mot · G902Sf203 · 1986-01-14 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sf203 De minsta företagarnas egenavgifter De som startar eller driver en mycket liten verksamhet, som betraktas som rörelse eller jordbruk, och endast har en ringa inkomst av verksamheten drabbas ändå av betydande och för dem ofta överraskande egenavgifter. Tidningen redovisade ett fall där en småbrukarhustru startat eget, en odling av obesprutade grönsaker. Hennes odling gav henne en nettoinkomst på . Helt överraskande för henne blev hon på grund av denna ringa inkomst debiterad egenavgifter - socialförsäkringsavgifter - på . Ett annat redovisat exempel var en ungdom som uppmanats att starta eget i stället för att vänta på att få någon anställning. Det aktuella året tjänade han bara . men påfördes egenavgifter på . Egenavgifter till socialförsäkringssystemet skall ju normalt svara mot motsvarande förmåner, men det anmärkningsvärda med de avgifter, som företagare med mycket små inkomster måste erlägga, är att dessa avgifter inte ger vederbörande någon motsvarande rätt till förmåner. När inkomsten understiger , ger den ingen rätt till sjukpenning. För att få någon ATP-poäng måste inkomsten överstiga gällande basbelopp (.) så att minst en hundradels ATP-poäng erhålls. En stor del av egenavgifterna är avgifter till sjukförsäkringen och ATP, men de avgifter som företagaren med mycket små inkomster tvingas betala ger honom eller henne varken rätt till sjukpenning eller ATP, vilket båda ovan redovisade fallen klart visar. Följande exempel visar hur stora avgifter en liten företagare maximalt kan få betala i avgifter utan att få någon motsvarande förmån. Regeln att man betalar sjukförsäkringsavgift () även på inkomst . trots att någon sjukpenning ej utgår om inkomsten understiger detta belopp innebär t. ex. att den som har . i inkomst betalar . i avgift utan att den ger någon rätt till sjukpenning. När det gäller ATP tas med gällande regler en ATP-avgift på . () ut av den som exempelvis har en inkomst av exakt ett basbelopp utan att vederbörande får någon ATP-poäng alls . Ur rättvisesynpunkt och för att inte motverka människors vilja att ta initiativ måste reglerna för fastställande av egenavgift för dem som räknas som företagare och har mycket begränsade inkomster ändras. Man kan inte acceptera att dessa små skall betala avgifter som endast går till att finansiera förmåner för dem som har bättre inkomster. Att de minst bemedlade skall drabbas förhållandevis hårdast kan inte få fortsätta. Formella eller administrativa skäl får inte tas som intäkt för accepterande Mot. 1985/86 av ett orättvist system. Ändringar måste genomföras och måste syfta till en Sf203 rättvisa och överensstämmelse mellan avgifter och förmåner i vart fall för företagare med små inkomster. Om lösningen finns i ett system med ett tillräckligt stort avgiftsfritt bottenbelopp eller i ett system som på annat sätt ger överensstämmelse mellan avgifter och förmåner får prövas. Med hänsyn till rådande systems oacceptabla effekter bör hos regeringen anhålla om att frågan skyndsamt utreds och förslag föreläggs . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära utredning och förslag syftande till överensstämmelse mellan egenavgifter och förmåner inom sjukförsäkringen och ATP för företagare med små inkomster.