mot · G902Sk314 · 1986-01-27 00:00:00 — m. fl. (vpk) Ändrad skogsbeskattning 1985/86 Sk314319 Då det gäller virkesförsörjningen till vår industri har den av och till varit föremål för intensiva debatter, och olika förslag har aktualiserats för att trygga en jämn ström av virke. Trots att olika åtgärder har vidtagits är det ett faktum att mycket återstår till målsättningen om en fungerande virkesförsörjning, dels i vad avser utgångspunkten om ett långsiktigt skogsbruk, dels i vad avser olika ägarkategorier och olika regioner i landet. På en del håll har det avverkats för mycket skog, medan man på andra håll har avverkat för litet. Med den betydelse som skogsnäringen har i vårt land är det av största vikt att brukandet av våra skogstillgångar sker på det absolut bästa sättet. Då måste vissa åtgärder vidtas för att rätta till olika obalanser; inte minst bör det understrykas det viktiga i att erforderliga skogsvårdsåtgärder vidtas. En väl skött skogsvård är grunden virkesförsörjning. Vår mening är inte att här göra någon omfattande analys av läget inom skogsbruket, utan vi vill aktualisera en delfråga, nämligen en ändrad beskattning av det privata skogsbruket. Vi har här i landet ca 235 000 privata brukningsenheter. Då många av dessa enheter ägs av flera personer så är det verkliga antalet enskilda skogsägare över 300 000 personer. När det gäller ägarförhållanden inom privatskogsbruket som framgår av officiell statistik, olika undersökningar samt virkesförsörjningsutredningens egen intervjuundersökning, kan följande redovisas: o av brukningsenheterna är fastigheter med enbart skog, medan har både jordbruksmark och skogsmark, o av den privata skogsmarksarealen ägs av dödsbon. Företrädesvis har dödsbona två eller flera ägare, o av skogsägarna är pensionärer, vilket är en betydligt högre andel än för befolkningen som helhet, o Ungefär en tredjedel av samtliga skogsägare är utbor, dvs. skogsägare som inte bor stadigvarande på sin brukningsenhet. o av skogsägare med enbart skog är utbor. o Endast en mindre del () av skogsägarna är huvudsakligen sysselsatta med skogsbruk. o av privatskogsägarna är heltidssysselsatta utanför brukningsenheten. Andelen är högre bland skogsägare på brukningsenheter med enbart skog () jämfört med skogsägare på kombinerade företag 1 1985186.3 sami. Den här redovisade sammanställningen över det privata skogsbruket visar med tydlighet vilka problem som föreligger för att få till stånd en fungerande virkesförsörjning. Inte minst visas problemets vidd av att privatskogsägarna innehar ca hälften av landets skogsmarksareal, där av landets virkesförråd finns. Det är alltså under mycket skilda förhållanden som dessa personer äger sin skogsmark. Som framgår av redovisningen så är av privatskogsägarna heltidssysselsatta utanför brukningsenheten. Det vilar ingen större mystik över deras handlande om de inte visar någon större benägenhet att avverka sin skog i önskvärd utsträckning. Inkomsten av skogsavverkningen kommer sålunda att läggas ovanpå deras ordinarie inkomst, vilket innebär att endast en mindre del av avverkningsinkomsten kommer att få behållas. Från skilda håll har det framförts krav på att detta problem skall åtgärdas genom sänkta marginalskatter. Detta är en åtgärd som vi anser helt oacceptabel. Det har också aktualiserats olika förslag till andra åtgärder, bl. a. i form av olika straffavgifter. Dessa finner vi också oacceptabla, eftersom vi anser att man därmed kan äventyra målsättningen om ett långsiktigt skogsbruk. Här måste också erinras om att i målsättningen om ett långsiktigt skogsbruk ingår det att det skall vara virke av hög kvalitet. Det innebär att skogsägaren inte skall tvingas avverka sin skog för . Kvalitetskravet kräver enligt vår mening långa omloppstider med röjning och minst två gallringar som beståndsvårdande åtgärder. Problematiken kring det privata skogsbruket, som till en del har redovisats i denna motion, kräver andra åtgärder. Allt talar för en ändrad skogsbeskattning. Rent allmänt bör en sådan beskattningsform slå hårdast mot de skogstillgångar som bör avverkas och sådana som inte föryngras . Däremot bör den vara generös mot alla skogsvårdsåtgärder och kanske neutral mot gallring, som både är en skogsvårdsåtgärd och en avverkning. Det skulle med andra ord vara en beskattning av tillväxten i stället för avverkningsinkomsterna. En sådan beskattningsform skulle också stimulera till bättre skogsvårdsåtgärder, eftersom dessa åtgärder inte skulle behöva bekostas av beskattade medel. De erinringar man rest mot en tillväxtbeskattning av skogsmarken är att kännedomen om de enskilda fastigheterna varit så bristfälliga. Vi har inte ansett detta skäl särskilt väl underbyggt. I varje fall anser vi att det inte kan hävdas med samma bestämdhet eftersom vi kommer att få skogsbruksplaner upprättade på alla fastigheter av skogligt värde. I och med detta anser vi att den nödvändiga grunden läggs för att införa en ändrad skogsbeskattning. Vi anser också att i stora drag är tillväxtkapaciteten i olika områden ganska väl känd genom bl. a. riksskogstaxeringen och de kunskaper som finns i de olika länens skogsvårdsmyndigheter. Får det sunda förnuftet råda i ett utarbetande av ett tillväxtbeskattningssystem så skall inga större orättvisor kunna uppstå. Helt klart måste vissa övergångsbestämmelser införas. Det finns ju fastigheter som har avverkats mycket hårt och som i stort sett består av oavverkningsbar skog. Hänsyn måste självfallet tas till sådana omständigheter. 1985/86 Sk314 Vi anser att en ändrad skogsbeskattning bör genomföras där tillväxten på fastigheterna bör beskattas i stället för avverkningsinkomsterna. Regeringen bör därför utarbeta en sådan beskattningsform, med beaktande av de synpunkter som framförs i motionen, och till framlägga förslag. Detta bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till vad ovan framförts föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändrad skogsbeskattning. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1985/86 Sk314 1* 1985186.3 sami.