mot · GA02N112 · 1986-10-23 00:00:00 — Motion till 1986/87: N112 m. fl. (fp) Vissa åtgärder m. m. efter (prop. 1986/87:18) Erfarenheterna från Tjernobyl har lett till slutsatsen att vår beredskap måste förstärkas. Den skall utgå ifrån att vi i kan drabbas av olyckor som skett i andra länder. Den skall också bygga på antagandet att en olycka kan inträffa vid våra egna reaktorer. Av dessa skäl föreslog i en rapport (Efter Tjernobyl, 1986:3) bl. a. att alla län skulle ges beredskapsresurser liknande dem som existerar i kärnkraftslänen. Det behöver inte innebära beredskap av identiskt samma slag som i de s. k. alarmeringszonerna, men den generella beredskapskompetensen måste vara god i samtliga delar av . I samband med framgick med tydlighet att vårt nuvarande förvarningssystem inte fungerade tillfredsställande. Då det stora flertalet av våra varningscentraler avläses manuellt, är beredskapen som sämst . Vidare är nuvarande larmsystem inte rikstäckande. Om vi hade haft en bättre bevakning och fungerande joursystem, hade larmet vid gått tidigare. Av denna anledning är det viktigt att beredskapskompetensen nu sprids över hela landet. I proposition 1986/87:18 hävdar regeringen att beredskapen i det stora hela är tillräcklig i landets södra och mellersta delar. Regeringen anser det därför tillräckligt att förstärka resurserna i och delvis i . vidhåller sitt krav att beredskapen skall stärkas i landets samtliga län. Följaktligen måste vi ha ett varningssystem med automatiska mätstationer över hela landet så att förhöjd radioaktivitet kan registreras. Det är också viktigt att beredskapsplaner finns inom alla länsstyrelser. Stora brister i informationsspridningen till allmänheten uppenbarades också i samband med . Motstridiga uppgifter från myndigheter bidrog till att öka människors oro. Vi noterar därför med tillfredsställelse att regeringen nu ämnar ge i uppgift att utarbeta en informationshandbok om hur man bäst skyddar sig mot radioaktivt nedfall. Men samordningen mellan berörda myndigheter måste också förstärkas. Strävan bör vara att man försöker bygga upp en organisation som ansvarar för NI 12 en riksomfattande indikering, informationsspridning och sanering av radioaktivt nedfall. Val av metoder torde kunna vara desamma oavsett om nedfallets ursprung är ett havererat kärnkraftverk eller en militär kärnladdning. Denna uppfattning står i överensstämmelse med vår totalförsvarsidé. Hade civilförsvaret haft tillgång till välutbildad personal och mätutrustning, skulle det vid existerat en rikstäckande beredskapskompetens. Till följd av omvärderingar av kärnvapenhotet tilläts en urholkning av civilförsvaret. försvarsbeslut underströks vikten av att återigen öka kunskapsnivån om skydd mot kärnvapenverkningar. Tyvärr måste det konstateras att dagens civilförsvar inte har den kapacitet som behövs. Därmed kan inte civilförsvaret stå för de insatser som vore önskvärda. I syfte att föryngra och kvalitativt förstärka civilförsvaret har föreslagit att 2000 värnpliktiga direktrekryteras och utbildas för civilförsvarsuppgifter. har begärt att få detta förslag belyst, vilket lett till en särskild redovisning från överbefälhavaren och . I denna redovisning sägs att om civilförsvaret på detta sätt tillförs värnpliktiga bör de utbildas för en rad kvalificerade funktioner, bl. a. som befäl och manskap i de nya AC-enheterna. Syftet med dessa enheter är att hantera effekter efter kärnvapen och kemiska vapen. I redovisningen konstateras om de föreslagna befattningarna att samtliga kräver kompetens och erfarenheter som endast undantagsvis finns att tillgå i det civila samhället. Om värnpliktiga skulle rekryteras skulle bristen på kompetens kunna avhjälpas genom grundutbildning i en omfattning som inte kan åstadkommas genom utbildning jämlikt civilförsvarslagen. Att överbefälhavaren och ändå avstyrkte vårt förslag om grundrekrytering beror sannolikt på att man känner sig låst av principen att värnpliktiga endast skall utbildas för militära uppgifter. Det bör dock noteras att man i redovisningen erkänner att utbildningsbehovet inom civilförsvaret inte kan tillgodoses inom ramen för nuvarande civilförsvarslag. vidhåller att det är viktigt att höja kompetensen inom civilförsvaret. En sådan förstärkning skulle innebära att vi fick en snabbt tillgänglig resurs som kan utnyttjas även vid fredstida katastrofer. Civilförsvaret bör med andra ord komplettera den fredstida räddningstjänsten. Vid fara för radioaktivt nedfall är det särskilt påtagligt vilka fördelar som en förstärkning av civilförsvaret skulle innebära. Vårt förslag skulle leda till att man över hela riket skulle få tillgång till utbildad personal, information och mätinstrument. och det internationella samarbetet gav först efter olyckan uttryck för en önskan om ett internationellt samarbete och förvarningssystem. redogör för i propositionen är ett steg i rätt riktning. Arbetet med att förstärka Mot. 1986/87 det internationella samarbetet måste fortsätta. bör via fram- NI 12 föra krav på bl. att noggrant redogöra för vilka säkerhetssystem som används i olika reaktorer. Dessutom bör regeringen verka för att uppgifter utvidgas till att även gälla säkerhetshöjande åtgärder vid de reaktorer som redan existerar. Regeringen har tidigare beslutat att ersättning skall utgå för produkter från jordbruks-, trädgårds- och renskötselföretag som inte får saluföras till följd av för hög radioaktivitet. Det är angeläget att regeringen närmare preciserar kompensationens omfattning. Vad beträffar rennäringen finns det även anledning att tro att marknaden för dess produkter skadats för . Även när radioaktiviteten i renköttet gått ned till lägre nivåer, finns risk att konsumenterna kommer att fortsätta att rata näringens produkter. Följaktligen är framtidstron hos de renskötande samerna mycket låg. besked från regeringen om vilka åtgärder man ämnar tillgripa för att stödja rennäringen är således påkallade. Regeringen uppskattar kostnaderna av sina förslag till 11,5 milj. kr. 5,5 milj. kr. Vi anser dock att även den aviserade informationshandboken skall finansieras av kärnkraftsindustrin. Med anledning av ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att resurser avsätts till samtliga länsstyrelser så att en allmän beredskapskompetens liknande den som existerar i våra kärnkraftslän blir rikstäckande, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om förstärkningar av civilförsvaret, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om fortsatt utveckling av det internationella kärnkraftssamarbetet, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om finansieringen av informationshandbooken. (fp) () ()