mot · G902So210 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:So210 och () Ökad forskning om stöd till kvinnor med alkoholproblem Från alla håll i västvärlden har under de senaste 20 30 åren rapporterats ett stadigt ökat alkoholbruk och missbruk bland kvinnor i alla samhällsskikt. Kvinnornas alkoholkonsumtion i har ökat snabbare än männens. Alkoholbruket har ökat särskilt snabbt i de yngre åldersgrupperna, där dryckesvanorna i stort sett är desamma för kvinnor som män. En exakt jämförelse bakåt i tiden är svår att göra, men man vet att 1947 prövade/använde av flickorna i åldersgruppen alkohol. finnér vi samma procentandel dvs. bland flickor i årskurs sex dvs. Av detta förstår vi att alkoholbruket trängt allt längre ned i åldrarna. I åldersgrupperna 20 prövade/använde av kvinnorna alkohol, motsvarande siffra är . Många kvinnor i medelåldern och däröver missbrukar också alkohol. Kvinnors alkoholmissbruk kräver åtgärder även på kort sikt. Det kräver att vi var och en gör upp med det kulturmönster som gett och ger alkoholen en naturlig plats i vår tillvaro. Möjligheten att lära om till ett drogfritt liv ökar om insatser görs där man genom arbete och träning i vanligt vardagsliv successivt återerövrar självkänsla och trygghet. Det handlar i någon mån om att byta identitet. På samma gång som alkohol är ett allmänt accepterat inslag/kulturmönster i det sociala umgängeslivet har samhället en negativ inställning till den alkoholiserade kvinnan. Denna attityd skapar skuldkänslor hos kvinnan och bidrar till att hon försöker dölja sitt beroende, hon dricker anonymt i hemmet. Med den rollfördelning som fortfarande existerar i de flesta familjer, så mår barnen ännu mera dåligt, när det är mamman i familjen som missbrukar alkohol. Det är dels därför att barnen ofta tvingas ta ett alltför stort ansvar för familjen, dels för att de tvingas spela ett dubbelspel mot omgivningen på grund av sin lojalitet till mamman och familjen. Bara ett fåtal kvinnor söker på eget initiativ vård vid alkoholpolikliniker eller behandlingshem. Det vanligaste är att dessa kvinnor vänder sig till sjukvården, men inte för sina alkoholproblem utan t. ex. för allmänmedicinska eller gynekologiska symtom. Det finns ännu alltför få åtgäder som speciellt inriktat sig på de kvinnor som har alkoholproblem. Det forskas alltför litet på detta område och det finns mycket få undersökningar, både om de vanliga kvinnornas och de kvinnliga missbrukarnas dryckesvanor. Det är nödvändigt och det krävs kraftfulla insatser genom bl. a. en ökad forskning om alkoholförebyggande insatser och om de missbrukande kvinnornas vardag som utgår ifrån ett avståndstagande till missbruket utan att ta avstånd från kvinnors jämställdhetssträvanden, för att på så sätt återerövra det tidigare unikt kvinnliga förhållningssättet till alkohol. För de kvinnor som är missbrukare måste specifika kvinnobehov tillgodoses i vården och särskilda vårdresurser för enbart kvinnor tillskapas. Denna forskning bör naturligt falla in under delegationen för social forskning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning kring kvinnor med alkoholproblem. 1985/86 So210