mot · G902405 · 1986-04-01 00:00:00 — Motion till 1985/86:405 m. fl. (fp) Inriktningen av konsumentpolitiken m. m. 1985/ 86:121) Utgångspunkt för konsumentpolitik är ett samhälle med en socialt inriktad marknadsekonomi som bygger på konkurrens, fritt konsumtionsval och fri prisbildning. Alla erfarenheter visar att marknadsekonomin är det oöverträffade sättet att hushålla med samhällets knappa resurser. Inget annat system ger beslutsfattarna och konsumenterna så god information om produktions- och avsättningsmöjligheter. Inget annat system ger så snabba och klara ekonomiska styrsignaler. Inget annat system förmår att skapa samma ekonomiska dynamik och tillväxt. Ett övergripande konsumentpolitiskt intresse är att genom förstärkt konkurrens och frihandel förstärka konsumenternas ställning. Konsumentpolitikens framtida inriktning får därför inte ses isolerat från det rådande samhällssystemet och de övriga medel som samhället har till sitt förfogande för att tillvarata konsumenternas intresse. Konsumentpolitiken måste därför agera på flera plan. En kontroversiell fråga är huruvida konsumenterna i en marknadsekonomi verkligen har valfrihet i sin konsumtion, dvs. om det är konsumenterna som styr produktionen. Vad beträffar allmänt kända varor, typ dagligvaror, torde man kunna säga att individen i många fall fritt träffar sina konsumtionsval och därmed styr produktionen och försäljningen av dessa varor. En närbesläktad fråga gäller om konsumenten verkligen har information om konsumtionsalternativens innebörd och om den information som erbjuds är vilseledande eller ej. Man bör i det här sammanhanget vara väl medveten om att en väl fungerande marknadsekonomi inte förutsätter att konsumenterna har fullständig information. Informationsinsamlandet är tidsödande och även om informationen vore kostnadsfri skulle den enskilde konsumenten förmodligen inte anse sig ha tid att fullständigt tillgodogöra sig denna. Slutsatsen är att det samhällsekonomiskt optimala informationsutbudet inte behöver vara heltäckande. I propositionen har man utgått ifrån att konsumenterna befinner sig i ett underläge gentemot producenterna. I syfte att förbättra konsumenternas möjlighet att påverka produktion och distribution av varor och tjänster bör Mot. 1985/86:405 man enligt propositionen förstärka den svenska modellen för konsumentinflytande som bygger på ett samarbete mellan det allmänna, näringslivet och konsumenterna, företrädda av fackföreningar, konsumentkooperationen och de politiska partierna (s. 21). Marknadsekonomin löser förvisso inte alla problem, men vi tror inte att konsumenternas intressen bäst tillvaratas genom den förespråkade typen av förhandlingar. En ytterligare fördjupning av den svenska förhandlingsekonomin vidgar endast fältet för ett politiskt och ekonomiskt maktspel mellan olika intressegrupper. Samhällsingripanden av detta slag har dessutom en tendens att ge upphov till en kumulativ process successivt urholkas marknadsekonomins funktionsförmåga som kraven på centralisering, reglering och förhandlingar växer sig allt starkare. I den här typen av system blir goda kontakter med statstjänstemän, politiker, offentliga tjänstemän och fackföreningsledare viktigare för ett företags framgång än företagsledningens förmåga att effektivt sköta produktion, innovation och marknadsföring. Inom anser vi att den bästa konsumentpolitiken är att skapa goda förutsättningar för konkurrens. I en väl fungerande marknadsekonomi tillåts konsumenten att via sina köp styra produktionen i enlighet med egna preferenser. Försök att ersätta hushållens konsumtionsval med andra efterfrågeinstrument leder endast till en mindre marknadsanpassad produktion med åtföljande välfärdsförluster. Marknadsekonomin förutsätter som ovan nämnts, att det finns konkurrens mellan fristående företag. Monopol, kartellbildningar och prissamverkan måste därför motverkas genom en lagstiftning mot konkurrensbegränsningar. Samhället bör följaktligen begränsa sig till att ange spelreglerna på den fria marknaden i syfte att främja marknadsekonomins existens och funktionssätt. Den svenska ekonomin har på blivit en integrerad del av världsekonomin. Frihandel och näringsfrihet skapade möjligheter för svenskt näringliv att utnyttja sina komparativa fördelar. Den internationella konkurrensen har dessutom tvingat fram fortgående rationaliseringar och andra produktivitets- och effektivitetsbefrämjande åtgärder. Frihandel gör det möjligt för ett litet land som att utnyttja stordriftsfördelar, vilket inneburit att enhetskostnader och priser fallit för en råd varor. Frihandel leder följaktligen till att konkurrensen skärps och att konsumenterna får en större mängd varor och tjänster att välja mellan. Resultatet blir att det blir lönsamt att producera varor för vilka den inhemska marknaden tidigare var för liten samt en ökad produktdifferentiering till följd av den hårdnande konkurrensen. har den protektionistiska stämningen i vår omvärld blivit alltmera påtaglig. Handelshinder av skilda slag, subventioner, dumpning, statsmakternas uppköpspolitik, kvalitets- och säkerhetskrav, tullvärderingsprinciper m. m. är allvarliga hot mot 8 Regeringen bör därför, som ett led i konsumentpolitiken, aktivt Mot. 1985/86:405 verka för en fortsatt liberalisering av den externa ekonomiska politiken såväl i som i vår omvärld. I propositionen framförs att målet för konsumentpolitiken skall vara att stödja hushållen i deras strävan att effektivt utnyttja sina resurser samt att stärka konsumenternas ställning på marknaden. För del vill vi förutom vad vi inledningsvis framhållit om marknadsekonomins och frihandelns betydelse ytterligare understryka att målet skall vara att underlätta för konsumenten att välja det som från dennes egen utgångspunkt är rationellt och att se till att den information och de kunskaper som konsumenten behöver för att fatta rationella beslut föreligger. En snabb utveckling av näringsliv och handel har erbjudit fördelar för konsumenten. Nya varor har tillkommit, detaljhandelns sortiment ökat, priserna pressats i konkurrens genom stordrift samt förändrade distributionsmetoder. Å andra sidan har det ökade utbudet ställt större krav på konsumenten. Att välja pris mot kvalitet och att snabbt fatta ett köpbeslut där ibland information och produktvarudeklaration kring varorna saknas förutsätter att konsumenten har goda förkunskaper. Planering av inköp och en stram hushållning med ekonomiska medel är en realitet för de flesta barnfamiljer, vilket ställer stora anspråk på att de konsumentpolitiska hjälpmedlen fungerar. En hushållsekonomisk inriktning av den konsumentpolitiska verksamheten måste därför enligt målsättning även framgent råda. Hushållsekonomiska undersökningar får emellertid inte enbart vara upplagda enligt sedvanliga undersökningsmodeller. Fler undersökningar om hur köpbeteendet påverkas av ekonomiska förändringar och om hur kunniga eller okunniga hushållen är att sköta sin ekonomi efterfrågas. Detta är av stor betydelse för hur hushållen kan klara sin ekonomi. Det bör sålunda erbjudas mer av budgetrådgivning till hushållen och konsumenten. bör söka samarbete med andra organ som arbetar med hushållsekonomisk rådgivning. Konsumenten och den offentliga sektorn konstaterar att det föreligger en allvarlig brist i propositionen då ej den offentliga sektorn berörs i de förslag som framförs. Detta är desto mer beklagligt som den nuvarande konsumentpolitiken inte omfattar huvuddelen av produktionen av offentliga varor och tjänster. har den offentliga konsumtionen av utbildning, hälsovård, transporter ökat från till av den totala konsumtionen. Om ett företag har en monopolställning oavsett om företaget är privat eller offentligt, oavsett om företaget erbjuder produkter eller tjänster har konsumenten alltid en svag ställning. Därför bör konsumentpolitiken ha 9 som mål att motverka monopolbildningar oavsett om de finns på den priva- Mot. 1985/86:405 ta eller på den offentliga sidan. har endast de statliga företagen kunnat nås av konsumentpolitiska åtgärder; övriga varor och tjänster tillhandahållna av det allmänna ligger utanför. är det uppenbart att de varor och tjänster som produceras av den offentliga sektorn är av utomordentligt stor betydelse för den enskilde konsumenten. Den enskilde har oftast inte något annat val än att använda sig av de varor och tjänster som det offentliga tillhandahåller. Detta understryker krav på att bryta de offentliga monopolen och skapa förutsättningar för tillkomsten av konkurrerande företag. Den framtida konsumentpolitiken bör vara inriktad på att stärka konsumenternas påverkan på offentligt producerade varor och tjänster. Det kan ske genom att t. ex. referensgrupper och olika former av hearings knyts till de offentliga producenterna. Bland de offentliga företagen har postverket, och en särställning då de producerar tjänster som i hög grad påverkar den enskildes vardag. Här är en stark konsumentpåverkan av särskild vikt. Det kan därför finnas anledning att se över konsumentinflytandet även i de statliga verken. Konsumentpolitiken bör koncentrera insatserna på frågor som konsumenterna själva upplever som centrala och konkreta. Det är därför av väsentlig betydelse att de kommunala konsumentvägledarna kan bistå konsumenten på lokal nivå ute i kommunerna. En fortsatt satsning av den lokala konsumentverksamheten på frivillig bas bör därför enligt mening ske. Konsumentvägledning har hitintills varit ett frivilligt åtagande från kommunernas sida och bör så förbli. Rådgivning till den enskilde konsumenten är ett viktigt inslag i denna. Särskilt bör här uppmärksammas de grupper som har speciella konsumtionsbehov s. k. svaga konsumenter och vilkas önskemål av olika skäl har svårt att göra sig gällande på den allmänna marknaden. Det är därför angeläget att sådana speciella konsumentgrupper som glesbygdsbefolkningen, de handikappade, de äldre samt invandrare får ett större inflytande på konsumentpolitiken. Den kommunala konsumentvägledningen bör särskilt uppmärksamma de problem som dessa konsumenter upplever och i samarbete med näringslivet, de kommunala organen samt medverka till praktiska lösningar. Kompetens och utbildning varierar starkt hos de kommunala konsumentvägledarna. Även kommunernas insatser vad avser avsatt tjänstgöringstid för konsumentvägledning är av mycket varierande skala. Det måste ankomma på kommunerna att öka engagemanget för den konsumentpolitiska verksamheten. Ett viktigt inslag i det arbetet är samarbetet med de frivilliga organisationerna. Studieförbunden, invandrar- och handikapporganisationer, pensionärsorganisationerna, och Samhälle m. fl. en viktig informations- och kunskapskälla för ett aktivt och utvidgat konsu- 10 Enligt synsätt behövs en fri och obunden konsumentrörelse. 1985/86:405 Det är därför viktigt att uppmuntra till lokala initiativ för en aktiv och bred konsumentrörelse som representerar den enskilde konsumenten. saknar i stort en frivillig konsumentrörelse som enligt vårt förmenande borde vara till gagn för alla konsumenter. Företagens ansvar och egenåtgärder instämmer i den uppfattningen att som produktion och distribution utvecklats i syfte att möta nya konsumentkrav så uppstår andra konsumentproblem. För att möta och motverka de konsumentproblem som Finns på marknaden bör nuvarande utveckling av företagens egenansvar fortgå. Det behövs sålunda en mer nyanserad syn på valet av konsumentpolitiska styrmedel för självsanering och eget ansvar i näringslivet för att möta konsumenternas önskemål om att lösa de problem som uppstår i handeln. Utbildningen i konsumentfrågor måste förbättras. Ett konsumentinflytande bygger på kunniga konsumenter. Ett viktigt led i konsumentutbildningen utgör självfallet skolan. Skolutbildningen bör innehålla en bra och praktiskt inriktad utbildning för alla i hushållning och matlagning. En sådan gör det lättare för eleverna att senare klara sig i samhället och lägger grunden för ett rikare liv. Värdet av kunskaper i kost- och konsumtionsfrågor från tidig ålder poängteras ofta i samhällsdebatten liksom i flera statliga utredningar. Hemkunskap är ett lågt prioriterat ämne med enstaka lektioner i . förekommer i lågstadiets timplan (= en stadieveckotimme). SÖ ställer inget krav på att läraren skall vara behörig hushållslärare, och undervisningen sker mestadels i klassrummet. På mellanstadiet finns en stadieveckotimme (=40 minuter) under ett läsår. På högstadiet skall 160 minuters undervisning fördelas och schemaläggas under ett av de tre åren. Det vore önskvärt att hemkunskapsämnet hade fått ett större utrymme under . Med hänsyn till den trängsel som finns på schemat torde detta emellertid inte vara möjligt . 1 stället måste ansträngningar göras för att höja kvaliteten på den undervisning som ges. Ett viktigt led i detta är att ge lärarna fortbildning så att de har adekvata kunskaper om hushållsekonomi och produktutbud. Inom gymnasieskolan har kunskaper inom området kost och hushållning en svag ställning. En utbildning med bredd och djup inom kost-, konsumtions- och friskvårdsområdet bör finnas som en egen linje. En statlig utredning, expertgruppen för översyn av den gymnasiala yrkesutbildningen (ÖGY), har i ett avlämnat betänkande (SOU 1986:3) föreslagit att den nuvarande konsumtionslinjen skall avvecklas. Detta är enligt vår uppfattning inte acceptabelt. I stället bör linjen, i likhet med vad ÖGY föreslår för övriga tvååriga linjer, på försök förlängas till tre 11 Genom att utöka och fördjupa innehållet i kursplanerna kan en utbild- Mot. ning skapas som ger en god grund både för arbetsmarknaden och för studier vid högskolan. Även nuvarande specialkurser som ofta drivs i internatform bör finnas kvar. Specialkurserna med deras blandning av teori och praktik ökar elevernas självförtroende, utvecklar deras omdömesförmåga och kritiskt tänkande i konsumentfrågor samt väcker intresse för vidare utbildning. 1 propositionen framförs förslag om ekonomiskt stöd till av förtroendevalda, främst konsumentnämndsledamöter. avstyrker förslaget om att avsätter ekonomiska medel för denna utbildning. Värdet av en sådan utbildning föreligger självklart men detta måste ses som en uppgift inom kommunernas eget ansvarsområde. instämmer i förslaget om att varuprovningsverksamhet skall utvecklas. Varuprovningar är det som konsumenterna mest efterfrågar vid konsumentrådgivning. Över hälften av de frågor som konsumentvägledarna får från allmänheten gäller före-köp, dvs. konsumenten frågar vilka märken som finns av den vara som skall köpas och hur de olika märkena fungerar. Objektiva och utförliga svar kan endast ges i de fall alla märken inom varugruppen är provade. Trots detta stora behov av varuprovningar går av budget till provningar. Det har framhållits vikten av att utvidga det internationella samarbetet mellan olika provningslaboratorier. Men många varor är speciellt tillverkade för den svenska marknaden och ibland måste därför provning ske här i landet. Provningar tillfredsställer inte bara konsumenternas efterfrågan på objektiv varuinformation som motvikt till reklamens mera känslomässiga budskap. Bevisligen har många varor främst kapitalvaror ändrats och förbättrats sedan provningar visat på bristfälligheter. Genom en utökad provningsverksamhet kan vi få den fortlöpande övervakning av produktionen som är till gagn för såväl konsument som producent. Genom detta system gynnas också de svaga konsumenter som aldrig uppsöker konsumentrådgivare eller aldrig läser testresultat. Varorna på marknaden blir bättre, de riktigt dåliga varorna sållas bort. Risken för felköp minskar. En stor del av den nuvarande provningsverksamheten på sker på uppdrag av fabrikanter. De betalar provningen och förbinder sig att resultaten får offentliggöras. En fördel med detta är att varor blir provade och tillförs ekonomiska medel för detta. Nackdelen är att det är fabrikanterna som bestämmer vilka varor som skall provas. För att en provning skall vara tillfredsställande från konsumentsynpunkt bör alla märken inom samma varugrupp provas jämsides. framtida verksamhet bör bedrivas enligt de synpunk- 12 ter som här framförts. förblir även framgent den centrala Mot. 1985/86:405 förvaltningsmyndigheten för konsumentfrågor med uppgift att stödja konsumenten. Prioriteringen av verkets arbetsuppgifter måste alltid kunna omprövas med hänsyn till utvecklingen i samhället. Konsumentinformation i radio och TV Det talas ofta om svårigheter att nå stora konsumentgrupper och i synnerhet de svaga konsumenterna med konsumentinformation. Ett medium som når alla med stor genomslagskraft är TV. Men har försummat sina möjligheter att ge konsumentinformation. Det förekommer en del konsumentprogram, men de flesta är för ytliga och andra uppfyller inte kraven på saklig information. Därför bör med det snaraste avsätta regelbundet återkommande tid till konsumentprogram, som är sakliga och så journalistiskt väl utarbetade att de får genomslagskraft. Prisjämförelser mellan olika varor eller tjänster, kvalitetskontroller, testresultat, granskning av kreditkostnader o. d. kan göras till lika intressanta program som många underhållningsprogram med höga tittarsiffror. Radions Ekoredaktion har glädjande nog börjat med konsumentprogram . En del av dessa program har fått mycket stor genomslagskraft. Televisionen skulle enligt uppfattning kunna nå ännu fler konsumenter. Det är också viktigt att televisionen har skickligt gjorda, intressanta och objektiva konsumentprogram regelbundet återkommande, när TV blir ett medium även för reklam. Livsstilsreklam och könsdiskriminerande reklam I propositionen föreslås att skall kontinuerligt följa reklamens utveckling från konsumentsynpunkt, föreslå åtgärder för att motverka negativa drag, initiera debatt osv. Vidare föreslås att verket tillförs vissa medel för uppgiften. Särskilt påpekas behov av ökade insatser när det gäller analys av reklamens utveckling och mot s. k. livsstilsreklam riktad till barn och ungdom. anser att en offentlig och öppen debatt om reklamfrågorna bidrar till självsanering i näringslivet. Utbildning, självsanering och offentlig debatt bör vara verkningsfulla medel för att sanera och motverka dålig reklam. Vi erinrar också om de av Näringslivets delegation för marknadsrätt (NDM) framtagna etiska reglerna. Marknadföringslagens regler kan även tillämpas för att motverka reklam och marknadsföring som är otillbörlig. Vi avvisar därför förslaget om att särskilda medel bör avsättas till för att särskilt följa utvecklingen av s. k. livsstilsreklam. När det gäller frågan om könsdiskriminerande reklam råder inte delade meningar om att sådan kränkande reklam bör motverkas. förslaget om att ett särskilt forum bör inrättas för debatt och dialog mellan 13 de olika parterna. och får därmed till uppgift att Mot. 1985/86:405 följa utvecklingen. Målet för parterna är att reklam inte får vara könsdiskriminerande och medlet för uppgiften är utbildning och kunskap. tillstyrker därmed att särskilda utredningsmedel tillkommer. En av de mest angelägna konsumentfrågorna är att ge konsumenten tillgång till en ändamålsenlig information om varorna i den vardagliga köpsituationen. Den bör vara så utformad att jämförelser mellan olika alternativ underlättas. Trots en allmän nivåhöjning av de konsumentpolitiska åtgärderna är det svårare än någonsin att i butiken få en objektiv konsumentinformation. föreslog att man på frivillig väg skulle söka bygga upp ett varudeklarationssystem i samarbete med näringslivet. Grundtanken är att ett varudeklarationssystem med igenkänningstecken skall utgöra en fördel för marknadsföringen för seriösa och ansvarskännande företag. kommer systemet att underlätta för konsumenten att välja rätt vara till rätt pris. En utvecklingsmodell kan vara densamma som möbelbranschen tillämpar. Företag går samman och enar sig om en lämplig form för en seriös konsumentinriktad information kring i detta fall möbler. Möbelfakta är en tillförlitlig och efterfrågad information av konsumenten. Ett aktivt stöd från konsumentorgan och medvetna konsumentgrupper skulle på så sätt leda till bättre och mer prisvärda produkter. efterlyser initiativ från att i samarbete med andra organ stimulera till ett frivilligt varudeklarationssystem för vissa varor. Rådgivning och upplysning till de enskilda konsumenterna är i stora stycken ett kvantitetsproblem. Det gäller i kommunerna att inte nöja sig med att kunna besvara ett antal telefonfrågor per dag eller att informera ett antal besökande konsumenter. Det är dessutom fråga om att bringa upplysning om varor och tjänster till konsumenterna tusentals gånger råd och erfarenheter bör finnas till hands vid den enskilde konsumentens inköpsplanering och helst också vid de direkta köptillfällena. Här räcker inte massmedier som radio, TV och tidningar; här kan man ta datatekniken till hjälp. För att datorstödd konsumentrådgivning skall bli meningsfull krävs två ting: Varujämförelser och marknadsöversikter skall finnas tillgängliga. Vidgade varuprov behöver därför göras, normer behöver aktualiseras osv. Sådana uppgifter kan lagras i allmänt tillgängliga databaser. Den rådgivande informationen behöver spridas ut till konsumenterna via datakommunikation. Dataterminaler finns redan på hundratals postkontor, bibliotek och and- 14 ra offentliga platser i vårt land. Flera hundra tusen persondatorer finns på Mot. En stor del av dessa har telefonmodem. Dessutom har 20 000 familjer i hemdatorer med telefonmodem i sina bostäder. Dessa datorer kan kopplas in på telefonnätet. Via dessa olika utrustningar kan konsumentrådgivning nå ut till stora mängder konsumenter. En teknik som här är lämplig, för att den är enkel och billig, kallas videotex (förut benämnd teledata). Med detta blir varujämförelser och marknadsöversikter, som skrivs in i allmänna databaser, via telefonnätet tillgängliga för envar. Kostnaderna för användning blir måttliga med hänsyn till värdet för konsumenten av att när som helst ha tillgång till aktuella pris- och kvalitetsjämförelser. (För videotex tillämpas enhetstaxa för telenätets användning över hela landet, /minut.) För att denna typ av konsumentupplysning skall kunna föras ut till konsumenterna bör följande äga rum: Branschorganisationer bör uppmuntras att själva bygga upp databaser med produktfakta och jämförande varuanalyser konsumentdatabaser. bör i samverkan med industrin arbeta fram praktiska normer och standarder för sådana varuöversikter, som är avsedda direkt för konsumenten. bör komplettera sitt blankettmaterial för familjers konsumtion och hushållsekonomi till rådgivande datorprogram, som via t. ex. videotexnätet kan föras ut till konsumenten, för körning på hemdatorer eller persondatorer. bör i samverkan med studera hur konsumentupplysning bedrivs i närstående stora utländska videotexsystem. bör uppmuntas att t. ex. via sin Teldokfond initiera studier av datoriserad handel med konsumentupplysning. Industrins företrädare bör uppmuntras att tillsammans med starta praktiska prov med videotex för konsumentupplysning. I detta sammanhang bör man göra sociala studier över användningen, så att tidiga erfarenheter från högutbildade användare utan dröjsmål kan brukas för att göra denna typ av konsumentupplysning tillgänglig för allt bredare grupper i samhället. 1 dagens föränderliga samhälle påverkas och förändras konsumtionsvaror och konsumtionsmönster för konsumenten. Det är därför viktigt att konsumentpolitiken grundas på de analyser som beaktar de ekonomiska, tekniska och sociala förhållanden som råder för konsumenten. Vilka effekter innebär exempelvis förhållandet att cirka hälften av befolkningen i består av enpersonshushåll? Vad betyder å ena sidan en kraftig befolkningskoncentration till för handelns utveckling? Och å andra sidan hur påverkas näringslivet i skogslänen med en accentuerad utflyttning från befolkningssvaga områden? Det särskilda statliga stödet till glesbygdsbutikerna har haft stor betydel- Mot. 1985/86:405 se för glesbygdens folk.