mot · G902Sk226 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk226 i (m) Slopande av beskattningen av inkomster från prostitution Sedan gammalt har gällt att inkomst av brottslig verksamhet inte beskattas. Motsvarande har ansetts gälla beträffande inkomst av verksamhet, som inte är brottslig men anses som moraliskt förkastlig. Dessa grundsatser har inte kommit till formellt uttryck i kommunalskattelagen med dess indelning i olika förvärvskällor. En inbrottstjuv, t. ex., som yrkesmässigt ägnat sig åt tjuvnad, har sålunda inte ansetts bedriva rörelse i kommunalskattelagens mening. Förklaringen är ju helt enkelt den att han lagenligt varit skyldig att återställa allt vad han stulit eller erlägga ett mot det stulna godsets värde svarande skadestånd. Avdrag har inte heller rimligen kunnat ifrågakomma för omkostnaderna för den brottsliga verksamheten. Denna har inte gett någon verklig inkomst. Då det gäller omoralisk verksamhet har det varit vissa slag av spel som man haft i tankarna men också försäljning av sexuella tjänster. Gränsdragningen mot skattepliktig verksamhet har varit något vagare då det gällt omoralisk verksamhet, som ju inte kan läggas fast lika klart som brottsbeskrivningar. Dock har exempelvis prostitutionsinkomster sedan gammalt inte inkomstbeskattats. En ändring härvidlag har emellertid kommit till stånd genom en dom i regeringsrätten (RÅ 82 1:20). 1 denna betecknades en stadigvarande prostitutionsverksamhet som rörelse, och den prostituerade blev skönstaxerad för intäkten av denna. Rättsfallet har lett till att taxeringsmyndigheterna tagit itu med denna förbisedda skattekälla. Olägenheterna härav, socialt sett, är uppenbara och har i praktiken gjort sig gällande. Den prostituerade uppfattar inte sig själv som rörelsedrivande med skyldighet bl. a. att föra böcker över varje affärshändelse och med upptagande av inkomster och utgifter i verksamheten. Något underlag för taxeringen finns därför i allmänhet inte. Med rådande hårda skattetryck blir resultatet snart att huvuddelen av kvinnans inkomst tillfaller det allmänna. som staten således med olika medel bekämpar prostitutionen vill den göra sig inkomster på den verksamhet som förekommer. Denna attityd måste tolkas så att egentligen vill det allmänna att prostitutionen ökar, så att man kan få mer pengar i stats och kommuns kassor. Samhällets huvudintresse måste vara att motverka prostitutionen. Beskattningen av de prostituerade har direkt motsatt effekt. Då de prostituerade i allmänhet inte sparar inkomsterna av sin verksamhet drabbas de av beskattning i efterhand, vanligen som restskatt och i många fall som skatt debiterad efter eftertaxering för länge sedan förfluten tid, och då har de inga medel att betala skatten. Skatteskulden blir, som praktiska fall visar, snart så stor att kvinnan saknar reell möjlighet att någonsin betala den. Om hon inte ökar sin prostitutionsverksamhet och därmed risken för snabb total utslagning. Vad som behövs för dem som hamnat i prostitutionsträsket är att finna vägar tillbaka till ett normalt liv med inkomster av vanligt arbete. En stor belastning av skatteskulder från tidigare prostitutionsverksamhet omöjliggör i praktiken en sådan rehabilitering. Beskattningen har således haft en enbart skadlig effekt. Till saken hör vidare att det torde finnas ganska små utsikter för det allmänna att driva in dessa skatteskulder från prostituerade, då dessa vanligen saknar utmätningsbara tillgångar. Arbetet med taxering, debitering och indrivning kostar i många fall mer än vad som slutligen flyter in till det allmännas kassor. Resultatet av nuvarande praxis torde sålunda bli negativt för det allmänna ur ekonomisk synpunkt och därtill, och kanske viktigare, djupt tragiskt för de prostituerade genom ökad utslagning och misär. Då sålunda nuvarande praxis leder till nya tragedier erfordras snabba åtgärder för att stoppa vidare beskattning av prostitutionsinkomster,vilken har fått socialt katastrofala konsekvenser. För ändring av nuvarande praxis krävs lagändring, varigenom inkomster från prostitution uttryckligen undantas från beskattning. Som utgångspunkt kan uttrycket otuktigt levandssätt i 6 kap. 7 § tjäna. Det bör ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att inkomst av otuktigt levnadssätt inte skall upptas till beskattning. i Matmo (m) 1985/86 Sk226