mot · G902kr204 · 1986-01-17 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Kr204 () Statens stöd till fonogramproduktionen Fonogram är av stor betydelse för spridning av konsertmusik till olika lyssnargrupper. Alldeles särskilt gäller det naturligtvis människor som av geografiska eller andra skäl har små möjligheter att uppleva levande musik. har en mycket glädjande ökning av antalet utgivna fonogram ägt rum. Detta beror främst på att marknaden berikats med ett antal ambitiösa enmansbolag som närmast på ideell basis producerar ett stort antal inspelningar av främst kammarmusik. Exempel på sådana framgångsrika företag är BIS, Bluebell of , Opus 3 och Proprius. Härigenom har en ny väg mellan artister och lyssnare öppnats - en väg som var förbehållen ett fåtal svenska artister. En svensk antologiserie, , har initierats av Musikaliska Akademin. Denna utgivning har redan påbörjats och beräknas omfatta inalles 200 fonogram. Digitalteknik utnyttjas i allt större utsträckning i kombination med direktmatriserad pressning. Ett nytt fonogram - kompaktskivan (Compact-Disc) har introducerats på marknaden, vars genombrott är särskilt påtaglig i . Utgivningar av symfonisk musik var tidigare nästan helt förbehållna Rikskonserters Caprice. Detta berodde främst på att inspelningar med de stora svenska orkestrarna var så kostsamma att betydande subventioner krävdes. har förhållandena i ett väsentligt avseende förändrats har för accepterat royaltyersättning för det stora projekt som syftar till att bolaget spelar in samtliga orkesterverk. Denna utveckling har hälsats med stor tillfredsställelse av de svenska fonogramproducentema. har samma orkester i en utgåva från Deutsche Grammophon (DG) givit ut samtliga symfonier, som väckt internationellt uppseende. Det torde vara en tidsfråga innan möjligheten att göra inspelningar på royalty-basis öppnas även för övriga bolag och symfoniorkestrar. Sker inte detta har de avtalsslutande parterna och i kollektivavtal skapat en närmast illojal konkurrenssituation mellan å ena sidan och landets övriga orkestrar å andra sidan. Att skapa en sådan situation torde strida mot grundläggande principer på den svenska arbetsmarknaden. Det finns därför all anledning att vänta sig att de fasta grammofonersättningarna som försvårat inspelning av seriös musik med svenska symfoniorkestrar kommer att ersättas av royalty-ersättningar. I och med detta öppnas vägen även för de mindre bolagen att producera fonogram med orkestermusik. Motivet för att ge Caprice en i förhållande till övriga bolag gynnad ställning i subventionshänseende bortfaller. Mot bakgrund av vad som sagts har tiden länge varit mogen att pröva om inte det samhällsstöd som kommer Caprice till del skulle kunna resultera i ännu fler högklassiga fonogram, om Caprice fick konkurrera om bidragen med övriga företag på marknaden. Det är troligt att detta kan ske först sedan Caprice brutits ut ur Rikskonserter och gjorts till ett självständigt statligt fonogrambolag. Offentliga medel skall endast användas för att fylla luckor i tillgängliga inspelningar. En nordisk samordning skulle ge en bredare bas härför och möjliggöra produktion som ej skulle kunna genomföras i ett enskilt land. Krav av denna innebörd växer sig dessutom allt starkare mot bakgrund av en allt kärvare samhällsekonomi. Samhällsstödet borde kunna resultera i fler högklassiga fonogram, om den i använda modellen blev förebild för hela . Men i synnerhet bör möjligheterna för lönsammare produktion i större serier genom ett nordiskt samgående av de statliga fonogramproducentema undersökas. En samnordisk arbetsgrupp borde tillsättas för att få till stånd en clearing varigenom man inom kan bistå varandra att ge ut inspelningar av verk som annars aldrig skulle ges ut. Den klassiska standardrepertoaren bör man kunna överlämna till de stora internationella bolagen. Bättre servicemöjligheter och möjligheter för gemensam exportmarknadsföring i utomnordiska länder skulle också bli följden av nordisk samordning. Det vöre också erforderligt att utarbeta en samnordisk katalog över tillgängliga fonogram med nordisk musik. Distributionen av fonogram fungerar på nationellt plan mycket bristfälligt. Det blir huvudsakligen de stora multinationella koncernernas produktion av standardrepertoaren som finns tillgänglig, i varje fall på smärre orter. En samnordisk katalog över den seriösa repertoaren skulle utgöra ett väsentligt bidrag till att bryta detta dödläge i marknadsföringen. Ett första steg togs 1981, då en amerikansk specialist inom ramen för publikationer utgav en selektiv diskografi över 2 000 inspelningar från de nordiska länderna som även omfattade populärmusik och de stora internationella bolagens utgivning. Denna diskografi, Music from , bör ha främjat marknadsföringen av nordisk musik utanför . Detta arbete bör därför ej bli ensamt i sitt slag. En katalog kan även ge upplysning om vilka luckor som finns bland existerande inspelningar och ge anledning att rikta det offentliga stödet till bolag som är beredda att satsa på inspelningar av oinspelad repertoar. Nordisk insats för utgivning av inspelningar med nordisk musik bör sålunda gå ut på att samordna inspelning på fonogram av värdefull nordisk musik, att vidta åtgärder för gemensam marknadsföring inom och utom samt att stödja export utom av fonogram innehållande nordisk musik. Genom sådana åtgärder skulle kunna bli en hemmamarknad även för musikutgivningen. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till ändrad inriktning av statens stöd till fonogramproduktion i enlighet med vad som anförts i motionen.