mot · G902ub283 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub283 () Ämnet hemkunskap I läroplanen för står det att hemkunskap ingår i undervisning därför att eleverna skall få förutsättningar att rationellt och i samverkan ekonomiskt planera boende och skötsel av hem, mathållning, kläder, hygien och hushållsekonomi samt därför att eleverna skall inse betydelsen av hushållning med personliga och gemensamma resurser. Som mål är det angett att eleverna skall skaffa sig kunskaper om begränsningar och den ojämna fördelningen av jordens resurser. De skall fostras till respekt för att hushålla med resurser och bruksföremål och för möjligheterna att återanvända vardagstingen. De skall vänja sig vid att lösa olika uppgifter i samarbete och därigenom utveckla sin förmåga till en god samlevnad, i grupp, i familj och i arbetslivet. Eleverna skall lära sig tolka och jämföra konsumentinformation, göra beräkningar och bedömningar och redovisa dem. Oberoende av kön skall eleverna kunna rationellt planera och utföra olika arbeten som förekommer i ett hem. - Eleverna skall skaffa sig kunskap om vad kost, hygien och miljö betyder för hälsa och välbefinnande. Undervisningen skall befästa goda kostoch hygienvanor. Eleverna skall lära sig välja, tillaga och äta näringsriktig mat. - Eleverna skall lära sig att ta ansvar för och vårda enskild och gemensam miljö samt orientera sig om faktorer som påverkar boendemiljön och om de rättigheter och skyldigheter de har som boende. De skall också få insikt i hur de i arbetslivet skall kunna använda sina kunskaper i kost, hygien och miljö. Det praktiska arbetet och träningen av vardagsfärdigheter skall vara utgångspunkt för undervisningen. Denna är indelad i fem huvudmoment, nämligen kost, hygien, miljö, konsumentekonomi och samlevnad. För stadier gäller enligt läroplanens timplaner för lågstadiet, att hemkunskapen ingår i orienteringsämnena av vilka det skall finnas . Stadieveckotimmar innebär det sammanlagda antalet veckotimmar i stadiets tre årskurser medan en veckotimme innebär en lektion i en årskurs. I orienteringsämnena ingår på lågstadiet bild samt samhälls- och naturorientering. I undervisningen skall också ingå moment från hemkunskap, slöjd och teknik. På mellanstadiet förekommer hemkunskap som särskilt ämne en stadieveckotimme. På högstadiet förekommer hemkunskap som särskilt ämne . I gymnasieskolan finns en 2-årig konsumtionslinje, där ämnena konsumentkunskap och kostkunskap upptar ett stort antal veckotimmar. bostads- och miljökunskap, social- och familjekunskap, textilkunskap samt hälsovård och hemsjukvård ingår i studieplanen för denna linje. Förutom denna 2-åriga linje finns vissa kortare konsumentekonomiska specialkurser. Konsumentkunskap ingår också men i betydligt mindre omfattning på den sociala servicelinjen. Ämnet kan dessutom väljas som tillvalsämne på alla övriga 2-åriga gymnasielinjer. På den sociala linjen är det ett vanligt tillvalsämne. Ämnet konsument- och varukunskap ingår på distributionsoch kontorslinjen. Medan däremot konsumentkunskap saknas helt på gymnasiets 3-åriga linjer. Ämnet hemkunskap har en stor funktion att fylla för att utveckla elevernas förmåga till samarbete och att organisera sin tillvaro. Vanor grundläggs tidigt och skolan har en unik möjlighet att påverka vanebildningen genom att den når barn i en tidig ålder. Vi vet exempelvis att dåliga kostvanor påverkar skolresultatet. I hemkunskapen lär sig barnen vad matvanorna betyder och att se sambandet mellan mat-hälsa-arbetsförmåga-välbefinnande. De lär sig att ta ansvar för sin kropp och sin tillväxt. Hemkunskapen har också betydelse för att motverka traditionella föreställningar till könsroller. Redan på de lägre stadierna får nu pojkar och flickor lära sig ta ansvar för olika vardagssysslor. På högstadiet fördjupas undervisningen i de olika huvudmomenten. Eleverna i dessa åldersgrupper är en utsatt målgrupp för kommersiella intressen. Det ligger i dessa krafters intresse att påverka , för att därigenom lägga grunden till framtida attityder, livs- och köpmönster. Konsumentekonomi är därför ett viktigt område för eleverna på högstadiet, men också att ta ansvar för och vårda sin miljö. Vi vet vilken inverkan miljögifterna har på vår livsmedelsproduktion och att det är ett av skälen till att intresset för kunskaper om livsmedel och matlagning har ökat. Kunskaper om matens kvalitet och livsmedelshantering, liksom födans inverkan på vår hälsa är nödvändigare . Därför bör kost- och konsumentkunskaper ingå i all gymnasieutbildning. Alla ungdomar bör i skolan få tillräckliga grundkunskaper om livsmedel och matlagning samt om sambandet mellan kost och hälsa. Detta är nödvändigt för att de senare i livet skall ha förutsättningar att ta emot och omsätta den information som fortlöpande ges på detta område. De nuvarande förhållandena i är inte tillfredsställande. Flertalet elever lämnar skolan med mycket otillräckliga kunskaper om den egna kroppen, livsmedlen, kosten och hälsan. De saknar också mycket ofta färdigheter när det gäller matlagning. I gymnasiet får av eleverna undervisning i kostkunskap. Några fler har fått undervisning i ämnet konsumentkunskap, men har beslutat att ta bort ämnet från den nya handels- och kontorslinjen som ersätter dk-linjen. Detta gör man tvärt emot andra strävanden i vårt samhälle. Praktiska moment, näringslära och andra kostfrågor borde därför beredas plats på t. ex. Ttf-tid på de linjer som inte har kostkunskap. Flera olika utredningar har slagit fast behovet av ökad utbildning för att nå en effektivare hushållning med begränsade resurser. 1985/86 » rapport och hälsa liksom cancerkommitténs huvudrapport presenterades ett stort faktamaterial om kostens betydelse för hälsa och sjukdom. Där föreslås också olika åtgärder för att åstadkomma en bättre sammansatt kost för många grupper i vår befolkning. De viktigaste åtgärderna är information och utbildning. Utbildning har också betydelse för konsumtionsvanorna. Det borde därför vara självklart med konsumentutbildning med praktiska inslag både i grund- och gymnasieskolan och då inte enbart som ett tillvalsämne. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om bättre konsumentutbildning både i grund- och gymnasieskolan. 1985/86 Ub283