mot · G902n307 · 1986-01-25 00:00:00 — Motion till 1985/86:N307 m. fl. (fp) Förutsättningarna för livskraftiga småföretag Väsentlig del av näringslivet Mer än en miljon människor är i vårt land direkt verksamma i privata företag med färre än 200 anställda. De företag i denna grupp som har färre än 50 anställda sysselsätter ca 700 000 personer. Även om man enbart skulle betrakta de mindre företagen från den utgångspunkten, antal arbetstillfällen, så utgör de alltså en väsentlig del av vårt näringsliv. Men därutöver är det i dessa företag som en stor del av det nytänkande sker som leder till utveckling av produkter och tjänster vilket i sin tur är en förutsättning för hela näringslivets framgång. Också för regionalpolitiken spelar mindre och medelstora företag en avgörande roll. Trots att den nuvarande regeringen på olika sätt redovisat en positiv inställning till småföretagande så har ytterst litet konkret gjorts för att förbättra situationen för denna del av vårt näringsliv. Däremot har den socialdemokratiska regeringen vidtagit en rad åtgärder som inneburit sämre villkor för mindre och medelstora företag. Den för småföretagen mest negativa åtgärden är införandet av kollektiva löntagarfonder. I det korta perspektivet berörs småföretagen främst genom att de får vara med och betala uppbyggnaden av fonderna. kommer systemet att få negativa effekter bl. a. för upphandlingspolitik och inställningen till vinst och lönsamhet och på investeringarnas inriktning. Den socialdemokratiska näringspolitiken har inneburit att ett stort antal skatter och avgifter har höjts sedan regeringsskiftet . Åtgärderna har medfört kraftigt ökade kostnader inte minst för våra mindre företag. Regeringen har dessutom genom flera beslut urholkat marginalskattereformen vilket också försämrar småföretagandets villkor. På flera olika sätt innebär den förda socialdemokratiska politiken en begränsning av näringsfriheten. a. märks det på områden där det offentliga dominerar, t. ex. när det gäller produktion av sociala tjänster. Där är inriktningen alldeles uppenbart att genom regleringar och statsbidragsregler hålla enskilda intressen utanför. Det viktiga arbetet med att minska byråkrati och krångel har inte givits tillräcklig prioritet. 1 1985/86. Livskraftiga mindre och medelstora företag är ett nödvändigt inslag i en liberal ekonomi. Men det är inte bara vad som produceras i form av varor och tjänster som gör dem oumbärliga i . Att människor ges möjlighet att utveckla sina ambitioner och idéer i ett eget företag är också av betydelse i ett vidare perspektiv, en förutsättning för ett gott samhällsklimat. Bara om vi tar vara på utvecklingskraften i redan etablerade mindre företag och stimulerar till nyföretagande kan vi få nya jobb i olika delar av landet. Många självständiga företag som konkurrerar ökar också konsumenternas möjlighet att med sitt köpval avgöra vad som skall tillverkas. I det följande redovisas program för att främja verksamheten i de mindre och medelstora företagen. Företagaren som person bör mötas av mera uppskattning. Vi måste få ett samhälle där initiativ och skapande uppmuntras och där toleransen mot enstaka misslyckanden blir större. I vilken utsträckning den som äger och driver ett litet företag tar beslut som innebär utvecklingssatsningar beror i stor utsträckning på den människans värderingar och intressen. Är det roligt och stimulerande att driva företag så är det naturligt att man också satsar på fortsatt utveckling trots att det innebär stora arbetsinsatser och risktagande för ägaren/företagsledaren. När däremot de politiska besluten upplevs negativt av företagsledaren minskar intresset för sådana satsningar. Även de beslut som rör ägandet av företag och alltså inte direkt påverkar själva verksamheten får i de små familjeföretagen sådana effekter. Samma person är ägare och företagsledare. När företagsägaren är missnöjd försvinner entusiasmen och framtidstron hos företagsledaren. Även om det är viktigt för småföretagaren att uppnå god lönsamhet så är det också andra värden som utgör drivkraften. Ambitionen att skapa något eget, att inte styras av andra är t. ex. vanliga motiv till varför man startar och utvecklar ett företag. Ett stort samhällsansvar hör i regel också till bilden. Mot denna bakgrund att småföretagen och företaget utgör en helhet är det nödvändigt att hos politiker och myndigheter öka förståelsen för småföretagandets villkor. Den viktigaste enskilda skattepolitiska åtgärden som kan vidtas för att skapa mera gynnsamma förutsättningar för småföretagen och småföretagarna är sannolikt fortsatt sänkning av marginalskatten. Dagens höga marginalskatter verkar starkt hämmande på expansionslust och expansionsförmåga hos många småföretagare. Det har också i ett antal undersökningar framkommit att den ökning efter skatt som uppkommer efter en eventuell utökning av verksamheten inte alls är jämförbar med den ökade arbetsbelast- 2 ning och det ökade ansvar som utökningen skapar. Vi anser att detta problem måste angripas från båda sidorna. Dels måste marginalskatterna sänkas så att nästan alla inkomsttagare får åtminstone hälften av en inkomstökning kvar, dels måste den ökade arbetsbelastningen i form av krångel och krav på lagstiftningskunskaper minskas. Våra förslag i fråga om skattepolitiken redovisas utförligt i partimotion om skatterna (motion 1985/86:Sk320) och vi ger därför nu bara en översiktlig beskrivning. Marginalskatterna måste sänkas så att nästan alla får åtminstone hälften kvar av en inkomstökning. Vi föreslår konkret att intervallet för högst marginalskatt utsträcks till ca . skall marginalskattetaket sänkas från nuvarande till . Det automatiska inflationsskyddet skall återinföras så att genomförda marginalskattesänkningar blir bestående och inte försvinner i takt med inkomst- och prisstegringar. Förmögenhetsskatten på det i företaget arbetande kapitalet skall avskaffas. Det finns uppgifter som tyder på att var tredje företagare med 2050 anställda betalar förmögenhetsskatt och att ungefär två av tre företagare med 50100 anställda betalar förmögenhetsskatt. 1 genomsnitt uppgår skatten till ca . För att täcka detta med löneuttag tvingas företagsägaren att ta ut ca . Det är för oss uppenbart att denna skatt verkar starkt hämmande på de mindre företagens expansionsförmåga och vi anser att den måste avskaffas. De nuvarande höga arvs- och gåvoskattereglerna innebär att det är mycket svårt att överföra ett familjeföretag till nästa generation. Vi föreslår därför bl. a. att arvsbeskattningen beräknas med utgångspunkt från av aktiernas förmögenhetsvärde i stället för dagens . Detta innebär att kombinationen av arvs- och realisationsvinstbeskattning för OTC-företagen och börsnoterade företag inte får de orimliga konsekvenser som uppkommit i några uppmärksammade fall. har ett antal skärpningar skett av beskattningen på enskilt aktiesparande. I överensstämmelse med vår uppfattning att enskilt ägande utgör en av de viktigaste grunderna för en väl fungerande marknadsekonomi och ett fritt näringsliv anser vi att väsentliga lättnader måste göras i aktiebeskattningen för att avskaffa den diskriminering som sker av denna form av sparande. Vi föreslår således att den tidigare skattereduktionen för aktieutdelningar återinförs, att taxeringsvärdet för aktier vid förmögenhetsbeskattningen sätts till av marknadsvärdet, att realisationsvinstbeskattningen ses över i syfte att åstadkomma skattefrihet för omplaceringar inom en aktieportfölj m. m. Genom våra förslag kommer den nuvarande hårda dubbelbeskattningen av företagens utdelade vinster att minska. anser vi att dubbelbeskattningen helt bör upphöra. Vi föreslår också att den nya statliga fastighetsskatten avskaffas från , liksom den nu existerande skattereduktionen för fackföreningsavgifter. Bestämmelserna för t. ex. traktamenten och reseersättningar bör i skattehänseende vara jämställda för familjeföretag. På flera ställen i denna motion har vi påpekat hur väsentligt det är att stimulera nyföretagandet. inte minst viktigt att de företag som startas från början har en tillräcklig bas . av eget kapital. är det emellertid mycket svårt att spara ihop till ett N307 Vi anser därför att ett system med s. k. riskkapitalkonto kan vara värt ett närmare studium. Detta skulle kunna innebära att löntagare som vill starta egna företag ges möjlighet att göra skattefria avsättningar inom vissa begränsade ramar. En sådan avsättning skulle kunna göras under ett visst antal år för att sedan tas i anspråk vid start av företag. Om medlen inte används för start av företag skulle de återföras till beskattning. Vi föreslår att man låter utreda hur ett sådant system skulle kunna utformas. För att avdrag i rörelsen skall beviljas för barn som t. ex. feriearbetar i ett föräldraägt företag krävs att barnet skall ha uppnått en ålder . Ersättningen läggs annars till någon av föräldrarnas inkomst och kommer där att marginalbeskattas. skattepolitik tar sikte på att denna regel helt skall kunna avskaffas. I avvaktan på att de förändringar som är förknippade med detta genomförs föreslår vi att åldersgränsen sänks till . Socialdemokrater och kommunister drev vid 1982/igenom beslut innebärande att arbetsrättsligt skadestånd inte längre utgör avdragsgill driftskostnad. Sådana skadestånd kan utdömas eller komma till stånd genom förlikning. Ofta utgår de med ett i förhållande till förseelsen relativt högt belopp. Därtill kommer alltså för många företagare skatter och arbetsgivaravgifter. Påföljden blir därmed ytterst kännbar. Den blir också beroende av den företagsform i vilken rörelsen bedrivs. Samma förseelse leder således till olika påföljd. Vi anser att arbetsrättsligt skadestånd i princip bör bedömas som en omkostnad i rörelsen. I partimotion om den ekonomiska politiken beskriver vi närmare en önskvärd utveckling av penning- och kapitalmarknaderna. Den avreglering som delvis pågår ser vi som gynnsam. Inte minst skulle en ökad rörlighet för kapital få positiva effekter för de mindre och medelstora företagens möjligheter att på lika villkor konkurrera om begränsade lånevolymer. På ett för småföretagen väsentligt område kvarstår emellertid omfattande regleringar. Det gäller kapitalrörelser över gränserna, dvs. Vi föreslår i annat sammanhang väsentliga liberaliseringar i denna reglering i syfte att avskaffa den. Som ett steg på denna väg anser vi bl. a. att man bör kunna tillåta de mindre och medelstora företagen att betala tillbaka utlandslån när de själva önskar utan att ansöka hos . Vi vill också i detta sammanhang ta upp frågan om kravet på personlig borgen som vi anser bör begränsas. Undvik onödigt krångel och begränsa uppgiftslämnandet Mot. För företag som inte är stora nog att hålla sig med särskilda kamerala avdel- ^ ningar är krångel i samband med myndighetskontakter ett ofta återkommande bekymmer. Det dagliga arbetet med företagets skötsel kräver en stor arbetsinsats av företagsledaren. Han eller hon uppfyller flera funktioner som alla är viktiga för effektiviteten i verksamheten. När nya uppgifter läggs på företagarna minskar hans eller hennes möjligheter att lyckas med det som är väsentligt. Förutom att det krävs återhållsamhet med nya lagar och bestämmelser som berör näringslivet måste vi också förenkla de som redan finns. Det går säkert också att ytterligare begränsa det uppgiftslämnande som innebär trist arbete och kvällar. En bra arbetsmetod prövades under den icke-socialistiska regeringsperioden. Då arbetade delegationen för företagens uppgiftslämnande, DEFU, med att rensa upp i blankettfloran och därmed förenkla för företagen. En ny "DEFU i någon form är en möjlighet att minska krångel och onödig byråkrati på det här området. Den s. k. normgrupp som industridepartementet tillkallat med liknande arbetsuppgifter har inte nått tillräckligt resultat. Uppgifts- och uppbördsskyldigheten innebär också stora kostnader för förtagen. Om man inte lyckas att begränsa uppgiftslämnandet väsentligt måste man överväga att ge företagen ekonomisk kompensation för merarbetet. På lite är det framför allt viktigt att grunderna för relationerna mellan myndigheter och företag kan förändras. 1 flera myndigheter finns säkert en insikt om att detta är nödvändigt och ett arbete i rätt riktning har påbörjats. För en positiv förändring krävs också att man politiskt bestämmer vilken verksamhet som är viktig resp. mindre viktig. Den mindre viktiga kan då undvaras och därmed också det regelsystem som styr dessa verksamheter. Först då går det att nå mer omfattande förenklingar. Myndigheternas agerande gentemot småföretagaren måste mera än präglas av servicekänsla och en positiv attityd. Det finns tyvärr alltför många exempel på hur ett negativt näringslivsklimat t. ex. på en ort eller i en förvaltning fått företagare att låta bli att utveckla en idé eller t. o. m. att upphöra med sitt företag. Av avgörande betydelse för företagandet är den fria etableringsrätten. Näringsfriheten var ett resultat av den liberala ekonomiska revolten mot tidigare epokers reglerings- och skråsamhälle. Dess betydelse för den fantastiska ekonomiska utveckling vi har haft under de senaste århundradena kan knappast överskattas. Denna bakgrund till trots finns det hot mot och begränsningar i näringsfriheten och konkurrensen. Dessa utgörs bl. a. av monopol och monopoltendenser, eta bleringskontroli i olika skepnader och regleringar av olika slag. Inte minst för de mindre företagens utvecklingsmöjligheter och för nyföretagandet är det viktigt att på olika sätt slå vakt om näringsfrihetens grunder. kräver därför att näringsfriheten grundlagsskyddas och att övervakningen av monopoltendenser och prisöverenskommelser inom det fria näringslivet skärps. Vi säger följaktligen nej till de olika förslagen om inskränkningar i näringsfriheten och om etableringskontroll, vi anser att transportnäringen skall avregleras och prisregleringslagen avskaffas. Vi kan inte heller acceptera den begränsning av den fria konkurrensen som det innebär att företag diskrimineras på grund av att de är enmansföretag och/eller saknar kollektivavtal. För att säkerställa näringsfriheten har vi i en konkurrenslag, som bl. a. förbjuder leveransvägran och karteller. Konkurrenslagen är ett uttryck för att statsmakterna ansett det viktigt att skydda näringsfriheten på avtalsfrihetens bekostnad. De redan etablerade skall inte genom avtal kunna utestänga dem som vill testa sina idéer på marknaden. Staten har alltså en viktig roll att spela när det gäller att slå vakt om etableringsfriheten. Desto mer oroande är det när statsmakterna i olika sammanhang medverkar till konkurrensbegränsningar och etableringskontroller. Tydligast är denna inriktning på områden där det offentliga dominerar, t. ex. när det gäller produktion av sociala tjänster. Där är syftet alldeles uppenbart att genom regleringar och statsbidragsregler hålla enskilda intressen utanför. kräver i stället att de offentliga monopolen bryts och ger utrymme för fri konkurrens också inom offentlig sektor. Konkurrens måste också i övrigt känneteckna den offentliga sektorns upphandling. har ända i olika sammanhang aktualiserat frågan om andel-i-vinst för de anställda i företag. Löntagarfonderna har inneburit att denna fråga fått ny aktualitet. Ett starkt centraliserat system av offentligt aktieinnehav byggs nu upp. Detta varken motverkar maktkoncentration eller skapar det indivudella ägande i företagen som eftersträvar. Löntagarfonderna måste avskaffas i enlighet med det förslag som redovisas i en gemensam motion av , och . Andel i företagens resultat däremot är ett unikt sätt att förena inflytande och ansvar för de anställda. Också för företagarna bör det vara ett intresse att de anställda i än högre grad blir delaktiga i företagets utveckling, liksom att man söker former som gör det möjligt för de anställda att välja att spara i det egna företaget i stället för att ta ut pengar i form av lön. Intresset för vinstandelssystem har snabbt vuxit. Enligt en undersökning 1984 var mer än hälften av alla företag inom SHIO-Familjeföretagen intresserade av att införa vinstandelar. En flora av olika system för vinstdelning växer nu upp. Det är positivt. Myndigheterna bör inte försöka skapa någon enhetlig form för vinstdelning, utan låta frågorna lösas på det sätt som passar bäst i det enskilda företaget. Politiker och myndigheter har vad gäller andel-i-vinst sin främsta uppgift i att undanröja regler och bestämmelser som komplicerar bildandet av vinstandelssystem i företagen. vill uppmuntra andel-i-vinst-system på företagsnivå liksom anställdas medägande i de företag där de arbetar. Självfallet skall vinstdelningssystem vara frivilliga och utformas på det sätt företag och anställda kan enas om lokalt. Men genom att skapa gynnsammare skattemässiga förutsättningar kan vinstdelningssystem stimuleras. Vi anser att bl. a. följande åtgärder bör genomföras: Borttagande av arbetsgivaravgifter på vinstandelar. betalar inkomstskatt, (på räntor och utdelningar) realisationsvinstskatt och förmögenhetsskatt. Det innebär att den är skattemässigt missgynnad jämfört med t. ex. allemansfonder och löntagarfonder. Den bör behandlas på samma sätt som allemansfonderna. I flera andra länder, bl. a. , får företagen utge aktier till ett visst värde till sina anställda utan att det för dessa betraktas som inkomst. Ett liknande system bör kunna införas i för att stimulera medägande. Anställda som köpt aktier i det egna företaget har tidigare blivit förmånsbeskattade, dvs. skillnaden mellan emissionskursen och kursen vid marknadsintroduktionen har beskattats som inkomst av tjänst. Förmånsbeskattningen har avskaffats under vissa villkor. Villkoren är bl. a. att den anställdes förvärv sker på samma villkor som allmänhetens förvärv, att de anställda tillsammans med redan existerande aktieägare inte tecknar av antalet utbjudna aktier och att varje anställd inte köper för mer än . uppfattning är att det enda villkor som skall ställas upp är att de anställda och allmänheten förvärvar aktier på samma villkor. Alla övriga begränsningar bör slopas. De regionala utvecklingsfonderna utgör en viktig del av samhällets stöd till de små och medelstora företagen. Enligt intentionerna skall fonderna främja utvecklingen av ett internationellt konkurrenskraftigt svenskt näringsliv. Det bör ske både genom att man medverkar till en vidareutveckling av det befintliga näringslivet och till etablering av nya företag. Fondernas uppgifter är dels kreditgivning, dels serviceverksamhet. Utvecklingsfondernas serviceverksamhet är av stor betydelse och fonderna skall fungera som fullserviceorganisationer. är det viktigt att fonderna utgör ett komplement till övrigt serviceutbud. Utvecklingsfonderna skall huvudsakligen syssla med etableringsfrämjande, underleverantörsinriktade, produktutvecklande, marknadsinriktade samt exportfrämjande åtgärder. Enligt uppfattning bör utvecklingsfondernas kreditverksamhet vara ett komplement till bankernas och huvudsakligen användas där formella säkerheter inte räcker till för bankkredit. Utvecklingsfondernas kredit- och serviceverksamhet är särskilt betydelsefull för de minsta företagen. Fondens resurser ekonomiskt och personellt måste fördelas så, att inte dessa företag blir satta på undantag. Fonderna har också en väsentlig uppgift som kontaktförmedlare mellan mindre företag och olika myndigheter. Även när det gäller serviceverksamheten bör utvecklingsfonderna sträva efter samarbete t. ex. med företagens egna organisationer, inte minst för att undvika dubbelarbete. Den målgrupp som utvecklingsfonderna vänder sig till anser vara alltför snäv. Målgruppen bör vidgas till att omfatta även hantverksoch serviceföretag. Att detta förslag, som även tidigare framförts av , är angeläget, styrks bl. a. av att delat ut öronmärkta pengar till ett antal utvecklingsfonder just för att användas utanför den bestämda målgruppen. Nuvarande regler leder till gränsdragningsproblem och ter sig alltmer omotiverade i ett läge där efterfrågan på olika tjänster ökar snabbt såväl inom den tillverkande industrin som inom samhället i stort. Särskilt kvinnor startar ofta företag inom andra branscher än tillverkningsindustrin. En utvidgning skulle därför innebära en puff framåt och ett stöd för kvinnliga företagare liksom också för ungdomar. Fondernas styrelser, som utses av , har på vissa håll för få ledamöter med näringslivserfarenhet. anser dock inte att den nuvarande ordningen för utseende av styrelseledamöter bör ändras. På den landstingskommunal sidan råder bred enighet om att gällande regler utgör ett centralt element i samarbetet mellan staten och landstingen på detta område. Däremot är det viktigt att de politiska partierna tillser att en lämplig fördelning sker vid valet av fondstyrelser, så att personer med företagserfarenhet utses i större utsträckning. För mindre företag, sorn är beroende av varje enskild medarbetare, är det viktigt att behovet av yrkesutbildad arbetskraft kan tillgodoses. Trots att lärlingsutbildningen visat sig vara den av gymnasieskolans utbildningar som i största utsträckning leder till fast anställning väljer regeringen att också under kommande budgetår hålla utbildningen på alltför låg nivå. Det gäller antalet platser såväl som statsbidragen för dess anornande. Förutom att tillfredsställa företagens behov av utbildade medarbetare fyller lärlingsutbildningen en viktig funktion i arbetet med att minska ungdomsarbetslösheten. Att bevara hantverkskunnandet och föra över det till nästa generation är ytterligare ett skäl att förbättra lärlingsutbildningen. ställningstaganden motiveras utförligare i vår motion om ungdomsarbetslösheten. Våra yrkanden kan sammanfattas som följer: Ingen gräns för antalet lärlingsplatser Statsbidrag för alla tre åren Speciellt bidragssystem enligt modell från anställning med lönebidrag (för första, andra resp. tredje året) Lärlingsutbildningen skall kunna vara ett alternativ till linjer i gymnasieskolan Behöriga lärare för utbildningsanslagen Skolstyrelsen godkänner ensam lärlingsplatserna Lagar skall skrivas så att de kan förstås och tolkas utan omfattande juridisk utbildning. De skall ha sin grund i allmänt rättsmedvetande och sunt förnuft. Detta blir särskilt viktigt för de mindre företagen som regleras av en mycket omfattande lagstiftning utan att ha tillgång till särskild arbetsrättslig expertis. Därför krävs stor återhållsamhet med nya lagar som berör näringslivet. Den samlade lagmassan måste minska och om en ny lag ändå anses nödvändig bör den utvärderas . Vid utformningen skall större hänsyn tas till förhållandena i de mindre företagen. En anpassning av gällande lagstiftning måste ske med utgångspunkt från erfarenheterna av t. ex. medbestämmande- och semesterlagen. En särskild bolagsform för små företag bör införas. Ofta står skadestånd enligt arbetsrättsliga lagar inte i rimlig proportion till den uppkomna skadan. Inte minst mot bakgrund av att lagarna ofta är svårtolkade bör skadestånd inte utgå om företaget i god tro bryter mot lagen eller av misstag begår ett fel som omgående kan rättas till. har flera exempel visat att det är oklart om en person skall betraktas som arbetstagare eller egen företagare i förhållande till sin arbetsgivare. För att undvika de stora problem detta förhållande medför måste dessa begrepp ges en enhetlig definition. Lagstiftning med retroaktiv verkan måste förbjudas. Det är av yttersta vikt att grundlagen på denna punkt är helt entydig. Vad som anses vara tillåtna undantag från förbudet mot retroaktiv lagstiftning måste klarläggas och lagtexter preciseras. krav på ökad rättssäkerhet inom olika områden redovisas närmare i partimotionen om rättssäkerhet. En av de mindre företagens viktigaste roller är att vara idégivare till teknisk utveckling och förnyelse i näringslivet. Det är därför angeläget att på olika sätt underlätta och stimulera innovationsverksamheten i våra småföretag. Det sker effektivast genom att skapa ett bra företagsklimat med lönsamma företag.