mot · G902354 · 1986-04-01 00:00:00 — m. fl. verksamhet m. m. 1985/86:99) Inför valet gav partiledning ut en rapport med titeln riktlinjer för TV och Radio. I avsnitten och Lokalradion skrevs då följande: bör även i fortsättningen finansieras med mottagaravgifter. har kostnaderna ökat för både egen produktion och inköpta program. Det är viktigt att får en sådan tilldelning av medel att kraven på kvalitet kan bibehållas, utan att andelen svenska program minskar. Det betyder dock inte att företaget kan räkna med att mottagaravgifterna höjs i takt med den allmänna kostnadsutvecklingen. Liksom all annan offentlig och privat verksamhet måste skötas rationellt och effektivt. När mottagaravgiften fastställs, måste man ta hänsyn bl. a. till sådana faktorer som kraven på förbättrad produktivitet, behovet av investeringar och de anspråk på kvalitet som finns formulerade i radioavtalet. Det är viktigt att har en självständig ställning gentemot både staten och olika påtryckargrupper. Den modell som i vårt land använts för etermedierna innebär att staten anger de övergripande villkoren för oberoende programföretag, som ägs av fristående organisationer, medan själva programverksamheten med stor självständighet sköts av de olika redaktionerna. Den modellen har i huvudsak fungerat bra och bör bibehållas även i fortsättningen. På liberalt initiativ genomfördes en omorganisation som innebar att blev en koncern, bestående av ett moderbolag och fyra dotterbolag som självständigt svarar för programverksamheten. Den nya organisationen utsattes till att börja med för häftig kritik från socialdemokraternas sida. synes dock råda enighet om att organisationsformen är ändamålsenlig. Det kan finnas behov av smärre justeringar av organisationen, men det viktigaste är att ges arbetsro inför mediesamhällets nya utmaningar. Det har funnits en ibland överdriven ambition bland politiker att reglera formerna för verksamhet. Det var naturligt i en situation, då koncernen i praktiken hade ensamrätt till radio- och TV-sändningar i . I den nya situationen med konkurrens både från utlandet och från en fristående svensk TV-kanal, bör regleringen begränsas. Programföretaget måste få stor frihet att med lyhördhet för publikens krav utforma sin verksamhet i enlighet med de villkor som anges i avtalet med staten. Om det skall råda inbördes konkurrens mellan båda TV-kanaler eller om de skall ges varsin profil, kan överlåtas åt TV-bolaget att bestämma. Självfallet kan dock företaget inte räkna med att regering och riksdag skall ålägga allmänheten att genom höjningar av mottagaravgiften betala kostnaden för satsningar som slagit fel. Lokalradion har alltsedan starten delat sändningsutrymme med Riksradions program 3. Det är nu dags att ge Lokalradion en egen kanal, P4. Erfarenheten har visat, att Lokalradion är en dynamisk form av ljudradio, som har stora utvecklingsmöjligheter. Det är viktigt att Lokalradion får möjligheter att utvecklas på olika sätt i skilda delar av landet i nära samspel med lyssnarnas önskemål. Hos Riksradion finns en tendens att betrakta lokalradion som konkurrent. Vi liberaler ser inte konkurrens som något negativt utan som en ömsesidig stimulans. Riksradion och Lokalradion bör själva komma överens om hur relationerna mellan dem skall regleras. Så långt folkpartiprogrammet . Den proposition om 1986-1992 som regeringen nu presenterat bygger på arbetet i en parlamentarisk utredning där även varit företrätt. Det finns självfallet inte någon anledning för att gå emot en proposition som på praktiskt taget alla punkter följer de synpunkter och värderingar som kommit till uttryck i den ovan nämnda rapporten. Vi noterar med tillfredsställelse att den häftiga och grovt överdrivna kritiken mot proposition nu är som bortblåst och att regeringen förordar att den nuvarande organisationen i stort består. kan därför i alla väsentliga delar ansluta sig till propositionen. Frågan om etermedierna vid sidan av berörs inte i propositionen. Dessa frågor skjuts men måste självfallet komma att behandlas under innevarande period i . Det är värt att beakta att inget i nuvarande lagstiftning lägger hinder i vägen för regeringen att bevilja andra företag än rätten till rundradiosändningar. har redan tidigare fattat beslut om permanentning av närradion och successiv utbyggnad över hela landet. Vi gläder oss självfallet åt den ökade frihet i etern som detta innebär och vi noterar också här att det tidigare socialdemokratiska motståndet nu ersatts med en stark uppslutning bakom närradion som medium. Frågan om en nationell TV-kanal vid sidan av återstår dock. I beskrev vi värdet av en fristående TV-kanal på följande sätt: En tredje TV-kanal bör inrättas. Den bör finansieras med reklam. Det finns flera skäl för detta. Ett är önskvärdheten att både kvantitativt och kvalitativt förstärka utbudet av svensk TV i den nya mediesituationen. Tittarna skulle inte acceptera de höga mottagaravgifter som blev nödvändiga för att finansiera också en tredje TV-kanal. Ett annat skäl är att utländska reklamsändningar via satellit redan når - och snart gör det i mycket större omfattning än . Svenska företag bör då få möjlighet att annonsera sina produkter i TV på sin hemmamarknad. TV-reklam förekommer i alla europeiska stater utom , och , och . Erfarenheterna från jämförbara länder tyder på att farhågorna för negativa effekter av TV-reklam varit överdrivna. Det har t. ex. visat sig att införande av TV-reklam inte lett till att dagspressen blivit lidande. I själva verket kompletterar televisionen och tidningarna varandra som annonsmedier. Reklam i TV följs upp med annonser i pressen. Mycket talar för att det blir direktreklam som minskar om TV-reklam införs i . Reklamfinansiering av och inom ram skulle inte vidga yttrandefriheten utan enbart cementera monopolet. Därför bör reklamfinansiering användas för att inrätta ett från fristående . Det nya företaget bör ha från staten fristående ägare. Ingen delägare får ha ett dominerande inflytande. Man bör därför föreskriva att ingen får äga mer än viss procent av aktierna. (I får ingen äga av aktierna i det reklamfinansierade Mainos TV.) Frekvenser för radio- och TV-sändningar är en allmän nyttighet. Staten har anledning se till att de används på ett sådant sätt att de i möjligaste mån kommer hela folket till godo. Liksom skall därför det centrala TV3-bolaget sluta avtal med staten om villkoren för verksamheten. I huvudsak bör samma regler gälla för som för , med krav på bl. a. saklighet och opartiskhet, vidsträckt yttrande- och informationsfrihet och på att tillämpa principerna om allas lika värde och den enskildes frihet och värdighet. Överträdelser prövas av radionämnden. Självfallet kan däremot inte reklamförbudet gälla TV3. Den tid som står till buds för reklam bör begränsas. För att hindra reklamköpare att direkt påverka programmens utformning bör annonstiden säljas av ett från programbolaget fristående företag, som köper tillgänglig annonstid av programföretaget och sedan säljer den till hugade annonsörer. Reklaminslag får sändas bara mellan program under ett maximalt antal minuter . Det nya företaget bör ges stor självständighet. Det ligger emellertid i dess eget intresse att se till att har ett brett programutbud som riktar sig till många olika intressegrupper. Företaget bör i största möjliga utsträckning sända program, producerade i och andra nordiska länder. Det går dock inte att ange någon procentsiffra för omfattningen av det nordiska programutbudet. Så långt folkpartiprogrammet . Det är bra att bred enighet nu kan skapas kring Radio-koncernens organisation och finansiering. På samma sätt skulle det vara värdefullt om enighet kunde uppnås också om en fristående TV-kanal. bör möjligt beredas tillfälle att ta ställning också i denna fråga efter ett förslag från regeringen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att med bifall till proposition 1985/86:99 som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inrättandet av en från fristående TV-kanal, finansierad genom reklamintäkter. () () () () () ()