mot · G902A482 · 1986-01-26 00:00:00 — Genom den svaga utvecklingen för realinkomster hos hushållen har också takten i hushållsbildningen hämmats. Efterfrågan på byggnadsarbetare från industrin påverkas avgörande av konjukturläget och användningen av den tillgängliga kapaciteten. Byggnadsinvesteringar görs när man vill bygga ut den tillgängliga kapaciteten och man förväntar sig en stabil marknad. Dessa överväganden pekar sammantagna mot en fortsatt låg verksamhet inom nybyggandet under resten av 1980-talet. Det är egentligen bara den stigande privata konsumtionen som är efterfrågehöjande. Den kan väntas leda till viss ökning av byggandet, främst på småhusmarknaden i de större städerna. Den s k ROT-verksamheten (Reparation, Ombyggnad, Tillbyggnad), som f n stöds med omfattande statliga subventioner är också av intresse. Den är dock av så annorlunda slag jämfört med den traditionella nybyggnadsverksamheten, att nivån på den sysselsättning som kommit fram genom nybyggnation bara till någon del kan hållas uppe genom ROT-verksamhet. Främst är det specialarbete av olika slag inom byggarbetarkåren som kan söka sig över. I Länsprogram 84 kommer till resultatet, att det kommer att finnas kvar omkring 8.000 byggnadsarbetare i länet. Innebörden av denna siffra är en mycket tryckt byggarbetsmarknad . Siffran är inte osannolik, men framkommer som en trendförlängning av den starka nedgången efter 1977. Den innebär en avgång med i genomsnitt av byggnadsarbetarkåren . Det är troligen en för hög siffra. Om vi alternativt antar, att avgången kommer att reduceras -- skulle antalet kvarvarande byggnadsarbetare vara cirka 8.500 år 1990. Därefter skulle siffran tom kunna stiga något, Mot. åtminstone första hälft. Argumentet för att acceptera ett A482 lägre avgångstal än vad som gällt under de mycket tryckta åren kring 1980 är Bil. dels, att ROT-programmet växer ut , dels att den privata konsumtionen stiger helt allmänt, vilket kommer att driva upp bostadsefterfrågan. Det är sannolikt, att någon vändning inträffar första hälft. Om vi antar industrin arbetade vid 70 procents utnyttjande av sin kapacitet, så kommer kravet på en utbyggnad av kapaciteten att upplevas allmänt kring decennieskiftet. Detsamma gäller takten i hushållsbildningen. Den börjar stiga , då barnen stora födelsekullar når åldern för hushållsbildning. Ökade inkomster för hushållen (1980-talets andra hälft) ger också upphov till ett ökat privat sparande, vilket tenderar att öka efterfrågan på större bostäder. Mot bakgrunden av det förda resonemanget är det troligt, att sysselsättningen i byggverksamhet fortsätter att falla under resten av 1980-talet, men kanske i lägre takt än första hälft. finns det skäl att tro på en stabilisering, som t o m kan innebära en ökning av byggarbetarkåren. har antalet offentligt anställda vuxit i hög takt. har antalet anställda i offentlig förvaltning ökat så snart BNP ökat med en procent. Olika tillväxttal redovisas i tabell 2. Årliga ökningstal (procent) för offentligt anställda i Ökning av antalet offentligt anställda i Den starkaste tillväxten av offetliga tjänster ägde rum , särskilt 1965-70, då den var . För 1975-80 föll tillväxten tillbaka till nära nivån för perioden . Tabellen illustrerar egentligen bäst det starka sambandet mellan BNP-tillväxten och tillväxten av offentliga tjänster. För framtiden kommer sambandet att bli svagare, eftersom en fortsatt BNP-tillväxt inte kommer att leda till lika stora skatteinkomster som . Det beror främst på att kraftiga marginalskatteeffekter träffar större grupper av inkomsttagare . Om vi vill använda den tidigare nämnda tjänsteelasticiteten (= 1.75) i prognossyfte, blir det rimligt att reducera den till omkring 1 med ledning av senare forskningsresultat. Med den anförda korrigeringen av prognosinstrumentet och med ett antagande om 2 procents årlig tillväxt av BNP , kommer vi fram till en sysselsättning i offentlig förvaltning på omkring 45.000 år 1990. Det är omkring 1500 fler anställda än vad prognosen länsprogram anger. befinner sig marknaden för privata tjänster i snabb omvandling. Omställningen till vad som ibland kallas det postindustriella samhället, ibland informationssamhället och ibland det nya tjänstesamhället pågår. Anpassningarna på arbetsmarknaden går över en växande volym på utbildningen och påskyndas av informationsteknologins snabba framsteg. Ett prognosvärde för utvecklingen på datorområdet blixtbelyser tempot: det har beräknats, att kommer en enskild att kunna skaffa en hemdator för , som (1975) kostade . En följd är, att enskilda lätt får varaktig tillgång till utomordentligt kraftfulla maskiner för att samla, ordna och ananlysera information. Samhällsekonomins ökade beroende av information är den främsta orsaken till förväntningar om en växande sysselsättning inom området privata tjänster. är det troligt, att särskilt tre avdelningar av denna verksamhet ska växa särskilt mycket. Den första rör utbildningen som är stategisk för hela marknaden. Till en del kommer utbildningen att skötas genom privat verksamhet, men till sin huvuddel sannolikt uppträda som en expansion av offentliga tjänster. Den andra utvecklingsvägen går från de bestående företagen - särskilt banker, försäkringsväsen, post och stora företag - mot en ökning av denna typ av tjänsteproduktion. Det har beräknats, att ett normalt helt varuproducerande storföretag sysselsätter sin tjänstemannakår till med att ta emot och förmedla information vidare, en siffra som antas växa . Det tredje området för tillväxt kommer från nyetablering av företag. Det första steget - som vi redan upplever - är den hastiga framväxten av nya konsultföretag första hälft. Det är främst enskilda med någon speciell kompetens som bildat dessa företag, där man specialiserar sig på att klassificera och analysera någon begränsad del av det snabbt växande informationsflödet. För att komma fram till en prognos för utvecklingen har vi antagit, att de privata tjänsterna fram kommer att fortsätta växa i samma takt som samlade tjänstetillväxten . Vi relaterar då tjänsteproduktionens tillväxt till BNP-ökningen och accepterar det historiska elasticitetstalet 1.4. Vid ett antagande om 2 procents årlig BNP-tillväxt , framträder följande tillväxt för privata tjänster: Antal sysselsatta inom området privata tjänster 1980-2000 i Länsprogrammets bedömning ligger strax under 15.000 för . Vår prognos tyder på att utvecklingen går snabbare. Även om utvecklingen är svår att fastställa mera detaljerat, är det sannolikt att Länsprogrammets bedömning ligger för lågt: trenden från 1970-80 har helt enkelt dragits ut (med små korrigeringar) till att gälla 1980-1990. En jämförelse mot Länsprogrammets prognoser Vi påpekade inledningsvis, att det är en helt allmän iakttagelse, att länsprogrammen ligger vid en lägre nivå när det gäller sysselsättningen än LU 84 och ERU:s bedömningar. Den troliga orsaken till detta är, att länsprogrammens prognosmakare blivit lågkonjunkturens fångar. Det kan vara svårt att bedöma omslag i konjunkturen, om man inte arbetar med modellförlopp i sina prognosformuleringar. Vi har härlett en serie prognoser för , stödda på modellformuleringarna i LU och ERU samt på antaganden om stabiliteter i långa historiska trender. Det har gällt några centrala avsnitt i länets ekonomiska utveckling och vi har konkretiserat diskussionerna i en kvantitativ bedömning av den framtida sysselsättningen. I tabell 4 jämförs våra prognoser för med länsprogrammets. Siffran för industri har räknats om så, att den blir jämförbar med länsprogrammets definition. För de områden, där vi inte gjort egna bedömningar övertar vi länsprogrammets och markerar detta genom att sätta uppgiften inom parantes. Någon skillnad (kolumn 3) anges inte i dessa fall. En jämförelse av denna studies och länsprogrammets bedömning av sysselsättningen i ( 7 750)' (14 000)' ( 8 200)1 1 Länsprogammets bedömning. 2 Från tabell 1 korrigerad siffra. Skilladen i bedömning koncentrerar sig särskilt till tjänsteproduktionen. I våra bedömningar speglas, att en serie förändringar påverkar efterfrågan på tjänster starkare än man (implicit) antar i länsprogrammet. av sysselsättningen bedöms i denna prognos bestå av privata och offentliga tjänster (varuhandel medräknad), vilket då sker mot bakgrund av en mer expansiv arbetsmarknad än vad länsprogrammets beräkningar ger vid handen. Att beräkna hur denna utveckling av sysselsättningen ska slå mot arbetslösheten är vanskligt, då det är fråga om en region. En spekulation kan emellertid göras. Den totala förvärvsintensiteten (procentandel lönearbetande) var för . Antalet kvarstående sökande vid arbetsförmedlingarna var omkring 9.000. Om full sysselsättning skulle ha rått, skulle förvärvsintensiteten ha legat strax av den totala befolkningen i . Vi antar, att detta är en tämligen relation för den närmaste . I anslutning till Länsprogrammets beräkning antar vi, att det kommer att A482 ske en svag befolkningsminskning , då befolkningen ligger vid Bil. Om alla som sökte arbete då skulle placeras, vore omkring 141.100 placerade i arbetsmarknadens olika positioner. Vår prognos antyder, att omkring 139.600 kommer att placeras, vilket skulle peka på en arbetslöshet på omkring 1990. Vår prognos mynnar då i slutsatsen, att arbetsmarknaden på medellång sikt kommer att befinna sig i balans kring en - jämfört med - låg arbetslöshetsnivå. Slutsatsen förutsätter dock, att det sker anpassningar inom arbetskraften mot en större andel tjänsteproduktion. För att nå fram till detta goda tillstånd är huvudvillkoret, att andelen utbildade på alla nivåer kan ökas. På - basindustriers utvecklingsbana Basindustrier svarar i för en viktig del av sysselsättning. Basindustrier organiserade i storföretag registrerar av den samlade versamheten i industrin mätt efter antalet anställda. Det är därför intressant att diskutera hur denna industriella ryggrad för kan komma att utvecklas på . Vi kan då dra fördel av en argumentation som redan utvecklats av . Vi utgår från ett stililiserat förlopp över branschutvecklingen. Det har hämtats från en familj av s k produktcykelkurvor och har i amerikansk (och svensk) regionalekonomisk forskning använts bl a för att analysera de strukturella branschkriserna (och branschförskjutningarna) i flera regioner, särskilt för basindustrier. Ett stiliserat förlopp för branschutvecklingen ^ x Ex pandon Vi väljer att diskutera skogs- och stålindustrin. Expansionsskedet (skede I) Mot. för dessa typer av industri ligger en bit tillbaka i den ekonomiska historien. Läget utmärktes då av nyetableringar av företag och en allmänt hög Bil. Nya produkter förknippas här med en stigande efterfrågan och en god kapitalavkastning gör, att etableringstakten hålls uppe. skogs- och stålindustrins del avslutades denna fas första I koncentrationsfasen (skede II) sker en konsolidering. Antalet produktionsställen minskar, men de som blir kvar växer snabbt. Innovationsverksamheten har gått ned. De teknologiska vetenskapernas möjligheter att ge nya produkter har nästan helt utnyttjats. Den avgörande uppgiften blir att hålla produktionskostnaderna nere och utnyttja fördelar av att organisera om produktionen: bland sådana fördelar finns s k skaleffekter, som tillåter företagen att bli mycket stora. Det är sannolikt, att de befintliga skogs- och stålföretagen befinner sig nära koncentrationsskedets slutfas. Anläggningarna har blivit mycket stora och utgifterna för forsknings- och utvecklingsarbete låga - av förädlingsvärdet inom massa- och pappersindustri, inom järn- och stålindustri mot 5.4 i genomsnitt för hela den svenska industrin. De tekniska möjligheterna till innovationer är vid ingången i stagnationsfasen sannolikt mer eller mindre uttömda. Den sjunkande lönsamheten har på flera håll lett till statliga krisplaner. Det är en internationell företeelse - det har beräknats - att av stålindustrins planerade utbyggnad ägde rum med hjälp av statliga insatser. Med statliga krispengar tenderar man dock att skapa en överproduktionskris, vilket ytterligare försämrar lönsamheten och driver branschen djupt in i stagnationsfasen (skede III). Den mättnad som finns på marknaden gör sig alltmer gällande och uppträder bl a som ett försök hos företagen att hävda lönsamheten genom att di versifiera- tränga in på andra branschers produktionsområde. Det visar sig alltmer problematiskt att fortsätta den traditionella produktionslinjen, då man inte kan möta en stigande konkurrens från substitutvaror (ersättningsvaror) med prissänkningar. Flera av branschens företag drivs i detta skede över mot substitutionsfasen (skede IV). Av vår diskussion framgår, att när vi tar hänsyn till en hel bransch , så kan olika företagsgrupper inom denna befinna sig i olika faser eller skeden, vilket i och för sig kanske inte är så förvånande. Substitutionsprocesser som pågår mot trä- och stålindustrierna har en utgångspunkt inom andra branscher, som befinner sig i någon expansiv fas, skede I eller skede II. Över ett brett spektrum ersätts både trä- och stålprodukter av t ex olika plastämnen, tunga stålkonstruktioner ersätts av det lättare aluminium osv. Den historiska prisrelationen mellan aluminium och järn erbjuder ett intressant instruktionsmaterial. 1930 kostade aluminium omkring 23 gånger så mycket som motsvarande vikt järn, 1960 hade relationen fallit till omkring 10 och 1980 ytterligare till omkring 2.7. Bakom dessa siffror döljer sig viktiga forsknings- och utvecklingsinsatser som gjort aluminium alltmer användbart och möjligt att producera till en allt lägre kostnad. Vilka tänkbara nedslag kan denna utveckling tänkas få i basindustriernas Mot. 1985/86 utveckling i länet? Vad gäller järn- och stålindustrin förefaller den starkaste A482 tillbakagången inträffa i Bergslagsområdet, men verkningar av stagnations- Bil. fasen har även märkts i (//). Vad som har dämpat utvecklingens hot är, att världsmarknadens stålkonjunkturer varit stigande sedan någon tid och att stålindustrierna rationaliserat sin verksamhet före stålkonjunkturens uppgång. På är de anpassningsåtgärder som vidtagits sannolikt för kortsiktiga. I detta sammanhang blir storföretagens strävan till diversifiering intressant. Det är uppenbart, att t ex opererar med stora delar av sin produktionskapacitet inom traditionell verkstadsindustri. Man löser de mättnadsproblem som uppträder i stagnations- och substitutionsfaserna genom att skifta över ledigbliven kapacitet till alternativ produktion. Liknande anpassningar pågår f n inom andra traditionella industribranscher i . På lång sikt är det troligt, att skogsindustrierna kommer att uppleva en svårare omställningsprocess. Det är t ex problematiskt att se hur svensk massa- och pappersindustri ska omgruppera sig, när fler importländer väljer att utöka den egna industrin. Det är sannolikt, att den begränsade flexibilitet som finns genom massaindustrins teknologiska struktur leder över till händelseserien vikande sysselsättning, statliga subventioner, överproduktionskris ända därhän, att en hårdhänt rationalisering följer. Ytterst kan det hävdas, att diskussion som här förts kring basindustrierna är en konkretisering av industrisektorns fallande betydelse för sysselsättningen i svensk ekonomi. Basindustrierna går i spetsen för den övriga industrin. Helt allmänt kommer det att bli allt färre sysselsatta inom traditionell industri. Den anpassning som kan förutses är, att allt fler går över till tjänsteproduktion av olika slag. För att klara en sådan övergång utan mellankommande stor arbetslöshet krävs stora insatser av utbildning. Troligen kommer utbildning mer än tidigare att fungera som arbetsmarknadens smörjmedel. Det finns flera goda skäl för att föreslå mer utbildningatt den lättare leder till anställning är naturligtvis inte det sämsta. Sammanfattning - hoppfulla och besvärande tendenser De slutsatser vi nått fram till i diskussionen innehåller mörka och ljusa inslag. Till de mörka inslagen bör föras, att en tämligen betydande förändring i näringsliv kan förutses på någon sikt. En strukturförskjutning medför ofta problem och i skarven mellan övergångar uppträder spänningar: kapitalförstöring, arbetslöshet och flyttningar, ibland med konsekvensen avfolkning. Den dominerande förskjutningen av detta slag är vår förväntan om en långsiktig nedgång i sysselsättningen inom industrin. Den kommer att slå igenom med större kraft först in . Hit kan även föras det sannolikt växande kravet på svensk exportindustri att redan på medellång sikt (fram mot 1990) föra in mer av högteknologi i produktion och kapitalförvaltning. Det senare innebär, att en del av dem som arbetar inom industrin antingen får omskolas eller ersättas av andra. Bland de ljusa dragen återkommer uppfattningen, att de besvär som omställningarna kan medföra, i stor utsträckning kan motverkas genom förberedelser . Det avgörande nya - och markerat starkare i vår prognos jämfört med - är tillväxten av den tjänsteproducerande sektorn. Offentlig tjänsteproduktion kan väntas stiga något, men alldeles särskilt växer privata tjänster. Det vi konstaterar är, att de orsaker som har framkallat ökad efterfrågan på tjänsteproduktion, kommer att fortsätta att vara starka fram mot . För offentlig tjänsteproduktions del är det möjligt att se ett starkt samband mellan BNP-tillväxt, offentliga inkomster (skatter, avgifter, priser) och offentligt anställda. Till följd av skattefrågornas alltmer komplicerade sammanhang förutsätter vi, att sambandet mellan BNP-tillväxt och offentliga inkomster förändras något över undersökningsperioden. Beräkningar med sådana ändrade förutsättningar visar, att antalet offentligt anställda fortsätter att stiga, men i långsammare takt än . Den expansion av det offentliga som kan förväntas uppträda, kommer i första hand inom utbildning, fritid och kultur (i vid mening). De starkast tillbakagående offentliga områdena blir sannolikt social och medicinsk omvårdnad samt arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Den privata tjänsteproduktionen förväntas bli strukturomvandlingens största vinnare. Vanliga industriella verksamheter och investeringar innehåller allt fler tjänsteinslag. Inom post-, bank- och försäkringsväsendet ser vi inledningen till ökade åtaganden, som i sin förlängning innebär en kraftigt utökad tjänstesektor. Informationssamhällets utökade informationsvägar medverkar vidare till att enskilda specialiserar sig på att bearbeta någon del av informationsflödet för olika beställare. Ofta är detta förenat med nya företagsetableringar, antingen utvidgningar från bestående företag eller helt nya. kan vi förvänta oss att en del av redan existerande offentlig tjänsteproduktion av effektivitetsskäl (för att få lägre kostnader) kommer att överföras till privat produktion. Tanken är då, att produktionen sker privat, men konsumtionen är fortfarande kollektiv - bl a daghem, sjukvård och sophämtning har diskuterats och vissa sådana verksamheter prövas för tillfället. Det gemensamma för övergången till mer tjänsteproduktion är, att verksamheterna blir mindre kapitalkrävande, mer sysselsättningsintensiva och har större kunskapsinnehåll. Det innebär, att den traditionellt höga investeringsnivån i svensk ekonomi får en nedåtverkande tendens. Men det innebär också, att varje investeringskrona sysselsätter fler än i tjänster. Genom detta kan arbetsmarknaden i gå mot en balans kring mycket låga arbetslöshetstal. Det högre kunskapsinnehållet i de framtida tjänsterna medför att utbildningsfrågorna rycker i förgrunden. För att alls kunna lösa övergången till en större andel tjänsteproduktion utan att hamna i en svårlöst situation med hög arbetslöshet, krävs omfattande förberedelser i form av utbildning. Det finns därför en utmärkt anledning att uppmärksamt följa den planering som f n görs avseende utbildningen fram . Traditionen med ett starkt intresse för utbildningsfrågor inom är här värd att föras vidare.