ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902Sk826 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sk826 och () Den ökade hembränningen Två ungdomar i , kända som organiserade och engagerade nykterhetsarbetare, har gjort ett experiment för att bevisa hur lätt det är att köpa hembränninsapparat med tillbehör i , trots att det är olagligt. I kvällspressen florerar annonser om aktivt kol. Ungdomarna svarade på annonsen, fick firmans postorderkatalog där aktivt kol såldes i t. o. m. I Lagen om tillverkning av drycker § 19 står att den som innehar aktiverat kol får ej överlåta detta om han insett eller bort inse att varan skulle komma att användas vid rening eller filtrering av olovligen Dessutom säger lagen att aktivt kol inte får överlåtas i större mängd än 1/per gång. Ungdomarna, som insett hur öppet lagöverträdelserna sker, fortsatte experimentet och beställde via postorderkatalogen en hembränningsbok. Redan vid fjärde telefonsamtalet gick det också att beställa en hel hembränningsapparat med tillbehör. Firmor lämnade alla begärda upplysningar om användningssätt och effektivitet. De förmedlade också adresser till andra försäljare för att hemlaboratoriet skulle bli komplett. Att lagöverträdelser förekommer inom olika områden vet vi, men att hembränningen nu är så ohämmad och öppen i attityden, som framgår med all tydlighet i ovanstående kortfattade beskrivning, måste ses med stor oro. Hembränningen blir allt vanligare i vårt land och den tycks bli alltmer rumsren. Hur kan denna öppna annonsering och försäljning pågå? Sker ingen kontroll från polisens sida? Sker ingen påföljd, som avhåller från sådan affärsrörelse? Om hembränningen blir halvt accepterad i , så sjunker lagens efterlevnad i rask takt. Hembränningen ökar då än mer och problemet växer myndigheter och politiker över huvudet. Därmed sätts alkoholpolitiken ur spel. Vi är kritiska till regeringens sätt att sköta alkoholpolitiken på detta område. Vi anser att med skärpa måste uppdra till regeringen att ta ett fastare grepp om alkoholpolitiken när det gäller hemtillverkning. bjuds snabbvinsatser ut i nästan varje livsmedelsbutik. Denna hemtillverkning av vin har bidragit till att skapa uppfattningen att även sprittillverkning går an. Lagstiftningen bör därför skärpas. Det går med litet god vilja att ändra den uppfattningen. Se vilken attitydförändring har åstadkommit. En liknande kampanj bör genomföras mot hembränningen. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om ökade insatser för att säkerställa att lagen om tillverkning av drycker följs, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om en översyn av lagen om tillverkning av drycker, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om en kampanj mot hembränning. 1985/86 Sk826
mot · G902Sk827 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sk827 m. fl. (fp) Alkoholbeskattningen I är partihandel med sprit och vin genom lag förbehållen det statliga bolaget och Spritcentralen. Detaljhandeln är på samma sätt förbehållen systembolaget. Monopolet stärks ytterligare av förbudet att annonsera om vin och sprit. Starka sociala skäl talar för att bibehålla huvudprincipen, att försäljning av vin- och spritdrycker skall vara ett statligt monopol. Införande av konkurrens kan knappast ske utan att också sedvanlig marknadsföring av företag och produkter blir tillåten. Detta skulle med stor säkerhet öka alkoholens statusvärde och öka konsumtionen. En sådan utveckling kan inte accepteras. En utveckling av alkoholkonsumtionen från starksprit till drycker med lägre alkoholhalt bör eftersträvas. Detta kan göra genom att ändra beskattningsreglerna. Moms skall självklart beräknas på en varas pris men alkoholbeskattningens syfte är inte enbart fiskalt utan lika mycket betingat av en strävan att sänka den totala alkoholkonsumtionen. Alkoholbeskattning bör därför beräknas på basis av produktens alkoholstyrka och inte på till verkningssätt. har tidigare ställt sig bakom ett folkpartiförslag att alkoholskatten på vin skall ställas om så att dyrare kvalitetsviner inte missgynnas. Det innebär att när priserna höjs, det bör gälla billiga lättviner mer än kvalitetsviner. Regeringen har inte genomfört riksdagsbeslutet, under förevändning att det är tekniskt omöjligt. Vi delar inte denna bedömning. Tvärtom skall den nuvarande beskattningen med enkla åtgärder kunna ändras så att beslut fullföljs. Med stöd av det anförda yrkar vi att hos regeringen begär förslag om ändrad alkoholbeskattning i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · G902Sk829 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sk829 m. fl. (m, fp, c) Beslut i ärenden rörande servering av alkoholdrycker Det har hänt att serveringstillstånd nekats eller indragits för restaurangägare enbart på grund av taxeringsintendents misstanke om eventuellt skattebrott. Utskänkningsärenden har diskuterats i . Vi går här inte närmare in på själva alkohollagstiftningen. En sak torde alla vara eniga om: en person skall inte mista rätten till servering av alkoholdrycker enbart på grundval av misstanke om skattebrott. Det måste föreligga rättslig prövning och domslut innan ett sådant beslut kan ske. Med hänvisning till det ovan sagda föreslår vi att som sin mening ger regeringen till känna att beslut i ärenden rörande serveringstillstånd icke skall ske enbart vid misstanke om skattebrott utan först sedan dom har fallit. () () () () ()
mot · G902Sk831 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk831 m. fl. (c) Alkoholpolitiken Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:So254 hemställs att beslutar uttala att intentionerna alkoholpolitiska beslut skall fullföljas. () () () () Lilla () () ()
mot · G902Sk832 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk832 och () Försök med ransonering av alkohol Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:So255 hemställer vi 1. att hos regeringen begär förslag till alkoholpolitiska åtgärder riktade direkt mot storförbrukning och missbruk, 2. att hos regeringen begär en noggrann planering av ett tidsbegränsat vetenskapligt försök med inköpsbegränsning av alkohol.
mot · G902Sk901 · 1986-01-21 00:00:00 — 1985/86: Sk901 Viss rationalisering av kyrkobokföringen 1985/86 Sk901-906 Kyrkobokföringen är för inånga församlingar både arbetskrävande och kostsam. Den sköts också ofta orationellt, och modern kontorsutrustning som t. ex. datateknik har som regel inte ännu kommit till användning. Församlingarna har varit förhindrade att rationalisera på detta område på grund av oklarheten om det framtida huvudmannaskapet för folkbokföringen. Något förslag om en ändring i nuvarande huvudmannaskap föreligger ju inte heller. Enligt organisationsutskottet vid kyrkomöte får inte en eventuell framtida förändring av huvudmannaskapet hindra att rationaliseringar vidtas inom den nuvarande organisationen. Önskemål har framförts om att vissa mindre församlingar i skulle kunna ha en gemensam kyrkobokföringsexpedition. Invånarna inom flera församlingar skulle på kort gångavstånd kunna nå denna gemensamma expedition. Datatekniken skulle då kunna utnyttjas och därmed bl. a. personalkostnaderna minskas. Forskares intresse av en församlingsbaserad kyrkobokföring behöver inte riskeras, då ursprunglig församlingstillhörighet inte behöver utplånas utan lätt kan noteras i kyrkobokföringsdistriktets handlingar. Även större församlingar som t. ex. och önskar få inrätta gemensam folkbokföring. Nuvarande lagstiftning förutsätter att varje pastorat är eget kyrkobokföringsdistrikt. Det borde vara möjligt att ändra lagen så att de församlingar som så önskar kan få rättighet att inrätta gemensam folkbokföringsexpedition. För att ansvara för den sålunda sammanslagna kyrkobokföringen bör kunna förordna en lämplig kyrkoherde inom samfälligheten att utöva tillsynen över kyrkobokföringen på den pastorsexpedition som är gemensam för två eller flera pastorat. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i folkbokföringslagen 5 och 10 §§ att i motionen föreslagen förenkling kan vidtas.
mot · G902Sk902 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk902 och () Ändrat huvudmannaskap för folkbokföringen Folkbokföringens framtida organisation har utretts under en följd av år. Det är angeläget att ett avgörande nu sker. Den nuvarande organisationen med , och pastorsämbetena som ansvariga har historiskt ursprung. Kyrkan är sedan århundraden statens förlängda arm när det gäller att hålla reda på medborgarna. Till stor del har det handlat om att se till att vissa skyldigheter fullgjorts, bl. a. kopplingen folkbokföring-beskattning. Mycket har förändrats, och har socialförsäkringen alltmer framträtt som den tyngsta intressenten av en korrekt folkbokföring. Sambandet mellan folkbokföringens uppgifter och försäkringskassornas verksamhet är mycket starkt. Alla som är bosatta i riket och har fyllt skall t. ex. vara inskrivna hos allmän försäkringskassa. Detta bosättnings- och inskrivningsbegrepp är av avgörande betydelse för många ärendeslag inom försäkringen. Folkbokföringsuppgifterna har också stor betydelse för andra typer av ärenden som administreras av försäkringskassorna. Kassorna kommer i kontakt med hela befolkningen, också barnen, . I genomsnitt har man 5,5 miljoner besök samt ca 70 miljoner brevkontakter (förfrågningar, beslut, utredningar m. m.). Kontakterna är i regel av positiv natur, eftersom man administrerar förmåner, och skäl finns oftast att försäkra sig om riktiga uppgifter, t. ex. adresser. Eftersom en stor del av utbetalningarna sker har kassorna ett intresse av att kontinuerligt uppdatera folkbokföringsuppgifterna. Skatteadministrationens intresse är mer knutet till särskilda tillfällen . Som folkbokföringsutredningen konstaterade är försäkringskassorna också på grund av sin höga servicenivå, med ett väl utbyggt lokalkontorssystem, lämpliga som folkbokföringsadministratörer. Stora ansträngningar pågår för att ytterligare förbättra servicen till allmänheten. Det faktum att socialförsäkringens ADB-system just nu är föremål för en genomgripande förändring skapar ett unikt tillfälle att på ett samhällsekonomiskt fördelaktigt sätt samordna folkbokföringen med kassornas övriga verksamhet. Kostnadsjämförelser som tidigare gjorts saknar numera aktualitet då kassorna kommer att ha terminaler med tillräcklig teknisk kvalitet och kapacitet att utan nyinvesteringar klara folkbokföringens terminalbehov. Telefonkapacitet, lokal- och arkivutrymmen utgör inte heller något problem i sammanhanget. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om det lämpliga i att föra över folkbokföringen till försäkringskassorna. 1985/86 Sk902
mot · G902Sk903 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Sk903 () Jämställdhet i folkbokföringssystemet I det nuvarande folkbokföringssystemet ges mannen en särställning i form av ett slags huvudmannaskap för all familjebildning. Varje myndig person, gift eller ogift, borde få vara sin egen huvudman, hushållsföreståndare eller sökperson. Minderåriga barn skall självklart ha vårdnadshavaren som huvudman inte annan för dem utomstående person. Föräldrar, som har gemensam vårdnad skall båda ha samhörighet med barnet. Konsekvensen av en sådan delad samhörighet skulle innebära att handlingar rörande barnen kommer i båda föräldrarnas namn. Med tanke på datasystemets kapacitet är de föreslagna förändringarna möjliga utan stora kostnader. Det nuvarande systemet kan upplevas som ytterst orättfärdigt och kränkande, vilket följande är några exempel på. S och P är gifta . S har två barn från tidigare äktenskap som S är ensam vårdnadshavare för. Äktenskapsförord finns och S är ensam ägare till fastigheten och hemmets inventarier. Folkbokföringen kallar P för huvudman, hushållsföreståndare, sökperson, samhörighetsperson m. m. för S och hennes barn. Vid ansökan om bostadsbidrag fick man oväntat en ny sökande (P) och tidigare sökande (S) blev medsökande. Den förtryckta blanketten hade den nye sökandens personnummer som registreringsnummer. Vi har alltid mannen i ett förhållande som sökande fick S till svar av kommunala myndigheten. En mängd reklam rörande familjen har sedan giftermålet anlänt i P:s namn. Information och erbjudanden avsedda för S och hennes barn adresseras och riktas till P som varken är fader eller vårdnadshavare och alltså ej kan skriva under eller godkänna avtal för barnen. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring i folkbokföringssystemet så att varje myndig person är sin egen huvudman.
mot · G902Sk904 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sk904 och () Avveckling av reglerna om skattetillägg Taxeringslagens bestämmelser om skattetillägg har visat sig medföra betydande tolkningssvårigheter. Reglerna tillämpas alltför strikt, och utfallet av tillämpningen uppfattas ofta som slumpartad och orättvis. Lagreglernas positiva effekter kan starkt ifrågasättas. Hela avsnittet XIV a Om särskilda avgifter (116 a-116 t §§) i taxeringslagen (1956:623) bör därför utgå. bör som sin mening ge regeringen detta till känna och av regeringen begära förslag om de justeringar i skattelagstiftningen i övrigt som en sådan åtgärd eventuellt kan anses nödvändiggöra. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avveckling av taxeringslagens bestämmelser om skattetillägg och eventuell justering av skattelagstiftningen i övrigt med anledning av en sådan förändring.
mot · G902Sk905 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk905 (vpk) Myndigheters patriarkaliska synsätt - Man tager vad man haver, sa , och tog en kvinna. Svensk lagstiftning ålägger det allmänna att garantera kvinnor och män lika rättigheter. Vi kvinnor blev myndiga , och äktenskapet är en form av frivillig samlevnad mellan självständiga individer. Trots detta lever ett omyndigförklarande kvar hos olika myndigheter som använder begreppet huvudman= manligt överhuvud för familjen. En märklig poäng i sammanhanget är att medan ett antal byråkrater helt förälskat sig i den modernaste tekniken i sin blanketthantering så lever fördomar värdiga adelskalendern kvar i deras tankevärld. I statliga register och datasystem har mannen kvar sin ställning som överhuvud. Kvinnor, män och barn i familjer som reagerat mot detta har kämpat förgäves mot myndigheterna för att slippa ta emot myndigheternas ojämlika utskick. Medan en ogift mor alltid skall vara s. k. sökperson i förhållande till sina egna omyndiga barn - och även om hon lever tillsammans med barnens far så förändras läget om kvinnan gifter sig med en man som inte är barnens far. Då blir denne nye man sökperson och den som enligt myndigheterna skall stå för samhörigheten med hustruns barn. Detta är bl. a. förhållandet i anvisningar för folkbokföringen. Att man som en skenmanöver nu lanserat det mindre kontroversiella uttrycket sökperson ändrar inte på det patriarkaliska synsättet i behandlingen. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär åtgärder för att avskaffa det patriarkaliska synsätt som präglar myndigheters förhållningssätt till kvinnan-mannen-familjen, i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G902Sk906 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Sk906 och () Folkbokföringens behandling av mannen som huvudman I folkbokföringen behandlas mannen i en familj som huvudman, hushållsföreståndare och sökperson - oavsett ägarförhållandena inom familjen. Han behandlas ockå som samhörighetsperson för makans barn - även om han inte är vare sig fader eller vårdnadshavare. Detta kan få mycket märkliga konsekvenser och upplevs av många som kränkande. Exempel på detta är familjen . och gifte sig . hade då levt ensam med två barn från tidigare äktenskap. Hon var och är fortfarande ensam vårdnadshavare för barnen. 1977 köpte hon en fastighet vilken familjen fortfarande bebor. I samband med äktenskapet skrevs ett äktenskapsförord så att ensam blev ägare till fastigheten och hemmets inventarier. och har inga gemensamma barn. Folkbokföringen kallar dock för huvudman, hushållsföreståndare, sökperson och samhörighetsperson för och hennes barn. Vid olika kontakter med myndigheter betraktas således som huvudman, t. o. m. som huvudlåntagare för hustruns fastighet, och som sökande av bostadsbidrag när det i själva verket är hustrun som är vårdnadshavare. I samband med Folk- och bostadsräkningen 85 behandlades - som i praktiken var inflyttad i en redan befintlig familj - som person 1, huvudman. Exemplen på märkliga konsekvenser kan göras många. Egendomligast blir det kanske när information och erbjudanden avsedda för och hennes barn adresseras och riktas till . Att mannen på detta sätt ses som huvudman och hushållsföreståndare oavsett förhållandena är följden av ett helt föråldrat system som dessutom är missvisande och kan upplevas som stötande av berörda parter. Det torde - med datasystemets kapacitet - inte vara svårt att ändra bestämmelserna så att varje myndig person, gift eller ogift, kan vara sin egen huvudperson och hushållsföreståndare och att makar själva kan få avgöra vem som skall vara sökperson för familjen när detta är nödvändigt. Minderåriga barn skall självklart i första hand ha vårdnashavaren som huvudman eller kontaktperson. Föräldrar med gemensam vårdnad skall båda kunna ha huvudmannaskapet eller kunna avgöra vem av föräldrarna som skall vara huvudman. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om ändringar i gällande bestämmelser för folkbokföringen så att varje myndig person - gift eller ogift - är sin egen huvudperson och hushållsföreståndare och att makar själva kan få avgöra vem som skall vara sökperson för familjen när detta är nödvändigt. () () 1985/86 Sk906
mot · G902So201 · 1986-01-10 00:00:00 — Motion till 1985/86:So201 Bekämpningen av narkotikamissbruket Mot. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Ju602 hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om lokal och regional samordning av resurser för bekämpande av narkotikamissbruket i enlighet med vad som anförts i motionen. () () I 1985/86.
mot · G902So202 · 1986-01-14 00:00:00 — Motion till 1985/86:So202 () Normerna för vård av äldre Vi läser nästan i tidningarna om hur äldre personer rånas och bestjäls. Sätten är många förutom rent våld, t. ex. smarta försäljare, inbrott, väskryckning m. m. Det finns en annan form av brott mot gamlingar som också är utbredd, kanske både listigare och fräckare. Det skrivs inte om den, den anmäls oftast inte den pågår i det fördolda. Äldre människor bor ofta ensamma, har bra pension och kanske en sparad slant. De är lätta att påverka, om man spelar på känslosträngar soloch vårare är vanligt. är de senda och förstår då ännu mindre vad som är bäst för dem. Det förekommer ofta att även utåt sett socialt välanpassade personer ställer sig in hos åldringar som de vet inte är barskrapade och med hycklad vänskap lurar dem på pengar och värdeföremål eller att testamenten skrivs till de nyvunna vännernas förmån. Anhöriga som kanske under ett långt liv haft goda relationer till sin släkting och ofta utan ersättning hjälpt till vid sjukdom m. m. blir lottlösa. Att övertala en gamling till att skriva testamente ordnas i smyg, men eftersom det är lagligt utformat är det inte mycket att göra åt. Det är viktigt att sådan verksamhet stoppas så att vi slipper läsa överskrifter som Hemsamarit gav 90-åring hjälp med testamente, delade . med kollegor, i tidningen. Det är viktigt att de sociala myndigheterna har god kontakt med äldre personer, särskilt då ensamboende för att förhindra att de blir lurade, och att om testamente skrivits, det då utreds om testator blivit utsatt för påverkan. Det bör ankomma på de sociala myndigheterna att ha god kontakt med både äldre personer och dem som hjälper dem, exempelvis hemsamariter. Hemsamariter och andra vårdnadshavare bör informeras i samband med utbildningen. De sociala myndigheterna får anses ha ett ansvar för att människorna inte utsätts för otillbörliga påtryckningar i testamentsfrågor. Det bör vara möjligt för dessa myndigheter att genom instruktioner eller på annat sätt göra dem som kommer i kontakt med äldre och ensamstående personer uppmärksamma på problemet. Jag anser att bör få i uppdrag att utarbeta ett dylikt förslag. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till arbetsnormer för dem som i olika sammanhang vårdar äldre människor och då i syn- Mot. nerhet när det gäller ekonomiskt känsliga situationer. 1 * 1985/86. 3 sam!.
mot · G902So203 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86:So203 och () Statsbidrag till handikappad som vill leasa bil kan en handikappad få visst stöd för inköp av bil. Reglerna är dock så utformade att många kommer att stå utanför. Förre socialministern har i proposition 1985:100 bl. a. sagt att tillgängliga resurser främst bör satsas på färdtjänst, riksfärdtjänst och det arbetsmarknadspolitiska stödet. Den kommunala färdtjänsten har förbättrats, och i vissa kommuner kan handikappade anlita färdtjänst vid arbetsresor till samma kostnad som för ett månadskort. Detta har dock visat sig kunna få mycket stora ekonomiska konsekvenser för kommunen. Det skulle t. o. m. kunna bli billigare för en kommun att köpa en bil till en handikappad i stället för att betala färdtjänstkostnaden . 1 det läget skulle en leasing av handikapputrustad bil kunna vara ett bättre och billigare alternativ för såväl den handikappade som kommunen. Den handikappade får större rörelsefrihet, och kommunen skulle endast behöva betala kostnaden för bilresor. En handikappad har ofta svårare att göra enklare underhåll eller rätta till smärre fel än en frisk person, varför fullserviceleasing är ett utmärkt alternativ. Man kan också låta en annan handikappad överta en leasad bil när föregående användare kan utnyttja den. Men för att kunna medge leasing av handikapputrustad bil måste statsbidragsbestämmelserna ändras så att även bilföretag, och inte endast privatpersoner, kan erhålla bidrag till specialutrustning. Kommunen måste också få rätt att av statsbidragsmedel till färdtjänsten bidra till leasingkostnaden motsvarande kostnaden för bilresor till och från arbetet. Med stöd av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs angående ändring av statsbidragsbestämmelserna för möjlighet för handikappade att leasa bil.
mot · G902So204 · 1986-01-16 00:00:00 — Motion till 1985/86:So204 () Inrättande av familjedomstolar De sociala centralnämnderna och den alltmer omfattande delegeringen av ärenden på tjänstemannanivå har ställt många familjer inför en situation som upplevs som rättsligt osäker. När samhället har att avgöra åtgärder mot familjer vid mål om t. ex. barnmisshandel, incest, barnkriminalitet, fosterhemsplacering och skilsmässor, där man dels skall ha en dömande, dels en vårdande funktion, uppstår inte bara ett motpartsförhållande utan man tvingas att bygga sina avgörande ställningstaganden på ur rättssäkerhetssynpunkt osäkra fakta. Mycket av bakgrundsmaterialet utgörs av muntliga uttalanden, enskildas ställningstaganden och emotionella värderingar vid handläggningstillfället. Det stora antalet familjemål och det växande missnöjet mot nuvarande ordning från allmänhetens sida motiverar att nuvarande rättsordning ersätts med särskilda familjedomstolar, vilka medger muntliga och skriftliga utredningar och rätt till överklaganden enligt den i andra rättssammanhang vedertagna ordningen. En förbättring av nuvarande system med sociala dömande nämnder är påkallad inte minst för barnens bästa utan även för att garantera föräldrarna en bättre rättssäkerhet. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om inrättandet av familjedomstolar.
mot · G902So205 · 1986-01-16 00:00:00 — Motion till 1985/86:So205 En ny samlad plan mot narkotikamissbruket Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1985/86:Ju604 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av en ny samlad plan för att göra rent hus med knarket.