mot · G902K212 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:K212 m. fl. (c, m, fp) Frihet att välja politiskt parti I ett demokratiskt samhälle måste varje människa ha rätt att själv bilda sig en uppfattning i politiska frågor. 1 de politiska partierna samlas likasinnade för att främja sina idéer. Medlemskapet i ett politiskt parti är från denna utgångspunkt en djupt personlig angelägenhet. Endast den enskilde själv kan avgöra om hon eller han vill tillhöra ett politiskt parti och i så fall vilket. Denna uppfattning kommer också till uttryck i regeringsformen (RF). I RF 2 kap. 2 § heter det sålunda: Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot tvång att giva till känna sin åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant avseende. 1 andra bestämmelser i regeringsformen och i vallagen skyddas valhemligheten både mot det allmänna och mot enskilda. Detta är uttryck för grundläggande och självklara värderingar i en politisk demokrati. Den enskilde skall själv och utan att behöva uppge det för andra bestämma vilket politiskt parti vederbörande vill stödja i de allmänna valen. Lika självklart borde det i en demokrati vara att den enskilde själv genom en frivillig handling skall avgöra om hon eller han vill ansluta sig till ett politiskt parti samt avgöra vilket parti det skall gälla. Denna princip borde enligt vår mening vara självklar för alla övertygade demokrater. Därför är det smärtsamt för oss att konstatera, att det största partiet i bryter mot grundsatsen om individens politiska integritet och suveränitet genom att tillämpa s. k. kollektivanslutning. Flertalet av medlemmarna i socialdemokratiska arbetareparti har inte själva tagit ställning till sitt medlemskap. 1 stället har de registrerats som medlemmar genom majoritetsbeslut av fackliga organisationer, i många fall klent besökta medlemsmöten. Därvid har beslut fattats om anslutning av hela medlemskåren. Ett mycket stort antal av de anslutna medlemmarna vet inte ens om att de blivit medlemmar. En orimlig effekt av detta principiellt förkastliga förfaringssätt är att hundratusentals personer, som i de allmänna valen röstar på andra partier tvångsansluts till ett parti som de inte sympatiserar med. Dessutom tvingas de betala medlemsavgifter till detta parti. Omkring en kvarts miljon av det socialdemokratiska partiets medlemmar röstar inte på socialdemokraterna. Den reservationsrätt som medges individen i efterhand och som brukar anföras som ett slags försvar för det primära övergreppet mot den enskildes politiska integritet kan inte ge någon som helst legitimation åt systemet som sådant. Det avgörande är att den enskilde inte själv får ta ställning till om hon Mot. 1985/86 eller han vill bli ansluten till det socialdemokratiska partiet. Men därtill kommer bl. a. att den enskilde som i efterhand reserverar sig, dvs. kräver utträde, därmed har tvingats deklarera att vederbörande inte vill vara med i det socialdemokratiska partiet. Detta harmonierar synnerligen illa med grundlagens bud om att den enskilde skall vara skyddad mot allt tvång att ge till känna sin åskådning i politiskt avseende. Det är också väl känt att många som reserverat sig mot kollektivanslutningen på olika sätt trakasseras bl. a. på arbetsplatserna. Många avstår således att reservera sig för att undgå obehag. För enskilda individer innebär kollektivanslutningen ett åsiktsmässigt förtryck och ett personligt lidande. , och moderata samlingspartiet har i länge krävt att kollektivanslutningen skall avskaffas. har också åtta gånger uttalat att kollektivanslutningen skall upphöra. Det socialdemokratiska partiet har dock trotsat dessa uttalanden och olika socialdemokratiska parti sekreterare-har vid utfrågningar i direkt förklarat att den socialdemokratiska partikongressens beslut står över uttalanden av riksdag. Det har blivit fullständigt klart att partiet inte besitter den moraliska kraften att självt eliminera kollektivanslutningen. Detta innebär att den från principiell synpunkt helt förkastliga och för den enskilde individen så förnedrande kollektivanslutningen inte kan bringas att upphöra på annat sätt än genom lagstiftning. Vid föregående behandlades ett antal motioner om förbud mot kollektivanslutning. Därvid beslöt att ett lagförslag som presenterats av skulle granskas av lagrådet. Detta betingades bl. a. av att socialdemokraterna tidigare bl. a. hävdat att ett förbud i lag mot kollektivanslutning skulle strida mot skyddet för föreningsfriheten i regeringsformen. Att detta var en felaktig uppfattning bekräftades av lagrådet. Lagrådsgranskning kom således till stånd, och lagrådet yttrade sammanfattningsvis bl. a. följande (se KU 1984/85:30): Av det anförda framgåratt den föreslagna lagen inte strider mot den enligt regeringsformen skyddade föreningsfriheten. Inte heller i övrigt möter lagförslaget något hinder från grundlagssynpunkt. Lagrådet föreslog vissa formella ändringar i lagförslaget vilka accepterades av alla de tre icke-socialistiska partierna. I avslogs dock förslaget av socialdemokraterna och kommunisterna. att antar det nedan angivna förslaget till lag om formerna för anslutning till politiskt parti. Lag om formerna för anslutning till politiskt parti Härigenom föreskrivs följande: Enskild person får antas som medlem i politisk sammanslutning endast 8 om han genom egen ansökan gett till känna att han önskar inträda i sam- Mot. Antas någon som medlem utan sådan ansökan, saknar det K212 Denna lag träder i kraft . () ()