mot · G902406 · 1986-04-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:406 m. fl. Inriktningen av konsumentpolitiken m. m. (prop.1985/86:121) 1985/86 I propositionen diskuteras och föreslås inriktningar och åtgärder som med några få undantag har ett begränsat materiellt innehåll. 1 vissa fall pekar regeringen på vad som vore bra om det genomfördes, i andra fall har man förhoppningar om en för konsumenterna positiv utveckling. Mycket av förhoppningarna bygger på en decentralisering av konsumentpolitiken - en tanke som naturligtvis är riktig - eftersom det är bra om konsumentstödet finns nära konsumenten där denne i sin vardagssituation blir ansatt av de kommersiella krafterna, som har överlägsna resurser till marknadsföring i jämförelse med konsumentens tillgång till konsumentinformation. Men talet om decentralisering utan att det tillförs nya resurser eller att det tas ett övergripande ansvar för denna decentralisering från regeringens och sida är till intet förpliktigande, särskilt som regeringspolitiken går ut på att beröva kommunerna en hel del av deras ekonomiska tillgångar. I inledningen till propositionen beskrivs konsumentpolitiken som ett medel att motverka de "ofullkomligheter" som ändock sägs finnas i (det kapitalistiska) systemet. I detta sammanhang nämns också den allmänna ekonomiska politiken som varande av stor betydelse för konsumenterna. De "ofullkomligheter" som beskrivs inom marknadsekonomin beror naturligtvis på det faktum att konsumenten står i ständigt underläge gentemot producenter/marknadsförare, och den ekonomiska politiken har inte bidragit till att stärka den enskilde konsumentens situation, eftersom allt fler människor har fått det allt svårare att få pengarna att räcka till de nödvändiga inköpen. De mest konkreta avsnitten i propositionen är de son ovan nämnts, dvs. decentraliseringstanken och de följder som denna inriktning får på det centrala planet. Trots att regeringen säger sig kunna se en positiv utveckling vad gäller utbyggnaden av den kommunala konsumentverksamheten, så är det ett faktum att av konsumentpolitiska beslut har bara 54 kommuner en heltidstjänst inom konsumentvägledningen. Dessutom är det så att i många kommuner där konsumentvägledningen sker på deltid har verksamheten en undanskymd plats i den samlade kommunala verksamheten. Mot bakgrund av vad som ovan sagts om den kommunala ekonomin är det inte troligt att utbyggnaden sker tillräckligt snabbt för att motsvara de högt ställda förväntningarna i propositionen. Enligt kommunisternas mening är det nödvändigt att er 1 1985/86. 3 sami Nr 406-410 forderliga åtgärder vidtas för at möjliggöra kommunernas utbyggnad av Mot. 1985/86:406 den egna konsumentverksamheten. Detta ansvar bör ligga på riksdag och regering. Det övergripande ansvaret för att bygga ut konsumentvägledningen kan inte överskjutas på kommunerna som i många fall har mycket olika resurser. Det finns anledning att anta att just de kommuner som har den största arbetslösheten, det sämsta skatteunderlaget och kommunmedlemmar med ansträngd ekonomi också kommer att bli de som halkar efter även i denna utveckling. När det gäller () och () kan noteras att KOV tillförs såväl nya uppgifter som resurser för verksamheten samt att förblir en självständig myndighet. För vår del ser vi detta som positivt. Vi är däremot kritiska till att medel tas ifrån för att förstärka KOV. Det finns all anledning anta att ARN:s verksamhet inte kommer att minska i omfattning , och därför bör nämnden också få behålla medel för en fortsatt hög verksamhet. Skulle den kommunala konsumentvägledningen utvecklas starkt finns det skäl att tro att åtskilligt fler ärenden förs upp till nämnden med den kommunala konsumentvägledarens medhjälp. Om den mer sannolika utvecklingen blir fallet - dvs. den kommunala verksamheten byggs ut i långsam takt - kommer allmänhetens behov av att även vara stort. Medel för såväl den kommunala utbyggnaden som ARN:s verksamhet kan lämpligen tas från intäkterna av reklamskatten, och om det är nödvändigt bör denna höjas för att finansiera de utgiftsökningar som blir i förhållande till regeringens förslag. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om erforderliga åtgärder för att möjliggöra kommunernas utbyggnad av den egna konsumentverksamheten i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om fortsatta verksamhet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om en höjning av reklamskatten. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i