mot · G902Sk210 · 1986-01-10 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk210 och () Den skattemässiga behandlingen av förluster på grund av brott Frågan om huruvida förluster uppkomna på grund av brott skall bedömas som avdragsgilla kostnader eller ej har aktualiserats genom ett - med all rätt mycket uppmärksammat fall i kommun i . blev två personer som där tillsammans driver en bensinstation vid ett inbrott bestulna på . i kontanter och checkar. Tjuvarna greps efter hand, men det stulna beloppet har inte återställts och försäkringsbolaget har endast ersatt av det stulna. godkände förlusten på grund av stölden som en avdragsgill driftförlust i rörelsen. Men med hänvisning till några utslag i regeringsrätten har länsrätten vägrat avdrag för förlusterna. Som en följd av detta länsrättens beslut har de båda bestulna bensinstationsinnehavarna i egenavgifter, skatter och räntor krävts på tillsammans ca . Deras förlust på grund av stölden har härigenom mer än fördubblats, vilket medfört att dessa båda unga småföretagare, som genom strävsamt arbete försökt bygga upp sitt företag, kommit i en mycket besvärande ekonomisk situation. Gällande regler, som drabbat dessa två småföretagare så hårt, innebär att för att en förlust som uppkommit i den bedrivna verksamheten skall vara avdragsgill krävs att den kan betraktas som en normal företeelse i rörelsen (driftförlust). Som kapitalförlust betraktas en förlust som uppkommit vid sidan av vad som normalt ingår som led i förvärvsverksamheten. En kapitalförlust är inte avdragsgill. Förlust av kontanta medel är normalt avdragsgill då den förorsakats av felväxling. I proposition 1980/81:86 redovisades (s. 208 och 209) bedömningarna av förluster av kontanta medel genom brott med följande: Förlust av kontanta medel genom brottsligt förfarande av anställd torde normalt bedömas som driftförlust om brottet begåtts av någon som genom sin tjänst har medel under sin förvaltning. Har brottet begåtts av annan anställd är förlusten däremot att hänföra till kapitalförlust. Detta gäller också om det är fråga om stöld av utomstående. Därefter redovisas i propositionen flera utslag från regeringsrätten som exempel på denna bedömning. Någon ändrad gränsdragning mellan driftförluster och kapitalförluster i nämnda situationer föreslogs inte i propositionen. Det råder ingen som helst tvekan om att gällande regler och deras tillämpning kan drabba av brottsligt förfarande utsatta personer mycket hårt, vilket nämnda akutella fall i är ett exempel på. I deras fall kan noteras att om det hade varit exempelvis en anställd kassör som tagit pengarna hade det varit en avdragsgill driftförlust, men eftersom utomstående bröt sig in och stal betraktas det som en icke avdragsgill kapitalförlust. På innevarande första dag, , ställde därför undertecknad en fråga till finansministern om regeringen avser att verka för ändringar av reglerna för den skattemässiga behandlingen av förluster som uppstått på grund av stöld? Finansministerns svar innehöll inte något som helst löfte härom utan endast en hänvisning till att länsrättens dom i nämnda fall överklagats till kammarrätten och att innan den skattemässiga prövningen avslutats är jag inte beredd att ta ställning till om reglerna på detta område bör ändras. Enligt vår mening kan inte nöja sig med detta. Om vi utgår ifrån att även kammarrättens dom överklagas, kan det dröja innan man enligt finansministerns angivna bedömning bör ta ställning till om reglerna behöver ändras. Regeringsrätten har som angavs i nämnda proposition tagit ställning till liknande fall. Skall nöja sig med att ständigt avvakta nya utslag av regeringsrätten kan vi riskera att det aldrig blir något tillfälle eftersom det - med den tid ett ärende tar som överklagas från domstol till domstol - alltid kan finnas någon sådan dom som överklagats och som ännu inte hunnit behandlas av regeringsrätten. För de allra flesta upplevs konsekvenserna av gällande lag som mycket anmärkningsvärda. Ja, man kan säga att de allra flesta inte torde finna att reglernas konsekvenser i det inledningsvis nämnda exemplet överensstämmer med det allmänna rättsmedvetandet. Att betala skatter och avgifter för inkomster och överskott är naturligt, men att även förluster på grund av brott, som ingen helt kan skydda sig emot, skall bli underlag för skatter och avgifter upplevs nog av de allra flesta som mycket främmande för våra rättsprinciper. Det av oss nämnda exemplet har väckt stor uppmärksamhet i massmedia, och den genomgående slutsatsen där i anledning av fallet är att varken skattelagstiftning eller andra lagar får vara så utformade att tillämpningen av dem upplevs som en utmaning både mot förnuft och rättskänsla. Enligt vår mening bör hos regeringen begära skyndsam översyn av och förslag om gränsdragning mellan avdragsgilla och inte avdragsgilla förluster. Särskilt viktigt är att här nämnda regler får en utformning så att oskyldiga som utsätts för brott inte skall drabbas på det sätt som kan ske. Vi är medvetna om att det finns gränsdragningsproblem och att samhället måste skydda sig emot att reglerna kan missbrukas. Men samhället måste framför allt skydda medborgarna mot orättvis behandling. Det upplevs utan tvekan som orättvist när bestulna drabbas av skatter och avgifter på sina förluster, medan inbrottstjuvarna kan förbruka medlen utan att förmodligen återbetala och ännu mindre betala skatt för det stulna. 1985/86 Sk210 Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära översyn och förslag gällande ändrad gränsdragning mellan avdragsgilla och inte avdragsgilla förluster som uppkommit på grund av brott i enlighet med vad som i motionen anförts. () () 1985/86 Sk210