mot · G902ub288 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ub288 m. fl. (m, fp, c) Undervisningen i moderna språk i gymnasieskolan, m. m. Det finns gott om utbildade språklärare i vårt land. Det finns hos eleverna ett stort intresse för att studera språk. Det finns hos näringslivet och samhället i övrigt behov av folk med goda språkkunskaper. Ändå har statsmakterna krympt skolans resurser för språkundervisning. Hur detta skett skall redovisas i det följande. Vidare kommer vi att föreslå olika åtgärder för att motverka den negativa utveckling för språkens del som pågår i skolan. Engelska är obligatoriskt språk i och på vissa gymnasieskollinjer t. o.m. årskurs 2 (A-språk). Franska eller tyska är tillvalsämne på högstadium och studeras som fortsättningsspråk i gymnasieskolan (B-språk). Franska eller tyska kan även vara nybörjarspråk i gymnasieskolan för dem som inte studerat språket i ; andra språk som spanska och ryska kan också vara nybörjarspråk i gymnasieskolan (C-språk). Timplaneändringar för B- och C-språk i gymnasieskolan o Språkens halvklasstimmar i årskurs 1 har förts över till den allmänna förstärkningsresursen. Halvklasstimmen i språk i årskurs 1 har därmed i praktiken avskaffats, o B/C-språk i årskurs 3 har drabbats av 1-2 timmars nedskärning på timplanen. Detta innebär att linjespecialisering, t. ex. affärsspråk på ekonomisk linje, försvårats, eftersom samläsning sker mellan olika linjer under de som tillfaller resp. språk i årskurs 3. o Gymnasieskolan erbjuder numera flera alternativa ämnen (t. ex. naturvetenskapliga specialämnen, socialkunskap, estetiska specialämnen) i utbyte mot språk. Vissa elever ställs här inför en orimig valsituation som tvingar dem att välja bort ett språk. Elev på naturvetenskaplig linje som valt specialämne har exempelvis bara kvar ett språk i årskurs 3. Elevunderlaget för språk som på detta sätt valts bort minskar för t. ex. B-tyska med , och timreduktion kan bli följden för övriga elever i språkgruppen (se det följande), o Elever på den naturvetenskapliga linjen har berövats sitt tredje språk i årskurs 1. o Elever på den ekonomiska linjen måste välja mellan sitt tredje språk och matematik i gymnasieskolan. Det bör observeras att tre årskurser matematik är förkunskapskrav för ekonomilinjen inom högskolan, varför matematiken väljs av eleverna i flertalet fall. Härigenom minskar språkutbudet på gymnasieskolans ekonomiska linje, o Elever på den tekniska linjen studerar engelska och B- eller C-språk i årskurserna 1 och 2 och har inga språk alls i årskurs 3. Försvagningen av undervisningen i B/C-språk på gymnasieskolan står i skarp kontrast till det ökade behov av språkkunniga tekniker, naturvetare och ekonomer som samfällt omvittnas. Behovet av människor med språklig grundutbildning utöver engelska är uppenbart. En förstärkning av språkundervisningen i gymnasieskolan skulle ske om elever på ekonomisk linje (årskurserna 2 och 3), naturvetenskaplig linje (årskurs 3) och teknisk linje (årskurs 3) valde språk som utökad studiekurs. Så är inte fallet, i första hand därför att ämnen som lästs som utökad studiekurs inte får räknas som merit vid ansökan till högskola. Betyg i språk, som lästs som utökad studiekurs, bör få räknas till godo för sökande till högskolan. För att stimulera elever att läsa ett frivilligt ämne i gymnasieskolan har tillträdesutredningen (SOU 1985:57 s. 201-202) föreslagit att betyg i sådana frivilliga ämnen som har relevans för den sökta högskoleutbildningen skall få medräknas i medelbetyget i de fall då de höjer medelvärdet. Detta är ett bra förslag. Utredningen räknar dock som relevant ämne endast sådant ämne som krävs för särskild behörighet. Enligt vår mening är slutförd 3-årig studiegång i modernt språk också något som har relevans för högskolestudier. bör göra ett uttalande härom. När det gäller möjligheten att studera ett modernt språk som utökad studiekurs på sätt som angetts bör timplanen kompletteras med bestämmelse om att elev har rätt att läsa ett modernt språk som utökad studiekurs på naturvetenskaplig och teknisk linje i årskurs 3 och på ekonomisk linje i årskurserna 2 och 3. Det bör inte erbjuda oöverstigliga svårigheter att effektuera detta. Skolans veckoschema rymmer sammanlagt (5x9 =) 45 positioner. Det är viktigt att språken återfår den ställning som de en gång haft i skolan. En väg att nå detta mål är att se till att det finns en gymnasieskollinje där språken - inkl. modersmålet - står i centrum. Det är inte egendomligare än att det finns en gymnasieskollinje där de naturvetenskapliga ämnena står i centrum. Det innebär inte heller att man inte skall kunna läsa språk även på andra linjer. En utbyggd språkundervisning även på andra linjer är en naturlig följd av insikten om språkens betydelse i ett internationellt perspektiv. Mot denna bakgrund är det angeläget att elever på högstadium får information om att de som är språkintresserade får största möjlighet till språkstudier på den humanistiska linjen, i normalfallet tre moderna språk som vart och ett studeras . Med oförändrat timtal i moderna språk kan man på linjen också studera latin eller allmän språkkunskap. Det skulle vara av stort värde för utvecklingen av den språkliga kompetensen i landet, om det vid varje större gymnasieskolenhet som omfattar HS-sektor inrättas helklass av humanistisk linje. Samläsning mellan olika linjer i gymnasieskolan I B- och C-språken samläser i allmänhet elever från olika linjer. För att samläsning i språk med elever från olika linjer skall fungera på ett acceptabelt sätt måste de olägenheter som är förenade med denna anordning omgående elimineras. I nuvarande läge är en del av undervisningsgruppen ofta frånvarande, därför att man på vissa linjer har prov, studiebesök eller andra aktiviteter på gång. Undervisningsgruppen är sällan samlad, ibland förekommer lektioner där hälften är borta. Det går inte att återläsa dessa lektioner. En serie lektioner för en HSE-grupp kan se ut så här: lekton 1 EH-gruppen är närvarande. S-gruppen är frånvarande på grund av studiebesök som endast gäller S-klassen, lektion 2 samtliga i språkgruppen är närvarande, lekton 3 H-gruppen är frånvarande på grund av utflykt för hela ES-gruppen är närvarande, lekton 4 Elever från HS-gruppen är närvarande. klassen är frånvarande på grund av prov i ekonomiskt specialämne. Genom en sådan ordning uppstår luckor i elevernas kunskaper. Flertalet klarar inte av att själva ta igen dem. Motivationen för språkstudierna sjunker, liksom kunskapsnivån. Studiebesök, koncentrationsdagar, yrkesorientering, praktik, aulaskrivningar m. m. måste fortsättningsvis anordnas på ett sådant sätt, att ämnen med elevunderlag från flera klasser i minsta möjliga grad berörs av dessa klassvisa avbrott i undervisningen. Lärarna i andra ämnen måste vid läsårets början få information om vilka tider som är lämpliga för studiebesök m. fl. De tillsynsmyndigheter som finns - och länsskolnämnderna - måste ägna hithörande frågor betydligt mer uppmärksamhet än som skett och vidta de åtgärder som behövs för att undervisningen i B- och C-språk i gymnasieskolan skall bli meningsfull. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Timreduktioner för språk i gymnasieskolan Enligt förordningen om timreduktioner i gymnasieskolan reduceras veckotimtalet med 10, 15, 20 eller beroende på elevantalet i gruppen. Oavsett hur mycket bättre träning man får i en mindre klass är detta givetvis en försämring av undervisningssituationen jämfört med tidigare. Effekten av timreduktionen blir för språkundervisningen förödande. Språkundervisning innebär till stor del färdighetsträning och är beroende av den tid som står till buds för att ge resultat. Med en avkortad tim- och kursplan minskar elevernas kunskapsinhämtande. 0,5 veckotimmars reduktion innebär ett bortfall av för ett läsår och 1 veckotimmes reduktion ett bortfall av för ett läsår. En enkät som gjorts av för lärare i moderna språk visar att det finns grupper som under ett läsår förlorar 13 veckors arbete. grupper slutar redan efter påsk med undervisningen i B- och C-språk. Som visats sitter språken genom gjorda timplaneändringar numera mycket trångt på timplanen. En ökning av timtalen för språken skulle vara önskvärt för att tillgodose samhällets ökade behov av språkkunnigt folk på alla nivåer i vårt land. Inom nuvarande timplansramar är detta emellertid inte lätt att åstadkomma. Däremot är det ett rimligt krav att språken åtminstone får behålla de timmar som de en gång fått på timplanen. Annars är det fråga om ett svek mot den språkliga utbildningen i gymnasieskolan: en utbildning, som formellt är 3-årig, motsvaras snart av ungefär lika mycket undervisningstid som förr tillhandahölls för en 2-årig utbildningsgång. Regeringen bör vidta åtgärder för att komma till rätta med de problem som föranletts av timreduktionerna i färdighetsämnen som språk. Rimligtvis bör inte timreduktioner göras för sådana ämnen. Läromedel m. m. i språk Ett språk är inte endast ett antal ord eller tecken, som det gäller att lära sig utantill och reproducera, utan ett system som - förenklat uttryckt - består av dels ord, dels regler för hur dessa ord skall sättas samman till större betydelsbärande enheter: satser. Det finns ingen genväg till språklig kompetens, varken för den språkbegåvade eller för den som inte är så språkbegåvad. Allra minst för den . Redan i måste man därför ta språken på samma allvar som man tar t. ex. matematiken och förklara uppbyggnaden av det system som man vill lära ut och hur det kan användas kommunikativt. Särskilt i början av språkundervisningen måste man nämligen hjälpa till så att eleven förstår vad han håller på med. Man måste med andra ord eftersträva insikt. Det finns vidare inte något skäl varför man skulle kräva av en grundskoleelev att han ställer upp sina tal och utför alla räkneoperationer korrekt för att få ut poäng för talen i fråga om man accepterar att samma elev får göra systematiska fel i sin språkliga produktion, t. ex. ein i stället för einen. Det är nödvändigt att eftersträva korrekthet. Man kan var helt övertygad om att de elever som klarar av matematiska elementa också klarar av språkliga elementa. Om insikt och förståelse krävs för att bygga upp den språkliga kompetensen, måste läromedlen se annorlunda ut än vad som är fallet. Övning är givetvis i och för sig bra. Men övningarna får aldrig bli automatiska. Man skall alltid förstå innan man övar. Tyvärr är många av läromedlen i språk för inte bara fantasilösa och tråkiga, med onaturliga dialoger och rigida luckövningar. De är också uppbyggda enligt ett system där varje ny sak läres in separat och utan naturlig kontakt med det som lärdes in veckan innan. Det är lika meningslöst och tråkigt för en grundskoleelev att arbeta sig igenom en övningsbok i språk genom att automatiskt fylla i luckor utan att läsa vad som står runt om dem som det vore för samma elev att i matematiken automatiskt utföra vissa räkneoperationer utan att förstå varför han utför dem. Och på samma sätt som eleven sedan inte kan lösa nya läsetal om han inte förstått de matematiska principerna, så kan motsvarande elev inte bilda nya meningar om han inte förstått hur ord sättes samman till uttryck och satser. Det behövs därför läromedel som på ett metodiskt genomtänkt sätt lär ut hur man bildar satser och vad man kan göra med dem och som är roliga att arbeta med. Regeringen bör uppdra åt att genom kontakter med läromedelsproducenter stimulera en utveckling av läromedlen i språk i riktning mot en sådan språkundervisning som här har angetts. Åberopande vad som anförts hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om dels tillgodoräknande av 3-årig studiegång i modernt språk för högskolestudier, dels rätt till utökad studiekurs i vissa fall, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om 3-årig humanistisk linje, 3. att hos regeringen begär att och länsskolnämnderna får i uppdrag att vidta åtgärder för att möjliggöra ett mer effektivt utnyttjande av den tid som anvisats för undervisning i B- och C-språk i gymnasieskolan, 4. att hos regeringen begär att åtgärder vidtas för att komma till rätta med de problem som uppstår genom systemet med timreduktioner för färdighetsämnen som språk, 5. att hos regeringen begär att får i uppdrag att genom kontakter med läromedelsproducenter stimulera en utveckling av läromedlen i språk mot en sådan språkundervisning som angetts i motionen. (m) () () ()