ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902620 · 1986-05-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:620 () Ett samlat program för skolledarutbildning (prop. 1985/86:173) I proposition 1985/86:173 redovisas under 2.5 Vissa övergångsfrågor om ett samlat program för skolledarutbildning att det finns skolledare som inte genomgått den nuvarande skolledarutbildningen. Föredragande statsrådet framhåller att det är önskvärt att också dessa skolledare erbjuds utbildning och forsätter: Det bör ankomma på SÖ att så långt möjligt se till att de successivt slussas in i det nya skolledarutbildningsprogrammet. Enligt min mening bör därvid de skolledare som har den kortaste tjänstgöringstiden som skolledare prioriteras. Det finns emellertid kommuner där endast hälften av skolledarna genomgått den nuvarande utbildningen. En prioritering av de skolledare som har den kortaste tjänstgöringstiden riskerar lämna ett antal skolledare utan möjlighet till utbildning. Det skulle därför enligt min mening vara önskvärt att SÖ kan visa generositet vid inslussningen av skolledare utan utbildning i det nya skolledarutbildningsprogrammet. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om uttagning av skolledare till det nya skolledarutbildningsprogrammet.
mot · G902622 · 1986-05-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:622 m. fl. (fp) Ett samlat program för skolledarutbildning (prop. 1985/86:173) I samband med att i proposition 1985/86:173 behandlas vad man kallar rekryteringsutbildningen diskuteras den ojämna fördelningen av män och kvinnor som rekryteras till skolledarbefattningar. Som beskrivs i SO:s förslag är det en ringa andel kvinnor som innehar skolledartjänster. Det är ett självklart rättvisekrav att kvinnor och män skall vara lika representerade och ha samma inflytande i samhället. Detta förhållande gäller inte skolledartjänsterna . Det finns många skäl till varför det är viktigt att andelen kvinnliga skolledare ökar. Kvinnor och män har olika erfarenheter av livet och av människorna på grund av sin könsidentitet. Det är därför viktigt att det även finns kvinnor inom skolledningen så att perspektivet och möjligheterna till inlevelse och förståelse inte begränsas till männens erfarenhetsområde. Till detta kommer att jämställdhet är särskilt viktigt i skolan med dess ansvar för barn och ungdomar. Det är nödvändigt att skolan motverkar den könsstatushierarki som blir en följd av att barnen praktiskt taget bara möter män som rektorer. Barnen behöver förebilder från vuxenlivet som innebär att kvinnornas och männens kapacitet utnyttjas på lika villkor. Mot bakgrund av detta är det mycket otillfredsställande att det i propositionen inte lämnas några konkreta förslag till hur en jämnare könsrekrytering av skolledare skall kunna åstadkommas. I propositionen konstateras bara att föredraganden utgår från att dessa frågor kommer att uppmärksammas i planeringen av rekryteringsutbildningen. bör enligt vår mening ge regeringen till känna att den bör uppdra åt att i samband med planeringen av den nya skolledarutbildningen också utarbeta ett program för hur en jämnare rekrytering till skolledartjänster skall kunna uppnås. Med anledning av vad vi i motionen anfört hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen tili känna vad vi i motionen anfört angående en jämnare könsrekrytering till skolledarutbildningen. () ()
mot · G902623 · 1986-05-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:623 Ett samlat program för skolledarutbildning (prop. 1985/86:173) I proposition 1985/86:173 föreslås ett samlat program för skolledarutbildning. Det är bra att insatserna ökas för utbildning av skolledarna, då kraven på den ledande och samordnande funktionen i skolan bara ökat. Samlevnadsproblem i många hem påverkar självfallet arbetet i skolan. Det blir allt svårare att vara lärare. Detta ökar behovet av kvalificerade skolledarinsatser. Regeringens förslag utgår från tanken att kommunerna skall ha huvudansvar för skolledarutbildningen med vissa statliga insatser. I och för sig är tanken god. Men frågan är om resurserna i vad gäller så väl tid och pengar som kompetens finns. I vissa större kommuner är kanske resurserna tillräckliga, men i den större majoriteten av kommuner saknas de mer eller mindre. Frågan om de ekonomiska resurserna kan naturligtvis lösas, men kompetensen att utbilda i ledarskap är säkerligen ojämnt fördelad över landet. Dessutom måste det vara svårare att göra ledarskapsutbildningen så allsidig som möjligt inom en kommuns gränser. Förslaget att den s. k. rekryteringsutbildningen skall handhas av kommunerna kan jag instämma i. Det är naturligt att kommunerna rekryterar människor med en personlig lämplighet för skolledaryrket. Det är också naturligt att den som prövar på yrket - oftast genom ett kortare vikariat - får handledning av erfarna skolledare i kommunen. Huvudansvaret för de övriga delarna i skolledarutbildningen - introduktion, fördjupning och fortbildning - bör ligga på den regionala nivån. står tillräckligt oberoende gentemot de olika kommunerna och befinner sig tillräckligt nära vardagsarbetet i skolan för att utbildningen skall få förankring i verkligheten. Dessutom har länsskolnämnden de resurser som krävs för att utbildningen skall motsvara kraven på allsidighet. Alla övriga krav vad exempelvis gäller samhällets utveckling, skolans roll, pedagogiken, ledarskapspsykologi och nytänkande över huvud taget kan också uppfyllas. Självfallet skall en utbildning av detta slag ske i samverkan med olika institutioner och organisationer i samhället. Självfallet har ett övergripande ansvar. Och lika självfallet är det att samverkan sker med kommunerna. Den praktiska handledningen i utbildningen kan exempelvis handhas av lämpliga och erfarna skolledare i kommunen. Med åberopande av vad jag anfört hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om huvudansvaret för skolledarutbildningen.
mot · G902624 · 1986-05-28 00:00:00 — Överenskommelse med om beskattning av s. k. gränsgångare, m. m. 1985/86:174) I proposition 1985/86:174 behandlas beskattningen av s.k. gränsgångare mellan och . överenskommelse i denna fråga upphör att gälla vid utgången av 1986. Enligt nu gällande avtal skall gränsgångare endast beskattas i det land där de är bosatta. Avtalet gäller dock inte för anställda i offentlig tjänst. Den reglering som föreslås i proposition 1985/86:174 är endast av provisorisk natur, och avsikten är att den skall ersättas med ett nordiskt multilateralt avtal, som då också kommer att reglera förhållandena mellan och i vad gäller beskattning av gränsgångare. En separat överenskommelse med angående gränsgångare är nödvändig om inte avtalslöst tillstånd skall föreligga . I det nordiska avtal som beräknas gälla fr. o. m. 1990 omfattas alla gränsgångare, dvs. både de i enskild och offentlig tjänst i motsats till vad som gäller . Avsaknaden av regler för gränsgångare i offentlig tjänst kan, enligt propositionen, medföra problem för offentligt anställda. Trots detta föreslås nuvarande regler löpa utan förändring. Motiveringen är att endast ett ringa antal personer träffas negativt av den bristande regleringen av offentliganställdas beskattning. Att de nordiska länderna skall verka för en gemensam nordisk arbetsmarknad - därom råder en betydande enighet. För det politiskt praktiska arbetet innebär detta att regler, inte minst skatteregler, skall ges en så likformig utformning som möjligt utan hänsyn till speciella anställningsförhållanden m. m. Strävan efter att avskaffa regler som begränsar utvecklingen mot en livskraftig nordisk arbetsmarknad påverkar givetvis i första hand gränsregioner, inte minst . Olikheten i beskattningen av gränsgångare i offentlig tjänst skapar dessutom vissa administrativa problem för skattemyndigheterna. När exempelvis danska läkare anställs på korttidsvikariat inom den skånska sjukvården, sker taxering, beroende på vikariatets längd, antingen i den kommun där arbetet utförts eller i gemensamt distrikt. I praktiken leder denna typ av gränsdragning till problem både för de enskilda och skattemyndigheterna. Med hänsyn till vad som anförts bör gränsgångarreglerna ändras, så att de gäller alla anställda. Denna förändring kan redan nu införas i avtalet med . Ur regional synpunkt är det väsentligt att arbetsutbytet mellan och underlättas. Detta gäller inte minst inom forskning och högre ubildning. Regeringen bör därför ta upp förhandlingar med angående beskattningen av s. k. gränsgångare, så att samma regler gäller för 1 1 1985/86.3 sami. personer i enskild tjänst och offentligt anställda. Då en sådan förhandling knappast hinner slutföras före årets utgång och ett eventuellt avtalslöst tillstånd ej kan accepteras yrkar vi inte avslag på propositionen. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om beskattning av s. k. gränsgångare. () () gotab Slockholm 1986 11094 2
mot · GA02Fi102 · 1986-10-30 00:00:00 — Motion till 1986/87: Fil02 m. fl. (fp) Förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen (1956: 236) (prop. 1986/87: 28) I proposition 1986/87:28 föreslås godkänna den av regeringen begärda förlängningen av tillämpningen av prisregleringslagen. Vanliga motiv för att tillgripa prisregleringen har varit att temporärt hålla nere kostnaderna för konsumenterna. Detta motiv kan vara vällovligt i en krigssituation eller då fara för krig föreligger. I nästan alla andra fall grundar sig statliga ingripanden i prissättningen på ett förmyndartänkande och ett allmänt misstroende mot marknadsekonomins funktionssätt. Prisregleringar leder endast till att efterfrågan ökar men däremot inte utbudet. Priset förlorar sin signalfunktion då det ej längre tillåts spegla produktionens alternativkostnad. Prisregleringar leder till samhällsekonomiska förluster till följd av otillfredsställd marknadsefterfrågan, ineffektiv fördelning av utbudet, utebliven automatisk produktionsanpassning till förändringar i efterfrågan och bristande information om marknadsefterfrågans faktiska storlek med åtföljande svårigheter vad beträffar produktionsplaneringen. har en stark tilltro till marknadsekonomins förmåga att i fredstid lösa ekonomiska problem. Att vår grundsyn inte delas av regeringen illustreras av det faktum att regeringen under den föregående mandatperioden tillämpade prisregleringen i större eller mindre utsträckning under Vi vill dock instämma i löneministerns slutsats att skillnaden i inflationstakt gentemot våra viktigaste konkurrentländer skapar allvarliga problem. Enda sättet att bemöta detta problem är att bedriva en stramare ekonomisk politik. Syftet med prisregleringslagen var och är inte att tillämpa den som ett konjunkturpolitiskt medel. Vi anser därför att prisregleringsmöjligheten skall avskaffas och yrkar därför avslag på en fortsatt tillämpning av 2, 3, 4, 6, 8 och 9§§ allmänna prisregleringslagen (1956:236) till . Nr FilOl -105. Med anledning av ovanstående hemställs att avslår proposition 1986/87: 28. () () 1986/87 Fil 02
mot · GA02ju101 · 1986-10-08 00:00:00 — 1986/87: JulOl Ändring i vapenlagen (1973:1176) (prop. 1985/86:176) I propositionen föreslås bl. a. en ändring av vapenlagens bestämmelser vid s.k. uppsiktsutlåning av vapen, innebärande att kravet på avlagd jägarexamen slopas. Däremot har inte en nedre åldersgräns ifrågasatts. Många ungdomar avlägger jägarexamen innan de fyllt . Det sker ofta i skolan under s.k. fritt valt arbete. Jägarexamen är ett bevis för att kunskaper om jakt, viltvård och vapenhantering finns. Har en ungdom avlagt jägarexamen innan han eller hon fyllt så bör vederbörande också enligt min mening ges tillfälle att hantera vapen i samband med jakt. Det är kunskaperna och inte en strikt tillämpad nedre åldergräns som i första hand bör vara avgörande vid uppsiktsutlåning av vapen. Med hänsyn till skolans positiva intresse för jägarexamen är kanske en nedre åldersgräns mer lämplig. Med en sådan ändring av den nedre åldersgränsen bör kraven på avlagd jägarexamen därmed bibehållas för ungdomar vid uppsiktsutlåning av vapen. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om uppsiktsutlåning av vapen till ungdomar . 1 1986/87.3 sami.
mot · GA02K102 · 1986-10-17 00:00:00 — 1986/87: K102 i (m) Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (redog. 1986/87:1) I JO:s ämbetsberättelse till innevarande års riksdag har JO redovisat ett ärende under rubriken vid handläggning av ett taxeringsärende uttalanden om möjligheten att väcka åtal för myndighetsmissbruk (s. 242-248). JO uttalar att ärendet utgör en beklämmande katalog av felaktigheter, där vederbörande inte bara har visat prov på dåligt omdöme utan fastmer direkt satt sig över gällande föreskrifter. JO anser i och för sig att här föreligger ett uppenbart myndighetsmissbruk, enligt 20 kap. 1 §, men tillfogar att för straffbarhet fordras även någon form av uppsåt, och för att åtala vederbörande taxeringsnämndsordförande måste JO kunna styrka att denne haft uppsåt att tillfoga vederbörande deklarant skada. Eftersom JO därför anser att 20 kap. 1 § första stycket är i det allra närmaste omöjlig att tillämpa, anser han det nödvändigt att detta lagrum rekonstrueras, vilket han meddelat konstitutionsutskott och . Under hänvisning till vad som förekommit i detta ärende och till JO:s framställning till får jag härmed hemställa att hos regeringen begär förslag till sådan ny formulering av 20 kap. 1 § första stycket, som kan möjliggöra för JO att med utsikt till framgång väcka åtal mot tjänstemän i stat och kommun för myndighetsmissbruk.
mot · GA02K103 · 1986-10-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :K103 och () Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (redog. 1986/87:1) Justitieombudsmannen riktade en allvarlig kritik mot väntetiderna vid de rättspsykiatriska klinikerna (JO:s ämbetsberättelse 1985/86 s. 280 f.).1 årets ämbetsberättelse (s. 155 ff.) återkommer Sverne till samma fråga. Förhållandena vid rättspsykiatriska kliniken i beskrivs i det senaste utlåtandet som helt oacceptabla. De långa väntetiderna strider mot gällande lagstiftning och är enligt min mening inte godtagbara med tanke på att häktade, mer eller mindre gravt psykiskt störda personer hålls inspärrade för rättspsykiatrisk undersökning som flerfaldiga gånger överstiger den av lagstiftaren förutsedda. Väntetiderna kan ej heller - med tanke på utgifterna på häktessidan - anses ekonomiskt försvarbara. JO erinrar också om att har anslutit sig till den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna. I artikel 5.3 sägs att den som är berövad sin frihet är berättigad till rättegång inom skälig tid. Enligt JO Sverne kan det ifrågasättas om domstolen skulle godta de väntetider som förekommer i de svenska häktena som "skälig tid. För att inte formellt bryta mot bestämmelsen om sex veckors undersökningstid i 4 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning begär och erhåller klinikerna anstånd av . JO har under hand erfarit att beslut i dessa anståndsärenden handläggs och fattas av en byråassistent. Först vid fråga om anstånd skall meddelas för tredje gången sker samråd med högre befattningshavare. Enligt JO:s mening är det inte godtagbart att beslut som rör en från rättssäkerhetssynpunkt så viktig fråga som denna handläggs på detta vis. Inom pågår arbete med ny lagstiftning rörande den psykiatriska tvångsvården. De förhandlingar som förts mellan staten och sjukvårdshuvudmännen visar att frågan om ett övertagande av den rättspsykiatriska verksamheten rymmer ett antal svårlösta problem. Enligt JO:s mening är det emellertid inte godtagbart att avvakta resultatet av denna översyn. Sorn situationen ser ut är emellertid omedelbara åtgärder påkallade för att nedbringa de totala undersökningstiderna, skriver JO i sitt utlåtande. Eftersom JO är ombudsman är det i första hand som har att reagera på de iakttagelser som rapporteras i JO:s ämbetsutlåtanden. Den förnyade kritiken av väntetiderna vid de rättspsykiatriska klinikerna kan inte gärna förbigås med tystnad. De redovisade bristerna bör påtalas för regeringen. bör vidare göra klart att den förväntar sig snabba insatser i syfte att undanröja de missförhållanden som föreligger. hänvisning till pågående reformarbete är, som JO själv uttalar, inte till K103 Mot denna bakgrund hemställer vi att med anledning av JO:s utlåtande om väntetiderna för rättspsykiatriska undersökningar som sin mening ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om behovet av snabba åtgärder för att undanröja de redovisade bristerna. () ()
mot · GA02N102 · 1986-10-22 00:00:00 — 1986/87 :N102 () Handel med ädelmetallarbeten och om bestämning av volym och vikt (prop. 1986/87:8) I propositionen föreslås förändringar som vid ett flertal tillfällen varit föremål för överväganden. Sålunda föreslås nu förändringar vad gäller borttagandet av den obligatoriska kontrollstämplingen och sänkning av finhaltskravet. Av branschorganisationernas remissyttranden framgår, efter gjord opinionsundersökning, att konsumenterna vill ha kvar såväl den obligatoriska statliga kontrollstämplingen som finhaltskravet. Enligt min uppfattning är det olyckligt att slopa kravet på statlig kontrollstämpling för silver, som föreslås. Nuvarande kontroll bygger till stora delar på den konvention som tillsammans med en rad andra länder undertecknat och som reglerar förutsättningarna för ömsesidigt erkännande vad gäller kontroll och märkning av ädelmetallvaror. Propositionen omfattar inte de problem som är förknippade med allergier förorsakade av ädelmetaller av skilda slag. Det är enligt min mening mycket otillfredsställande att s. k. ädelmetaller kan ha ett stort inslag av nickel utan att detta på något sätt framgår i samband med varan. En sänkning av finhaltskravet på t. ex. guld skulle innebära onödigt stora allergirisker för många konsumenter. Ett reviderat kontrollsystem måste innehålla beteckningar på ädelmetaller som anger varans innehåll av bl. a. nickel. Därför anser jag att förslaget om en sänkning av finhaltskravet avslås. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar avslå förslaget om slopandet av statlig kontroll av silverarbeten, 2. att beslutar avslå förslaget om en sänkning av finhaltskravet på ädelmetallarbeten.
mot · GA02N106 · 1986-10-21 00:00:00 — Motion till 1986/87:N 106 () Vissa åtgärder m. m. efter (prop. 1986/87:18) Regeringens proposition 1986/87:18 om vissa åtgärder m. m. efter har inte beaktat att även bör ges den kompetens som behövs för att upprätthålla en tillfredsställande beredskap mot kärnkraftsolyckor. I remissyttrande över strålskyddsinstitutets förslag om förbättrad beredskap mot kärnkraftsolyckor anför i att länet är den del av landet som ligger närmast de stora kärnkraftsanläggningar vilka är belägna vid samt att det i farvattnen runt opererar ett antal fartyg vilka framdrivs med kärnreaktorer. Avståndet mellan och är . Den i området förhärskande vindriktningen är SV-VSV. Anförda förhållanden torde, sammantaget med de besvärliga kommunikations- och utrymningsfrågorna, starkt tala för att även i likhet med de i propositionen nämnda Norrlandslänen bör tillförsäkras den kompetens som erfordras för att kunna bygga upp och vidmakthålla en tillfredsställande beredskap mot kärnkraftsolyckor. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen sägs om behovet av en utökad kompetens för beredskapen mot kärnkraftsolyckor inom .
mot · GA02N107 · 1986-10-22 00:00:00 — Motion till 1986/87 :N 107 och () Vissa åtgärder m. m. efter (prop. 1986/87:18) I propositionen framhålls bl. a. att de renskötande samerna har drabbats hårt av nedfallet från Tjernobyl och att bevarandet och utvecklandet av den samiska kulturen är en angelägen uppgift. I denna del anförs vidare: Denna utgångspunkt har väglett de insatser som från samhällets sida har vidtagits för samerna med anledning av reaktorolyckan i Tjernobyl. Enligt vad som framgår av Svenska samernas riksförbunds (SSR) framställning till regeringen avlämnad vid uppvaktning för jordbruksministern återstår flera frågekomplex, som inte sammanhänger med ersättning för slaktade renar. Vägledande för samhällets insatser måste vara att återskapa en framtidstro hos de renskötande samerna och att samhällets insatser präglas av en helhetssyn och har substans för att det som anges i propositionen om att bevarandet och utvecklandet av den samiska kulturen är en angelägen uppgift skall kunna realiseras. Ett särskilt problem är att det inte finns något organ som kan ta upp ett sammanhållet åtgärdsprogram till behandling på sätt som framhålls i SSR:s framställning. Det framstår därför som en angelägen och riktig åtgärd att utvidga uppdraget till lantbruksstyrelsen och dess renradiakgrupp så att det inom ramen för denna grupp prövas samtliga till följd av uppkomna frågor. En särskild frågeställning är införandet av ett renkonto med bestämmelser motsvarande de som gäller för skogsbruket. Även om det oberoende av finns skäl att införa ett renkonto har behovet härigenom accentuerats. Det är av betydelse även av samhällsekonomiska skäl att stimulera till en ökad slakt, varigenom samhällets kostnad för utfordring och/eller transport av renar enligt lantbruksstyrelsen föreskrifter i motsvarande mån kan minska. Det framstår som angeläget att bestämmelser för ett renkonto kan avse , varför hos regeringen bör begära förslag med nödvändiga författningstexter i enlighet med detta. Införandet av ett renkonto är av avgörande betydelse, som en del i det samlade åtgärdsprogram som måste sättas in till följd av olyckan i Tjernobyl. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett sammanhållet åtgärdsprogram, 2. att hos regeringen begär förslag om införande av ett s. k. renkonto fr. o. m. . () ()
mot · GA02N109 · 1986-10-23 00:00:00 — Motion till 1986/87:N109 () Vissa åtgärder m. m. efter (prop. 1986/87:18) Av propositionen framgår att regeringen på ett tidigt stadium påtagit sig åtgärder för att hålla jordbruks- och renskötselföretag skadeslösa och även ställt medel till förfogande härför. Även för älgar med för höga halter av cesium utgår ersättning. Föredraganden noterar att skrivelser inkommit bl. a. från , vilka begär ersättning och åtgärder av skilda slag. Det står redan nu klart att fisket lidit förluster bl. a. på grund av provtagningar för att kunna exportera till EG-marknaden. Inom vissa områden har fiskförsäljningen gått ned . Flera insjöar har visat sig ha fisk med höga halter av cesium. Dess värre ser det ut som om halterna av cesium ökar i fisk från flera av våra sjöar och inom vissa kustområden. Självklart borde jordbruksministern när det gäller fisket liksom när det gäller jordbruk, trädgårdsnäring och rennäring gjort klart att fisket skall erhålla garantier på samma sätt för de förluster som uppstår. Så har inte skett. Av vilken anledning framgår inte, och näringen har fått nöja sig med ett välvilligt uttalande som inte innebär några förpliktelser från regeringens sida. Detta är i högsta grad anmärkningsvärt. Jag finner det därför angeläget att beslutar uttala att fiskerinäringen i detta avseende behandlas på samma sätt som de andra näringarna, som angetts ovan. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att samma regler för ersättning skall gälla för fisket som gäller för jordbruk, trädgårdsnäring och rennäring.