mot · G902U410 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:U410 Den svenska vapenexporten har ökat kraftigt. Denna utveckling kan från många synpunkter upplevas som problematisk med hänsyn till strävanden i andra sammanhang för fred och nedrustning. har formerna för vapenexporten, inte minst , varit föremål för en betydande debatt. Uppmärksammade exempel på hur svenska vapen vidareexporteras från de officiella mottagarländerna till stater som borde vara otänkbara som mottagare av svenska vapen har satt reglerna för den svenska vapenexporten i fokus för intresset. Vapenexport från är i princip förbjuden. Förbudet är dock förenat med möjligheter till dispens efter prövning i varje enskilt fall. Grundförutsättningen för att export av vapen skall kunna tillåtas är att det sker till länder som inte befinner sig i konflikt eller hotas av konflikt liksom att vapnet inte kan förväntas användas för förtryck av landets invånare. Tunga skäl kan anföras för att skall tillåta export av vapen i vissa fall. Dels är de längre produktionsserier som vapenexporten möjliggör en förutsättning för att begränsa utvecklingskostnaderna för vår inhemska vapenproduktion. Detta i sin tur spelar en betydande roll för våra möjligheter att tillgodose en någorlunda stor del av vårt eget vapenbehov med inhemsk produktion. Detta i sin tur är av betydelse för trovärdigheten av vår neutralitetspolitik. Till detta kan läggas det rent principiella argumentet att andra länder som upprätthåller ett försvar i samma fredliga syfte som vi själva också bör ha samma rätt som vi gör anspråk på, nämligen att kunna köpa vapen på världsmarknaden. Att inte under några omständigheter tillåta vapenexport men själv uppträda som köpare av vapen kan med fog uppfattas som hyckleri. Förutsättningen för att en svensk vapenexport skall vara möjlig och trovärdig med hänsyn till våra utrikespolitiska ambitioner i övrigt är dock att tillräckliga garantier skapas för att mottagarländer endast kan bli sådana som för en lika utpräglad yttre och inre fredspolitik som vårt eget land. Exempel på motsatsen undergräver utan tvivel tilltron till vår utrikespolitik, oavsett om vapnen når mottagarländer som är inblandade i inre eller yttre konflikter genom smuggling eller genom en alltför vid tolkning av exportreglerna. Att händelser som den vidareexport som förekommer från bl. a. och inte får upprepas borde vara helt uppenbart. Även många länder som på helt öppna vägar får vapen från kan dock ifrågasättas. Påtagligt är detta i fråga om där det finns uppenbar risk att svenska vapen kommer till användning i utrotningskriget Det kan också ifrågasättas om t. ex. med sin latenta Mot. konflikt med bl. a. är en lämplig mottagare av svenska vapen. tveksam måste exporten vara till stormakter som med jämna mellanrum är inblandade i konflikter runt om i världen. Reglerna för svensk vapenexport har varit förmål för översyn och skärpning . Trots detta så visar systemet fortfarande på betydande svagheter. Det vore därför motiverat att göra en ny samlad översyn av principerna för svensk vapenexport. En sådan översyn borde ta som utgångspunkt att vapenexport ej kan få förekomma till länder som är inblandade i någon form av yttre eller inre konflikt eller som löper en påtaglig risk att bli inblandade i en sådan inom en inte alltför avlägsen framtid. Kraven på garantier mot vidareexport till sådana länder måste också skärpas. En självklar regel borde vara att all export till länder varifrån det förekommer vidareexport i strid mot slutförbrukarintyget stoppas. Med hänvisning till vad som anförts föreslår jag att beslutar att hos regeringen hemställa om en översyn av reglerna för svensk vapenexport i syfte att skapa säkrare garantier mot att svenska vapen kommer till användning i konflikter mellan eller inom stater.