mot · G902254 · 1986-01-13 00:00:00 — Motion till 1985/86:254 m. fl. Polisens ställning i krig (prop. 1985/86:15) I propositionen föreslås att polisen i fortsättningen skall ha samma uppgifter i krig som i fred och att den i princip inte skall kunna tas i anspråk för militära uppgifter. Ett undantag föreslås dock för kuppförsvaret. Det finns inte någon folkrättslig reglering beträffande polisens ställning i krig. Varje stat kan därför fritt bestämma om polisen skall användas för militära uppgifter eller inte. Införlivar en stat beväpnade polisstyrkor med sina stridskrafter skall den dock enligt första tilläggsprotokoll till Genévekonventionerna underrätta övriga parter i konflikten om detta. råder den ordningen i att större delen av polispersonalen under krig har ställning som krigsmän (kombattanter). De är därför skyldiga att använda vapen för att bekämpa fientliga stridskrafter. Enligt propositionen skall polismän endast ha s. k. temporär kombattantstatus. Detta innebär att polismännen skall anses som kombattanter fram till dess att de har avlösts från sina bevakningsuppgifter inom kuppförsvaret. Propositionens förslag kan inte godtas. Starka skäl talar emot en konstruktion innebärande s. k. temporär kombattantstatus. Då frågan var föremål för remissbehandling betonade de flesta myndigheterna behovet av klara och tydliga regler. Vissa remissinstanser, bl. a. juridiska fakultetsstyrelsen vid i och länsstyrelserna i , och , var kritiska till förslaget om temporär kombattantstatus. De framhöll svårigheterna att klargöra för en motpart som växlingen till och från kombattantstatus sker. Vi menar att lösningen med temporär kombattantstatus för polisen under ett krigs inledningsskede och därefter icke-kombattantstatus är tveksam från folkrättslig utgångspunkt. Den kan skada trovärdigheten till vad faktiskt avser med sin poliskår under krig. Polispersonalen kan få mycket svårt att hävda sin ställning som icke-kombattant senare, om personalen deltagit i stridshandlingar. Det är vidare mycket tveksamt om underrättelser om polisens övergång till icke-kombattantstatus i praktiken kommer att nå den främmande maktens stridande styrkor. Det finns en uppenbar risk för att poliser som formellt förlorat sin kombattantstatus likväl behandlas som kombattanter. Vi ifrågasätter också den i propositionen framförda tanken att polisen skulle kunna kvarstanna på ockuperat territorium och hävda sin ställning som civil ordningsmakt. Självfallet kommer ockupationsmakten att vilja använda polisen för att säkra sin ockupation och sitt välde över landet. kommer polisens uppgift att bli att verkställa ockupationsmaktens lagar. Polisens insatser kommer i detta läge att rikta sig mot bl. a. svenskar som på olika sätt fortsätter att göra motstånd. En sådan ordning kan vi inte acceptera. Enligt vår mening måste polisen i varje läge stå i det nationella motståndets tjänst. Detta innebär att poliser även skall ingripa mot fientliga soldater och att polisens resurser aldrig skall ägnas åt att bevaka en ockupationsmakts intressen. Polisen måste därför även ingå i totalförsvaret. Förslaget om s.k. temporär kombattantstatus kan inte accepteras, varför propositionen bör avslås i sin helhet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att avslår propositionen i sin helhet. () () () () () () () () () ()