mot · G902Bo224 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo224 () Lånen till kulturhistoriskt värdefull bebyggelse Ett grundläggande mål i statens stöd till bostadsfinansiering har varit att det skall råda rimlig neutralitet mellan ombyggnadsbelåning och nybyggnadsbelåning, så att andra faktorer än lånesystemet skall fälla avgörandet mellan saneringsalternativen ombyggnad resp. nybyggnad. Satsningen på räntebidrag till (reparation, ombyggnad, tillbyggnad) har starkt ökat intresset för upprustning och återanvändning av bostadsbeståndet. Både i ROT-verksamheten och i den normala ombyggnadslångivningen finns särskilda stödsystem inbyggda för de fall när det är ett övergripande samhällsmål att bevarandealternativet väljs och när det av kulturhistoriska skäl finns anledning att stödja att en upprustning sker på ett särskilt sätt trots att detta blir dyrare, dvs. det blir fråga om s. k. antikvariska överkostnader. I ROT-verksamheten sker detta genom att räntebidrag får beviljas till antikvariskt motiverade åtgärder om dessa sker under antikvarisk kontroll - utöver övriga räntebidragsmotiverade kostnader. Detta räntebidrag beviljas av länsbostadsnämnden (efter tillstyrkan av ) utan några särskilt angivna rambegränsningar. När det gäller de statliga ombyggnadslånen beräknas dessa efter en schablon som utgår från motsvarande nybyggnadskostnader. Låneunderlaget får höjas över detta schablonbelopp för att täcka antikvariska överkostnader; därigenom får låntagaren låna mer pengar med samma villkor som gäller för den normala bostadslångivningen, bl. a. med en i tiden avtagande räntesubvention. Förhöjt låneunderlag för antikvariska överkostnader får beviljas endast om beloppet avräknas från en särskild ram 60 milj. kr./år som handhas av . För särskilt värdefulla byggnader kan lämnas ett för mottagaren betydligt förmånligare tilläggslån, som är ränte- och amorteringsfritt. Dessa tillläggslån skall rymmas inom samma ram som tidigare nämnda förhöjda låneunderlag för antikvariskt motiverade åtgärder. Det finns också ett annat stöd av stor betydelse för kulturminnesvården, nämligen tilläggslån till grundförstärkning av kulturhistoriskt värdefulla byggnader. Detta tilläggslån avräknas från en annan ram, som handhas av . Denna ram inrymmer även en rad andra tilläggslån, som inte är kulturhistoriskt motiverade. Möjligheterna att bevilja tilläggslån och förhöjt låneunderlag är ett mycket viktigt redskap i arbetet med att tillvarata värdefulla byggnader och miljöer och kan användas för att styra deras bevarande så att det sker på ett varsamt och omsorgsfullt sätt. Möjligheter ges till hantverksmässiga insatser och specialistarbeten. Tilläggslånet har emellertid i allt högre grad kommit att bli avgörande för om en byggnad eller miljö över huvud taget skall kunna bevaras. Ramen för tilläggslån och förhöjt låneunderlag, 60 milj. kr./år, som handhas av , är mycket snäv i förhållande till behovet. 1 beräkningar baserade på förfrågningar hos landets länsantikvarier (som är länsbostadsnämndernas remissinstans när det gäller dessa lån) har behovet angivits till minst 200 milj. kr./år. har totalt 64 bostadsombyggnadsobjekt (som redan handlagts av länsantikvarierna), med ett behov av tilläggslån/förhöjt låneunderlag på 47 milj. kr. måst skjutas till 1986. Det innebär att detta års ram är till tre fjärdedelar intecknad . Ramen på 60 milj. kr./år har varit oförändrad , medan byggkostnaderna ökat kraftigt. Diagrammet i bilaga 1 visar ramens storlek med hänsyn tagen till byggkostnadsindex. Stödmöjligheterna har alltså reellt sett minskat kraftigt, trots att intresset för renovering och upprustning av byggnader ökat och är avsevärt större . har stödmöjligheterna minskat på ett mycket påtagligt sätt, trots ROT-satsningar avsedda att öka intresset för återanvändning och förbättring av det äldre bostadsbeståndet. Behovet av ökat stöd till kulturhistoriskt motiverade ombyggnadsåtgärder är klart dokumenterat. Ökat stöd kan ges genom en ökning av beslutsramen. En förbättring av stödmöjligheterna skulle också kunna åstadkommas genom vissa förändringar av regelsystemet. Inledningsvis påpekades grundprincipen om jämlikhet mellan ombyggnads- och nybyggnadslån. Denna grundprincip har genom en rad i sig små beslut efter hand satts ur spel så att även vanliga ombyggnader utan särskilda antikvariska överkostnader kommit att kraftigt missgynnas, genom olikheter i lånevillkor och avskrivningstider. Vid nybyggande beviljas dessutom generellt lån trots överkostnader på genom s.k. produktionskostnadsbelåning. Ombyggnader kan också ha speciella förutsättningar som inte nödvändigtvis gör ombyggnadsresultatet till sämre bostäder men som inverkar negativt på schablonlåneberäkningar. Jämställdheten mellan nybyggnads- och ombyggnadsalternativen bör återställas. Detta kan ske generellt genom ändrad schablonberäkning och godtagande av något system som liknar produktionskostnadsbelåningen vid nybyggnad. Det kan också ske speciellt för de kulturhistoriskt värdefulla byggnaderna genom utökade möjligheter att ge förhöjt låneunderlag. En del av den hårda belastningen på kulturminnesvårdens tillstyrkanderam kan ses som ett uttryck för de allmänt ogynnsamma lånemöjligheterna för ombyggnad. Ett sätt att snabbt komma till rätta med en del av detta problem när det gäller den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen är att avskaffa rambegränsningen när det gäller det förhöjda låneunderlaget. Då kan den relativt begränsade subventionering det är fråga om handläggas av länsbostadsnämnden och utan att behöver del ta, i likhet med vad som gäller för ROT-räntebidrag. bör givetvis även det generella lånesystemet för ombyggnad och dess förhållande till nybyggnad omarbetas. Det nuvarande systemet med en gemensam ram till såväl förhöjt låneunderlag som tilläggslån har även en annan nackdel. Ramen räcker till betydligt fler byggnadsvårdsinsatser om stödet beviljas i form av tilläggslån. Det finns då en risk att tilläggslån beviljas, trots att förhöjt låneunderlag varit mer adekvat. Med stöd av vad som anförts hemställer jag att bifaller regeringens förslag till tillstyrkanderam för tilläggslån/förhöjt låneunderlag - 60 milj. kr. för /87 dock med förbehållet att ramen endast skall avse tilläggslån enligt förordningen 1983:1021 om tilläggslån för ombyggnad av bostadshus 2 § första stycket och att förhöjt låneunderlag enligt bostadsfinansieringsförordningen får beviljas av länsbostadsnämnden enligt samma villkor som men utan rambegränsning. il is « t) n o » « * *5 » *»#-*? WSlYMANbtZAMAIi fOR rofUiQJT LjfltUHbtFUte ^TluJiséSUN QHKfcutoE mtK Bf&kosrHADJHDEX tia-iooYo