mot · G902So243 · 1986-01-27 00:00:00 — och () Forskning om barns livsvillkor 1985/86 So243250 Barn har det bra i Svenska barn har det bra internationellt sett. Kroppsligt är de friskast i världen. Under de sista decennierna har den barnpsykologiska forskningen kommit till, och det har blivit en ökad medvetenhet om barns behov och rättigheter. Barns psykiska hälsa har tidigare inte ansetts så viktig att man ens brytt sig om att göra undersökningar. Utvecklingen kan därför inte belysas i exakta siffror. Barnens historia visar dock att ju längre bakåt man går desto större var risken för barn att bli vanvårdade, misshandlade och dödade. Utvecklingen har gått åt rätt håll om än stundom alltför långsamt. När vi får siffror som tyder på att av barnen är trygga och harmoniska innebär det förmodligen att de mår psykiskt bättre än under tidigare perioder, då vi inte ens brydde oss om att ta reda på om barn var psykiskt störda. Även om vi gläds över att barn har det jämförelsevis bra i måste vi vara medvetna om att vårt samhälle fortfarande i första hand är anpassat för vuxna. Barnens intressen kommer alltför ofta i andra hand. Psykologiskt och rättsligt ligger barnen kvar i ett underläge. Finns det barn, som fått det sämre? I debatten om barnens rätt har det framförts, av bl. a. representanter för socialvården, barnhälsovården och Rädda barnen, att det finns tecken som tyder på att de mest utsatta barnen fått det sämre : att det finns en grupp av barn, som får utstå mera av vanvård, misshandel och övergrepp innan åtgärder, som verkligen skyddar barnen, vidtas. Många tänkbara orsaker till en sådan utveckling har framförts. Här är några aktuella exempel: - Antalet yngre kvinnor, som är missbrukare, har ökat kraftigt. Många har minderåriga barn. var vanligen bara pappan i missbrukarfamiljer utslagen . är ofta båda föräldrarna i sådant tillstånd att de inte kan ta hand om barnen. - Den nya sekretesslagen har gjort att tidigare typ av samråd mellan barnhälsovård, socialvård, skola och polis nästan helt upphört. Det har medfört ett sämre skydd för de mest utsatta barnen. 1 1985186.3 sami. - Sedan den nya socialtjänstlagen infördes måste det till mycket svåra missförhållanden innan tvångsåtgärder kan vidtas för att skydda barn som far illa i hemmet. Vid svårt missbruk eller psykos eller om föräldrarna är utvecklingsstörda kan man inte sätta in stödåtgärder innan barnen tagit skada, om föräldrarna vägrar hjälp utifrån. - Barnavårdscentralerna håller på att försvinna i sin nuvarande form och integreras i den allmänna hälso- och sjukvården. I stället för barnsjuksköterskor får distriktssköterskor ta över. När barnhälsovården skall konkurrera med vuxensjukvården finns det risk att tid ej blir över för de mest utsatta barnen. - På daghemmen har grupperna blivit större och personaltätheten lägre. Statsbidragen har konstruerats så att platserna helst reserveras för barn, som är där , trots att man vet att barn far illa av att vara för många timmar i för stora och stökiga miljöer. Detta drabbar framför allt de barn som har det svårt. - Det finns brister i samhällsvården, när barn måste skiljas från föräldrarna många miljöbyten, dålig kontakt med de biologiska föräldrarna och bristfälligt stöd åt alla berörda från socialvårdens sida, är några problem som förts fram. - Välregisserade opinionskampanjer och massmediala "larmrapporter, som saknar vetenskaplig förankring, har fått styra utvecklingen. Anmärkas kan att en verksamhet, som är fast förankrad i kunskap och erfarenhet, blir okänslig för den typen av kastvindar. Tro eller vetande? Mångå av de anförda teorierna bygger mera på tro än på vetande. Kvar står ett obestridligt faktum - att vi mitt i vår välfärd har en grupp barn, som av olika orsaker har det utomordentligt svårt - barn som lever i social misär, blir vanvårdade, misshandlade eller sexuellt utnyttjade. Det kan tänkas att lagar eller arbetsmetoder behöver förändras, för att dessa barn skall få en tryggare uppväxt. På det området kan socialberedningen i sitt slutbetänkande förväntas komma med en rad värdefulla klarlägganden. Det är synnerligen angeläget att vi får en fördjupad kunskap om de mest utsatta barnens livsvillkor. Forskning och utvecklingsarbete, som berör detta område, bör därför prioriteras. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att forskning och utvecklingsarbete, som avser att ge fördjupad kunskap om de socialt mest utsatta barnens livsvillkor, bör prioriteras. 1985/86 So243