ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902Jo251 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo251 och () Upphävande av jordförvärvslagen behandlade ett stort antal motioner om upphävande eller ändring av jordförvärvslagen (utskottsbetänkande JoU 1985/86:12). I debatten anfördes en mängd exempel på olyckliga konsekvenser av nuvarande lagregler. Vårt yrkande i motion 1984/85:1999 om avskaffande av JFL avslogs av , sedan utskottet avstyrkt yrkandet med en motivering som vi finnér mycket anmärkningsvärd. Det bör påpekas, skrev utskottet, att ett riksdagsbeslut om upphävande av viss lagstiftning - även om politisk enighet skulle föreligga måste föregås av ingående övervägande om beslutets praktiska och formella verkningar, om följdändringen i annan lagstiftning m. m.. Enligt vår mening ankommer det på vederbörande utskott att bereda ärendet och överväga motionsyrkandets praktiska och formella verkningar. Vi upprepar därför vårt yrkande om upphävande av jordförvärvslagen och hemställer att beslutar upphäva jordförvärvslagen (1979:230) fr. o. m. .
mot · G902Jo252 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo252 () Finansieringen av spannmålsöverskotten beslutade om ett delat ansvar mellan staten och jordbruket när det gäller att finansiera förluster vid export av spannmålsöverskottet. Staten skall svara för av jordbruksöverskottets kostnader, medan näringen svarar för återstoden. Detta innebär att ett förslagsanslag i budgeten skall finnas för att täcka dessa kostnader. Om förslagsanslaget är otillräckligt för att täcka av dessa kostnader måste jordbruket ha rätt att kräva att ytterligare medel ställs till förfogande. I proposition 1977/78:19 angående nya riktlinjer för jordbrukspolitiken tas frågan om marknadsreglerande åtgärder upp. Vid behandlingen i JoU, betänkande 1977/78:10, säger utskottet följande: Som anförs i propositionen bör i samband med prisöverläggningama tid efter annan ske en prövning av hur stort belopp som bör tillföras spannmålsregleringen för att täcka det normala behovet. För den händelse det kan visas att underskott i regleringsekonomin uppkommit på grund av låga världsmarknadspriser bör överläggningar kunna få upptas om hur underskottet skall regleras. Regeringen bör därför ställa upp till sådana överläggningar. föreligger en, från olika år upplagrad, förlust som uppkommit på grund av låga världsmarknadspriser. En förlust som rimligen, på grund av beslut, borde blivit föremål för en överläggning med staten om på vilket sätt den uppkomna förlusten borde finansieras. Trots beslut har regeringen vägrat jordbruket sådana överläggningar. Det är orimligt att jordbruket 1985/86 i efterhand skall åläggas att själva finansiera de samlade förlusterna, då 1977/78 beslutade att det skulle vara ett gemensamt intresse för jordbruket och staten att lösa överskottsproblemen. Om jordbruket haft vetskap om och förutsett ett sådant svek från statsmakternas sida hade naturligtvis näringen planerat och arbetat efter dylika förutsättningar. Så har inte skett, eftersom jordbruket sett som naturligt att lita på att ingångna avtal skall respekteras av båda parter. inträffar nämligen detta att en mängd ny tillträdande jordbrukare skall lösa inte bara dagens och morgondagens problem utan också ta hand om gårdagens bekymmer. Med anledning av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om medel för att finansiera jordbruksöverskottets kostnader. 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om överläggningar angående kostnader för spannmålsöverskotten. 1985/86 Jo252
mot · G902Jo254 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo254 i m. fl. (m) Skördeskadeskyddet Det svenska skördeskadeskyddet har uppfattats som helt otillräckligt. Detta omdöme ges framför allt av de jordbrukare som önskar ett såväl generellt som individuellt skydd mot skördeskada. Det gällande skyddet var ursprungligen tänkt som ett katastrofskydd av områdeskaraktär. Denna målsättning har någorlunda uppfyllts. En högre ambition för skyddet förutsätter betydande förändringar. Områdesskyddets konstruktion är över huvud taget knappast förenlig med ökat individualiserande inslag. Härav följer att ett ökat skydd för vaije fastighet naturligtvis medför långt högre kostnader. De utredningar som pågått har haft till främsta syfte att tillgodose dessa önskemål. Härutöver har utredningarna syftat till ett förändrat huvudmannaskap för skyddet. Från statsmakternas sida har man funnit det naturligt att näringen på ett eller annat sätt står som huvudman. Däremot, vilket förtjänar uppmärksammas, har det inte framförts krav om att statens ekonomiska delansvar på något avgörande sätt skulle förändras. Under den långa tid som olika slag av utredningar arbetat kan man möjligen skönja ett något förändrat behov av skördeskadeskydd. Modern maskinteknik, som är varje jordbruksföretags tillgång, har gett underlag för något minskat behov av skördeskadeskydd. har stora framsteg gjorts på växtförädlingens område. Bättre stråstyrka har kunnat kombineras med kortare växttid och högre avkastning. Framför allt en tidigare mognad i kombination med bra maskinteknik har gjort att relativt marginella arealer numera står oskördade. Den slutsats man kan dra av detta är att de senaste årens målsättning om ett förbättrat skördeskadeskydd kanske inte längre framstår som lika angelägen. Vi utesluter inte att en närmare granskning i den nu förestående översynen skulle ge vid handen att det i stället är ett katastrofskydd i ordets egentliga mening som bättre behövs. Vad här ovan sagts kan inte förta vår tidigare uttalade kritik mot regeringens passivitet på detta område. Genom att inte företa sig någonting har skördeskadefonden halverats. tas som bekant såväl kostnaderna för skyddets administration som utbetalningen för skördeskada ur fonden. Detta kan rimligen inte fortgå. Vi är starkt kritiska mot regeringens förhalningspolitik, som till synes enbart tar sikte på att förtära skördeskadefonden innan man helt tar sin hand från skördeskadeskyddet. Detta är en nonchalans gentemot jordbruket som är oacceptabel. Regeringen har tidigare visat prov på att vilja tidsbegränsa kommittéernas arbete. Vi finner det nu angeläget att en utredning med stark tidspress tillsätts för att formulera målsättningen för ett skördeskadeskydd. Oaktat vem som kommer att vara den framtida huvudmannen anser vid det självklart att de nu kvarvarande fondmedlen, ca 300 milj. kr., tillåts åtfölja skyddet. Åberopande det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad vi i motionen anfört beträffande en snabb utredning om målsättningen för ett ändrat skördeskadeskydd. L. () i () () () () 1985/86 Jo254
mot · G902Jo255 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo255 () Främjande av rennäringen budgetproposition föreslår statsrådet att till anslaget för Främjandet av rennäringen överförs dels anslaget för prisstödet per slaktad ren med 13,1 milj. kr., som tidigare anvisats från anslaget Prisstöd till jordbruket i norra , dels anslaget för Ersättning för vissa skador förorsakade av vilt med 11 milj. kr. som tidigare fastställts av . Enligt min mening bör Ersättningen för skador förorsakade av vilt ej sammanblandas med stödet till Främjandet av rennäringen. Det är olämpligt att administrationen av denna ersättning skall handhas av samma myndighet som också sköter rådgivningsverksamheten till renägarna. Det är inte heller riktigt att hänföra vår rovdjurspolitik till en ensidig uppgift för rennäringen. Den är helt klart en uppgift för hela samhället. Uppgiften att fastställa denna ersättning bör därför även i fortsättningen handhas av . Att överföra det prisstöd som lämnas per slaktad ren från anslaget Prisstöd för jordbruket i norra till anslaget för Främjandet av rennäringen är däremot en riktig åtgärd. Detta anslag, som /85 omfattade 13,1 milj. kr., uppräknades ej när innevarande års budget fastställdes och ej heller när Prisstödet till jordbruket i norra tillfördes 82 milj. kr. Även i nu föreliggande budgetförslag har stödet beräknats utgå med oförändrat belopp. Jag förutsätter att anledningen till detta är att regeringen avser att i den särskilda proposition som aviseras för Prisstödet till jordbruket i norra även behandla prisstödet per slaktad ren och att en uppräkning då kommer att företas. Med stöd av ovanstående hemställer jag 1. att beslutar att anslaget Ersättning för vissa skador förorsakade av vilt m. m. även i fortsättningen skall handhas av , 2. att som sin mening ger regeringen till känna att prisstödet per slaktad ren uppräknas och att förslag härom lämnas i samband med den särskilda proposition som aviserats för Prisstödet till jordbruket i norra . 1985/86 Jo255258 I 1985/86. Nr J»255 -258
mot · G902Jo256 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo256 () Jordbruket i Jordbruket i måste få rimligare villkor har en fortlöpande försämring skett i det norrbottniska jordbruket. räcker överskottet på en Norrbottensgård till att finansiera bara en fjärdedel av det lånade kapitalet - vid nyinvestering - vilket fått till följd att ett stort antal jordbrukare hamnat i akuta ekonomiska svårigheter. Av länets ca 850 mjölkleverantörer är ett stort antal i behov av snara kapitaltillskott för att kunna fortsätta verksamheten. Värst drabbade är gårdar med stora investeringar. Den avveckling av mjölk- och köttproduktionen som sker hos ett stort antal jordbrukare glesar ut leverantörernas antal, vilket får som följd en sjunkande produktion med ökade transportkostnader och sämre avräkningspriser, vilket i sin tur innebär ytterligare accelererande utveckling. Produktionen av livsmedel i kan öka betydligt producerar det norrbottniska jordbruket bara av länets behov av nötkött, av behovet av griskött, av behovet av fårkött, av behovet av smör, av behovet av ägg och inget alls av länets behov av ost. Detta är utifrån många aspekter klart otillfredsställande. En ökad produktion skulle stärka såväl den enskilde jordbrukarens ekonomi som jordbrukets egen föreningsrörelse i länet. Regleringssystemet hotar lönsamheten i det norrbottniska jordbruket Regleringssystemet inom jordbruket avser i huvudsak att täcka exportförlusterna på en för stor produktion inom landet. Detta drabbar det norrbottniska jordbruket hårt och orättvist. Sedan de medel som tillförts länets jordbruk räknats från betalar de norrbottniska jordbrukarna 65 milj. kr. trots att länet inte bidrar med någon del i överskottsproduktionen utan tvärtom har ett underskott, vilket innebär att jordbruket i andra delar av vårt land kan avsätta del av sitt överskott just i . 1984 drabbades lantbruksnämndens typgård i (26 kor, åker) av sammanlagt . Det är därför rimligt att jordbruk avlastas vissa regleringsavgifter. Om målsättningen ett lönsamt jordbruk skall uppnås i , om jordbruket i länet skall ha en framtid och då också i inlandet och , om ett öppet landskap skall kunna bibehållas, om länet ur beredskapssynpunkt skall kunna försöija landsändan i händelse av ofred så måste länets jordbruk fa bättre möjligheter att leva vidare och också utvecklas. Fler jordbruk i skulle ha möjlighet att leva vidare om de kunde komplettera sin mark med mark med avverkningsmogen skog. Detta vore möjligt om domänverket ålades att genom försäljningar, byten eller på annat sätt medverka därtill. Åberopande vad i motionen anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om hur det norbottniska jordbruket bl. a. genom avlyft av vissa regleringsavgifter ges ett bättre ekonomiskt utbyte i sin verksamhet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i övrigt i motionen anförts om situationen i det norrbottniska jordbruket. 1985/86 Jo256
mot · G902Jo257 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo257 m. fl. (c) Etableringskontroll inom animalieproduktionen I en motion till föregående års aktualiserade vi frågan om en etableringskontroll inom animalieproduktionen och som ett andra steg avveckling av s. k. djurfabriker. I samband därmed pekade vi på en lång rad problem som redan då var akuta överproduktion, miljöproblem och kvalitetsfrågor för att bara nämna några. Situationen har ytterligare försämrats. Överskottsproblemen är större än , som jordbrukets lönsamhet blir allt sämre. Ett sätt att möta denna situation är att stimulera till en större efterfrågan. Detta kan ske genom bättre marknadsföring av jordbrukets produkter som i sin tur kräver att man alltid kan erbjuda produkter som av konsumenterna uppfattas hålla en hög kvalitet. Denna kvalitetsuppfattning hos konsumenten påverkas naturligtvis inte vara av varornas utseende och smaklighet, utan också av andra faktorer. Sådana faktorer kan vara sättet för djurhållningen, typen av fodermedel som används vid uppfödningen och produktionen och andra frågor av etisk karaktär. Överskottsproblemet måste givetvis också angripas genom produktionsbegränsningar. Dessa måste då göras på ett sådant sätt att jordbruksnäringens intressen kombineras med andra för hela landet viktiga och övergripande mål. Till dessa viktiga mål hör bl. a. regionalpolitiken som kräver att vi har ett livskraftigt jordbruk över hela landet. I det sammanhanget bör man notera att de norra tre fjärdedelarna av inte har någon överproduktion av jordbruksråvaror utan tvärtom till stora delar är underskott sområden. Ser man detta ur beredskapssynpunkt är läget mycket oroande. Man kan fråga sig vad som skulle hända om vi i ett krisläge skulle behöva utrymma stora delar av våra storstads- och tätortsområden. Den ständigt pågående koncentrationen till allt större enheter inom animalieproduktionen är också betänklig ur arbetsmarknadssynpunkt. Om man vill begränsa produktionen men ändå behålla ett livskraftigt jordbruk och en levande landsbygd bör man naturligtvis inte göra begränsningar på de många små arbetskraftsintensiva företagen, utan i första hand på de s. k. djurfabrikerna. För detta talar också starka miljöskäl. Icke arealbunden animalieproduktion i stor skala innebär ofta stora påfrestningar också på den yttre miljön. En alltför intensiv djurhållning i förhållande till jordbruksarealen är 1985/86 Jo257 Med stöd av det anförda hemställer vi 1. att beslutar att hos regeringen begära förslag om etableringskontroll av anläggningar för animalieproduktion, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om avveckling av s. k. djurfabriker. () () () () en av förklaringarna till de miljöproblem som bl. a. uppmärksammats i . Allt detta tillsammantaget utgör starka skäl för att införa en etableringskontroll inom animalieproduktionen. Därutöver bör regeringen överväga hur man med statligt stöd kan avveckla ett lämpligt antal s.k. djurfabriker.
mot · G902Jo260 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo260 och () Ett skördeskadeskydd för trädgårdsnäringen Inom trädgårdsnäringen föreligger i princip ett lika stort behov som inom jordbruket att skydda sig mot de ekonomiska konsekvenserna av skördeskador. Det är därför förvånande att man från myndigheternas sida i olika utredningar om skördeskadeskydd endast marginellt berört trädgårdsnäringens behov av skydd. I betänkandet Nytt skördeskadeskydd (SOU 1979:53) framhölls bl. a. att för de grödor som har väsentlig betydelse för de enskilda odlarna är det angeläget att skapa ett skördeskadeskydd i någon form. Om det från teknisk synpunkt är möjligt att inordna dem i det allmänna skördeskadeskyddet bör så ske. Behovet av ett skydd är alltså påtalat i olika utredningar men det har ändå inte gjorts något konstruktivt. a. omfattande skador inträffat, t. ex. utvintringsskador på jordgubbsplantor, stora frostskador i fruktodlingar och översvämningsskador m. m. Påfrestningarna i ekonomiskt hänseende för de enskilda odlarna har i vissa fall varit mycket allvarliga. Genom Naturkatastrofanslaget har vissa odlare kunnat få bidrag. 1984 har emellertid Naturkatastrofanslaget tagits bort av . En möjlighet finns dock att vända sig direkt till regeringen, men genom den praxis om bl. a. inkomstgränser etc. som har bildats, är det i praktiken nästan omöjligt att få hjälp. Det finns därför ett mycket stort behov av att en gång för alla lösa dessa frågor, som kan ställa trädgårdsföretagaren i en helt orimlig ekonomisk situation. I många fall kan det efter en skada ta mycket innan inkomster kan påräknas av odlingen. har företagaren utgifter för de löpande driftkostnaderna m .m. Då trädgårdsnäringen har en starkt varierande intäktsbild på grund av variation i väder, köldskador, olika växtsjukdomar och skadedjur borde detta kunna lösas genom att möjligheten till resultatutjämning mellan åren införs. Exempelvis kan någon form av trädgårdskonto övervägas med likartad uppbyggnad som finns för skogsbruket. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att skördeskadeskydd för trädgårdsnäringen bör införas. 2. att som sin mening ger regeringen till känna att Mot. 1985/86 trädgårdskonto bör införas.1 Jo260 () () 1 1985/86: Sk 329.
mot · G902Jo263 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo263 () Ökade rådgivningsresurser vid lantbruksnämnderna Framtiden för det gotländska jordbruket ter sig oviss och bekymmersam. av den yrkesverksamma befolkningen på ön får direkt eller indirekt sin försörjning från denna näring. Inte i något annat län är jordbrukssektorn så omfattande. Därför är det helt nödvändigt att det beslut som fattade om en förändrad inriktning på jordbrukspolitiken inte kan tillåtas få genomslag fullt ut på . Detta påtalades inför arbetet i livsmedelskommittén, genom uppvaktningar och skrivelser till regeringen och i motioner inför riksdagsbehandlingen. Trots detta blev beslutet generellt gällande. Regeringen har uppdragit åt statens industriverk att utreda och föreslå åtgärder för utveckling av det gotländska näringslivet, där jordbruket är en så betydelsefull del. Arbetet har pågått och är nu redovisat i en . Där pekas på behovet av en rad åtgärder, vilka hälsas med tillfredsställelse om de resulterar i konkret handling från regeringen. a. pekas på behovet av att statliga rådgivningsresurser vid lantbruksnämnden tillförsäkras länet och att intäktskravet sätts på en sådan nivå att utrymme för uppsökande verksamhet finns. Detta förutsätter att lantbruksverkets resurser ej minskas under nuvarande omfattning. I budgetpropositionens bilaga 11 redovisas dess värre en betydande neddragning av budgetmedel till lantbruksnämndernas verksamhet. Däremot förstärks exempelvis lantbruksstyrelsens budget väsentligt. Detta rimmar dåligt med det rådgivningsbehov som kommer att ställas på lantbruksnämnderna. Om man, för att komma till rätta med överskottsproblemen, är beredd ifrån näringens sida att till viss del gå över till alternativa odlingar, specialgrödor och grönsaker exempelvis, så kommer det att vara nödvändigt med en förstärkning av resurserna för lantbruksnämndernas rådgivningsverksamhet. Detta förhållande gäller i hög grad situationen på , eftersom näringen har så stor betydelse i detta län. Det är en orimlighet att lägga dessa rådgivningskostnader på lantbrukarna. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av utökade resurser till rådgivningen vid lantbruksnämnderna.
mot · G902Jo264 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo264 () Fortsatt drift vid sockerbruk Sockerbetsodlingen och sockerförädlingen har utomordentligt stor betydelse för gotländskt näringsliv. Detta har bekräftats jordbrukspolitiska beslut. Det har också intygats av företrädare för regeringen vid olika tillfällen och senast i budgetpropositionen, bilaga 11. Innevarande avtal om prisregleringar på sockerbetor och socker går ut och fram till dess garanteras driften vid samtliga existerande sockerbruk. jordbrukspolitiska beslut undantogs sockerbetsodlingen med hänvisning till att en särskild utredning skulle tillsättas. För gotländskt jordbruk har betodlingen stor ekonomisk betydelse. Drygt 800 lantbrukare odlar denna gröda på knappt 4 200 ha. Det ekonomiska utbytet är högre än genomsnittet för andra grödor eftersom bl. a. de bästa jordarna används. Odlingen medverkar till en bättre växtföljd och ger ersättning för en högre arbetsinsats i familjejordbruket. Biprodukterna i form av betfor, blast och betmassa är värdefulla tillskott i animalieproduktionen. Omräknat i arbetstillfällen beräknas denna odling ge ca 100 årsverken. De tvååriga avtalsperioder som varit gällande är till nackdel för behovet av investeringar, och många odlare vågar inte satsa på nyinvesteringar i maskiner. För sysselsättningen på är det av mycket stor vikt att driften vid sockerbruk kan garanteras. Med ca 125 heltidsanställda och ca 60 säsongsanställda utgör denna arbetsplats på den gotländska landsbygden ett väsentligt inslag i det i övrigt industrifattiga länet. Bruket ger också arbete för såväl åkerinäringen som entreprenörer och underleverantörer. Också för Sockerbolaget är de korta avtalsperioderna till nackdel, och osäkerheten om brukets framtid har medfört att investeringarna inte täcker behovet. För att undanröja den oro och osäkerhet som såväl odlare som företag, anställda och övriga berörda kategorier känner borde det beslutas om längre avtalsperioder. Dessa borde omfatta . Detta bör ges regeringen till känna inför det utredningsarbete som skall genomföras. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om nödvändigheten av längre avtalsperioder och garanti för fortsatt drift vid sockerbruk. 1985/86 Jo264
mot · G902Jo266 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Jo266 () Viss ändring i lagen om skötsel av jordbruksmark jordbrukspolitiska beslut angavs att hela åkerarealen skulle brukas. Den del av arealen som inte behövdes för att förse de svenska konsumenterna med jordbruksprodukter skulle i första hand användas för odling av spannmål. Staten och jordbruket skulle ha ett gemensamt ansvar för finansiering av spannmålsexporten. jordbrukspolitiska beslut hade samma innebörd men med ett mera precist innehåll. Trots detta har jordbruket en pressad lönsamhet. I förlängningen innebär detta att viss åkerareal kommer att få tas ur produktion. I annat sammanhang har arealen som överstiger det fredstida produktionsbehovet angivits till storleksordningen 300000-400000 ha. Efter hand som rationaliseringen i jordbruket fortgår kommer denna att öka. I 4 § i lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark stadgas att jordbruksmark inte får tas ur jordbruksproduktion utan tillstånd. Ett tillstånd att ta mark ur produktion får endast ges när marken på grund av särskilda omständigheter inte bör behållas för jordbruksproduktion. Frågan om tillstånd prövas av lantbruksnämnden eller i vissa fall av lantbruksstyrelsen. Det måste vara en orimlig ordning att i nuvarande situation lägga avgörandet huruvida det är lönsamt att hålla åkerareal i produktion hos annan än den som har det fulla ekonomiska ansvaret för produktionen i fråga. Den enskilde bör själv få avgöra om åkern skall användas till jordbruksproduktion eller inte. 4 § i skötsellagen bör i konsekvens härmed upphävas. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att 4 § lagen om skötsel av jordbruksmark skall upphävas. 1 1985/86.