinriktade satsningar, främst för teknisk utbildning, forskning och utveckling enligt de förslag som lämnats här och i annat sammanhang. Formellt innebär detta att bör fatta beslut om att industrifondens ram för /85 1986/87 minskas med 200 milj. kr. Skattepolitikens utformning är av stor betydelse för småföretagens utveckling och överlevnad. Småföretagen är starkare påverkade av olika skatteinte minst genom de psykologiska effekter som skatter medför. I det lilla företaget där ägaren själv är verksam spelar skatteuttaget en förhållandevis större roll än i ett stort företag med oftast passiva ägare. Det är företagarens livssituation som påverkas av skatteuttaget, inte endast en del i hans ekonomiska förvaltning. Därför är det viktigt att skattepolitiken får en företagsvänlig utformning. Borttagande av förmögenhetsskatten på arbetande kapital har införts lättnader i beskattningen av arbetande kapital. Fr. o. m. 1981 gäller att förmögenhet som lagts ned i jordbruk eller rörelse skall reduceras till av det värde varmed tillgångarna överstiger skulderna. Reduceringsregeln gäller dock inte för bostadsbyggnader som inte används som personalbostäder. Arbetande kapital skall inte beskattas. Ett slopande av förmögenhetsbeskattningen på arbetande kapital skulle kraftigt förstärka företagens soliditet och därmed överlevnadsförmåga. Med nuvarande förmögenhetsskatter tvingas företagarna till omfattande kapitaluttag. Inte minst med hänsyn till utvecklingen inom den konkurrensutsatta sektorn är det mycket angeläget att fortsatta lättnader av förmögenhetsbeskattningen på kapital som arbetar i mindre och medelstora företag fullföljs. De allmänna problem vi har i industrin kan inte lösas på annat sätt än genom effektivisering och utveckling av industrier och annan företagsamhet. En sådan utveckling är i hög grad beroende av framgångsrika företag . med dynamiska företagare. Mot denna bakgrund framstår det som direkt N267 felaktigt att ta ut förmögenhetsskatt på kapital som arbetar i produktiva verksamheter medan improduktiva föremål som konst, diamanter, frimärken m. m. helt undgår beskattning. Detta förhållande motverkar det engagemang och intresse som är den nödvändiga drivkraften i företagandet. Den rådande situationen motverkar också företagens konsolidering och försvårar uppbyggandet av en tillfredsställande likviditet genom den samlade effekt som uppstår när skatten skall erläggas med beskattad inkomst ur företaget. Sänkta arbetsgivaravgifter för småföretag För att skapa fler jobb är det viktigt att sänka skatten på arbete. För småföretag och egenföretagare är arbetsgivaravgifterna en tung börda som förhindrar möjligheterna till utveckling och fler jobb. I vissa avseenden är avgiftsuttaget djupt orättvist. Den höga sjukfrånvaron på många större arbetsplatser är alltfort ett stort problem och medför att anställda i och ägare till många småföretag med väsentligt lägre sjukfrånvaro tvingas subventionera de större företagen. Den höga avgiftsbelastningen innebär en av de allvarligaste hämmande faktorerna för de små företagens utveckling. Åtgärder måste nu vidtas för att komma till rätta med småföretagens orättvisa avgiftssituation. Med tanke på att sjukfrånvaron är väsentligt lägre i småföretag och bland egenföretagare bör sjukförsäkringsavgiften för dessa sänkas. Målet bör vara en sänkning med ett belopp motsvarande av avgiftsunderlaget för högst 15 anställda. Det är angeläget att belysa de olika tekniska möjligheterna för att utveckla ett sådant system och de ekonomiska möjligheterna i olika alternativ. En redovisning av förslag bör ske senast i nästa års budgetproposition. Vi vill understryka att genom denna lindring kan företagen expandera och anställa fler, vilket kommer att ge betydande positiva ekonomiska effekter. 1 samband med reformeringen av inkomstskatten infördes även ett schablonavdrag på . i inkomstslaget tjänst. Avdraget erhålls även om den skattskyldige inte har haft några kostnader för inkomstens förvärvande. Genom beslut höjdes schablonavdraget till . I den skattepolitiska motionen förordar att nivån . återställs, bl. a. därför att det är orättvist mot löntagare med arbetsresor överstigande . Detta avdrag kan inte utnyttjas av den som är egenföretagare. Beslutet att höja avdraget understryker den orättvisa gentemot egenföretagarna som präglar socialdemokratisk skattepolitik. För att skapa rättvisa bör ett avgiftsfritt grundbelopp införas för löneavgiften. Med vår inriktning av skattepolitiken i övrigt skulle rättvisa erhållas om inkomster . befrias från den 2-procentiga löneavgiften. Även det faktum att en del av underlaget för egenavgifterna utgörs av ersättning för i företaget satsat kapital talar för att ett fribelopp införs. överskott som uppstår i en enskild Firma eller ett handelsbolag består ju inte 11 bara av arbetsinkomster, utan kan till en del betraktas som kapitalinkomster, vilka borde vara befriade från avgifter. I proposition 1982/83:53 föreslog regeringen att reglerna för fastställande av preliminär B-skatt skulle ändras. Förslaget som antogs av socialistiska majoritet innebar att preliminär skatt skall debiteras av föregående års slutliga skatt. De tidigare reglerna innebar att samma skatt skulle utgå preliminärt som debiterats slutligt . Inkomstutvecklingen för de egna företagarna och i synnerhet jordbrukarna har varit mycket svag . Med tanke på de inflationsmål som regeringen satt upp är det minst sagt märkligt att preliminärskatten skall ökas . Enligt vår uppskattning bör preliminärskattedebiteringen återgå till den tidigare nivån. De nya reglerna har inneburit en ökad administrativ belastning för såväl skattskyldiga som för skattemyndigheterna. Många har tvingats att inlämna preliminära självdeklarationer och dessa har i sin tur nödvändiggjort granskning och särskilda utfärdanden av nya skattsedlar. bör därför ändra 13 § uppbördslagen till dess tidigare lydelse. I en situation där de stora institutionella placerarna får en alltmer dominerande roll på börsen är det viktigt att skapa balans genom att stimulera det enskilda aktiesparandet. Det är ett sätt att sprida ägandet och motverka koncentration. Aktiebeskattningen måste ges en sådan utformning att sparandet i hög utsträckning får en sådan inriktning att sparkapitalet står till förfogande för produktiva investeringar i näringslivet. Den särskilda skattereduktionen för mindre aktieutdelning, som den icke-socialistiska majoriteten införde, tillkom för att lindra dubbelbeskattningen av aktieutdelning. Härigenom stimulerades det enskilda aktiesparandet. Den socialistiska riksdagsmajoriteten upphävde denna möjlighet (SkU 1983/84:32) trots att den haft uppenbart positiv effekt. I nuvarande situation framstår det som särskilt angeläget att beslutar att den tidigare möjligheten åter står till förfogande. ATP-avgiften vid låga inkomster ATP-avgift tas numera ut på hela lönesumman. Däremot ges ingen pensionspoäng för inkomster under ett basbelopp. För många småföretagare innebär detta att de tvingas betala ATP-avgift utan att få någon motsvarande pensionsförmån. Enligt vår mening är detta förhållande inte tillfredsställande. En bättre ordning vore att avgiften inte togs ut för inkomster upp till ett basbelopp eller att pensionspoäng gavs också för de första inkomstkronorna. bör hos regeringen begära förslag om ändrade principer för ATP-avgiften i enlighet med detta. beslut hösten förmögenhets-, arvs- och gåvoskatter avvek från de principer för beskattningen som lades fast . Höga skatter på detta område drabbar särskilt orättvist dem som har sitt kapital bundet och drabbar indirekt deras anställda. De nuvarande kapitalskatterna påverkar företagens produktiva sparande och investeringsvilja negativt. Enligt vår mening är det inte rimligt att ta ut högre kapitalskatter än som gällde års skatteskärpningar. För att göra det möjligt att genom enskilt sparande få kapital till företagande förordar en möjlighet till skattefritt sparande i s. k. privata investeringskonton. Vi utvecklar tankegångarna kring detta i en särskild motion. Företagens uppgiftslämnande har på olika sätt underlättats genom beslut av de centerledda regeringarna. De av dessa regeringar beslutade åtgärderna, framför allt införandet av skyldigheten för myndigheterna att samråda med företagens uppgiftslämnardelegation innan beslut fattas om inhämtande av uppgifter från företagen, har varit betydelsefulla. Uppgiftslämnandet är ur företagssynpunkt betungande. Därför måste ständigt en noggrann avvägning göras mot behovet av de uppgifter som efterfrågas. Allt slentrianmässigt infordrande av uppgifter måste bort. Det krävs i ett utvecklat samhälle som det svenska rätt omfattande information för att beslut om olika åtgärder skall kunna fattas på ett tillförlitligt underlag. Uppgiftslämnandet måste dock enligt vår uppfattning begränsas till vad som oundgängligen är nödvändigt och koncentreras till så få tillfällen som möjligt. Det är angeläget att dessa frågor prövas noggrant innan nya uppgiftsskyldigheter införs. Rätten för myndigheterna att inhämta uppgifter bör preciseras och författningsregleras i högre grad än vad som är fallet . Ett exempel på ett uppgiftslämnande som ofta väcker stor irritation är skyldigheten för företagsledare m. fl. i fåmansföretag att avge den s. k. blankett 10. Enligt taxeringslagens 30 § 3 mom. skall uppgift lämnas på särskilt formulär om företagsledarens med fleras arbetsuppgifter i företaget, om vad han tillskjutit till eller uppburit från företaget i form av pengar, varor eller annat, om utgifter för hans privata kostnader som företaget bestridit samt om avtal eller andra därmed jämförliga förhållanden mellan honom och företaget. Enligt vår uppfattning bör en utvärdering av detta stadgande komma till stånd. Det bör därvid prövas om inte tillräckliga uppgifter i stället kan infordras efter särskild anmaning till den som omfattas av det nuvarande stadgandet. bör hos regeringen begära en särskild översyn av detta stadgande inom ramen för skatteförenklingskommitténs arbete eller i annan form. Med hänvisning till vad sorn ovan anförts hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om inriktning av industripolitiken vad gäller decentralisering, teknik, forskning och utveckling samt småföretagsamhet, 2. att beslutar att ansluta sig till de riktlinjer som förordas i motionen för verksamheten vid styrelsen för teknisk utveckling (STU), 3. att beslutar att till STU: Tekniskforskning och utveckling för /87 anvisa ett med 50 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag förhöjt reservationsanslag om totalt 722 545 000 milj. kr. att fördelas i enlighet med de riktlinjer som redovisas i motionen, 4. att beslutar att till Forskningsbidrag till teknikbaserade småföretag för /87 anvisa ett med 20 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag förhöjt reservationsanslag om totalt , 5. att beslutar att till Småföretagsutveckling (öv /87 anvisa ett med 22,5 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag förhöjt reservationsanslag om totalt . att fördelas i enlighet med de riktlinjer som redovisas i motionen, 6. att beslutar att med ändring av tidigare beslut (prop. 1983/84:135, NU 1983/84:42, rskr. 1983/84:379) för löpande treårsprogram avseende Stöd till industriellt utvecklingsarbetet o. m. /87 anvisa en ram om 400 milj. 7. att beslutar att 200 milj. kr. av de medel som tidigare anvisats till Stöd för industriellt utvecklingsarbete får användas för stöd till teknisk utbildning, forskning och utveckling med inriktning på småföretagsamhet i enlighet med vad som anförts i motionen, [8. att beslutar hos regeringen begära förslag om borttagande av förmögenhetsskatten på arbetande kapital i enlighet med det anförda,1] [9. att beslutar att hos regeringen begära utredning och förslag om sänkta sjukförsäkringsavgifter om i enlighet med det anförda,2]