mot · G902So216 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86 :So216 m. fl. (s) Tillsättande av en låginkomstutredning, m. m. Antalet socialbidragstagare har ökat kraftigt efter en minskning . uppgick antalet bidragstagare till 524 000 eller av befolkningen. har antalet hushåll, som behövt bidrag, ökat från 178 000 till 281 000 eller . 1985 beräknas antalet bidragstagare till 550 000. Socialbidragen är inte jämnt fördelade över hela landet. Hårdast drabbade är kommunerna i storstadsområdena. 1 och var 1984 av befolkningen socialbidragstagare. I vissa bostadsområden i och har av innevånarna socialbidrag. Det finns ingen uttömmande analys eller utredning som orsakerna till att antalet bidragstagare har ökat kraftigt. De grupper som är svaga på arbetsmarknaden har inte förmått hävda sina intressen. Det gäller de som inte har kunnat få fast rot på arbetsmarknaden. Det rör sig också om dem som arbetar inom låglöneyrken; de har inte kunnat hävda sig i avtalsrörelserna och har inte fått något större utbyte av marginalskattereformerna . Enligt uppgifter från för framkom bl. a. följande: En tredjedel av bidragstagarna var barn, dvs. ca 175 000. En socialbidragstagare är företrädesvis yngre i av bidragshushållen var registerledaren (den person i hushållet på vilken socialbidraget förs) under . I av hushållen var registerledaren under . Två tredjedelar av bidragshushållen saknade barn. Flerbarnsfamiljer tre barn eller flera utgjorde av bidragshushållen. 1 av bidragshushållen var en utländsk medborgare registerledare. De flesta bidragshushåll fick socialbidrag av året. Utan tvekan spelade de kraftigt minskade realinkomsterna under de borgerliga regeringsåren 19771982 en stor roll då det gäller att finna förklaringar till den här beskrivna utvecklingen. hade vi den utan jämförelse kraftigaste ökningen av antalet socialbidragstagare . Antalet socialbidragstagare ökade 1982 med , vilket var en ökning med 82 000 människor. Men trots att arbetslösheten minskat och trots att landets och statens ekonomi förbättrats , minskar inte människors behov av socialbidrag. Allt fler tvingas söka socialbidrag, inte framför allt därför att de saknar arbete, utan därför att deras inkomst helt enkelt inte räckt till. Men man kan också utgå ifrån att de ökade socialbi dragskostnaderna är en följd av otillräcklig uppräkning av barnbidrag, bostadsbidrag, arbetslöshetsersättning, studiebidrag och andra generella socialpolitiska insatser. Regeringen har tillsatt en arbetsgrupp inom med uppgift att analysera orsakerna till socialbidragens utveckling. Arbetsgruppen skall arbeta skyndsamt och överlämna en delrapport. Arbetsgruppens arbete skall vara helt slutfört . Regeringen avser vidare att ta initiativ till en heltäckande födelningspolitisk undersökning. Denna skall beskriva hur välfärden har utvecklats och fördelats . Undersökningen skall främst redovisa förändringar i de ekonomiska villkoren för olika grupper men också belysa hur andra levnadsförhållanden, såsom utbildning, boende, hälsa m. m. har utvecklats. Uppdraget skall ges till SCB. Avsikten är att undersökningen till sina huvuddelar skall presenteras och att en slutrapport skall färdigställas . Dessutom tillsätts inom en särskild arbetsgrupp för fördelningspolitiska frågor. Det är bra att regeringen ser allvarligt på dessa frågor och vidtar angivna åtgärder inom . Men frågan är av sådan betydelse att en mer omfattande och bredare sammansatt statlig utredning behövs för att kunna framlägga mera genomgripande förslag till reformer på området. En rad organisationer, bl. a. LO och TCO, har krävt att en ny låginkomstutredning tillsätts. Det finns en kompetens inom de fackliga organisationerna, bland socialarbetare, forskare och andra grupper som kan tillvaratas för en sådan utredning. hr löntagarna, särskilt låg- och medelinkomsttagarna, fått vidkännas minskade reallöner. Den under de borgerliga regeringarna förda politiken ledde, förutom till dessa reallönesänkningar, också till att välfärdssamhället underminerades och trygghetssystemet urgröptes samt att statens finanser missköttes. Vi står därför nu mitt uppe i en svår men nödvändig uppgift, att återupprätta välfärds- och trygghetspolitiken och förbättra statens finanser. Med den socialdemokratiska tredje vägens ekonomiska politik har vi uppseendeväckande snabbt kommit till rätta med de värsta obalanserna i vår ekonomi. återstår emellertid mycket att göra i vad gäller fördelningspolitiken, och vi kan inte, i avvaktan på resultat av den förslagna låginkomstutredningen, vänta med att vidta åtgärder. Sådana viktiga åtgärder är den av regeringen föreslagna förbättringen av bostadsbidragen och höjda barnbidrag som signalerats. Dessa och andra fördelningspolitiska insatser är nödvändiga för att t. ex. barnfamiljer, låginkomsttagare, studerande och arbetslösa tillförsäkras social och ekonomisk trygghet så att behovet av socialbidrag minskas. Finansiering av sådana åtgärder kan ske bl. a. genom förhöjda arbetsgivaravgifter och minskade bidrag till kommunerna. Åtgärderna bör innebära att kommunernas socialhjälpskostnader minskar. () () Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att en låginkomstutredning tillsätts enligt vad som angetts i motionen.