mot · G902A224 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:A224 () Ett nytt lönebidragssystem Frågan om hur de handikappade skall kunna nå ut och konkurrera om anställningar på den reguljära arbetsmarknaden måste anses tillhöra en av de nödvändigaste och socialt angelägnaste frågorna inom arbetsmarknadspolitiken. Nödvändigt i denna debatt är att konstatera, att de handikappade inte är handikappade om de erhåller en för handikappet lämpad anställning och ett flexibelt stöd i ett inledande skede intill dess att anpassning skett till den nya miljön. Grundläggande är också, att de handikappade knappast är betjänta av en snårig bidragsdjungel, utan att det för dem är viktigt att det lönebidrag som utgår är individanknutet och att det följer med den handikappade oberoende av vilken arbetsgivare han eller hon blir anställd av. Individanknytningen skapar en frihet och ett oberoende av byråkratiska regler. Sorn jag ovan anfört skall lönebidraget vara individanknutet, dvs. relateras till varje enskild persons handikapp och dennes arbetsförmåga med hänsyn tagen till den arbetsuppgift som avses. Storleken på lönebidraget bestäms genom en sedvanlig läkarundersökning och efter bedömning av länsarbetsnämnden. Därvid kan olika nivåer bli aktuella. Av denna konstruktion följer att ett individanknutet lönebidrag inte tar hänsyn till vilken arbetsgivare som anställt den handikappade, vilket är förhållandet för dagen. Enligt min mening är det individens medfödda eller förvärvade skada eller sjukdom som är intressant och den grad av arbetsnedsättning som denna skada eller sjukdom medför. Det är alltså inte viktigt hos vem individen arbetar, och därmed skall detta kriterium inte styra storleken på lönebidraget. Beträffande omprövningen av lönebidraget kommer även här individuella hänsyn att kunna tas. Vid handikapp med stor varaktighet bör omprövningen kunna ske . Beträffande sjukdomar som utgör handikapp, leder de i många fall till en fortlöpande försämring. Omprövningen bör då kunna ske med kortare intervaller: eller kanske . Generellt bör erinras om att även handikappade blir äldre och att handi- Mot. kapp med stigande ålder snabbt försämrar funktionsförmågan. tum utgör en av grunderna till att kräva att lönebidrag inte enbart skall kunna trappas av från en hög nivå utan kanske lika ofta trappas upp från en inledande lägre nivå. Det förhållandet bör kunna förutses när lönebidraget utges eller under kommande omprövningstillfällen. Lönebidraget i denna skepnad erhåller därvid två viktiga funktioner. Dels blir lönebidraget följsamt. Det anpassar sig till den arbetsnedsättning som den handikappade just vid det tillfället har. Dels har det också en bättre anpassning mellan förändringar i arbetsuppgiften och förändringar av handikappet. Med detta menas, att också handikappades arbetsuppgifter förändras i takt med befordran, mer kvalificerade arbetsuppgifter etc. Därvid blir lönebidraget mer attraktivt inte enbart för arbetsgivare i den privata sektorn utan i lika hög grad för den offentliga sektorn. Lönebidragets nivå och längd Lönebidragets nivå måste således avgöras utifrån handikappets storlek i förhållande till arbetsuppgiften. Men lönebidraget bör variera mellan av lönesumman ner till av densamma. Inom denna ram kan det finnas minst två ytterligare nivåer. Storleken på dessa måste rimligen vara föremål för utredning liksom förslaget i övrigt. När det gäller lönebidragets utsträckning i tiden är det viktigt att poängtera att detta måste avgöras på basis av den arbetsinsats som presteras av den handikappade. I denna bedömning skall det inte tas upp kringkostnader för att den handikappade skall kunna fungera socialt på arbetsplatsen. Härvid skall bidrag för arbetsbiträde komma in. Kvarstår ett handikapp eller förvärras det skall lönebidraget finnas kvar. Det bör dock inte erfordras någon kompensationsnivå av lönesumman. Ett nytt och flexibelt lönebidragssystem som är väl anpassat till individen kommer att medföra att antalet handikappade ökar ute i den reguljära arbetsmarknaden. Vidare är ett sådant lönebidragssystem så utformat, att det också kommer att minska antalet förtidspensionerade och öppna en arbetsmarknad för människor med delfunktionshinder. Slutligen förutsätts att ett attraktivt lönebidragssystem får till följd att antalet handikappade inom Samhällsföretags verkstäder minskar. Eftersom det i Samhällsföretag förekommer att statsbidraget här överskrider av lönesumman, utgör ett bra lönebidrag en direkt besparing om en överströmning från Samhällsföretag kan åstadkommas. Det finns därför anledning att anta att ett attraktivt lönebidrag som skissats ovan kommer att på något statsfinansiellt betala sig självt genom utgiftsminskningar på andra håll. Den viktigaste vinsten är dock av social karaktär, att återge hoppet till de handikappade om ett jobb och en meningsfull tillvaro. 1985/86 A224 Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär utredning och förslag syftande till ett nytt flexibelt lönebidragssystem i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inbyggda avdelningar av Samhällsföretag i större företag. I anslutning till frågan om ett nytt och flexibelt lönebidrag är det viktigt att åstadkomma försöksverksamheter med inbyggda delar av Samhällsföretag i större koncerner. Den verksamhet som pågår i vapensmedjan vid Husqvarnafabriken borde vara möjlig att åstadkomma inom fler områden i svenskt näringsliv. Denna verksamhet medför dels att de handikappade får jobba i en riktig industri, det sociala värdet är stort. Dels blir det lätt att åstadkomma en överföring till ordinarie jobb inom företaget av handikappade, eftersom de i lugn och ro får jobba sig in i miljön och arbetsuppgiften. Lönebidragsersättningen blir slutligen det som gör hela bilden så positiv och där överföringen till ordinarie arbetsuppgifter blir naturlig.