mot · G902n299 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:N299 Hans Nyhage och () Tekoindustrin Den svenska tekoindustrin har haft att brottas med betydande svårigheter. påbörjades en nedläggning av tekoföretag, vilket fortsatte i ökad takt . Då var nedläggningarna till betydande delar orsakade av en medveten politisk styrning från socialdemokratiskt håll. första hälft drabbades näringslivet och i all synnerhet tekoindustrin av ytterst kraftiga kostnadsstegringar främst på grund av en vidlyftig lönepolitik, där staten var ledande, men givetvis också med anledning av den första oljechocken. Detta försämrade drastiskt tekoindustrins konkurrenskraft som importen från lågprisländer hade tillåtits öka i snabb takt. Sammantaget ledde detta till att ett stort antal produktionsenheter fick läggas ner, att många tekoföretag gick i konkurs samt att tusentals tekoanställda förlorade sina arbeten och blev friställda. 1 den situationen var det nödvändigt med insatser från statens sida för att förhindra en fortsatt utslagning av tekoindustrin, för att trygga sysselsättningen för ett stort antal människor och för att bevara en för landet viktig och värdefull yrkestradition. Av särskild vikt var detta för , som ju av hävd varit och är centrum för tekoindustrin i landet. Den första borgerliga trepartiregeringen insåg till fullo att det var nödvändigt med särskilda åtgärder och på dess förslag beslutade 1977 att ett generellt verkande stöd, det s. k. äldrestödet, skulle utgå till tekoindustrin. 1978 fastställde en enhällig riksdag produktionsmålen för tekoindustrin, innebärande att industrins andel av hemmamarknaden skulle vara lägst . Denna målsättning kvarstår alltjämt. Självförsörjningsgraden har således ännu ej nått . Den är , varvid andelen för textilproduktionen är högre medan den för konfektionsindustrin är lägre. av vårt lands totala konsumtion av tekovaror är alltså importerad. I avsikt att skapa förutsättningar för tekoindustrin att kunna leva upp till de fastställda produktionsmålen har beslutat att statligt stöd skall utgå. Statsbidrag utgår således för såväl sysselsättningspolitiska (äldrestödet) som industripolitiska ändamål. Sammantaget har ca utgått på detta sätt . De från statens sida gjorda insatserna har, som framgår ovan, inte lett till att de angivna produktionsmålen har kunnat förverkligas. Ett alltför högt kostnadsläge i jämförelse med omvärlden skapar svåra konkurrens- och lönsamhetsproblem och lägger alltjämt hinder i vägen för att målen skall kunna uppnås. emellertid den tidigare snabba nedgången för tekoindustrin kunnat bromsas upp, till vilket givetvis den senaste konjunkturuppgången och devalveringen medverkat. Antalet sysselsatta fortsätter dock att minska men i betydligt lägre grad . kan konstateras att branschen har ett ökat behov av yrkesutbildad arbetskraft, vilket är en positiv företeelse. Tekoindustrin har genomgått en strukturell omvandling, som visserligen medför att produktionskapaciteten totalt minskat men som också lett till att flera företag utvecklat en produktionsinriktning med betydande framgångar. Tekoindustrin består av ca 700 företag, som sysselsätter ca 33 000 människor och omsätter nära . Den svarar för av den svenska industriproduktionen, och exporten av tekovaror uppgår till ca . Tekoindustrin utgör således alltjämt en viktig del av det svenska näringslivet. Den har i väsentligt avseende visat sig kunna bemästra de hårda villkor den haft att verka under. Den tillför det svenska samhället inkomster som vida överstiger kostnaderna för statens stödåtgärder. Den ger åtskilliga människor sysselsättning och trygghet. Dess produkter kännetecknas av god kvalitet, vilket vittnar om stor yrkesskicklighet. Enligt vår mening är det därför nödvändigt att inte bara bevara den svenska tekoindustrin utan också skapa möjligheter för den att ytterligare utvecklas. Detta förutsätter en politik, som genom generella åtgärder medför att kostnadsläget för industrin trappas ner, så att konkurrenskraften ökar. Skatter och avgifter måste sänkas, inflationen hållas nere och lönekraven begränsas. Från moderata samlingspartiets sida har vid upprepade tillfällen ställts krav på en politik med en sådan inriktning och lagts förslag om åtgärder i enlighet härmed. 1 årets budgetproposition föreslår regeringen betydande begränsningar i stödet till tekoindustrin. Äldrestödet sänks från nuvarande till med fortsatt avtrappning också . Även anslaget till industripolitiska åtgärder föreslås sänkt. Detta är tongångar av helt annan art än de, som hördes från socialdemokratiskt håll i oppositionsställning. Ej heller redovisades några nedskärningar av tekostödet i valrörelsen. Då bibringades väljarna och i synnerhet tekofolket uppfattningen, att tekopolitiken skulle ligga fast. Under förutsättning av att det bedrivs en politik med den inriktning, som ovan kort sammanfattats, innebärande att tekoindustrins kostnader kraftigt begränsas, kan stödet säkert successivt trappas ner. Med nuvarande politik med höga skatter och avgifter och inför en förväntad konjunkturavmattning är det emellertid nödvändigt med fortsatta statliga stödåtgärder. Däremot är det inte alls nödvändigt att dessa skall ha samma utformning som . Snarare kan det vara av stort värde att tänka i nya banor, när det gäller stödinsatserna till tekoindustrin. Tekoindustrin har själv gått i bräschen för en omläggning av branschstödet. Man föreslår att detta skall erhållas i form av avskrivningslån. Äldrestödet och industristödet (delvis) skall utbetalas i denna form under förutsättning att det mottagande företaget kan redovisa kostnader för utvecklingsåtgärder. Villkor för stödet är alltså en motprestation från företagets sida. Förslaget utvecklas på följande sätt: Mot. Avskrivningslån skall utgå med angivet antal kronor per produktions- N299 timme. skall en gång till länsarbetsnämnden () lämna uppgift om det beräknade antalet produktionstimmar . fastställer och godkänner antalet timmar per företag samt utbetalar efter ansökan avskrivningslånen till resp. företag. Utbetalningen sker exempelvis per kvartal. Lånen bör beviljas årsvis samt vara ränte- och amorteringsfria. Företagen skall en gång hos kunna ansöka om eftergift med belopp som motsvarar vad som avser kostnader för följande investeringar, nämligen i: o produktionsanläggningar (byggnader och maskiner) o utbildning av personal o bättre arbetsmiljö o exportinsatser o rationaliseringshöjande åtgärder o marknadsföring o strukturrationaliseringar o produktutvecklingar o forskning och utveckling i övrigt. Investeringarna skall kunna vara i form av hårdvara, konsultinsats eller anställning av expertkunskap. Ett företags årliga kostnader för investeringar, som visst år uppgår till högre belopp än avskrivningsåret, bör kunna avskrivas kommande år. Lånen skall utgå till tekoföretag som har produktion i . I motsats till vad som är fallet med det nuvarande äldrestödet kräver det här angivna systemet offensiva insatser från tekoföretagen om de vill komma i åtnjutande av stöd. Detta är positivt. Därtill kommer att avskrivningslånen är generella och konkurrensneutrala, vilket också är klart positivt. Starka skäl talar därför för att stödet till tekoindustrin ges den utformning, som utvecklats i det ovan redovisade förslaget. bör hos regeringen begära förslag i enlighet härmed att framläggas i så god tid, att beslut kan fattas med ikraftträdande . Genom statens industriverk (SIND) utgår innevarande budgetår ett bidrag om 12 milj. kr. till kollektiva exportaktiviteter. Detta bidrag är uppenbarligen av stort värde för tekoindustrin. Vi anser därför att det alltfort skall utgå och tillstyrker att det höjs till 13 milj. kr. Vidare tillstyrker vi att anslaget till samverkan leverantör och detaljhandel, som också är av stort värde, skall utgå med oförändrat belopp, 1 milj. kr., under kommande budgetår. Med anledning av vad vi ovan anfört hemställs Latt hos regeringen begär förslag om ett system för statligt stöd till tekoindustrin på avskrivningslån i enlighet med vad som anges i motionen samt att detta förslag föreläggs , så att beslut kan fattas för /87, 9 2. att beslutar att till Industri politiska åtgärder för tekoindustrin för /87 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . reducerat reservationsanslag om , [3. att beslutar att avslå regeringens hemställan att till Tillfälligt sysselsättningsbidrag för textil- och konfektionsindustrierna för /87 anvisa ett förslagsanslag om ,1] 4. att beslutar att till Avskrivningslån för utveckling av textil- och konfektionsindustrierna för /87 anvisa ett förslagsanslag om . Hans Nyhage fm) () 1985/86:A260.