ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902Sk220 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Sk220 förste vice talman m. fl. (m) Egenföretagares avdragsrätt för pensionsförsäkringspremie Från moderata samlingspartiets sida har påtalats de otillfredsställande regler som gäller den skattemässiga behandlingen av för egenföretagares pensionering. Egenföretagaren får göra avdrag för pensionsförsäkringspremie i form av allmänt avdrag, däremot inte som avdrag i rörelse. Detta medför att hela inkomsten av förvärvsverksamheten, även den del som används för att betala för egenföretagarens pensionering, kommer att utgöra underlag för egenavgifter. Egenföretagaren får således betala av premien i form av egenavgifter. I ett aktiebolag eller en ekonomisk förening däremot utgör bolagets kostnader för pensionering av en anställd, även om denne är huvudaktieägare, inte underlag för arbetsgivaravgifter. Underlaget för socialförsäkringsavgifter blir således högre för en egenföretagare än för den som bedriver verksamhet genom t. ex. ett aktiebolag. Med anledning av moderata motioner hemställde skatteutskottet att hos regeringen skulle begära en omprövning av frågan om egenföretagares pensionsförsäkringsavdrag. Utskottet pekade i sammanhanget på att den övre gränsen vid beräkning av ATP-avgift numera slopats och att egenföretagares schablonavdrag för egenavgifter i förvärvskällorna jordbruksfastighet och rörelse ersatts med en avdragsrätt för belopp som i den skattskyldiges bokföring avsatts för att täcka de på beskattningsåret belöpande egenavgifterna. Trots detta har ännu ingenting skett. underströk skatteutskottet (SkU 1984/85:41) med anledning av förnyade motioner från bl. a. vårt håll att den nuvarande ordningen, som innebär att för egenföretagares pensionering ingår i underlaget för beräkning av egenavgifter, är enligt utskottets mening otillfredsställande från likformighets- och rättvisesynpunkt. En ändring av bestämmelserna är därför önskvärd. Utskottet förutsätter att regeringen uppmärksammar frågan och överlämnar ett förslag till . Med hänvisning till att detta otillfredsställande förhållande redan varat alltför länge hemställer vi att avgift för pensionsförsäkringspremie skall vara avdragbar som kostnad i rörelsen också för egenföretagare års taxering. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att egenföretagares pensionsförsäkringspremie skall vara avdragbar som kostnad i rörelsen års taxering. () () 1985/86 Sk220
mot · G902Sk222 · 1986-01-17 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Sk222 och () Beskattningen av barnpensioner Barn vars föräldrar avlidit får ett ekonomiskt grundskydd genom barnpension från folkpensionering och ATP. Detta utgår till 38 000 barn . Denna grupp av ungdomar har känt sig orättvist behandlade. Orsaken till detta är att den pension som de erhåller beskattas. Detta i sin tur innebär att de vid t. ex. feriearbeten ofta får se det mesta av det de förtjänar under någon eller några månader försvinna i skatt. Deras kamrater som däremot har båda sina föräldrar i livet får i allmänhet behålla hela sin ferieinkomst. Vad som också bör uppmärksammas är att de som eventuellt får bidragsförskott/vårdbidrag erhåller detta skattefritt. Man kan förstå barnpensionärernas reaktion när de undrar varför det görs skillnad på dessa två underhållsformer. Behandlingen av denna fråga har förhalats genom hänvisning till att frågan skall utredas ytterligare. I direktiven till den tillsatta pensionskommittén nämns dock inte denna fråga. Vi anser att denna fråga är så viktig att den kräver en snar lösning. Flera lösningar kan tänkas, t. ex. genom att barnpensionen görs skattefri eller genom ett grundavdrag på samma sätt som pensionerna. På grund av vad som ovan anförts yrkas att hos regeringen begär en översyn beträffande barnpensionernas skatteregler.
mot · G902Sk223 · 1986-01-17 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk223 och i (c) Rätten till avdrag för avsättning till allmänt investeringskonto 1985/86 Sk223 230 Vid beräkning av nettointäkt av jordbruksfastighet och nettointäkt av rörelse enligt kommunalskattelagen och lagen om statlig inkomstskatt har fysisk person rätt till avdrag enligt denna lag för belopp som i räkenskaperna har avsatts till allmän investeringsreserv. Avdrag medges med det belopp som har betalats in på särskilt konto i bank (allmänt investeringskonto) senast den dag, då den skattskyldige enligt 34 § 1 mom. eller 34 § 2 mom. taxeringslagen skall ha avlämnat allmän självdeklaration för det beskattningsår som avsättningen avser eller för handelsbolag taxeringsåret. Med hänsyn till den arbetsbelastning revisorer och bokföringsbyråer har beviljas många anstånd med avlämnandet av deklarationer. Tidpunkten för inbetalning till allmänt investeringskonto förskjuts då i motsvarande grad utom beträffande handelsbolag där inbetalningen skall ske oavsett vid vilken senare tidpunkt deklarationen skall avlämnas. Detta förhållande har orsakat problem för många. Motivet är att delägarna i handelsbolaget kan ha att avlämna deklarationen . Att tillåta senare inbetalning skulle enligt proposition 1978/79:210 fordra särskilda dispensregler vilket skulle göra systemet alltför komplicerat. Eftersom handelsbolaget i sig ej är deklarationsskyldigt, utan i stället delägarna i bolaget och revisorn i praktiken gör bokslut och deklaration för alla delägarna , uppstår enligt vår mening inte ovannämnda komplikationer. Jämför förhållandet i enskild firma eller jordbruk där ena maken är medhjälpare. I praktiken fungerar detta på samma sätt som ett handelsbolag men här beviljas anstånd. Med hänsyn till vad som ovan anförts hemställs att beträffande lag (1979:610) om allmän investeringsreserv den ändringen görs att 3 § eller, om avsättningen görs av handelsbolag, tas bort ur lagen. () () 1 1985/86. 3 sam!.
mot · G902Sk224 · 1986-01-17 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk224 () Ändring av beskattningsreglerna för stiftelser Enligt nuvarande lagstiftning får högst av avkastningen på kapitalet hos skattebefriade stiftelser fonderas. Görs större fondering inträder skattskyldighet. Vid en nettoavkastning av exempelvis , räknat på tillgångarnas värde, får således av dvs. fonderas utan skattekonsekvenser. En förmögenhetstillväxt av är emellertid ingalunda tillräcklig för att motverka inflationens urholkning av stiftelsens tillgångar. Många stiftelser försöker därför att genom aktieplaceringar i görligaste mån värdesäkra sina tillgångar. Visserligen är aktier ofta en bra placeringsform men självfallet ingen garanti för värdesäkring. Med tanke härpå och på det önskvärda i möjligheten till alternativa placeringsformer, exempelvis i högavkastande obligationer, borde den maximala fonderingen höjas från av stiftelsers nettoavkastning. Härigenom skulle stiftelsernas behållning kunna öka vilket ger ett mer tillfredsställande inflationsskydd. Ett ökat intresse från stiftelsers sida att placera sina tillgångar i obligationer skulle även från allmänna synpunkter vara önskvärt. Då stiftelserna kan antas i första hand vilja göra sina placeringar i statsobligationer, skulle nämligen statens upplåning underlättas. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig lagtext. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att av skattebefriade stiftelsers nettoavkastning får fonderas utan att skattebefrielsen går förlorad.
mot · G902Sk228 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk228 () Rätten till avdrag vid taxering i hemortskommunen Underskott i förvärvskälla belägen i annan kommun än hemortskommunen kan endast utnyttjas som avdrag i den mån inkomst redovisas i samma kommun. Om ifrågavarande underskott har uppkommit på grund av räntekostnad för nedlagt kapital i en schablontaxerad fastighet, exempelvis en fritidsstuga, kan underskottet inte utnyttjas som avdrag om inte andra förvärvskällor finns. Om motsvarande kapital investeras i en husvagn, som mer eller mindre permanent används på ett campingområde i annan kommun än hemortskommunen, är räntekostnaden i sin helhet avdragsgill i hemortskommunen. Gällande bestämmelser inbjuder till olika former av kringgående av bestämmelserna för att undvika att ett ränteavdrag går förlorat vid taxeringen till inkomstskatt. En ovillkorlig rätt att i hemortskommunen få utnyttja avdrag för underskott avseende schablontaxerad fastighet belägen i annan kommun skulle innebära en klar förenkling både för de skattskyldiga och för taxeringsmyndigheterna. En sådan åtgärd skulle också bidra till en rättvisare taxering. Dessutom skulle de negativa skatteeffekter som enligt gällande rätt uppkommer vid inflyttning i villa i annan kommun än hemortskommunen i samband med byte av bostadsort undvikas. I det sistnämnda fallet går visserligen inte avdraget förlorat. Det kan emellertid inte åtnjutas vid taxeringen till inkomstskatt efter inflyttningsåret och då i form av förlustavdrag. Det förekommer givetvis också problem beträffande underskott i andra förvärvskällor, belägna i annan kommun än hemortskommunen. Det är viktigt att negativa effekter i samband med ifrågavarande underskott åtgärdas möjligt. Enligt min uppfattning kan problemet med de schablontaxerade fastigheterna lösas . Med hänsyn till vad ovan anförts hemställs 1. att beslutar att avdrag för underskott avseende schablontaxerad fastighet skall medges i hemortskommunen , 2. att hos regeringen begär förslag att även i övrigt förändra lagstiftningen inom skatteområdet på så sätt, att negativa skattekonsekvenser till följd av förvärvskällor i olika kommuner elimineras.
mot · G902Sk229 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk229 Ändrade regler för förmånsbeskattning, m. m. Mångå arbetstagare, framför allt bland låglönegrupperna och de deltidsanställda, saknar rimliga möjligheter till en avkopplande semester och rekreation. Till de ekonomiska hindren läggs ofta också svårigheter att samordna semestertiderna inom familjen. De som har en hög belastning i arbetet och obekväma arbetstider, och som alltså bör ha störst behov av en rik fritid och en bra semester, är ofta de som har sämst förutsättningar för detta. Reallöneutvecklingen har inneburit en påtaglig försämring av möjligheterna för de redan dåligt rustade. De studier som gjorts tyder på att skillnaderna mellan olika sociala grupper ökat. Av SCB:s undersökningar av levnadsförhållandena framgår att av LO-medlemmarna varken har tillgång till fritidshus eller har gjort någon semesterresa , jämfört för TCO-medlemmarna och för /SR-medlemmarna. För anställda på vissa arbetsplatser erbjuds möjlighet att hyra semesterlogi till subventionerat pris. Värdet av dessa subventioner blir emellertid starkt reducerat av reglerna för förmånsbeskattning, eftersom de anställda som utnyttjar denna möjlighet måste ta upp skillnaden mellan den erlagda hyran och marknadsvärdet till beskattning. Med samma regler skulle också andra sätt att försöka subventionera semester och rekreation för vissa eller alla grupper förlora mycket av sitt värde. Enligt min uppfattning är fullgoda möjligheter till semester och rekreation av så stort värde för både människor och samhället, att beskattningen av sådana förmåner borde ändras. Möjligheterna att genom ändrade regler för förmånsbeskattning eller genom införande av särskilda undantagsbestämmelser förbättra de anställdas möjlighet att nyttja förmånliga semesteralternativ bör därför utredas. Därvid bör också prövas möjliga villkor för att ökad rättvisa i nyttjandemöjligheterna skall uppnås. Ett förslag som förts fram, bl. a. från , är ett system med semesterkuponger liknande de s. k. rikskuponger som finns . Med ett sådant system skulle semestrandet bli billigare och därmed åtkomligt också för dem som inte har råd att resa någonstans på sin semester. En förutsättning är dock även här att värdet inte undermineras på grund av beskattningsregler eller andra hinder. Möjligheterna att i lämplig form införa ett system med semesterkuponger bör därför också prövas. Det är av stor vikt att regler skapas vid ett eventuellt införande av semesterkuponger så att alla anställda i resp. företag får del av förmånen. Annars löper man risk att endast vissa utvalda inom företagen ges förmånen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn av reglerna för förmånsbeskattning i enlighet med motionens syfte, 2. att hos regeringen begär en undersökning av förutsättningarna för att i lämplig form införa ett system med semesterkuponger. 1985/86 Sk229
mot · G902Sk230 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk230 () Skattefri inkomst av bär- och svampplockning beslutade att införa en ny bestämmelse i 19 § kommunalskattelagen. Den anger att intäkter av försäljning av vilt växande bär och svampar, som en skattskyldig själv plockar, inte blir skattepliktig intill ett belopp på . under ett beskattningsår. Av regeringens proposition (1980/81:139) framgår att förändringen syftade till att förenkla reglerna inom området, stimulera plockning av vildväxande bär och svampar samt få en bättre överensstämmelse med de skattetekniska förhållandena i våra grannländer och . Kds anser att tillvaratagandet av naturprodukter genom detta beslut fått ett visst officiellt erkännande. Den faktiska utvecklingen inom skogslänen visar att betydande ekonomiska resurser kunnat utvinnas genom plockning och förädling av dessa produkter. De nya skattebestämmelserna 1981 gav hela näringen en stimulans, vilket kds länge eftersträvat. Detta är positivt då det har inneburit att människor fått möjlighet till ökade inkomster i områden som i övrigt har allvarliga sysselsättningsproblem. Bär- och svampplockning kan för människorna i glesbygden innebära ett nödvändigt ekonomiskt tillskott. Organiserade former för förädling och försäljning av främst bärprodukter sker lokalt genom samarbete mellan hushållningssällskap i flera län. Produkterna marknadsförs under delvis gemensamt varumärke, där namnet gården läggs till efter resp. landskapsnamn, t. ex. Västernorrlandsgården. Det är ett av de många konkreta bevisen på näringens positiva utveckling . föreslogs var emellertid' prisbilden på skogsbär avsevärt lägre än . informerade skatteutskott (RSFS 1979:56, RSV Dt 1979:18) och uppgav då bl. a.: Uppköparna har 1979 betalt . per kilo orensade blåbär, . per kilo orensade lingon och . per kilo rensade hjortron. Med priser måste således plockaren leverera ca (1 lit. blåbär eller lingon för att erhålla en bruttointäkt på . Med den låga prissättningen var givetvis . en rimlig övre gräns för normala inkomster från fritidsplockning. Men priserna har ökat starkt . Enligt beräkningar från Naturproduktcentrum i har priserna ökat med ca 250 . Med detta följer att en ökad andel fritidsplockare kan plocka samma volym bär skattefritt som man kunde tidigare. Kds anser att principen om skattefri fritidsplockning skall upprätthållas. I konsekvens med detta bör gränsen för sådan skattefrihet ökas från . Det motsvarar inte prisökningarnas storlek men är enligt kds mening en acceptabel nivå. Denna anpassning kan ske utan att statskassan kommer att minska sina intäkter från bärplockare. Sådana intäkter är närmast försumbara. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till höjning av beloppet för skattefri inkomst från bär- och svampplockning, som inte sker yrkesmässigt, från . 1985/86 Sk230
mot · G902Sk232 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk232 och förste vice talman () Ändring av bestämmelserna om beskattning av inkomst av jordbruk Inkomst av jordbruksfastighet och av rörelse hänförs antingen till A- eller B-inkomst. Nettointäkten av varje sådan förvärvskälla fastställs således i sin helhet till A- eller B-inkomst. Det innebär att en intäkt som arrende inte kan brytas ut och hänföras till B-inkomst. I den mån den skattskyldige har varit verksam i förvärvskällan i ej blott ringa omfattning skall inkomsten av förvärvskällan hänföras till A-inkomst. Det kan inte vara rimligt att några enstaka försäljningar av exempelvis ett parti egenavverkade julgranar eller några enstaka djurförsäljningar skall vara avgörande för att hänföra hela nettointäkten till A-inkomst, även om jordbruksfastighetens intäkter regelmässigt grundas på arrende. Genom att inkomsten hänförs till A-inkomst, innebär det ekonomiska konsekvenser för den skattskyldige. Skyldighet föreligger i sådana fall att erlägga egenavgifter. Eftersom det i enskilda fall kan få stor ekonomisk betydelse, och då gällande bestämmelser upplevs av många skattskyldiga som orimliga, påverkar sådan lagstiftning lojaliteten mot vårt skattesystem i negativ riktning. Med hänsyn till vad ovan anförts hemställs att beslutar att, med ändring av bestämmelserna i lagen om statlig inkomstskatt, fördelning av nettointäkten av jordbruksfastighet och av rörelse skall göras på A- och B-inkomst . () () 1 * 1985/86.
mot · G902Sk235 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Sk235 () Beskattningen av extrainkomster Det är en allmän uppfattning här i landet att beskattningen av extrainkomster nu är så hög att den mycket starkt förtar lusten att arbeta extra. När huvudparten av vad man tjänar går till skatt lönar det sig inte att arbeta extra, säger många människor. Denna syn på tingen påverkar givetvis medborgarnas skattemoral, eftersom många av dem som tvingas arbeta extra för att klara sin egen och familjens försörjning frestas att utelämna extrainkomsterna vid deklarationen. De höga skattesatserna för extrainkomster gör alltså att staten inte får in vad den borde ha i skatt, som allmänhetens skattemoral blir sämre. En förbättring av skattemoralen bör kunna uppnås om låg- och medelinkomsttagarnas intäkter av extraarbete beskattades lindrigare än den inkomst de har av sitt ordinarie arbete. Extrainkomsterna skulle då inte läggas ovanpå den ordinarie inkomsten utan beskattas efter en särskild skala. Om man med ett lindrigare skatteuttag för extrainkomster kunde uppnå att en större del av sidoinkomsterna deklarerades, och det förefaller mycket troligt, innebär det en vinst för staten, som inkomsttagarna själva dels stimuleras att åta sig extraarbete, dels slipper alla samvetskonflikter vid uppgörande av självdeklaration. Följden blir med andra ord en höjning av bruttonationalprodukten och en minskning av frestelserna att undanhålla extrainkomsterna från beskattning. För det övervägande antalet löntagare med heltidsanställning är det heller ingen svårighet att avskilja den inkomst som härrör från extraarbete, och om man stipulerar att extrainkomsterna inte får överstiga , bör garantier skapas för att skatteskalorna inte missbrukas. En allmänt positiv inställning till extraarbete medverkar också till att skapa en bättre situation för de människor som i varierande grad sätter sin lit till allmänna bidrag av olika slag för att klara sina levnadskostnader. Lindrigare skatteskalor för extrainkomster skulle därigenom bli en för många av dem att klara sig själva utan samhällets hjälp. Om det sedan också införs en maximiregel rörande storleken av den extrainkomst som skall premieras i skattehänseende, kan man hindra att någon för över större delen av sina inkomster på extraarbete och skär ned inkomsterna av det ordinarie arbetet. För den stora gruppen pensionärer kan slutligen gälla att pensionen räknas som huvudinkomst och andra inkomster härutöver som inkomst av extraarbete. Inkomst av kapital och liknande bör hållas utanför systemet. Med hänvisning till det anförda yrkas Sk235 att hos regeringen hemställer om förslag om lindrigare beskattning av extrainkomster.
mot · G902Sk237 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Sk237 () Åtgärder för att stimulera inköp av reservelverk i jordbruket Massmedias skall mot jordbruket har tagit sig många uttryck . Ett av kraven var att jordbruket måste höja beredskapen vid elavbrott. vållar väderleken stora bekymmer med långa elströmavbrott. Erfarenheterna av årets strömavbrott, speciellt för västra jordbrukare, har varit mycket bekymmersamma. Ett krafttag måste nu tas för att snabbt öka antal och tillgänglighet av reservelverk. Kostnaderna är som regel . för reservelverk inkl. installationer. För att få rätt dimensionering bör bl. a. lantbruksnämnderna ge råd. En fungerande blockorganisation är också en förutsättning för ökad säkerhet i glesbygden. Ett sätt att stimulera intresset för installationer av reservelverk kan vara direktavskrivning av investeringen. Om samhällsekonomin tillåter kan givetvis olika bidragsformer också komma i fråga. Sammanfattningsvis kvarstår det faktum att beredskapen vid elavbrott på landsbygden är synnerligen låg. Det borde vara en nationell angelägenhet av rang att snabbt förstärka beredskapen. Ett ökat investeringsintresse av reservelverk bör också ge utslag i form av ökad industrisysselsättning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om att medge direktavskrivning vid inköp av reservelverk inom jordbruket.
mot · G902Sk238 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Sk238 () Beskattningen av minderårigs feriearbete Feriejobb eller deltidsjobb eller kortare lov är många ungdomars första kontakt med arbetslivet. I synnerhet får det ses som positivt om äldre skolungdomar under de långa sommarferierna kan få tillfälle att pröva på ett riktigt jobb under någon del av lovet och därmed få erfarenhet av arbetslivet. Inte b.ara i jordbruket utan även i en familjeföretagartradition över huvud taget ingår som en naturlig del i planeringen att något eller några av barnen skall ta aktiv del i företagets skötsel. Det ingår i gammal småföretagartradition att man anser att de barn som förhoppningsvis en gång skall gå in i företaget och kanske överta detta skall lära sig arbetet från grunden. Däri ingår bl. a. att skaffa sig erfarenhet från jobbet på verkstadsgolvet. Det naturliga är ofta att få pröva sig fram i familjens eget företag. I och med att den unge då inte betraktas som en arbetstagare likvärdig t. ex. grannens barn, utan hans inkomst vid beskattningen läggs ovanpå familjeförsörjarens, blir utbytet av arbetsinsatsen ringa jämfört med vad den blir för de ungdomar som lyckats att i stället få anställning hos grannen. Om verkmästarens son får sommarjobb i företaget får han själv betala skatten, som i detta fall troligen blir ingen eller ringa. Om ägarens dotter gör precis samma jobb läggs hennes inkomst till förälderns, varvid skatteuttaget blir ett helt annat och hennes egen behållning av arbetet litet jämfört med kamratens. Det är självklart att detta betraktas som en orättvisa av ungdomarna. Om det av någon anledning skulle kunna betraktas som bättre att ungdomar i denna situation försöker skaffa feriearbete hos grannar eller i annan verksamhet än den egna familjens diskrimineras ändå lantbrukarbarn och andra. I småorter och glesbygder med långa avstånd och bristfälliga kommunikationer är det svårt för den som knappt uppnått mopedåldern att förflytta sig någon längre sträcka till ett jobb. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen anhåller om åtgärder för en förändring i arbetstagarbegreppet så att arbetsgivarens eget barn vid anställning inte diskrimineras i förhållande till annans.