mot · G902n270 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:N270 och () Tillfällig export av metallskrot för bearbetning Genom nutida koncentration och stordrift inom vissa industrigrenar har i flera branscher ett eller två företag skaffat sig nära nog monopolställning på specialområden en inte oväntad utveckling i ett så litet land som . I en monopolsituation kan man skaffa sig fördelar, bl. a. vad gäller prissättning på sina tjänster. Om konkurrens från utländska företag genom olika former av lagstiftning och handelshinder försvåras kan en onaturlig inhemsk prisnivå få uppenbara nackdelar för de svenska företag som måste anlita dessa monopoljättar för olika tjänster. I lagstiftning från dagar, tillkommen bl. a. av beredskapsskäl, stadgas om exportförbud av metallskrot. Även kan finnas skäl att behålla metallskrot i landet. Tillämpningen av lagstiftningen får emellertid absurda konsekvenser då den används för att hindra industriföretag i metallbranschen att tillfälligt utföra metallskrot avsett att efter upparbetning återtas för återanvändning i tillverkningen. SKF köper grovsvarvade ämnesringar av mässing från ett metallgjuteri i . Detta metallgjuteri ägs av en svensk industrikoncern. De grovsvarvade ämnesringarna finbearbetas sedan hos SKF i varvid 70 viktprocent bearbetas bort och blir metallskrot. Detta metallskrot kan direkt omsmältas till nya produkter av samma slag, som från vilket det bortbearbetats. finns två alternativ att tillgå: Att flytta bearbetningen till gjuteriet i (önskemål från leverantören) varvid skrotet faller där. Bearbeta godset i och sälja skrotet till svensk skrotuppköpare, för omsmältning till tackor, på vilka exportförbud inte föreligger. Ett tredje alternativ, vilket SKF bedömer vara rimligt, är att skrotet får returneras till gjuteriet i att endast användas för gjutning av produkter till SKF , varvid då utgörs av av SKF levererat skrot och resten, ca 30 viktprocent, utgörs av norskt inhemskt material eller till importerat material. Med detta alternativ bibehålls bearbetningen i och totala kostnaden för tillköpta ringar reduceras med , motsvarande ca 1,1 milj. kr./år priser. Med andra ord: SKF får betala 1,1 milj. kr./år för att inhemska skrotuppköpare har den monopolställning de har. station är att smälta skrotet till tackor och att exportera tackorna till leverantören i . Leverantören har inget behov av tackor för sin process utan kan direkt använda det skrot som faller vid bearbetningen i . Från SKF uppges också att frågan har en kvalitetsaspekt; genom en direkt kontakt med det gjuteri som står för upparbetningen och en överenskommelse om att man verkligen får samma material tillbaka kunde man ha uppnått en större säkerhet beträffande kvaliteten medan man nu inte har samma möjlighet till kontroll av vilken inblandning av främmande material som sker. Ett annat exempel: Enbart i armaturbranschen berörs totalt uppskattningsvis 2 500 sysselsatta av en onödig påfrestning på lönsamhet och överlevnadsmöjlighet enbart på grund av en onödig fördyring av bearbetningen av mässingsavfall. Sedan avslagit tidigare motionsyrkanden av samma innebörd har ytterligare koncentration av företag i skrotbearbetningsbranschen skett. måste ett småföretag i armaturbranschen betala . kg för uppbearbetning av sitt mässingsavfall medan samma tjänst enligt företagets uppgift skulle kunna köpas på kontinenten för /kg. Ett upphävande av exportförbudet i det speciella avseende som det här gäller alltså för bearbetning och återanvändning i den egna tillverkningen vore en rimlig utökning av företagens möjligheter att på ekonomiskt bästa sätt få sina behov tillgodosedda. Det behöver inte ens betyda att all sådan bearbetning går svenska företag förbi det kanske kan betyda att de anpassar priset på sina tjänster till den nivå som en sund konkurrens innebär. Att påstå som man gjort från berörda storföretag i metallbearbetningsbranschen att ett införande av en sådan möjlighet till konkurrens skulle innebära att skulle tömmas på skrot är uppenbarligen inte en hållbar invändning så länge möjligheten att köpa bearbetning utomlands förbehålls de tillfällen då metallen skall gå tillbaka i samma mängd i företagets egen tillverkning. Frågan bör skyndsamt lösas. Med anledning av det anförda hemställer vi att hos regeringen begär ändring i kungörelsen om allmänt exportförbud, 1950:324, på sådant sätt att företag i tillverkningsindustrin medges tillfällig utförsel för bearbetning av metallskrot i det fall det är avsett för återtagning och återanvändning i den egna tillverkningen. () () 1985/86 N270