mot · G902t375 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:T375 m. fl. (m, fp, c) resultatutjämningsbidrag har i modern tid, 1967 och 1982, behandlat hela flygplatssystemet ur ett samlat perspektiv. 1967 angav vilka flygplatser som skulle ha statligt huvudmannaskap. Flygplatser som då hade minst 12 000 årspassagerare skulle ägas och förvaltas av LFV. motsatte sig inte att kommuner och andra intressenter drev flygplatser, men då under LFV:s överinseende och kontroll. Inrikesflyget fick en omfattning och betydelse som översteg alla tidigare förväntningar och prognoser. Av regionalpolitiska och trafikpolitiska skäl beslöt därför många kommuner, dels sådana som lämnats utanför det statliga flygplatssystemet, dels sådana som inte tidigare haft flygplatser, att bygga ut eller helt nyanlägga flygplatser. Kommunerna bakom dessa flygplatser fick själva svara för samtliga investeringar och driftsunderskott. Kommunerna runt de statliga flygplatserna kunde däremot begränsa sina insatser till delfinansiering av vissa investeringar. har väckts motioner i om att klassificering av flygplatserna i statliga och kommunala skulle omprövas med hänsyn till att helt nya förhållanden förelåg. 1978 tillsatte regeringen en lufttransportutredning (LTU) med uppdrag att framlägga förslag till inrikesflygets organisation och det framtida flygplatssystemet. Utredningen avgav sitt betänkande Inrikesflyget 1980/81. Utredningen hade grundligt belyst och analyserat inrikesflygets regional- och trafikpolitiska betydelse. behandlade frågan om flygplatssystemet och inrikesflygets organisation, proposition 1981/82:98. anslöt sig då till regeringens uppfattning att och skulle ingå i det interregionala linjenätet och flygplatssystemet. beslöt också att dessa båda flygplatser som en konsekvens härav skulle omfattas av systemet för resultatutjämning. I motsats till vad som krävts i olika motioner, senast just vid 1981/, skulle dock de båda flygplatserna även i fortsättningen ha kommunalt huvudmannaskap. Det avgörande skälet härför var att såväl LTU som regeringen kunnat konstatera att detta huvudmannaskap visat sig rationellt och därmed kostnadsbesparande. De båda flygplatserna skulle erhålla täckning av sina underskott, helt eller delvis. När det gäller övriga större kommunala flygplatser såsom , Mot. , och skulle deras roll i det interkommunala T375 linjenätet och flygplatssystemet utredas närmare och därmed också deras förutsättningar för att erhålla resultatutjämning. gav därför regeringen och luftfartsverket i uppdrag att göra en ny utredning i detta avseende som underlag för nytt beslut . Luftfartsverekt har, i en utredning benämnd RESULT, redovisat fakta, synpunkter och förslag. I sina ambitiösa undersökningar och analyser har utredningen bedömt de större kommunala flygplatsernas roll och betydelse ur regional- och trafikpolitisk betydelse och i detta avseende gjort en jämförelse med några statliga flygplatser. RESULT har därvid funnit att det finns starka motiv för att inlemma de kommunala flygplatserna i resultatutjämningssystemet, fastän kostnadstäckningen skulle vara partiell. Synpunkter på den nu aktuella propositionen I proposition 1985/86:100 föreslår regeringen att och , som ju enligt beslut av 1982 intagits i systemet, inte längre skall få tillhöra detta. Föredraganden påstår felaktigt att intagningen i systemet bara var provisorisk. Vid vårt studium av beslut har vi inte funnit täckning för detta påstående. Föredraganden berör inte de trafikpolitiska eller regionalpolitiska konsekvenserna av sitt förslag. Alla de studier och analyser som utförts av LTU, av föredraganden vid riksdagsbeslut och i RESULT beträffande ett interregionalt flyglinje- och flygplatssystem förbigås med tystnad. Av den nu aktuella propositionen får man en missvisande bild av att de kommunala flygplatserna närmast har tillkommit för att betjäna allmänflyget. I verkligheten används flygplatserna i huvudsak för reguljär linjefart. Det förekommer inte mer allmänflyg på de kommunala flygplatserna än på de statliga. Det framgår av propositionen att de kommunala flygplatserna inte skall få tillhöra resultatutjämningssystemet just för att de är kommunala. Detta är ett direkt lappkast i förhållande till hur regering och riksdag bedömde huvudmannafrågan vid beslut. Då ansåg man att och , trots att man intogs i systemet, skulle ha fortsatt kommunalt huvudmannaskap, eftersom detta var rationellt. Vad som 1982 ansågs vara fördelaktigt anförs nu som skäl för att låta flygplatserna stå utanför systemet. Föredraganden anför som motiv för att de kommunala flygplatserna skall stå utanför resultatutjämningssystemet att kommunerna har god ekonomi och att det finns ett skatteutjämningssystem. Detta resonemang saknar relevans i den här frågan. Det handlar ju i själva verket om någorlunda rättvis behandling av olika regioner. Om staten skall vältra över kostnader på kommunerna måste det rimligen ske på likartade grunder. Ingenting säger väl att de kommuner som driver flygplatser har bättre ekonomi än övriga kommuner eller att detta beaktas i skatteutjämningssystemet. De kommunala flygplatserna har haft en mycket positiv 13 passagerarutveckling och har ökat snabbare än inrikesflyget i sin helhet. synpunkter som framförts av olika utredningar om att de kommunala T375 flygplatserna bör ses som delar i ett integrerat interregionalt system har därför förstärkts ytterligare genom utvecklingen. Flera av de kommunala flygplatserna är av samma storleksklass som de minsta statliga flygplatserna. De kommunala flygplatserna behöver inte belasta statens ekonomi ekonomiska resultat har förbättrats kraftigt beroende dels på den kraftiga trafikutvecklingen, dels på grund av en framgångsrik rationalisering och produktivitetsutveckling. Detta framgår av LFV:s årsredovisning /85. Framtidsprognosen är också god. Ur denna årsredovisning vill vi citera: För /88 skall luftfartsverket redovisa ett överskott som med överstiger det beräknade statliga förräntningskravet. Denna överförräntning utgör en påbörjad återbetalning till staten av den ackumulerade underförräntning som har uppstått under tidigare budgetår. För /89 skall överförräntningen av statskapitalet vara minst lika stor (s. 12). Vi anser att det inte finns några ekonomiska hinder för att ta in de kommunala flygplatserna i resultatutjämningssystemet. Det bör observeras att flertalet statliga flygplatser har underskott som täcks genom överskottsmedlen på storflygplatserna, i första hand av . Till stora överskott hör att flertalet inrikeslinjer berör , som har stor och lönsam utrikestrafik, högre taxor och stort antal passagerare. De kommunala flygplatserna bidrar till den stora trafiken på och alltså till det överskott som skapas där. De kommunala flygplatserna, som helt eller delvis tvingas klara sig själva, tvingas att ha högre passageraravgift än de statliga flygplatserna. Medan LFV tar ut en passageraravgift för varje avresande passagerare med . på övriga statliga flygplatser tvingas de kommunala flygplatserna debitera flygbolagen med . för varje avresande passagerare. En väg för finansiering av LFV:s merkostnader för att de kommunala flygplatserna ingår i systemet vore därför en måttlig höjning av passageraravgifterna på de statliga flygplatserna. Eftersom inrikesflyget har bortåt sex miljoner passagerare och det också finns anledning anta att passagerartillväxten fortsätter skulle en höjning med bara . medföra merinkomster på ca 6 milj. kr. Föredragande statsråd ställer sig tveksam till denna modell för finansiering med en hänvisning till det s. k. SILA-protokollet. Då detta, som vi förstår, främst tar sikte på den internationella luftfartstrafikens konkurrenskänslighet för luftfartsverkets taxesättning, utgör detta protokoll inget hinder. Genom en effektiv flygplats och luftfartsorganisation bör taxenivån hållas på en konkurrensmässigt tillfredsställande nivå. Det ankommer på luftfarts verket att i samverkan med landets flygplatser bygga in sådana incitament i Mot. 1985/86 resultatutjämningssystemet. Vi anser alltså att det finns en metod för att behålla/ta in de kommunala flygplatserna i resultatutjämningssystemet utan att detta vare sig direkt eller indirekt påverkar statsbudgeten. Regeringens föredragande anför förutom ekonomiska också principiella motiv för sin negativa inställning när det gäller att ta in kommunala flygplatser i systemet. Det sägs vara felaktigt att låta LFV bidra med medel till en verksamhet som ligger utanför verkets kontroll. Häremot kan anföras att de kommunala flygplatserna visat att de kan bedriva en rationell verksamhet bl. a. beroende på att man vill hålla de kommunala tillskotten på en låg nivå. Om såsom i RESULT föreslagits underskottstäckningen blir partiell kvarstår detta incitament. En stor del av de kommunala flygplatsernas kostnader bestäms indirekt av LFV och luftfartsinspektionen som noga följer de kommunala flygplatserna och ser till att verksamheten från säkerhetssynpunkt bedrivs lika rigoröst som på de statliga flygplatserna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna att och flygplatser på samma sätt som beslutades av 1982 även fortsättningsvis skall omfattas av systemet för resultatutjämning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att , , och flygplatser skall tas in i resultatutjämningssystemet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att resultatutjämningen kan vara partiell och då följa den täckningsgrad som LFV kan prestera gentemot statsverket, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att resultatutjämningsbidraget för de kommunala flygplatserna fastställs genom förhandlingar mellan LFV och de berörda kommunala flygplatsernas huvudmän, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att Mot. finansieringen av resultatutjämningen sker genom en höjning av T375 passageraravgifterna på de statliga flygplatserna i enlighet med vad som i motionen anförts. P.-O. ()