mot · G902A494 · 1986-01-27 00:00:00 — Detta område ligger ur näringsgeografisk synvinkel bäst till i hela , och lider inte av någon av de nackdelar som industrin i Bergslagen har att kämpa med, såsom långa avstånd, glesbygd, kallt klimat, långt till högre utbildning och till administrativa centra för resp. region. Mot denna bakgrund vore det en rimlig åtgärd av rättvisa att statsmakterna beaktade och åtgärdade Bergslagens problem innan man tar sig an . Erfarenheterna från förut uppräknade regioner ger vid handen, att statliga stödåtgärder verkar snabbast och bäst om beviljade medel är av offensiv karkatär och disponeras så fritt som möjligt av en organisation som arbetar så nära problemområdena som möjligt (exempel: malmfältsdelegationen och Finans). Mot denna bakgrund kan det övervägas, om inte ett stort, långvarigt regionalt stöd till Bergslagen borde administreras av ett speciellt för denna region inrättat organ, lokaliserat centralt inom området. Den nu existerande Bergslagsdelegationen är ett rådgivande organ, som inte alls uppfyller de krav som det här är fråga om! Den regionala arbetsgruppen för Bergslagskommunerna har föreslagit inrättandet av ett centralt kansli, förslagsvis benämnt Framtidsgruppen för Bergslagen. kan dock ifrågasättas om en sådan organisation, som i så fall måste nybildas, Mot. verkligen skulle tilldelas stora kapital och beslutanderätt. Den skulle då A494 komma att arbeta på tvären av länsstyrelserna och utvecklingsfonderna i de sex berörda länen, vilket kan leda till administrativt krångel och rentav till en allmän oreda. Om ett centralt kansli för Bergslagen skall inrättas, förslagsvis lokaliserat till , bör detta nog vara av rådgivande och samordnande karaktär och till sin numerär ganska litet. Dess uppgift skulle i så fall vara att hjälpa nya eller expanderande företag till rätta instanser i resp. länscentralort, och att bistå dessa instanser med råd baserade på god lokalkännedom. Ett sådant rådgivande och samordnande kansli skulle kunna bestå av fyra till sex personer, arbetande med så litet byråkrati som möjligt. Kostnaderna för kansliet borde kunna betalas av de sex i Bergslagen ingående länen och av de 22 kommunerna, vilket utslaget på så många inte kan bli särskilt betungande. Det statliga stödet till Bergslagsregionen borde i stället fördelas på de sex berörda länen, dock med en definitiv öronmärkning av pengarna så att dessa endast kunde användas inom resp. läns i Bergslagen ingående kommuner. Utöver nu utgående anslag till dessa län borde det nya Bergslagsanslaget uppgå till ett betydande belopp under förslagsvis . Större delen av detta årliga anslag borde fördelas på de sex länen i proportion till antalet i Bergslagskommunerna boende i varje län, medan en mindre del kunde förvaltas av SIND såsom en gemensam reserv för hela regionen. Länsstyrelse och/eller utvecklingsfond vars egna Bergslagsmedel är otillräckliga för ett eller flera storprojekt skulle då kunna ansöka hos SIND om tilldelning av medel ur reserven för att möjliggöra projektens genomförande. Det föreslagna, rådgivande kansliet i skulle kunna vara SIND behjälpligt vid fördelningen av dessa reservmedel, vilket kräver en god överblick över alla i Bergslagen ingående länsdelar. Själva besluten om tilldelning av medel för olika projekt skulle dock kvarligga hos resp. läns länsstyrelse eller hos dess utvecklingsfond, detta för att undvika korsande beslut och bristfällig samordning. Det föreslagna Bergslagsanslaget skulle framför allt användas till att täcka nya och expanderande företags behov av riskkapital utöver den egna satsningen, som ofta kan komma att bli av ringa omfattning. Säkerhet bör av låntagaren ställas för erhållna lån, men kravet på säkerhetens karaktär bör hållas på en måttlig nivå och vara av sådan typ att företaget verkligen kan åstadkomma den utan att ägarna satsar alla sina egna ägodelar . I övrigt bör villkoren för såväl stöd som lån vara desamma som tillämpas inom stödområde C av länsstyrelserna eller av utvecklingsfonderna, vilka senare ju har en något större handlingsfrihet än styrelserna. Mot detta anslag kan invändas, att de nuvarande stöd- och lånemöjligheterna i de sex Bergslagslänen inte alltid är fullt utnyttjade. Varför då ordna med ytterligare resurser? Jo, för att möjliggöra för myndigheterna resp. fonderna att seriöst diskutera även mycket stora projekt! Säg att i vill bygga upp en fabrik för montering av personbilar av samma typ som den avser bygga i . Med hjälp av hos SIND befintligt reservanslag och det egna länets Bergslagsmedel skulle en regional myndighet ha auktoritet och resurser att diskutera en sådan lokalisering på ett konkret plan, och detta utan att ständigt behöva konsultera regeringen eller annan myndighet i Mot. 1985/86 . Erfarenheten från andra krisområden pekar klart på, att ju mer A494 offensiva medel som en nära området befintlig instans förfogar över, desto snabbare och desto effektivare kommer problemen inom detta område att åtgärdas. Det föreslagna rådgivande kansliet kan härvidlag vara till stor nytta, trots att det ej avses få beslutanderätt över Bergslagsanslaget. Ovan har i första hand föreslagits, att nya och expanderande företag erhåller en kraftig nedsättning av arbetsgivaravgiften för alla nyanställda. Om denna åtgärd bedöms omöjlig att administrera föreslås i stället införandet av ett särskilt Bergslagsanslag att fördelas av nu befintliga länsinstanser assisterade av ett rådgivande kansli lokaliserat centralt inom Bergslagen. Därutöver bör näringslivet i regionen stärkas genom andra åtgärder, avsedda att genomföras i hela landet! Hit hör bl. a. avskaffandet av kvarvarande skatt på förmögenheter bundna i familjeföretag, ett utbyggt system för lärlingsutbildning samt möjlighet för enskilda företag att genom anbudsinlämning vara med och konkurrera om åtskilliga landstings- och primärkommunala arbeten, som utförs av dessa organisationer i egen regi utan kostnadssänkande konkurrens utifrån. Förbättringar av utbildningssituationen i Bergslagen Varje lands största naturtillgång utgörs utan tvekan av kvaliteten på och arbetsviljan hos dess befolkning, vilket är anledningen till att även länder med små eller inga naturtillgångar i vanlig bemärkelse - som exempelvis och - kunnat nå en hög levnadsstandard. Men för att rätt kunna utnyttja denna nära nog oändliga resurs krävs att varje land är kapabelt att utbilda sina ungdomar på lämpligt sätt! Sådan utbildning handlar givetvis inte enbart om teknik, data och organisation - även humaniora och kultur måste i hög grad ingå! Men i det nu aktuella sammanhanget - Bergslagens överlevnad som en aktiv region - spelar det en stor roll att områdets utbildningsväsen håller måttet. Skall ungdomen där stanna inom regionen, är det av stor vikt att man också kan få sin utbildning där - om denna förläggs till annan ort, ökar i hög grad risken för framtida utflyttning. Av lika stor vikt är det, att utbildningsväsendet verkligen utbildar ungdomar för sådana yrken varav behov föreligger, vilket inte alltid är fallet . Sålunda lider en elektrisk industri i (ASEA) av akuta svårigheter att få tag på tekniskt utbildad personal för sin högteknologiska tillverkning, och där har man tvingats gå ut över hela landet för att rekrytera sådan (bl. a. gjordes stora ansträngningar på femdagarstävling i orientering i !). Här är det alltså av stor vikt att se över vad som finns och vad som inte finns inom Bergslagen i fråga om skolor av alla slag! I fråga om högre utbildning finns högskolor i många av Bergslagslänen, som regel lokaliserade till länets centralort. En komplettering av högskolan i /är här synnerligen önskvärd, så att en () kunde tillskapas. Antalet ingenjörer i bör höjas från 40 000 till 70 000 möjligt, vilket kräver en med minst 500 ingenjörer utökad examinering - ju förr dess hellre. ett faktum, att en splittring av den högre utbildningen till ett stort antal Mot. kanske bristfälligt utrustade och med fåtaliga lärare försedda högskoleorter A494 inte är önskvärd. Planerna för () har därför utformats på ett speciellt sätt. Huvudman för BTH skulle vara Teknikum vid , där eleverna också skulle studera av en fyraårig utbildningsperiod. skulle förläggas till , där avdelningar för materialteknik, data och elektronik samt även för bioteknik skulle upprättas. BTH skulle där på ett naturligt sätt samarbeta med Daltek, det nya tunnplåtcentrum i och ortens industrier. Om kvalificerade lärare kan anskaffas, vilket förefaller möjligt, skulle man även kunna doktorera vid BTH. Dennas tillkomst skulle vara av värde för hela Bergslagen, och på ett bra sätt komplettera bl. har i samverkan med m. fl. utrett teknisk högskoleutbildning, bl. a. fortbildning för gymnasie- och civilingenjörer. Kurser i produktionsteknik samt inom data- och elektronikområdet avses anordnas . Dessa kurser kommer efter hand att kompletteras och vidareutvecklas samt ges som uppdragsutbildning. Högskolan har för avsikt att göra en framställning till om att få inrätta en lokal linje med inriktning mot data/elektronik. En påtaglig brist i utbildningsväsendet , såväl för den i Bergslagen redan befintliga industrin (exempelvis ASEA i ) som för den nya industri som måste komma till stånd inom området, utgörs av svårigheterna att få fram tekniker på mellannivå. i världen fylldes detta tomrum mellan högskoleingenjörer och elever som gått igenom tekniska gymnasier av studenter som gått igenom tekniska institut och utexaminerats därifrån som ingenjörer. har och diskussioner om att utvidga det fyraåriga tekniska gymnasiet till , en fråga som lett till försök i med sådan utbildning. Förslagsvis borde dessa försök utsträckas även till gymnasier i Bergslagen, eftersom elev som gått igenom ett femårigt tekniskt gymnasium med riktigt upplagda läroplaner borde vara minst lika kvalificerad som institutingenjörerna var. Förslagsvis borde man därvid börja med femårigt tekniskt gymnasium (T 5) just nu i , där man för dagen inte ens har en fyraårig teknisk linje (T 4). En bred tillgång till teknisk utbildning på mellannivå i Bergslagen skulle dels vara värdefull för all ungdom där, dels ge gamla och nya industrier där tillgång till ingenjörer på en mycket efterfrågad utbildningsnivå. Ett initiativ i denna riktning har redan tagits vid i , där förutom den treåriga gymnasieingenjörsutbildningen en påbyggnadskurs av högskolekaraktär tillskapats. STU har, med hjälp av Bergslagsdelegationen, initierat ett antal projekt för forskning, utveckling och teknikspridning som kan få avsevärd betydelse för tillkomsten av nya företag och för expansionen vid befintliga inom Bergslagen. I flera fall är dock projekten säkerställda endast , och i något fall handlar det ännu blott om studier i vad som skulle kunna göras. Dessa senare måste fullföljas, och de redan genomförda måste erhålla löften om långsiktigare anslag för att de skall kunna bli attraktiva arbetsplatser för duktigt folk! Av naturliga skäl måste dessa centra lokaliseras till platser där anknytning finns till högskolor, andra utbildnings- Mot. 1985/86 institut och stora industrier inom branschen, detta för att säkerställa ett A494 informationsutbyte på nära håll. Aktuella projekt är bl. a.: o Utvecklingscentra i , och , o Tunnplåtscentrum i , o Daltek i , o Datacentral i , o Resurscentrum i . o Uppdragsutbildning och projektanalys i . 0 Vattenbruksprojekt i och . På några håll inom regionen borde CAD/CAM- och FMS-centra byggas in 1 ovanstående eller andra projekt, för att tillgång till dessa hjälpmedel skall finnas på nära håll. Den första kapitalinsatsen bör därvid kunna ske ur ett eventuellt Bergslagsanslag, men bör användarna betala för sig i den omfattning man nyttjar utrustningen för forskning, utvecklingsarbete eller utbildning. Sedan ett tiotal år har i utvecklats ett system för s. k. intraprenörsutbildning, för övrigt lokaliserat till Bergslagen, och avseende utbildning av i större företag anställda personer till att bli självständiga projektledare inom dessa eller till att öka deras förmåga att självständigt leda företag. Denna utbildning är värdefull och bör på lämpligt sätt uppmuntras av statsmakterna, i synnerhet som utvecklingen i Bergslagen med nödvändighet kommer att innebära att de nya jobben kommer antingen i nya eller expanderande småföretag eller i friska initiativ i de befintliga storföretagen. Övergången i från sluten till öppen vård kommer att medföra att ett stort antal påkostade och dyrbara sjukhus, särskilt inom mentalvården men även inom åldringsvården, kommer att bli överflödiga. Även inom Bergslagsområdet finns flera sådana, exempelvis i , och . Det bör prövas om inte en eller flera av dessa överblivna sjukhus eller ålderdomshem skall kunna ombyggas så att de blir lämpliga för vård åt utländska medborgare som ej kan beredas vård i sina hemländer, antingen för att de är flyktingar eller för att ingen vård finns att få där. I viss utsträckning skulle en sådan vård kunna finansieras av SIDA, i andra fall genom vederbörandes egen försorg. Ett konkret exempel må nämnas. I , inte långt från i , finns ett sjukhus vid namn Pärlby, som snart är helt utrymt av de åldringar som bott där. Efter upprustning skulle denna anläggning kunna utnyttjas av utlänningar för sjukvård, kanske i samarbete med läkare från den närbelägna Tallmogården eller med lokalt verksamma läkare. En sådan användning skulle självfallet också ge åtskilligt med arbete i berörd bygd. Bergslagen ligger egentligen inte så långt bort från de centrala delarna av 13 , men eftersom kommunikationer i vid bemärkelse är en mycket viktig del av ett samhälles infrastruktur är det nödvändigt att se över även Mot. Tillgången till lämpliga transportmedel och möjligheten att använda A494 dem är en viktig faktor för konkurrensförmågan och effektiviteten hos existerande företag och för lokalisering av ny verksamhet. En väl utbyggd transportapparat påverkar samhällets regionala utveckling. Goda kommunikationer är en av förutsättningarna för industrins utveckling. Framkomlighet och säkerhet för sjötrafiken från till insjöhamnarna i inre delarna av är av vitalt intresse för Bergslagen och dess näringsliv. En breddning och fördjupning av är viktig. kommuns planer på en ny lågbro över kanalen måste få en för sjöfarten acceptabel lösning. I fråga om sjöfarten på , som även den är av vital betydelse för Bergslagen, kan noteras att denna numera är så välordnad som det rimligtvis går att få den. a. är det utomordentligt värdefullt att vintersjöfarten numera är säkrad året runt där. Ett projekt som av denna och flera andra anledningar bör bedömas som orealistiskt är förslaget att bygga en kanal från till Siljan, vanligen benämnt . Järnvägstrafiken bör mer komma i blickpunkten. Snabb teknisk utveckling på järnvägsområdet har gjort det möjligt att i många länder sätta in snabbtåg mellan olika regioner och större tätorter. Även i finns en sådan utveckling och olika idéer och uppslag bearbetas, bl. a. projekt . Spårbunden trafik är energisnål och är därför ur inhemsk energiproduktionssynpunkt väl lämpad för våra förhållanden. Ökad användning av spårbunden trafik medverkar också till mindre trängsel på vägarna, mindre olycksfall, mindre buller och avgaser. Bergslagen har rätt bra järnvägsförbindelser, men tågföringen på dessa är ofta gles och långsam vad beträffar passagerartrafiken. Detta borde kunna avhjälpas till relativt låga kostnader, i synnerhet som en viss kollektivtrafik och en icke föraktlig långpendling förekommer i området och är viktig för detta. Godstrafiken på järnvägarna i området är i stort sett välordnad, även om på ett par ställen det kan ifrågasättas om inte vissa genvägar skulle kunna utnyttjas av SJ, såsom exempelvis ordnandet av överföringsmöjlighet för godsvagnar mellan de båda järnvägar som korsar varandra i . Vägnätet i Bergslagen lämnar fortfarande, trots påtagliga förbättringar , mycket övrigt att önska, särskilt i öst-västlig riktning, där flera flaskhalsar finns som borde kunna avhjälpas. Men även i nord-sydlig riktning finns brister: vägen Hagfors-Munkfors-Karlstad är ett exempel på detta. En satsning på Bergslagen måste också innehålla ett ambitiöst och väl genomtänkt vägbyggnadsprogram över alla de sex ingående länen, i synnerhet som trafik med bussar och personbilar i många delar av området bjuder på de bästa transportalternativen. En avsevärd satsning måste i Bergslagen göras på elektronik och dataindustri, branscher i vilka nackdelarna av dyra transporter inte är besvärande. För att sådan industri skall kunna etableras i stor skala krävs emellertid en tekniskt komplicerad utbyggnad av linjenät runt Bergslagen. Denna utbyggnad är redan på gång, men bör påskyndas i sådana orter där ett akut behov föreligger av bättre telefonförbindelser. Att detta går att genomföra framgår av ett aktuellt exempel i , där ett dataföre- 14 tag i behov av ytterligare telelinjer snabbt kunde erhålla dessa. En unik tillgång i Bergslagen är det stora antal dammar som finns i vattendragen, från början byggda för att möjliggöra drift av kvarnar, sågar, hyttor, smedjor, valsverk och i vissa fall även för virkesflottning. Vid de större av de fall som skapats av dammarna finns i regel kraftstationer, varigenom dammarnas underhåll också blir gott. Men i många hundra fall står dammarna med sina fall oanvända och ibland illa underhållna. I varje län borde en systematisk damminventering göras, och dammägarna underrättas om resultatet och om sina möjligheter att få hälften av projekteringskostnaderna för ett kraftverk betald av staten enligt nu gällande lagstiftning. Det borde vara möjligt och ekonomiskt lönande att i Bergslagen bygga ut flera hundra sådana minikraftverk i befintliga dammlägen med mycket måttliga miljöskador, när dammarna redan finns. Utbyggnaden skulle ge både verkstadsarbete för maskinerna och entreprenadarbete för husbyggen och schaktarbeten. I färdigt skick minskar dessa minikraftverk elnätets sårbarhet i bygderna. Även annan energiproduktion än utbyggnad av minikraftverk är tänkbar i Bergslagen. Skogsavfall kan - efter flisning eller förvandlat till pellets användas i fastbränsleanläggningar. Även torv kan användas i dessa, men härför krävs stora och specialbyggda anläggningar, byggda på platser med tillgång till lämpliga torvmossar inom räckhåll. Jordvärme går att utnyttja för husuppvärmning, medan det förefaller osannolikt att vindkraft, direkt solenergi och odling av energiskog skall kunna ekonomiskt utnyttjas i detta område. En för den i Bergslagens tunga industri synnerligen viktig energifråga är tillgängligheten av naturgas. Om denna ej finns under Siljan, måste den tillföras området genom rörledning. Statsmakternas agerande vid naturgasledningarnas framtida dragande genom är därför en mycket viktig fråga! Det är livsviktigt för Bergslagen att snabbt få tillgång till rörledningstransporterad naturgas, inte minst emedan industrin utomlands som regel har detta. bedriver såväl geologiska undersökning (SGU) som privata företag en omfattande letning efter brytvärda mineraler i Bergslagen. Denna verksamhet bör fortsätta och utvidgas till att inte enbart avse järn- och sulfidmalmer utan också fyndigheter av marmor, kyanit, porfyr och andra som ibland kan användas direkt men som ibland kräver anrikning och en omfattande behandling. Möjligheterna att genom denna prospektering finna brytvärda järnmalmsgruvor är mycket små, eftersom dessa sannolikt aldrig kan konkurrera med de i brytningen oerhört billiga dagbrottsgruvor som finns i andra . Sulfidmalmer av olika sammansättning kan dock inmutas och brytas med framgång. Om möjligt borde dagens dödläge i i brytas genom förhandlingar, så att fyndigheten under där kan börja bearbetas. eftergifter från såväl berört gruvföretag som från naturvårdsmyndigheterna. Vid utnyttjandet av eventuella fynd bör beaktas, att all gruvverksamhet A494 inte med nödvändighet behöver bedrivas av stora företag, även om dessas utrustning i fråga om anrikningsverk och smältverk är nödvändig på ett senare stadium. Men själva brytningen kan i vissa fall utföras av små företag med låga fasta kostnader, som vid exceptionellt låga metallpriser t.o.m. skall kunna vara i stånd att temporärt inställa driften utan att därför råka i obestånd. Sådan gruvdrift förekommer i betydande omfattning i utlandet. Möjligheterna att i Bergslagens glesbygder tillskapa de stora jordbruksenheter som lantbruksnämnderna enligt gällande direktiv skall främja är mycket begränsade. I samband med att dessa nämnder organisatoriskt flyttas till länsstyrelserna bör deras direktiv ändras, så att även deltidsjordbruk kan bevaras och stödjas. Jordbrukarna bör kunna komplettera sina inkomster från jordbruket med en rad bisysselsättningar, varav några kan vara: o Skogsarbeten av alla slag. o Turism (stugbyar, camping, skidlifter osv. ), o Persontransporter (taxi, skolskjutsar, bussar), o Godstransporter. o Fiskodling, kräftodling och annat vattenbruk, o Odling eller plockning av svamp och bär. o Hantverk av många olika slag. o Arbete i närbelägen tätort (industri eller handel), o Entreprenadarbeten åt kommun eller landsting, o Skötsel av dammar och minikraftverk. Det är av vikt att omläggningen av jordbrukspolitiken görs snabbt, så att åtgärderna kan verka innan stora delar av glesbygdsjordbruket lagts ned och brukarna flyttat ut från bygden. Då detta inträffar - vilket redan är fallet i stora delar av Bergslagen - torde det vara omöjligt att få de ur drift tagna gårdarna bebodda igen, annat än som sommarbostäder. Skall deltidsjordbruket räddas måste det göras nu! Bergslagen är ett område med avsevärda turistattraktioner, vars möjligheter som turistland kartlagts av en kommitté tillsatt av Bergslagsdelegationen. Denna har dock funnit, att åtskilligt med arbete måste utföras innan områdets potential kan utnyttjas. Hit hör bl. a.: o Skapandet av en gemensam, slagkraftig logotype. o Upprättandet av en beskrivande atlas, där kartor kompletteras med ortsbeskrivningar och bilder, o En enkel reseguide, en förkortad atlas, o Tillskapandet av en lättillgänglig kår av ciceroner, o En gynnsam marknadsföringskampanj för Bergslagen i , o Översättning av lämpliga delar av materialet till andra språk. Kostnaden för ovanstående kan beräknas till 10 milj. kr., varav 2 milj. kr. bör kunna lämnas av ordinarie anslag från de statligt stödda turistfrämjande A494 organisationerna och resten betalas av dels de sex länen, dels de 22 kommunerna. Själva turistobjekten, gruvor, hyttor, smedjor, gårdar och museer är iordningställda och i sådant skick att de med fördel kan förevisas utan'ytterligare kostnader. Hotell, motell och stugbyar finns i området, medan antalet iordningställda campingplatser behöver utökas. Turismen anses växa med , och Bergslagen måste få sin beskärda del av de ökade sysselsättningsmöjligheter som en sådan tillväxtbransch ger. I anslutning till turismen bör också framhållas, att det är av vikt att kulturella aktiviteter som kringresande teatrar, musikkårer, sommarspel och lokaler för dessa aktiviteter också vidmakthålls i Bergslagen. En industribygd utan kultur blir otrivsam i längden, varför nysatsningar inom näringslivet måste kompletteras med fortsatt satsning på olika kulturella aktiviteter. Regeringen bör utarbeta ett förslag till ett åtgärdsprogram för Bergslagsregionen, i vilket bl. a. följande bör övervägas: En förvandling av nuvarande Bergslagsdelegation till en organisation arbetande . Delegationen, vars arbetsuppgifter skall vara rådgivande, bör stödjas av ett till Bergslagen lokaliserat kansli om fyra till sex personer, för vars kostnader de berörda sex länen och 22 kommunerna bör svara. En utförlig utredning bör genomföras om startandet av nya företag, och expansionen i befintliga kan underlättas genom en kraftig nedsättning av arbetsgivaravgiften för nyanställd personal . Om ovan föreslagen nedsättning av arbetsgivaravgiften ej kan genomföras, bör Bergslagen tilldelas ett på lämpligt sätt finansierat omstruktureringsanslag förslagsvis benämnt Bergslagsanslaget.