ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GA02Jo114 · 1986-11-21 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Joll4 m. fl. Vissa prisreglerande åtgärder på jordbrukets område (prop. 1986/87:65) Propositionen är föranledd av statens överläggningar om priserna på jordbruksprodukter. Enligt tidigare överenskommelse hölls priserna på jordbruksprodukter oförändrade under större delen av 1986 (livsmedelspriserna ökade dock ). Men till följd av bl. a. en finanspolitik som inte varit tillräckligt stram, har inflationen närmat sig 3,2-procentsgränsen. Det senaste avtalet bör ses mot denna bakgrund. I proposition 1986/ 87:65 föreslås att jordbruket tillförs 555 milj. kr. Därav skall 250 milj. kr. användas för att täcka delar av det s. k. historiska underskottet i spannmålsregleringen. Vi accepterar detta under den förutsättning som anges i propositionen, nämligen att frågan om detta tidigare uppkomna underskott därigenom är slutgiltigt reglerad. Därutöver föreslås att staten betalar jordbruket 305 milj. kr. i utbyte mot att näringen inte höjer sina priser . Det är i praktiken en ny form av livsmedelssubvention som införs utöver de nu existerande mjölksubventionerna. Regeringen väljer med denna metod att skjuta inflationsproblemet framför sig. Fr. o. m. skall således enligt regeringen både kostnaderna för perioden och kostnaderna därefter i ett slag läggas på priserna. Problemet med en alltför hög inflation beror delvis på en allt för snabb ökning av hushållens konsumtion. Denna i sin tur kan föras tillbaka på en alltför hög löneökning och en otillräckligt stram finanspolitik. Genom regeringens förslag späds denna konsumtionsökning ytterligare på, vilket förvärrar problemet. Vidare försämrar den föreslagna subventionen om 305 milj. kr. det statliga budgetunderskottet, vilket i sig verkar inflationsdrivande. Då det aktuella avtalet skadar svensk samhällsekonomi kan vi inte acceptera det. Med anledning av ovanstående hemställs att med ändring av regeringens förslag beslutar att från förslagsanslaget Prisreglerande åtgärder på jordbrukets område endast medge att 250 milj. kr. tas i anspråk för att täcka det s. k. historiska underskottet i spannmålsregleringen. 1986/87 Jol 14
mot · GA02Kr102 · 1986-11-18 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Krl02 m. fl. Tjänstebostäder för präster och förvaltningen av kyrklig jord (prop. 1986/87:13) Förslaget i propositionen innebär att pastoraten i fortsättningen själva skall avgöra om de skall anvisa tjänstebostad åt sina präster. För de fall pastoraten beslutar att tillhandahålla tjänstebostad skall prästen liksom vara skyldig att bo i denna. Tvånget för prästerna att bebo anvisad tjänstebostad har varit föremål för debatt . Det nu föreliggande förslaget innebär inte att tvånget kommer att upphöra, men att det i fortsättningen blir pastoraten själva som får rätt att fatta beslut om tjänsten skall vara förenad med skyldighet att bo i anvisad bostad. Den främsta kritiken mot tjänstebostadstvånget har sammanhängt med att detta har orsakat den enskilda prästen betydande kostnader. Prästerna har vid taxeringen blivit pålagda bostadsförmåner beräknade efter bostadens yta. Med hänsyn till att bostäderna oftast utgörs av stora prästgårdsbyggnader har detta inneburit att hyran blivit orimligt hög. gäller dock en överenskommelse mellan och prästernas arbetstagarorganisationer som innebär att den maximala ytan för vilken hyra skall beräknas har satts till . Under förutsättning att denna överenskommelse också får ligga till grund för beräkningen av bostadsförmånen bör de tidigare problemen med upptaxeringen upphöra. Det kan utifrån principiella skäl riktas kritik mot en ordning som innebär att arbetstagaren åläggs att bo i viss bostad. Vi är emellertid beredda att acceptera att denna skyldighet skall få finnas kvar. Vi anser att det är av stort värde att prästgårdarna även i fortsättningen är bebodda av prästen och kan fortsätta att vara ett kulturcentrum i bygden. Det vore en olycklig utveckling om prästgårdarna står tomma eller blir bostäder för pendlare. Ett annat skäl som talar mot att helt upplösa tjänstebostadssystemet för prästerna är dessutom att det inte är säkert att kommande prästgenerationer har några invändningar mot att bo på en prästgård. Denna möjlighet kan komma att uteslutas om pastoratet har tvingats hyra ut prästgården till annat ändamål än prästbostad. Vi förutsätter att överenskommelsen mellan arbetsgivar- och arbetstagarparten angående beräkningen av bostadsyta innebär att de tidigare negativa konsekvenserna vid beräkningen av bostadsförmån försvinner. Det är vidare angeläget att pastoraten vid hyressättningen ser mer till värdet av att ha en präst boende på prästgården än till önskemålet att få full kostnadstäckning genom hyran. Det skall inte behöva innebära en ekonomisk uppoffring att bli ålagd att bo i en tjänstebostad. som godkänner propositionen bör den ge regeringen detta till känna. 1* 1986/87. Nr KrlOl 107. Med anledning av vad vi i motionen anfört hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad vi i motionen anfört angående beräkningen av bostadsförmånsvärdet och hyran för de präster som åläggs att bo i tjänstebostad. () () 1986/87 Krl02
mot · GA02Kr103 · 1986-11-18 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Krl03 Tjänstebostäder för präster och förvaltningen av kyrklig jord (prop. 1986/87:13) I propositionen föreslås att boställsnämnderna skall avskaffas och att församlingarna och pastoraten själva skall få bestämma villkoren för arrendeupplåtelse på de fastigheter som de förvaltar och besluta om vissa dispositionsändringar. Till grund för propositionen ligger promemorian Översyn av bestämmelserna om förvaltning av kyrklig jord m. m. (Ds C 1984:13). 1 denna utredning föreslogs att stiftsnämnderna, inte församlingarna och pastoraten, skulle överta boställsnämndernas uppgifter i fråga om beslut om arrendevillkor och dispositionsändringar rörande löneboställena. Utredningen har remissbehandlats, och nästan samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget. Remissinstanserna har således inte haft tillfälle att yttra sig över förslaget i propositionen att församlingar och pastorat skall ta över boställsnämndernas uppgifter. Det finns anledning att erinra om att ledamöterna i boställsnämnder genomgående är kunniga såväl i arrendelagstiftningen som i praktiskt jordbruksarbete. Nämndernas sammansättning, där företrädare både för arrendators- och jordägarsidan är representerade, gör att båda parters intressen kan bevakas. Detta för att många onödiga tvister i arrendenämnd och domstol undviks. Tveksamhet kan råda om huruvida församlingar och pastorat kommer att ha tillräcklig kompetens för de nya uppgifter regeringen föreslår. Mot bakgrund av det anförda finns starka skäl för att inte i detta sammanhang skall behandla frågan om boställsnämndernas avskaffande. Frågan bör i stället tas upp till behandling då den nya organisationen för stiften (Framtid i samverkan, SOU 1986:17 och 1986:18) blir aktuell. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar avslå regeringens förslag om boställsnämndernas framtida ställning.
mot · GA02Kr104 · 1986-11-18 00:00:00 — Motion till 1986/87:Krl04 Tjänstebostäder för präster och förvaltningen av kyrklig jord (prop. 1986/87:13) I propositionen föreslås att prästers skyldighet att bebo tjänstebostäder skall upphöra såväl som pastoratens skyldighet att erbjuda sådan tjänstebostad. Den nuvarande ordningen har i många fall medfört orimliga åtaganden i skattehänseende, och det är en av orsakerna till att problemet aktualiserats. Dock finns det nu utslag i länsrätt i vad gäller värdet av bostadsförmån i prästgård, vilket bör kunna utgöra grund för taxeringsnämndernas bedömning. Det finns alltså möjligheter att klara ut detta problem. Tjänstebostadssystemets avskaffande kommer att medföra många negativa konsekvenser. På landsbygden har man sen urminnes tider haft sin präst boende i den egna församlingen eller i grannförsamlingen. Detta har självfallet präglat församlingsarbetet, där många aktiviteter har kretsat kring prästgården och där prästen ofta har varit initiativtagare till kulturella arrangemang och medverkat till bibehållande av traditioner. Det är också en trygghet för den enskilde församlingsmedlemmen att veta var man kan söka sin präst, om och när man behöver detta. Den genomgripande förändring som kan bli följden av regeringens förslag ser jag som ett hot mot det andliga livet i församlingarna. Det är därför angeläget att prästen också kan beredas möjlighet att bo i sin församling eller i någon av sina församlingar. Detta ansvar måste åläggas pastoraten. På den gotländska landsbygden, med ofta mycket stora prästgårdsbyggnader, kommer det också att bli bekymmer för de kulturminnesvårdande myndigheterna. Enbart detta hade varit skäl nog för att låta utreda frågorna om prästgårdarnas framtida användning och prästernas bostadsort. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar om en ändring av lagen så att pastoraten åläggs att anvisa tjänstebostad om hyresmarknad saknas, 2. att hos regeringen begär utredning av frågorna kring prästgårdarnas framtida användning och om täckandet av de kostnader som kan uppstå för pastoraten för prästgårdar som är tjänstebostad.
mot · GA02Kr105 · 1986-11-18 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Kr 105 Tjänstebostäder för präster och förvaltningen av kyrklig jord (prop. 1986/87:13) Det förslag regeringen framlägger i propositionen innebär att prästers skyldighet att bebo tjänsteboställe upphör. upphör också pastoratets skyldighet att erbjuda sådan tjänstebostad. Kritik mot skyldigheten att bebo tjänstebostad har funnits . Många dispenser har därför givits. Det är i många fall de orimliga skatteeffekterna av de åsätta förmånsvärdena som vållat problemen. Det har länge varit ett önskemål att undanröja dessa olägenheter. Det länsrättsutslag i fråga om värderingen av bostadsförmånen i prästgård som givits bör kunna vara grund för en rimlig bedömning . Det förslag regeringen nu framlägger kan emellertid komma att medföra andra typer av problem. Kyrkan och prästgården har av hävd varit en kulturell samlingspunkt på den svenska landsbygden. Detta arv riskerar nu att förskingras, om inte prästen också kan beredas möjlighet att bo i närheten av kyrkan. Om pastoraten av ekonomiska skäl avvecklar sina tjänstebostäder finns det stor risk att prästerna inte bosätter sig i församlingen. Detta gäller särskilt på landsbygden, där ofta bostads- och hyresmarknad i egentlig mening saknas. Det blir då ofta enklare för prästen att skaffa bostad i närliggande större tätort. Särskilt stiftsstäderna kan komma att framstå som lockande bostadsalternativ för stora delar av prästerskapet. Vi ansluter oss till förslaget att tjänstebostadstvånget för präster avskaffas. Det är däremot angeläget att pastoraten även framgent tillhandahåller ordinarie präst en prisvärd och ändamålsenlig bostad i prästgård. De frågor som i detta sammanhang kan aktualiseras rörande besittningsskydd m. m. kan lösas i analogi med vad regeringen föreslår i fråga om liknande förhållanden i proposition 1986/87:37 som också är föremål för riksdagsbehandling . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om sådan lagändring att pastoraten åläggs att erbjuda bostad åt präst på landsbygden. H. ()
mot · GA02Kr106 · 1986-11-18 00:00:00 — Motion till 1986/87 :Krl06 m. fl. (c, fp, vpk) Tjänstebostäder för präster och förvaltning av kyrklig jord (prop. 1986/87:13) på stifts- och lokalnivå prövas på grundval av förslag års kyrkokommitté. I detta förslag ingår betydande förändringar på stiftsplanet; bl. a. skall stiftsnämnderna och bostadsnämnderna ersättas av en egendomsnämnd. Det borde vara ganska naturligt att i detta sammanhang pröva hur löneboställena skall förvaltas. Icke minst från arrendatorernas sida har kritik riktats mot den i propositionen föreslagna ordningen. Utan att ta ställning till innehållet i propositionens förslag föreslår vi att frågan om förvaltningen av kyrklig jord får anstå och prövas samlat vid behandlingen av kyrkokommittés förslag. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1986/87:13 i den del som berör förvaltningen av kyrklig jord. H. ()
mot · GA02Kr107 · 1986-11-18 00:00:00 — Motion till 1986/87:Krl07 Tjänstebostäder för präster och förvaltningen av kyrklig jord (prop. 1986/87:13) I propositionen föreslås att de särskilda boställsnämnder som utövar den närmare tillsynen av pastoratens förvaltning av den kyrkliga jorden avskaffas. Varje pastorat föreslås i fortsättningen självt svara för och verkställa arrendevärdering av sina jordegendomar. Flera remissinstanser har framfört farhågor över att man nu tappar en viktig kompetens i handläggningen av arrendefrågor. Enligt vår mening är dessa farhågor till viss del befogade. Pastoraten äger ett fåtal gårdar och kommer helt naturligt inte att få någon rutin på området. Risken finns att arrendesättningen inte blir rättvis och enhetlig. Antalet tvister riskerar att öka hos arrendenämnder och domstolar. Kompetensfrågan har i nu föreliggande förslag inte fått en helt tillfredsställande lösning. Om reformen genomförs är det viktigt att garantier skapas för att den kompetens som boställsnämnderna representerar bibehålls. En annan möjlighet är att närmare överväga denna fråga i samband med beredningen av förslaget om ny lokal och regional organisation i . Utredningens förslag (SOU 1986:17 och 18) remissbehandlas . Denna möjlighet ges om boställsnämnderna bibehålls tills en ny organisation för stiften träder i kraft, vilket beräknas ske . Med hänvisning till ovanstående förslag hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om behovet av bibehållen kompetens i frågor om arrendevärdering av kyrklig jordegendom.
mot · GA02l101 · 1986-11-06 00:00:00 — fordras för denna informationsinsats bör regeringen återkomma till med förslag härom. bör enligt vår mening genom ett uttalande ge regeringen till känna nödvändigheten av allsidiga, effektiva och heltäckande informationsinsatser om förändringarna i familjelagstiftningen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att med ändring av det i proposition 1986/87:1 framlagda förslaget till utformning av 11 kap. 8 § ÄktB beslutar att all enskild egendom skall vara undantagen från övertaganderätt, 2. att i anledning av det i proposition 1986/87:1 framlagda förslaget om möjlighet till jämkning av äktenskapsförord enligt 12 kap. 3 § ÄktB uttalar att utgångspunkten skall vara att ingångna avtal skall respekteras och att jämkningsmöjligheterna skall tilllämpas mycket restriktivt, 3. att vid bifall till det i proposition 1986/87:1 framlagda förslaget om ändring av 3 kap. ÄktB innebärande att kvarlåtenskapen skall tillfalla efterlevande make beslutar a) att den avlidnes enskilda egendom skall tillfalla bröstarvingarna, b) att bröstarvinge har rätt att begära skifte om den efterlevande maken gifter om sig, 4. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av översyn av sambobegreppet i syfte att få så långt möjligt enhetliga kriterier för begreppet sambo i olika lagar, 5. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om vikten av allsidig information om de nya äktenskaps-, arvs- och samboreglerna. () ()
mot · GA02l105 · 1986-11-10 00:00:00 — Motion till 1986/87:L105 () Äktenskapsbalk m. m. 1986/87:1) En lagstiftning bör vara sådan att den i normalfallet överensstämmer med den allmänna rättsuppfattningen. Den i propositionen föreslagna förändringen av arvsrätten vad gäller efterlevande make samt gemensamma barn är inte i överensstämmelse med den allmänna rättsuppfattningen. Den nu föreslagna förändringen får mera ses som ett led i avskaffandet av arvsrätten. Förslaget överensstämmer inte heller med den i andra fall hävdade principen om ekonomisk självständighet för båda parterna i ett äktenskap. Propositionen föreskriver enligt 3 kap. 1 § att för den som är gift skall kvarlåtenskapen tillfalla den efterlevande maken med fri förfoganderätt. Om bröstarvingar finns men ej är gemensamma barn skall arvskifte ske, om inte bröstarvingarna avstår sin arvsrätt till förmån för den efterlevande maken. Förrättas arvskifte har den efterlevande maken rätt att behålla värdet av fyra basbelopp av den gemensamma egendomen. Ingenting hindrar att den efterlevande maken gör av med all egendom som han fått med fri förfoganderätt. Det finns inga skäl att frångå huvudregeln i nuvarande lagstiftning vad gäller arvsrätten för make och bröstarvingar. Ett visst förstärkt skydd för den efterlevande maken är dock befogat. Det som talar för detta är behovet av att kunna behålla bostaden och bohaget för den efterlevande maken. Gällande rätt medger ett efterlevandeskydd på fyra basbelopp, vilket inte torde räcka i de fall bostaden utgörs av en villa eller bostadsrätt. En ökning av efterlevandeskyddet intill tolv basbelopp är befogad i de fall bröstarvingarna är gemensamma barn. Tillhör bröstarvingarna kretsen av icke gemensamma barn bibehålls nuvarande regeln om fyra basbelopp. I 1912:69 års lag om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkan 1 § 2 p. regleras invandrande makars förmögenhetsförhållanden av lagen i den stat mannen vid äktenskapets ingående tillhörde. Detta kan i vissa fall medföra rättsförluster för våra invandrare. En ändring av detta förhållande bör möjliggöras på följande sätt: Invandrande makar vars inbördes rättsförhållande regleras enligt utländsk lag bör tillerkännas rätt att i enklare former än genom äktenskapsförord avtala att svensk lag skall tillämpas på deras rättsförhållanden. T. ex. bör en anmälan hos pastorsämbetet kunna göras om att makarnas inbördes rättsförhållanden skall regleras enligt svensk lag. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig lagtext. 1986/87 L105 Med anledning av det ovan anförda hemställs 1. att beslutar att nuvarande huvudregel vad gäller arvsrätten för make och bröstarvingar skall bibehållas, 2. att beslutar att efterlevandeskyddet för make, när bröstarvingarna utgörs av gemensamma barn, höjs från fyra basbelopp till tolv basbelopp, 3. att hos regeringen begär förslag med innebörden att invandrande makar vars inbördes rättsförhållande regleras enligt utländsk lag skall tillerkännas rätt att i enklare former än genom äktenskapsförord avtala att svensk lag skall tillämpas på deras rättsförhållanden.
mot · GA02l106 · 1986-11-10 00:00:00 — Motion till 1986/87:L106 () Äktenskapsbalk m. m. 1986/87:1) Moderata samlingspartiet häri partimotion föreslagit att någon lagstiftning om sambors gemensamma hem inte behövs. Den lagstiftning som omfattar äktenskapet och dess ekonomiska rättsverkningar har tillkommit för att erbjuda dem som bildar familj ett tillräckligt rättsskydd. Stiftandet av en lag för sambor innebär utformandet av ett slags B-äktenskap som dels ger ett otillräckligt rättsskydd, dels medför ett indirekt försvagande av uppfattningen om äktenskapet som den önskvärda samlevnadsformen vid familjebildning. Verkligheten visar dock att många bildar familj utan att gifta sig. När ett sådant samboförhållande upplöses uppkommer ibland situationer som särskilt för den svagare parten i samboförhållandet upplevs som orimliga. Det förekommer att sambor låter upprätta såväl avtal om sina egendomsförhållanden som testamente med sin sambo som förmånstagare. Detta är emellertid ovanligt. För sambor finns ingen legal egendomsordning. I den mån tvist om egendom eller dess fördelning uppstår mellan ogifta sambor är man hänvisad till allmänna regler för dess lösning. Har bara den ena parten haft inkomster är samäganderättsvägen svårframkomlig och den hemarbetande har svårigheter att få någon kompensation vid förhållandets upplösande. Den osäkerhet och brist på fasta regler som råder visar på angelägenheten av att sambor upprättar avtal om vad som skall gälla med avseende på deras egendom. Även om svårigheter uppkommer att juridiskt bedöma vad som skall gälla vid en men ej förestående upplösning av gemenskapen befinner sig den part som till sin förmån kan åberopa ett avtal generellt sett i ett bättre läge än den som utan stöd i avtal söker komma till sin rätt. Utgångspunkten är nämligen den att ingångna avtal är giltiga och skall hållas. Det är därför angeläget att parter som bildar familj utan att ingå äktenskap sluter ett egendomsrättsligt avtal och skriver testamente så att bl.a. den svagare parten i ett förhållande kan få sin rättmätiga andel av gemensamma ägodelar vid förhållandets upplösning. Jag anser att ett sådant förfarande skulle underlättas om ett standardavtal utformades och marknadsfördes på så sätt att åtminstone sambor med gemensamma barn alltid ställdes inför erbjudandet att teckna ett sådant avtal. Regeringen bör därför vidta åtgärder som underlättar för sambor att frivilligt reglera sina ekonomiska mellanhavanden med sikte på omständigheterna vid samboförhållandets upplösning. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utformning och marknadsföring av standardavtal för sambor.
mot · GA02l107 · 1986-11-10 00:00:00 — Motion till 1986/87:L107 () Äktenskapsbalk m. m. 1986/87:1) Förslaget i proposition 1986/87:1 att säkra den efterlevandes ställning vid ena makens död ger tyngd åt uppfattningen att äktenskapet innebär en ekonomisk gemenskap, vars verkningar bör fortleva även efter den ena makens frånfälle. Makarnas gemensamma barn kommer, när förslaget genomförts, att sakna möjlighet att få ut sitt arv innan bägge föräldrarna avlidit såvida annorlunda inte föreskrivits genom testamente. Jag anser detta vara riktigt. Vid en makes död är det rimligt att den efterlevande kan fortleva i förhållanden som inte i onödan avviker från dem som rådde under äktenskapets bestånd. Det är emellertid inte ovanligt att en änka eller änkling ingår nytt äktenskap. Detta nya äktenskap medför en ny och nära ekonomisk gemenskap med en person som inte står i släktskapsförhållande till barnen i det tidigare äktenskapet. Förslaget att den efterlevande maken äger att fritt förfoga över den avlidnes egendom kan i det nya äktenskapet komma att medföra att barnens arvslott efter den avlidne föräldern minskar eller förändras så att deras möjlighet till vederlag vid efterarvet allvarligt begränsas. Även känslomässiga synpunkter kan läggas på det i propositionen föreslagna förfarandet. Vissa föremål som gått i den avlidnes släkt i generationer kan genom den ekonomiska gemenskap som avses i det nya äktenskapet ha skingrats. Även om ekonomiskt vederlag med tiden utgår kan det rådande förhållandet förorsaka besvikelse och konflikter. Jag föreslår därför att i 3 kap. 1 § intas en bestämmelse om att gemensamma bröstarvingar äger rätt att få ut sin arvslott efter avliden förälder efter det att den efterlevande maken ingått nytt äktenskap. Med hänvisning till ovanstående hemställs att , i enlighet med vad i motionen anförts, beslutar att i inta en regel om bröstarvingars rätt att få ut sitt arv efter avliden förälder när den efterlevande ingår nytt äktenskap.
mot · GA02l111 · 1986-11-10 00:00:00 — Motion till 1986/87 :L111 () Äktenskapsbalk m. m. 1986/87:1) I regeringens proposition om ny äktenskapsbalk saknas helt förslag till nya regler beträffande rättsverkningarna av äktenskap som ingås mellan makar av skilda nationaliteter. regleras förmögenhetsförhållandena i sådana äktenskap enligt en lag . Enligt denna lag skall i brist på avtal sådana rättsverkningar som har betydelse för makars egendom regleras i enlighet med lagen i det land där mannen vid tiden för äktenskapets ingående var medborgare. Det har , bl. a. i , framhållits att lag är föråldrad. Det är därför anmärkningsvärt att frågan om denna lags förändring inte blivit föremål för intresse i den nu föreliggande propositionen. Enligt uppgift lär frågan fortfarande beredas av en expertutredning. Det är mycket angeläget att får ta ställning till ett förslag som innebär en anpassning till dagens förhållande av de situationer som lag reglerar. Det bör ankomma på regeringen att skyndsamt presentera förslag till en sådan förändring av lagen. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad jag i motionen har anfört angående det angelägna i att skyndsamt presentera ett förslag till en förändring av nuvarande regler vad gäller rättsverkningarna av äktenskap där makarna är medborgare i skilda länder.