mot · G902U211 · 1986-01-23 00:00:00 — Vårt bistånd bör därför även i fortsättningen inriktas på de fattigaste människorna i de fattigaste länderna. Vårt bistånd bör i första hand inriktas på landsbygdsutveckling. Det är på landsbygden de många fattiga människorna finns. Det är på grund av landsbygdens fattigdom som miljoner människor i flyttar till storstädernas misär, sysslolöshet och svält. Det är landsbygden som drabbas hårt av olika katastrofer som torka, översvämningar och ökenutbredning. Det är på landsbygden, och endast där, som åter skulle kunna bli i stånd att försörja sin befolkning med mat för dagen. Det är mat, vatten och bränsle - människors grundläggande behov - som det gäller. En landsbygdsutveckling som blir bestående förutsätter de berörda människornas egen medverkan. För att detta skall vara möjligt måste landsbygdsutvecklingen inriktas på en anpassning till de naturgivna förutsättningarna och de mottagande människomas kultur- och livsvillkor och på småskaliga projekt med anpassad teknik. De fattiga länderna drabbas hårt av ständigt återkommande katastrofer. Det börjar bli alltmer uppenbart att många av dessa katastrofer, och inte minst den omfattning de får, egentligen är ett resultat av miljöförstörelse och överutnyttjande av naturresurser, som i sin tur till stor del är ett resultat av underutvecklingen i sig. Katastrofförebyggande bistånd är därför, vilket på ett utmärkt sätt visats i Röda korsets rapport is better thån cure, av största vikt både för att rädda människor undan kommande katastrofer men också för att bidra till en utveckling som minskar risken för katastrofer. Vårt bistånd bör därför i högre grad inriktas på katastrofförebyggande U211 insatser. V.3 Miljö, markvård och energi Insatser för miljö, markvård och energi blir naturliga och viktiga inslag i både landsbygdsutveckling och katastrofförebyggande bistånd. Sådana insatser måste få ett stort utrymme inom ramen för det landsprogrammerade biståndet. har dock förutsättningar att göra ytterligare insatser på dessa områden som inte behöver begränsas till våra huvudmottagarländer. som hade regeringsansvaret för bistånd infördes ett särskilt anslag för miljövård och energi. Detta anslag avskaffade socialdemokraterna i budgeten /84. anser liksom tidigare att ett anslag för miljö, markvård och energi bör återinföras och omfatta 150 milj. kr. Särskilt inom energiområdet har möjlighet att medverka i arbetet för att kartlägga och utveckla nya och förnyelsebara energikällor. Inriktningen bör vara att förbättra energisituationen på landsbygden - ute hos människorna i byarna. Det är inte bara den för många dyra oljeimporten det rör sig om utan också den alltmer utbredda bristen på ved för de dagliga hushållsgöromålen. Inom SIDA har detta arbete redan kommit i gång och bör vidareutvecklas. vill i detta sammanhang understryka vikten av satsningar på forskning kring dessa frågor. Regeringens förslag, som anmälts i skrivelse nr 1985/86:76 och för vilken medel avsätts under anslag C 6. Styrelsen för u-landsforskning (SAREC) är ett steg i rätt riktning. Befolkningsfrågorna måste ägnas större uppmärksamhet i biståndsarbetet. Erfarenheterna från i styrker detta. Ett betydelsefullt inslag i svensk biståndspolitik måste vara att genom utbildning och information bistå och göra det möjligt för föräldrar i tredje världen att själva planera och ta hand om det antal barn de önskar. Undersökningar visar att i genomsnitt vart tredje barn som föds i är oönskat av sin moder. Efterfrågan på familjeplanering är stor i flertalet . På få områden har en så lång tradition och god kunskap som på familjeplaneringens område. Det finns därför anledning att prioritera familjeplaneringen i det svenska biståndet. Stödet till familjeplanering bör heller inte omfattas av länderkoncentrationsprincipen. V.5 Främja uppkomsten av inhemskt enskilt företagande, hantverk, småindustri och lantbruk I många har avsiktligt eller oavsiktligt valts utvecklingspolitik och metoder som hämmat eller rent av förhindrat möjligheterna för enskilda människor och initiativ att inom landet frigöra och skapa resurser. a. diskriminering och t. o. m. fördrivande av de samhällsgrupper, många Mot. gånger minoriteter, som före landets oberoende burit upp företagsamhet och U211 Behandlingen av asiaterna i , särskilt , är ett sådant exempel. Inom jordbruket har den inhemska livsmedelsförsörjningen ofta drabbats särskilt hårt. Många småbrukare har genom påtvingad kollektivisering eller genom hård prisreglering av jordbruksprodukter förlorat incitament att producera mer än för familjens egna behov. Ökad jordbruksproduktion och framväxt av enskilt företagande i uländerna kommer att visa sig vara av avgörande betydelse för deras ekonomiska utveckling. bör därför i ökande utsträckning såväl inom landprogram som genom särskilda projekt i andra ge stöd till projekt som gynnar uppkomsten av inhemskt enskilt företagande, hantverk, småindustri och lantbruk. Stöd bör också lämnas för åtgärder som främjar export av u-landsprodukter. I sin anslagsframställning /86 föreslog SIDA att ett särskilt anslag Särskilda projekt skulle inrättas. Som tänkbara användningsområden angavs: o särskilt stora projekt inom infrastrukturella och industriella områden vid sidan av landramarna o ämnesinriktade projekt för dels programländer där landramen är för snäv och för projekt i vissa andra än programländer o extra medel för länder som genomför stora strukturförändringar av landets ekonomi och ekonomiska politik (jfr. Inom motion till förra årets riksdag föreslog vi i linje med detta att ett sådant anslag borde införas. har i olika sammanhang framfört kravet på att biståndet inriktas på klart definierade och meningsfulla projekt. Det gäller bistånd inom landramarna till våra programländer. Inom ämnesområden där har särskilda förutsättning bör vi därutöver kunna stödja sådana projekt också i andra länder än programländer. Det kan t. ex. gälla åtgärder i en region, där vissa länder är programländer. Som framförts på annat håll i denna motion finner vi det värdefullt att kunna stödja länder som vidtar stora strukturförändringar av landets ekonomi och ekonomiska politik och där stora utlandsskulder lägger hinder i vägen för en sådan förändring. Medel för detta bör också anvisas under . Vi föreslår att ett nytt anslag Särskilda projekt inom SIDA:s ram med ovanstående inriktning införs och att för dessa ändamål avsätts 250 milj. kr. Det är inte möjligt att med utgångspunkt från propositionens redovisning i varje enskilt fall ta ställning till hur stor anslagsramen för de olika programländerna bör vara. Den detaljkännedom som behövs för det finns Mot. I verkets styrelse finns parlamentarisk representation. Vi ser det U211 därför som naturligt att i huvudsak godta SIDA:s förslag till fördelning av det samlade anslaget för landprogram. Mot denna bakgrund föreslår vi att anslagen höjs till , , , , och till den nivå som SIDA föreslagit i sin anslagsframställning. På tre punkter föreslår vi en annan nivå av landramen än den SIDA föreslagit. Vad först beträffar delar vi regeringens uppfattning att en ytterligare höjning av anslaget får anstå till dess förutsättningarna för ökat bistånd blivit klarare. Vad beträffar föreslår vi att anslaget förs upp med oförändrat belopp. Läget i är instabilt. Några märkbara steg mot ökad demokratisering kan inte förmärkas. Regeringen har sedan valet tvärtom infört undantagstillstånd. En fortsatt ökning av anslagsramen bör mot den bakgrunden anstå. De medel som frigörs bör överföras till anslaget för humanitärt bistånd i . Medlen kan alltså komma människorna i till hjälp i denna form. Vi vill vidare hänvisa till de kraftigt ökade anslag för bistånd genom enskilda organisationer vi föreslår. Åtskilliga av dessa organisationer bedriver hjälpverksamhet i . När kriget i upphörde var det naturligt att landet gjordes till mottagare av svenskt bistånd. Det långvariga och fruktansvärda kriget hade allvarligt skadat landets utveckling och de mänskliga behoven var enorma. Vid sidan om dessa rent humanitära skäl var det från biståndspolitiska utgångspunkter synnerligen motiverat med bistånd till . Det gällde främst att stärka ekonomiska och politiska oberoende. De gjorda svenska biståndsinsatserna i svarar mot de mål som gäller för svenskt bistånd. Även vad gäller det så omdebatterade Bai finns det anledning att påminna om att just det förhållandet att ett land är ett u-land, gör att den typ av kostnadsfördyringar och flaskhalsar vad gäller de inhemska insatserna inträffar, såsom nu också skett i . Bai Bang har ändå förutsättningar att visa sig vara ett bra biståndsprojekt. Däremot finns det anledning att vara djupt kritisk till de arbetsförhållanden som avslöjats råder för de vietnamesiska arbetarna vid projektet. De strider klart mot målen och andan i svensk biståndspolitik. Det är därför högst anmärkningsvärt att regeringen körde över SIDA:s förslag om ett ettårigt avtal med , vilket kunde satt press på en förbättring av arbetsförhållandena för de vietnamesiska arbetarna vid Bai Bang. Vi förutsätter därför att den prövning regeringen kommer att göra huruvida förbättringar sker tillgodoser de krav som man från svensk sida måste ställa på dessa arbetsförhållanden. Svenskt biståndssamarbete med har pågått krigsslutet. De akuta humanitära behov som då förelåg kan därmed i stor utsträckning anses tillgodosedda. Vår målsättning att genom biståndssamarbete stärka landets ekonomiska och politiska oberoende får mot de 15 gångna tio åren som bakgrund anses ligga utom våra möjligheter att i Mot. 1985/86 nämnvärd grad påverka. Detta har bl. a. sin bakgrund i uteblivna utlovade U211 krigsreparationsinsatser från , konflikten med samt den vietnamesiska invasionen av . Det finns därför skäl att från rent biståndspolitiska utgångspunkter ifrågasätta ett förnyat biståndssamarbete med när nuvarande avtal löper ut, även om det finns starka skäl att tillse att de projekt som vi medverkat till kan leva upp till de biståndsmål som satts upp. Vi bedömer akuta biståndsbehov i främst länderna i söder om som väsentligt större. Vi föreslår en sänkning av anslaget till för /87 med 100 milj. kr. och en plan för en fortsatt avveckling av biståndet till i biståndspolitiskt ordnade former. Den vietnamesiska invasionen i var, trots det mardrömslika tillstånd som rådde i diktatur, ett klart brott mot folkrätten. hålls den nuvarande Heng Samrinregimen vid liv endast med hjälp av massiva vietnamesiska ockupationsstyrkor. Dessa är invecklade i ständiga strider med olika kampucheanska motståndsrörelser. Det finns tyvärr ingen anledning att tro att de vietnamesiska styrkornas militära kamp mot folk skall upphöra. Alla protester har varit förgäves. Vi måste dessutom konstatera att invasion av och fortsatta militära ockupation av har utvecklats till en svår belastning också för svenskt bistånd och svensk biståndsopinion. Vi föreslår följande ändringar i landprogrammen jämfört med budgetpropositionen: medborgare såväl som människorna i u-ländema ställer berättigade krav på att biståndet skall användas på effektivast möjliga sätt. En ständig prövning måste därför göras för att effektiviteten i biståndet skall kunna förbättras. Grundprinciperna för landprogrammeringen är att främja långsiktighet och stabilitet i både mottagarlandets och planering av utvecklingssamarbetet och att ge tillfälle till en samlad årlig genomgång av samarbetets innehåll och resultat. Ett krav på systemet för överföringar av biståndet måste vara att det lättare kan anpassas till ständigt nya behov. Det skall också vara möjligt att göra biståndet mer flexibelt med hänsyn till 16 egna förutsättningar och de svenska biståndsmålen. Tekniken med landprogrammering var tidigare stelbent och innebar U211 närmast automatiska framskrivningar av resp. lands ramar. Efter den översyn som gjordes inom SIDA har systemet modifierats med hänsyn till framförd kritik. Tekniken med landprogrammering bör i fortsättningen utvecklas så att SIDA inte längre utgår från att de årliga landrambeloppen oavkortat står till förfogande för stöd åt mottagarlandet. Beloppen bör snarare ha karaktären av maximibelopp som kan utnyttjas endast i den mån parterna kan komma överens om insatser som ter sig fullt motiverade utifrån de kriterier som ställts upp för biståndet. Det är särskilt angeläget att detta gäller importstöd och andra betalningsbalansstöd så att dessa inte får formen av automatisk utfyllning av en given landram. Den fortlöpande dialogen med mottagarländerna som förs inom ramen för tekniken med landprogrammering måste i hög grad användas till att klargöra förutsättningarna för det svenska biståndet i förhållande till de svenska biståndsmålen. Det är särskilt angeläget att vårt biståndsmål att stödja en demokratisk samhällsutveckling utvecklas i den bilaterala dialogen. Inom dessa ramar bör i högre utsträckning än resurserna kanaliseras till projekt som mer direkt svarar mot de biståndspolitiska målen. Vid en ökad inriktning på ämnesinriktat bistånd (t. ex. miljövårdens område) ökar möjligheterna för att göra en insats som på ett visst område kan ha en mer märkbar effekt på u-landets utveckling. Det har dessutom den fördelen att biståndsinsatserna kan anpassas till projekt där har ett speciellt kunnande. Till grund för val av mottagarländer ligger våra biståndspolitiska mål, vilka antagits av en enig riksdag. Inte minst genom insatser har vidare fastslagit att svenskt bistånd kan ges till länder med olika slags regimer om biståndet kan förväntas uppfylla de svenska biståndskriterierna. Det avgörande är möjligheten att nå de människor som vi vill bistå. Det är viktigt att det svenska biståndet inte används som politisk pekpinne gentemot mottagaren. Särskilt avses då landets allmänna politik samt dess agerande och ställningstaganden i utrikespolitiska sammanhang. En annan sak är att vi fortlöpande måste pröva att vårt bistånd kommer de behövande till nytta i enlighet med våra biståndspolitiska mål. Efter hand har det olyckligtvis skapats ett intryck av att när biståndssamarbetet väl inletts med ett mottagarland sker därefter en närmast automatisk förnyelse av biståndsavtalet. Biståndssamarbete måste vara långsiktigt. Kontinuitet är en förutsättning för ett effektivt bistånd som skall gynna just de fattigaste människorna. Regimer och därmed förutsättningar för en utveckling i anslutning till våra biståndsmål ändras däremot ofta i . Långsiktigheten i biståndet hindrar inte att en omprövning skall kunna ske om det mottagande landet utvecklas i en riktning som gör att de mål som uppställts för svenskt bistånd inte kan uppfyllas. Tillfälle till omprövning ges när ett projekt eller program i ett biståndsavtal har avslutats. tar bestämt avstånd från de förslag som ofta framhålls om en ökad grad av bindning av biståndet, som ett sätt att t. ex. ge större nytta av biståndet eller att öka svenskt näringslivs deltagande i biståndsarbetet. Av det svenska biståndet går tillbaka till . En dryg femtedel går till lokala kostnader och ungefär lika mycket går för inköp i andra . Det är alltså en mycket liten del av det svenska biståndet som går till andra . Det är viktigt att så stor del som möjligt av de resurser som avsätts för bistånd får effekt. måste därför slå vakt om principen om obundet bistånd i en värld, där allt större del av biståndet knyts till olika staters exportambitioner. Att verka för frihandel och bekämpa protektionism kan få en avgörande betydelse för strävanden att förbättra sin situation. VIII Ökat bistånd genom frivilliga organisationer Enskilda organisationer, och särskilt missionen, utgjorde pionjärerna i svenskt internationellt solidaritetsarbete i de fattiga länder. De har givit en kunskap och en erfarenhet liksom förståelse för de människor och kulturer det rör sig om som har varit och är ovärderlig. har rått en vanföreställning att endast staten kan bedriva en effektiv biståndsverksamhet. Särskilt sedan fick ansvar 1976 för det svenska biståndet har den uppfattningen vederlagts och biståndet genom de enskilda organisationerna ökat betydligt. Allt fler av de svenska folkrörelserna gör insatser i de fattiga länderna, vilket är mycket glädjande. Ideella organisationer har ofta lättare att nå ut till de människor som verkligen behöver hjälp och når ofta beundransvärda resultat med blygsamma insatser. Åtskilliga har skaffat sig en lokal kunskap som gör insatserna effektiva. Ideella organisationer kan gå direkt på problemen utan formella omvägar. Deras administration på hemmaplan är oftast liten och obyråkratisk. Enskilda medlemmar gör engagerade insatser som biståndsarbetare ute på fältet, ofta till lägre kostnader än offentlig biståndsverksamhet. De ideella organisationernas medlemmar och lokala föreningar i gör beundransvärda insatser både för att samla in resurser till u-landsverksamheten och för att sprida information om och bilda opinion för u-landsbistånd och internationell solidaritet. I detta sammanhang vill vi hänvisa till en särskild motion där föreslår avdragsrätt vid beskattningen av gåvor till internationellt biståndsarbete m. m. Den särskilda översynsgrupp som på uppdrag av SIDA lade fram en rapport om bistånd genom de enskilda organisationerna framhöll i allt väsentligt det ovan anförda. Den konstaterade vidare att vissa organisationer har en kapacitetsgräns för att snabbt kunna utöka sin verksamhet, medan andra åter har kapacitet att utöka sin verksamhet. SIDA har i sin anslagsframställning föreslagit en ökning av biståndet genom de enskilda organisationerna samt att en höjning av anslagsposten till 500 milj. kr. stegvis under skulle vara möjlig. Regeringens förslag innebär en mindre anslagshöjning av samma storleksordning som föregående år. ställningstagande till en plan för höjning av anslagsposten föreligger inte. Särskilt när biståndet inriktas på de fattigaste människorna och på U211 landsbygdsutveckling är det naturligt att låta en växande andel av biståndet kanaliseras via enskilda organisationer. Det kan också vara ett sätt att utnyttja ett ökat u-landsbistånd utan en alltför kraftig ökning av . Förslagen att förenkla och utveckla ramavtalen med de större enskilda organisationerna gör det möjligt att kanalisera en väsentligt större andel av det svenska biståndet genom enskilda organisationer. föreslår därför att ytterligare 100 milj. kr. anslås för bistånd genom enskilda organisationer samt att uttalar att anslagsposten skall uppgå till 500 milj. kr. Utvecklingen i södra har dramatiskt förändrats . Motståndet mot apartheidpolitiken i har radikalt trappats upp. Motsättningarna har lett till ett tragiskt upptrappat antal människoliv som förspillts. Detta tycks dess värre endast vara början på en framtida utveckling med än mer upptrappat våld. Den försiktiga reformering av apartheidsystemet som den sydafrikanska regimen försökte antyda har för länge sedan glömts. Apartheidsystemets väktare har visat sitt rätta ansikte. Det svenska stödet till strävandena att avskaffa det förhatliga apartheidsystemet måste intensifieras. Det är av största vikt att i detta sammanhang framhålla och öppet stödja de demokratiska krafter som inom eller utom den sydafrikanska lagens råmärken arbetar för en fredlig omvandling, som kan lägga grunden för ett demokratiskt samhälle med respekt för alla människors grundläggande fri- och rättigheter oavsett ras. Vi avser då särskilt Progressive Federal Party, det enda legala oppositionsparti som är motståndare till apartheidsystemet och utnyttjar de möjligheter som den vita befolkningen har att verka inom ramen för landets författning; kyrkliga och fackliga organisationer som blivit bålverk i kampen mot apartheid; och den mest glädjande företeelsen UDF som utvecklats till apartheidmotståndets absoluta centralkraft över alla rasgränser. Bland de svarta afrikanerna är det ANC som utgör motståndets samlande kraft. ANC saknar helt legala möjligheter att verka inom landet, vilket får ske underjordiskt. Det humanitära biståndet till södra , vilket till stor del går till ANC och SWAPO, får mot denna bakgrund förväntas öka kraftigt framöver. Anslaget till humanitärt bistånd i södra bör därför ökas med25 milj. kr. Situationen i är oförändrat svårt och hjälpbehoven har kraftigt ökat . Detta har skett som den ytterst glädjande demokratiseringsprocessen i fortsatt . Såväl , , och styrs nu av demokratiskt valda regeringar. I är förhållandena däremot oförändrat instabila. I såväl som har civila presidenter valts. Det återstår ännu att se om därmed förutsättningar skapats för en positiv utveckling i dessa stater. Som vi påpekat har valen i inte lett till någon förbättring. fortsätter med stöd från . Den nicaraguanska regeringen har inte lättat Mot. på det inrikespolitiska trycket och tog den svåra situationen som förevänd- U211 ning för att införa ett undantagstillstånd, som omvärldens reaktioner till viss del tvingade den att återta. Sammantaget tyder allt på att behovet i för fortsatt humanitärt bistånd kommer att kvarstå. föreslås öka med ytterligare 55 milj. kr. Beredskapen för katastrofinsatser måste vara hög. Det råder därvid inget motsatsförhållande till en ökad satsning på katastrofförebyggande bistånd. De senaste årens hunger- och svältkatastrofer först i södra och sedan i , särskilt då i och , visar med största tydlighet av katastrofer av olika slag nästan blivit vardagsrutin i det fattiga länderna. När katastrofen är framme måste vi vara beredda till snara och omfattande insatser för att rädda liv. Det överskott, som svenskt jordbruk kommer att producera, kan ge ett viktigt bidrag som katastrofbistånd till svältande människor. Ett planerat överskott i svenskt jordbruk är emellertid inte bästa sättet att hjälpa . kan ge effektivare hjälp till på annat sätt, genom att stödja utvecklingen av eget jordbruk och genom miljövårdsinsatser bl. a. för att stoppa ökenutbredningen. Katastrofbistånd går i stor utsträckning genom FN-organ eller enskilda organisationer. Dessa senare har visat effektivitet och hög beredskap för katastrofinsatser. Det är därför viktigt att beslut om anslag till katastrofinsatser kan fattas utan onödig tidsspillan. Hungersnöden i är ett aktuellt fall som understryker betydelsen av en svensk beredskap för insatser vid katastrofer. Anslaget för katastrofbistånd bör höjas för en god katastrofberedskap till 600 milj. kr. Knappt en tredjedel av det totala svenska biståndsanslaget kanaliseras via internationella organisationer (s. k. multilaterala bistånd). har dock traditionellt satsat mer på multinationella biståndskanaler än de flesta andra länder; detta har varit ett uttryck främst för en politisk tilltro till FN-systemet och de till FN knutna fackorganen. Flera av de institutioner till vilka vi knutit stora förhoppningar har dock blivit ineffektiva och otympligt byråkratiska. Diskussionerna kring i samband med utträde har aktualiserat hela frågan. Det finns anledning att från svensk sida kritiskt granska de kanaler genom vilka vi sänder bistånd till tredje världen. Ett okritiskt accepterande är till förfång för hela FN-systemet och dess trovärdighet. Vid en sådan granskning bör vi från svensk sida givetvis även inta en positiv attityd och stödja de institutioner som spelar en konstruktiv roll i det internationella ekonomiska samarbetet. De båda s. k. Bretton Woodsorganisationerna, () och Valutafonden (IMF) tillhör denna grupp. , med dess dotterorgan (International Development Mot. Association) har varit utsatta för en snål politik av den nuvarande amerikan- U211 Detta har bl. a. inneburit ytterst knapphändiga resursförstärkningar för , den fond som användes för mjuka lån till de fattigaste länderna. I samband med kom signaler som kan tyda på en attitydförskjutning från . Detta vore ytterst välkommet. Det kan eventuellt påverka de förhandlingar om den åttonde påfyllnaden av som inleds 1986. bör i största möjliga utsträckning medverka till ett positivt resultat. Behovet av ökade resursflöden till de allra fattigaste länderna är enormt.