mot · G902K207 · 1986-01-17 00:00:00 — Socialdemokraterna har drivit på den beskrivna utvecklingen som ett medel i strävan att socialisera eller kollektivisera allt fler funktioner i samhället. De har regelmässigt ställt sig på det allmännas sida då konflikt med enskildas rättighetskrav uppstått. Socialdemokraterna har i flera av sina lagförslag gjort avsteg från hävdvunna rättsliga principer. Inte ens grundlagar eller för de mänskliga rättigheterna har fått hindra genomförandet av socialdemokratiska förslag. Enskild äganderätt har kränkts genom flera uppmärksammade lagar. Så är fallet med löntagarfonderna, vilka innebär att enskildas egendom i företag utan ersättning överförs till det allmänna. Genom lagen om fritt handredskapsfiske har tiotusentals fiskerättsägare utan kompensation berövats större eller mindre del av värdet på sina egendomar. Lagar har genomdrivits som ensidigt gynnar det allmänna och sätter de enskilda medborgarnas intressen åsido. Exempel på sådana är bevissäkringslagen och den s.k. angiverilagen. Den förstnämnda ger myndigheter vittgående befogenheter att genomföra husrannsakan och beslagta egendom utan att misstanke om brott föreligger. Lagen gynnar ensidigt skattemyndigheternas intressen. Angiverilagen ställer orimliga krav på privatpersoner vad gäller bokföring och uppgiftsrapportering. Privatpersoner åläggs en rapporteringsskyldighet till skattemyndigheter om andra personers inkomstförhållanden. Andra av socialdemokraterna genomdrivna lagar är konstruerade så att medborgarna inte kan förutse hur de skall tillämpas. Den utvidgade generalklausulen mot skatteflykt innebär att skattekonsekvensen av en i och för sig laglig rättshandling inte kan förutses, vilket givetvis leder till stor rättsosäkerhet. Socialdemokraterna tycks hysa uppfattningen att människorna är till för myndigheterna - inte tvärtom. Detta har visat sig genom lagstiftning på olika områden. Det har även blivit tydligt då det är fråga om uppgiftsinsamlande från medborgarna. Dessa har att tåla de frågor och kontroller myndigheter må finna lämpliga. Den socialdemokratiska regeringen har vidare vid ett flertal tillfällen ställt sig positiv till datasamkörningar av register som anses känsliga från integritetssynpunkt, trots att sådana samkörningar avstyrkts av datainspektionen. Socialdemokraterna har således i handling visat att de sätter det allmännas intressen före de enskildas. Från socialistisk synpunkt är detta också följdriktigt, eftersom man eftersträvar en ökad offentlig sektor med ständigt ökad makt över de enskilda. Medborgarnas krav på rättssäkerhet har då underordnad betydelse. Kollektivet går före individen I ett komplext samhälle som det svenska är det naturligt att människor sluter sig samman i organisationer för att med ökad tyngd kunna värna om sina intressen. Organisationerna kan medverka till att skapa balans mellan olika intressen och därmed stärka demokratins och marknadsekonomins funktion. Denna roll förutsätter att organisationerna står fria från politiska och K207 ekonomiska maktcentra. I har de stora, dominerande organisationerna i stället blivit en del av den politiska maktapparaten. Socialdemokraterna närstående organisationer har genom lagstiftning och på andra sätt tilldelats befogenheter som gör att de kan sätta sig över de egna medlemmarnas intressen och önskemål. Individens rättigheter har fått vika för organisationernas och det socialdemokratiska partiets anspråk. anses ha rätt att företräda medlemmarna även i frågor som inte berör medlemmarna i deras egenskap av arbetstagare. Det mest stötande exemplet är kollektivanslutning av fackliga medlemmar till det socialdemokratiska partiet. Att vissa fackförbund anser sig ha fullmakt att teckna kollektiva hemförsäkringar för medlemmarna är också uttryck för en bristande respekt för individens integritet och rättigheter. har genom hyresförhandlingslagen och avtal med motparten fått rätt till förhandlingsersättning från alla hyresgäster, oavsett om dessa är medlemmar eller ej. Människor tvingas alltså att betala till en organisation som de inte är medlemmar i. Hyresfastighet får enligt lag inte förvärvas utan tillstånd av hyresnämnd. Sådant tillstånd krävs dock inte för bl. a. folkrörelsekooperativ organisation av bostadsrättsföreningar. Syftet med lagen är att försvåra för andra bostadsrättsföreningar än HSB och att förvärva hyresfastigheter. På motsvarande sätt undantogs de båda organisationerna från det etableringstvång som gäller enligt lagen om fastighetsmäklare. Enligt lagen om rätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt skall hyresgäster kunna bli ägare till sin bostad. Efter valet genomdrev socialdemokraterna ett förbud mot sådant förvärv när det är fråga om s. k. allmännyttiga bostadsföretag. Här lämnade exempel ger en tydlig bild av det socialistiska tänkesättet. I valet mellan kollektiva och enskilda intressen får de kollektiva försteg. I förhållandet mellan organisationer och individer tillerkänns de förstnämnda långtgående makt över de . Socialdemokraterna närstående organisationer gynnas i lagstiftningen. Resultatet av denna utveckling har blivit en allmän irritation hos medborgarna över regler och myndigheter. Det finns en utbredd olust inför offentliga påbud, kontroller och byråkrati. Det har uppstått ett främlingskap mellan medborgarna och det allmänna. Många tycker inte längre att det allmänna är till för dem. Respekten för gällande lag urholkas. Vår utgångspunkt är att det allmännas företrädare sällan är bättre skickade än enskilda individer att bestämma vad som är bäst för den enskilde. Behovet av ny reglering måste därför alltid ifrågasättas. Likaså finns det skäl att med samma syfte se över befintliga lagar. Eventuella fördelar med lagar eller andra regler måste vägas emot vars och ens anspråk på att få behålla sin bestämmanderätt och slippa att bli reglerad och kontrollerad. Principer för lagstiftning Mot. Om bestämmelser trots allt befinns nödvändiga skall ingreppet i den enskildes förhållanden göras så begränsat som möjligt. Hans rätt till integritet måste tillmätas stor betydelse. Reglerna skall utformas med största hänsyn till den enskildes rättssäkerhet. Lagarna måste vara förankrade i medborgarnas rättsmedvetande. Reglerna bör allmänt uppfattas som väl motiverade och rättvisa. Nya lagar skall motsvaras av ett bland medborgarna klart uttryckt behov. Lagar som saknar denna förankring löper risk att inte efterföljas. Självfallet måste all lagstiftning ske i överensstämmelse med grundlagar och . Finns någon tveksamhet i det avseendet skall lagförslagen inte läggas fram eller ändras. Det får inte hos medborgarna finnas någon anledning att misstänka att lagstiftaren försöker nonchalera eller kringgå de rättigheter som tillkommer de enskilda. Lagar skall vara ett uttryck för en avvägning mellan olika intressen. Intresseavvägningen mellan enskilda och det allmänna får inte leda till att det förmenta allmänintresset ensidigt tillgodoses. Objektivitet i intresseavvägningen måste vara en grundläggande princip för en ny eller ändrad lagstiftning. Intressekorruption får inte förekomma, dvs. lagstiftaren skall inte skapa regler som exempelvis gynnar det styrande partiet närstående organisationer. Av lagbestämmelserna skall klart framgå vad som skall gälla. Löst formulerade bestämmelser innehållande olika skälighetsbedömningar skapar osäkerhet bland allmänheten om det faktiska regelinnehållet och kan leda till rättsförluster för enskilda. Mycket allmänt hållna lagparagrafer, s. k. generalklausuler, kan på samma sätt försvåra för medborgaren att förutse konsekvenserna av en rättshandling. Generalklausuler skall inte användas för att bestämma den enskildes skyldigheter gentemot stat och kommun. Ramlagstiftning, som överlämnar till myndigheter att ge regler konkret innehåll, bör begränsas. Även om lagstiftning sker i enlighet med vad vi utvecklat ovan kvarstår emellertid det förhållandet att den enskilde har en i många avseenden svag ställning gentemot det allmänna. Det krävs därför lagändringar för att stärka den enskildes rättssäkerhet och integritet. Egendomsrätten samt närings- och yrkesfriheten åtnjuter grundlagsskydd i många andra länder. konvention om de mänskliga rättigheterna är baserad på en positiv syn på enskild äganderätt och fri företagsamhet. Den svenska regeringsformen innehåller endast ett relativt svagt och negativt skydd för egendomsrätten, medan näringsfriheten och yrkesfriheten över huvud taget inte omnämns. Moderata samlingspartiet har under en följd av år krävt en förstärkning av grundlagsskyddet på dessa tre områden. Vi vidhåller dessa krav. Det är viktigt att egendomsskyddet stärks i regeringsformen. Ett sådant Mot. 1985/86 skydd måste ta sikte på att reellt säkerställa egendomsrätten. Vi har i våra tidigare motioner, 1982/83:413 och 1983/84:736, redogjort för olika möjligheter att förstärka grundlagsskyddet för egendomsrätten. En lösning vore att i 18 § 2 kap. regeringsformen införa ett stadgande med en ordalydelse i överensstämmelse med den danska grundlagens: Egendomsrätten är okränkbar. Det har blivit allt svårare för den enskilde att utöva näring och yrke. Både formella och reella hinder finns och nya tillkommer ständigt. I praktiken har närings- och yrkesfriheten inskränkts genom t. ex. monopol, bidragsbestämmelser, långtgående reglerings- och styrningsåtgärder, auktorisationskrav och liknande företeelser. Den marknadsekonomi vårt öppna samhälle förutsätter bygger på såväl enskild äganderätt som näringsfrihet. Vi menar därför att rätten att driva näringsverksamhet måste anses så grundläggande och vara av så stor principiell och praktisk betydelse att detta bör komma till uttryck i konstitutionen. Den socialdemokratiska familjepolitiken inskränker alltmer barnfamiljernas möjligheter att bestämma själva och ta eget ansvar. I syfte att bryta denna utveckling föreslår vi därför i motion 1985/86:K208 att föräldrarätten skrivs in i grundlagen. Den enskildes integritet har i skilda sammanhang beskurits med hänvisning till det allmännas krav på tillgång till känsliga personuppgifter. Datatekniken har ökat möjligheterna att insamla och sammanställa information i stor skala. Hanteringen av uppgifterna har blivit allt effektivare. Effektivitetskrav får emellertid inte tillåtas vara utgångspunkten för behandlingen av uppgifter om enskilda människor. Tvärtom måste den enskildes krav på integritet och sekretess vara styrande för lagstiftningen och myndigheternas praktiska hantering av olika dataregister. Ett integritetsskydd med bl. a. denna innebörd bör enligt vår mening skrivas in i regeringsformen. Svenska medborgare har i ökad utsträckning väckt talan mot i i . har fällts i flera uppmärksammade mål. Det finns anledning att från svensk sida vidta åtgärder för att undvika fler fällande domar. En genomgång måste göras av svensk lagstiftning för att undersöka om den står i överensstämmelse med konventionen om de mänskliga rättigheterna. Det borde vara självklart att vidtar snabba åtgärder för att se till att den egna lagstiftningen uppfyller konventionens krav på ett fullgott skydd för de mänskliga fri- och rättigheterna. Såsom framgått av det ovan anförda har det vid upprepade tillfällen förekommit att socialdemokraterna har genomdrivit lagar som i vissa delar stridit mot grundlagar och . Regeringen har t. ex. förelagt ett förslag till ny plan- och bygglag, trots att förslaget av bl. a. lagrådet konstaterats vara grundlagsstridig!. Det är visserligen möjligt att domstolar eller myndigheter kan komma att underlåta att tillämpa vissa av lagarna med hänvisning till bestämmelser i grundlag. Lagprövningsrätten får dock endast användas i uppenbara fall och erfarenheten visar att myndigheterna ogärna ger sig in på sådana bedömningar. Enskilda kan även föra talan vid . Sådana mål är dock besvärliga, tidsödande och ofta kostsamma att driva. I praktiken kan därför en riksdagsmajoritet ostraffat genomtrumfa grundlagsstridiga lagar. Det finns starka skäl för att aktualisera frågan om inrättande av en författningsdomstol. Dess främsta uppgift skulle vara att säkerställa att regeringsformens fri- och rättigheter verkligen efterlevs av de politiska organen och av myndigheterna. Härigenom skulle författningsdomstolen kunna bli ett skydd för den enskilde mot det allmänna. Frågan om inrättandet av en författningsdomstol bör utredas. Lagändringar till den enskildes skydd Lagar som ensidigt gynnar det allmänna och sätter den enskildes rättssäkerhet på undantag kan inte accepteras. Den utvidgade generalklausulen mot skatteflykt, angiverilagen och bevissäkringslagen måste därför avskaffas. Betalningssäkringslagen måste ändras så att beslut om betalningssäkring fortlöpande omprövas och den enskilde erhåller ovillkorlig rätt till ersättning vid liden skada. Den enskildes ställning måste stärkas även inom arbetslivet. Kollektivanslutningen måste förbjudas i lag och den negativa föreningsrätten lagfästas. Kontroll av medborgare som bygger på datasamkörningar måste avvisas. Användning av personnummer, som underlättar datasamkörningar av personregister, skall begränsas. Ett problem som drabbar allt fler människor gäller ansvaret för de uppgifter som registreras i dataregister av skilda slag. regler måste skapas för hur datoriserade personregister skall föras och hur ansvar och skadestånd skall kunna utkrävas av den som drabbats av registreringsfel. Varje dataregister bör t. ex. ha en särskilt utsedd befattningshavare med ett personligt ansvar för att uppgifter om enskilda medborgare är korrekta eller rättas i enlighet med datalagens krav. Den enskilde befinner sig ofta i underläge gentemot det allmänna genom att han åläggs att yttra sig eller att utföra en viss åtgärd inom en begränsad tidrymd. Detta sker som den enskilde inte sällan måste foga sig i att vänta på myndigheters beslut. En översyn bör ske av de olika tidsgränser som finns. Därvid bör strävan vara att samma krav i princip skall ställas på myndigheterna som på den enskilde vad gäller tid för lämnande av uppgifter, besked i olika frågor etc. lagstiftning och all myndighetsutövning kan medföra att den enskildes intressen inte blir tillräckligt beaktade. Det är därför viktigt att lagstiftaren är lyhörd för kritik mot tillkomna regler. Det kan inte uteslutas att någon reglering blivit felaktig eller i praktiken får en annan verkan än vad som var avsett. Många människor som känner sig illa behandlade av en myndighet vänder sig till JO. Det är väsentligt att JO utnyttjar sin möjlighet att göra uppmärksam på när en lag behöver ändras. Som ovan skildrats berörs den enskilde i ökad utsträckning av myndighetsbeslut. Det är uppenbart att dessa ibland innefattar en felaktig behandling av den enskilde. infördes till skydd för den enskilde gentemot övergrepp från den offentliga makten. Den enskildes rättssäkerhet förutsätter ett effektivt JO-ämbete. JO:s möjligheter att ingripa har dock begränsats genom avskaffandet av ämbetsansvaret 1975. som den enskildes ställning blivit alltmer utsatt på grund av det allmännas ökade inflytande och det växande antalet regler har fortlöpande försvagats. Det finns mot denna bakgrund anledning att på olika sätt stärka JO:s ställning. Inte minst bör detta ske genom att hans sanktionsmöjligheter görs effektivare. Ett led i denna strävan är att ansvaret för tjänstefel återinförs. Vi förordar att så sker. Det är angeläget att medborgarnas inflytande över den demokratiska processen stärks. Då ökar möjligheterna till att det skapas sådana lagar som överensstämmer med de enskildas rättsmedvetande. En förlängning av de nuvarande mandatperioderna till bör ske. Detta förutsätter emellertid skilda valdagar för riks- och kommunalval. Då garanteras väljaren möjlighet att göra sin stämma hörd i val under den utsträckta mandatperioden. Genom en sådan reform ges de kommunala frågorna en starkare ställning. Många länders författningar innehåller olika former av skydd för den politiska minoriteten. Det kan t. ex. gälla krav på kvalificerad majoritet för att avgöra vissa typer av frågor eller möjligheter för minoriteten att skjuta en fråga framåt i tiden innan slutligt ställningstagande sker. Vanligt är också att en minoritet kan genomdriva att ett ärende bereds på särskilt sätt. Den svenska har få bestämmelser om minoritetsskydd. Möjlighet finns dock för en minoritet i ett utskott att få ett ärende lagrådsbehandlat. Denna rätt har emellertid flerfaldiga gånger på ett godtyckligt sätt satts åt sidan av majoriteten. Det finns mot denna bakgrund anledning för den nu sittande folkstyrelsekommittén att se över bestämmelserna vad gäller lagrådsremiss så att minoritetens rätt skyddas effektivare än vid nuvarande ordning. Riksdagsordningen bör emellertid också kompletteras med andra former Mot. 1985/86 av minoritetsskydd. Exempel på detta är att en minoritet ges rätten att skjuta K207 en frågas avgörande framåt i tiden. För beslut i vissa frågor kan föreskrivas att kvalificerad majoritet erfordras. Frågan om minoritetsskydd finns med i direktiven till folkstyrelse kommittén. Vi utgår från att denna utarbetar konkreta förslag som är ägnade att stärka minoritetsskyddet i författningen. En annan möjlighet i detta avseende erbjuder folkomröstningar. Som ett komplement till den parlamentariska demokratin har folkomröstningarna ett stort värde. En minoritet i bör ges rätt att begära folkomröstning. En sådan rätt finns bara vad avser grundlagsfrågor men bör utsträckas till frågor som rör den enskildes fri- och rättigheter. bör närmare utreda hur en avgränsning kan ske. I motionen har lagts fram förslag som medför lagändringar. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderliga sådana ändringar. Med hänvisning till vad som anförts i denna motion hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om begränsning av antalet lagar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om principer för lagstiftningen, 3. att hos regeringen begär förslag till grundlagsskyddad egendomsrätt samt närings- och yrkesfrihet i enlighet med vad som i motionen anförts, 4. att hos regeringen begär förslag till grundlagsfäst integritetsskydd i enlighet med vad som i motionen anförts, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en genomgång av svensk lagstiftning i avsikt att bringa den i överensstämmelse med de krav som anslutning till konvention om de mänskliga rättigheterna medför, 6. att hos regeringen begär utredning om införandet av en författningsdomstol i enlighet med vad som i motionen anförts, [7. att beslutar att avskaffa lagen (1980:865) mot skatteflykt,1] [8. att beslutar att avskaffa lagen (1982:1006) om avdrags- och uppgiftsskyldighet beträffande vissa uppdragsersättningar,1] [9. att beslutar att avskaffa bevissäkringslagen för skatteoch avgiftsprocessen (1975:1027),'] 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att varje dataregister skall ha en särskilt utsedd befattningshavare med ett personligt ansvar för att uppgifter om 1 1985/86:Sk704 enskilda medborgare är korrekta eller rättas i enlighet med datalagens krav, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en översyn av de tidsgränser som myndigheter kan ålägga den enskilde för infordrande av uppgifter etc. i syfte att öka den enskildes möjligheter att hävda sin rätt mot det allmänna, 12. att beslutar att straffansvaret för tjänstefel skall återinföras inom hela den offentliga sektorn i enlighet med vad som i motionen anförts, 13. att uttalar att fyraåriga mandatperioder och skilda valdagar för riksdags- och kommunalval bör införas, 14. att uttalar att minoritetsskyddet i regeringsformen och riksdagsordningen skall stärkas i enlighet med vad som i motionen anförts. L. () i () () () () () () g o ta b 1986 10036