mot · G902So714 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:So714 m. fl. (vpk) Åtgärder mot asbest Bättre sent än aldrig är ett ordspråk sorn gäller åtgärderna mot asbest i vårt land. Regeringen formligen tvingades att ta asbestfrågan på verkligt allvar. Efter offentliga avslöjanden - främst i - om bristerna och den närmast skandalösa asbesthanteringen tillsatte regeringen en asbestkommission. Den har ett fyrtiotal förslag, vilket i sig bekräftar det berättigade i kritiken som framförts och i praktiken är ett klart underbetyg till myndigheterna och främst arbetarskyddsstyrelsens hantering av asbestfrågan. Starka ekonomiska intressen-t. k. experter har tillåtits styra utvecklingen. Redan i en vpk-motion 1972 (1972:480) yrkades det på ett totalförbud mot asbest. 1975 väckte vpk en motion i anledning av inträffad händelse och upprepade kravet om totalförbud. Motionen fick inte väckas trots att sambandet bukcancer och asbest bl. a. var belagt vid Nohab i . I stället väcktes motionen (1975/76:755). De asbestanvisningar som gavs ut resulterade i att de stora kvantiteterna asbest försvann, framför allt gällde det byggnadsindustrin. Importen sjönk kraftigt. har vi i asbestanvisningarna haft en form av asbestförbud. när asbestproblemet är en stor fråga är skäl att erinra om att kunskapen om asbest är gammal. Larmrapporter kom från sekelskiftets . I klassades asbestos i två delstater som arbetssjukdom. 1935,1955 och 1960 kom vetenskapliga rapporter som presenterade bevis för sambandet asbest och livshotande sjukdomar. Trots den stora kvantitetsminskningen av asbest har den inte försvunnit i bromsband och på andra områden, där asbest används aktivt och sprids i luften som sedan . Dessutom finns den asbest kvar som använts i bostäder, fabriker, till isolering och i ventilationssystem och kan, när den inte är inkapslad, spridas i luften. Kontrollen och saneringen av gamla asbestkällor har tillsammans med bromsband varit 1980-talets asbestgissel. När vpk inte fick väcka sin motion i gjorde socialutskottet en egen genomgång för att eventuellt utnyttja den initiativrätt som utskottet har. presskommuniké från är talande: socialutskott har beslutat att utskottet inte skall ta något initiativ till förbud mot användningen av asbest. I ärendet har utskottet fått information av 20 personer. Förutom representanter för arbetarskyddsstyrelsen och medicinska experter har utskottet hört företrädarna för LO, TCO och SAF, vilka lämnat organisationernas syn på asbestfrågan. Inte någon av dessa företrädare har förordat förbud mot användningen av asbest. Däremot har de starkt understrukit vikten av att asbest då det är möjligt ersätts med ofarligt ersättningsmaterial. Utskottet förordar alltså inget generellt förbud mot asbest. Ett förbud skulle nämligen kräva omfattande dispensmöjligheter. Detta skulle i sin tur ställa mycket stora krav på arbetarskyddets resurser genom att en omfattande administrativ apparat måste byggas upp. Utskottet anser att det är en bättre väg att möta hälsoriskerna vid asbesthantering med stränga skyddsföreskrifter i förening med god kontroll från tillsynsorganen. Utskottet kommer ytterligare att diskutera denna fråga vid kommande sammanträde. Utskottet avvisade totalförbud. Det skulle kräva omfattande dispenser och ta stora resurser från arbetarskyddet. Det var stränga föreskrifter och kontroll från tillsynsorganen som var socialutskottets linje. För det första kan konstateras att den linjen misslyckats. får regeringen tillsätta en kommission. Innebörden i socialutskottets ställningstagande 1975 är att man inte tog asbestfaran på fullt allvar och är därför ansvarig för en stor del av den katastrofala handläggning som asbestfrågan fått. Hur många liv som kunnat räddas eller arbetsskador som kunnat förhindras med ett resolut ingripande kan inte överblickas men det är många. Till saken hör att vpk:s representant i socialutskottet hade en avvikande mening till det i övrigt eniga utskottet. Av fyrtiotal förslag är många bra: Inventeringar och kartläggningar, skärpning av bestämmelser m. m. - en rad åtgärder som borde ha vidtagits tidigare. Ännu är inte kommissionen klar och arbetet är i sin helhet svåröverblickat. Asbestfria bromsband i personbilar och lastbilar, bussar, m.m., kopplingslameller, packningar inom industrin och andra friktionselement i maskiner är nödvändiga åtgärder och måste skyndas på. De gamla bilarnas asbestbelägg måste med det snaraste bytas ut. Skärpning av bestämmelserna för rivning och sanering av byggnader är välkomna liksom utbildning, information och märkning av asbest. Däremot förefaller SJ:s saneringsprogram väl långsamt. Inventeringar av asbest i ventilation, bostäder, skolor m. m. måste följas av åtgärder men även med klara finansieringsmodeller. Detsamma gäller åtgärder vid tippar, dricksvatten m. m. Hur håglöst och ineffektivt ansvariga politiker och myndigheter handhaft asbestfrågan illustreras av förslaget om erfarenhetsbank för övergång till asbestfri användning. Att först föreslå en erfarenhetsbank för övergång till asbestfritt är bra men visar på alla försummelser på det här området. Det mesta återstår att göra i asbestfrågan. Gränsvärdet för asbest måste även justeras till 0 (noll). Importen av asbest måste förbjudas. I den mån dispenser ges måste arbetarskyddsstyrelsen redovisa importen av asbest, användning och de motiv som ASS har för dispensgivning. Den s. k. notifieringen som har skett vad gäller asbestfria bromsbelägg har mött motstånd från och . EG intar en negativ attityd och hänvisar till att handlande strider mot GATT-bestämmelserna. med detta utövar SAF påtryckningar för att skall anpassa arbetsmiljöbestämmelserna till EG:s normer. Den s. k. frihandelsnormen skall ta över arbetsmiljövärderingar. bör i detta sammanhang uttala att s. k. frihandelspåtryckningar inte skall inverka på arbetsmiljöåtgärder i . Människor och de arbetandes hälsa kan aldrig få vara ett tekniskt handelshinder. Ett åtgärdsprogram som måste bli asbestkommissionens slutprodukt kommer med säkerhet att bli ekonomiskt kostsamt. För kommuner och andra med små egna tillgångar kommer åtgärdsprogrammen att stupa, om inte regeringen anvisar en finansieringsväg. Därför bör hemställa hos regeringen om förslag till sådana finansieringsåtgärder. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hemställer hos regeringen om en redovisning inför höstriksdagen 1986 av asbestkommissionens slutsatser, 2. att hemställer hos regeringen om redovisning av dispenser för användandet av asbest enligt vad som anförs i motionen, 3. att beslutar att gränsvärdet för asbest skall sättas till 0 (noll), 4. att hemställer hos regeringen om en finansieringsplan för sanering av asbest enligt vad som anförs i motionen, 5. att uttalar att nödvändiga arbetsmiljöåtgärder ej får förhindras av påtryckningar med hänvisning till frihandel. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)