ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902Ju623 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju623 och () T rafikny kterhetskontrollen Kunskapen om alkoholens betydelse för trafiken är väl känd. Vi vet att det dödas mellan 150 och 200 människor beroende på rattfylleri eller rattonykterhet. Olycksstatistiken talar klarspråk om vilka människor som drabbats direkt men ingenting av de tragedier som finns i spåren av dessa olyckor. Det bedöms att av alla dödsolyckor i trafiken beror på att alkoholpåverkade personer satt sig bakom ratten. Övervakningen i trafiken och inte minst på området alkohol och trafik har fått allvarliga och kännbara effekter sedan antalet trafikövervakande poliser minskade. Vidare har statsmakterna ålagt polisen att bl. a. prioritera ekobrottsligheten. Efter livlig debatt om hastighetsöverträdelser har även dessa frågor blivit föremål för viss prioritering. Genom övergång från blodprov till alkoholutandningsprov skulle en effektivisering av övervakningen kunna ske. Detta har utretts under , och flera forskare är nu överens om att ett införande av alkoholutandningsprov även ur rättssynpunkt skulle vara möjligt. Ett införande av alkoholutandningsprov skulle innebära snabb kontroll, ökad effektivitet och ett bibehållande av en hög trafiknykterhetskontroll. Det är nu hög tid att regeringen prövar möjligheterna att införa metoden med s. k. alkoholutandningsprov vid trafiknykterhetskontroller. Med anledning av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande införande av metoden med alkoholutandningsprov vid trafiknykterhetskontroller.
mot · G902Ju624 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju624 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:So253 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att allt icke-medicinskt innehav och bruk av narkotika skall kriminaliseras, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts avseende effektivare tull och polis.
mot · G902Ju625 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju625 m. fl. (c) Åtgärder mot narkotikamissbruket Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:So254 hemställs 1. att beslutar att allt icke-medicinskt bruk av narkotika kriminaliseras, 2. att beslutar att hos regeringen begära att får i uppdrag att utarbeta handlingsplaner för drogfria anstalter. () () () () () () ()
mot · G902Ju626 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju626 m. fl. (c) Prostitutionen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:So479 hemställer vi att beslutar att hos regeringen begära en skyndsam utredning för att pröva möjligheten till kriminalisering av kundernas förfarande i prostitutionsförhållande. () () () ()
mot · G902Ju701 · 1986-01-14 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju701 Ersättning för kostnader i skatteprocesser 1985/86 Ju701705 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:Sk501 hemställs att hos regeringen begär förslag om ersättning för kostnader i skatteprocessen enligt vad som anförts i motionen. () () () () () () () () 1 1985/86.
mot · G902Ju702 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju702 I finns en regel om att en person kan sitta anhållen innan domstolen prövar frågan om häktning. I konvention om de mänskliga rättigheterna sägs att en frihetsberövad person, som misstänks för brott, skall ställas inför domstol. I alla anständiga länder har man en regel om att dessa frihetsberövanden inte skall vara längre än . Så är det i , och i . I kan anhållningstiden bli längre än därför att domstolen också skall bestämma tid för domstolsbehandling. Det finns fall där personer sitter häktade under utomordentligt långa tider, mellan ett och . En person har suttit häktad innan han fick sin dom. Och den personen är inget undantagsfall. En person kan på mycket lösa grunder gripas av polisen. Han kan på lika lösa grunder anhållas av åklagaren. Vem som helst av oss kan, särskilt om vi sysslar med affärer, bli inspärrad. Detta är allvarligt, även om det rör sig om korta tider. En person som anhålls blir helt avskärmad från omgivningen. Enligt bestämmelserna har han rätt att förvaras i en cell som är . Han har rätt till en timmes vistelse i frisk luft. Åklagaren avgör om han får ta emot brev och besök, se på TV eller lyssna på radio eller läsa tidningar. Denna form av frihetsberövande är på ett sätt värre än fängelse. Då vet man åtminstone när man kommer ut. I har åklagaren rätt att hålla en häktad isolerad. I andra länder har den häktade sällskap av andra. I en rättsstat får inte så här långa häktningstider förekomma. En person som gripits av polisen skall ha rätt till en snabb prövning om huruvida han skall vara frihetsberövad. Det är en bra indikator på om landet är en rättsstat eller ej. att beslutar att en frihetsberövad person som misstänks för brott skall kunna vara anhållen högst .
mot · G902Ju703 · 1986-01-16 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju703 () Skydd för uppgiftslämnare i brottsutredningar Polisens brottsutredare tvingas ofta lägga ned mycket stora resurser på att bevisa brott när personer som äger kännedom om brotten vägrar att vittna. Ett ofta anfört skäl till att inte vittna kan vara rädsla för repressalier och avsaknad av kompensation för den risk eller skada som vittnet utsätts för. Normalt ankommer det inte på samhället att sörja för att hålla skadelidande skadeslösa utan myndigheternas arbete är främst att söka finna och bestraffa brottslingen för att avskräcka från vidare brottslighet. Den skadelidande kan påräkna sig viss hjälp med hälsovård osv. men den ekonomiska skadan får individen själv svara för genom olika försäkringar. Men försäkringar som erbjuds tar sällan eller aldrig upp den typ av skada som det kan innebära att ställa sig på samhällets sida och främja att brott avslöjas. Den som på sin arbetsplats exempelvis avslöjar brott mot miljölagen, att vissa av de anställda idkar alkoholtillverkning på arbetsplatsen eller liknande löper stor risk att bli trakasserade och utfrusna på arbetsplatsen. Detta motverkar den ordning som eftersträvas från myndigheternas sida. Det är därför allvarligt när enskilda tjänstemän som företräder myndigheterna ofta ställer sig på lagbrytarnas sida i stället för att stödja den som avslöjar missförhållanden. Det finns fall i där man från polismyndigheten läckt ut vem som avslöjat och angivit brottslingar varpå angivaren i sin tur bestraffats av brottslingen och dennes medlöpare. Här behövs klara instruktioner till berörda myndigheter om integritetsskydd och klara ersättningregler där samhället svarar för den skadeersättning den skadelidande bör tillerkännas. Genom att ta till vara och skydda den som ställer upp och med risk för repressalier och obehag avslöjar olagligheter som begås kan samhället besparas stora kostnader som en bättre respekt för lag och ordning blir möjlig. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att samhället bör ta vara på och skydda uppgiftslämnare som hjälper myndigheterna att beivra brott och upprätthålla god samhällsordning.
mot · G902Ju704 · 1986-01-15 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju704 () Rättegångskostnaderna i skattemål För rättegångskostnaderna vid de allmänna domstolarna gäller den regeln att den part som förlorar målet får svara för kostnaderna, 18 kap. 1 §. Den regeln gäller inte i skattemål. Oavsett utgången får den skattskyldige betala sina egna rättegångskostnader. Rättshjälp beviljas inte som regel i skattemål, detta med stöd av 6 § i rättshjälpslagen (SFS 1972:429). Eftersom officialprincipen gäller för förvaltningsdomstolarna anses inte den klagande behöva hjälp för att tillvarata sin rätt. Regelsystemet har den praktiska effekten att den skattskyldige i många fall är rättslös. De flesta kan ej med framgång klara ett komplicerat skatteärende utan juridisk hjälp. Oavsett utgången måste den skattskyldige betala juristens arvode. Vid en skattetvist på ett belopp . blir effekten den, att den skattskyldige oavsett utgången i målet förlorar. Det är billigast att foga sig i taxeringsmyndigheternas avgörande, detta med hänsyn till arvodet till anlitad jurist. Konsekvensen av regelsystemet blir att myndigheterna får ett oönskat övertag på den enskilda människan. Ett system som innebär att staten svarar för de kostnader den enskilde måste lägga ner på att få sin rätt i befogade mål, skulle höja rättssäkerheten hos taxeringsmyndigheterna. Det är tyvärr så att kvaliteten är ojämn. Vetskapen om att reell korrektionsmöjlighet finns kommer att motverka de värsta avarterna. Enligt min mening bör regelsystemet ändras så att om staten förlorar i skatteprocessen skall förvaltningsdomstolen kunna medge att den skattskyldige får ersättning för sina kostnader. Domstolen skall kunna göra en skälighetsbedömning av kostnadernas storlek för att förhindra att orimligt stort arbete nedläggs, med hänsyn till målets karaktär. Ett sätt att ändra regelsystemet är att i förvaltningsprocesslagen (SFS 1971:291) införa en bestämmelse som innebär att förvaltningsdomstol efter yrkande av den klagande kan besluta att staten skall svara för skäliga rättegångskostnader i de fall den klagande helt eller delvis får rätt. regler om fördelning av kostnader kan tjäna som förebild. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i förvaltningsprocesslagen som föreslås i motionen. 1985/86 Ju704
mot · G902Ju705 · 1986-01-14 00:00:00 — () Kostnadsfri juridisk hjälp till kvinnor som utsatts för våldtäkt, m. m. Jag hävdar att frågan om juridiskt biträde åt våldtäktsoffer och en alkoholtest i samband med läkarundersökning i samband med våldtäkt är så angelägna frågor att de måste åtgärdas snabbt av . Alkoholtest borde alltid göras i samband med läkarundersökning av våldtagen kvinna. När en våldtagen kvinna undersöks av läkare kan det lätt förväxlas om man är påverkad av alkohol eller så chockad att man kan tros vara berusad. Från statens rättsläkarstation i har jag fått följande uppgifter: Vid läkarundersökning av en kvinna som har våldtagits är det inte obligatoriskt - och inte heller rutin - att man tar blodprov i syfte att fastställa om kvinnan är påverkad av alkohol. Den typen av blodprov tas endast om den ansvarige läkaren misstänker att kvinnan är påverkad av någon drog narkotika eller alkohol. Ändamålet med provet är då att klarlägga kvinnans eventuella behov av avgiftning eller annan särskild vård. Enligt vissa läkares uppfattning förekommer det ofta att läkare vid undersökning av en våldtagen kvinna misstänker att kvinnan är alkohol/ drogpåverkad. Därmed förekommer det också ofta att kvinnorna får ta blodprov för alkoholtest. Några särskilda anvisningar eller föreskrifter om vilka prover som skall tas, när man läkarundersöker en kvinna som har utsatts för våldtäkt, finns inte. Den ansvarige läkaren får ta ställning härtill från fall till fall. Vid eventuell våldtäktsrättegång blir kvinnan-offret på det skändligaste förnedrad och smutskastad. Den ändring i som gjordes har inte förändrat bedömningen av själva brottet. Kvinnan bör få rätt till gratis juridisk hjälp. När kvinnan i samband med att mannen åtalas för själva brottet begär skadestånd har hon rätt att få advokathjälp. Denna hjälp kostar för en normalinkomsttagare ca . Denna avgift skall kvinnan erlägga till advokaten innan hon/han åtar sig fallet. Våldtäktsmannen åläggs att ersätta kvinnan för detta belopp. Ersättning sker dock aldrig i praktiken eftersom mannen oftast är medellös. I och har man redan ett system där våldtäktsoffren får juridisk hjälp. Varför skall vi i inte kunna ha samma system. Kostnadsaspekten kan inte vara avgörande då antalet anmälda våldtäkter, ca 900/år, är förhållandevis få. Våldtäkt är ett brott som främst riktar sig mot kvinnor, och jag anser att kvinnan gratis skall få rätt till juridisk hjälp när hon skall försvara sig vid rättegången. Med hänvisning till vad som anförs i motionen hemställs 1. att beslutar att kvinnor skall ha rätt till kostnadsfri juridisk hjälp vid våldtäktsrättegång, 2. att beslutar om obligatorisk alkoholtest vid läkarundersökning av våldtagen kvinna. 1985/86 Ju705
mot · G902Ju706 · 1986-01-16 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju706 m. fl. (m) Ersättningsfrågor i skatteprocess Fallet och många andra liknande fall har aktualiserat den enskildes underlägsenhet i skattemål. Moderata samlingspartiet har i en kommittémotion (1985:86:Sk501) närmare utvecklat synpunkter och förslag till åtgärder i dessa frågor. Vad som hos allmänheten, med all rätt, upplevs som djupt orättvist är att en enskild som vinner ett skattemål mot staten likväl får betala sina egna rättegångskostnader. (B 1982:03), vars parlamentariska ledamöter helt oväntat entledigades av finansministern , skall nu behandla ersättningsfrågor i skatteprocessen. Utredningen avser att framlägga sitt betänkande . Detta betyder att en eventuell proposition i ärendet tidigast kan behandlas i slutet av vårriksdagen 1987. Ur allmän rättvisesynpunkt är det enligt vår uppfattning mycket angeläget att ersättningsfrågorna i skatteprocessen får en snabb lösning. bör därför få i uppdrag att forcera sitt arbete så att en proposition kan föreläggas . Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär tilläggsdirektiv till skatteförenklingskommittén i enlighet med vad som i motionen anförts om ersättning i skatteprocess. Per Stenmarck (m) () () () 1 1985/86.
mot · G902Ju707 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju707 och () Rättshjälp för intagna i kriminalvårdsanstalt Vårt rättssamhälle skall garantera rättssäkerheten för alla samhällsmedborgare, alltså även för de människor som begått brott. Ett viktigt moment i rättssäkerheten är möjligheten att vid behov få rättshjälp. Gällande rätt ger möjlighet till rättshjälp åt personer som begått brott i främst två situationer. I den egentliga straffprocessen bedöms frågorna om brottsligheten och påföljden därpå. Vid risk för fängelsestraff får den tilltalade ofta tillgång till juridisk hjälp genom offentlig försvarare. Vid behandling inför övervakningsnämnd kan en villkorligt dömd person efter beslut om förverkande få avtjäna återstående fängelsestraff. I en sådan situation äger den dömde viss möjlighet till juridisk hjälp genom offentligt biträde. Det finns emellertid en tredje situation, nämligen det disciplinära förfarande som igångsätts mot en intern som misstänks för ordningsförseelser på kriminalvårdsanstalten. Den intagne riskerar som påföljd strafförlängning som för ett tillfälle får uppgå till men som totalt kan bli . Dessa ärenden handläggs av anstaltens styresman och underställs sedan . Vid detta förfarande äger den intagne en synnerligen begränsad tillgång till rättslig hjälp. Denna situation upplevs som otillfredsställande inte bara av de intagna utan även utomstående personer. Med hänsyn härtill borde man överväga möjligheterna att utöka rättshjälpen i nämnda situationer. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rättshjälp för intagna i kriminalvårdsanstalt.
mot · G902Ju708 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju708 () Resning vid jäv i brottmål Rättssamhällets kännemärke är rättssäkerheten och då inte minst allmänhetens tilltro till rättsprocessen. Härav följer att det är särskilt angeläget att rättsprocessens nyckelpersoner, alltså främst domare, åklagare och advokater, åtnjuter allmänhetens förtroende. Vid jäv genom beroendeställning i någon form mellan dessa personer inbördes eller i förhållande till andra parter eller vittnen riskerar detta förtroende att allvarligt rubbas. Gällande rätt innehåller därför särskilda jävsregler för att förebygga sådana förtroendekriser. Emellertid kan en och samma jävssituation få helt olika rättsliga konsekvenser. Avgörande blir den tidpunkt när jävssituationen kommer till utomståendes kännedom (vilket ofta är en ren tillfällighet). I det fall jäv mot exempélvis domare blir känt före dom i målet utbyts domaren direkt och en pågående rättegång tas om från början. Så sker oavsett om målets utgång skulle påverkas eller ej om domaren fortsatte att handlägga målet. Om däremot jävet blir känt först efter lagakraftägande dom i målet blir det ny rättegång (efter resning) endast i de fall det kan antas att målets utgång påverkats. Den nu beskrivna skillnaden i en jävssituations rättsliga följder är svårförståelig för inte endast allmänheten utan även jurister. Detta intryck förstärks av det ofrånkomliga faktum att det nästan aldrig helt säkert kan konstateras om målet i någon del påverkats eller så inte varit fallet. För övrigt måste det vara odiskutabelt att det ur rättssäkerhetssynpunkt aldrig får finnas skuggan av tvivel om nyckelpersonernas opartiska ställning. har gällande rätt ställts i blixtbelysning genom det s. k. brevbombsmålet. Här förelåg jäv för åklagaren till följd av kärleksförhållande med den tilltalades sambo. Det framfördes skilda åsikter i debatten om möjligheterna till resning i målet. Men såväl RÅ som JK ansåg att nuvarande lagstiftning uteslöt sådan möjlighet. JK konstaterade dock att affären åsamkat rättsväsendet närmast obotlig skada. Slutsatsen härav måste bli att lagen bör ändras vid jäv för nämnda nyckelpersoner. Resning bör medges utan prövning av jävets betydelse för målets utgång. En sådan lagändring () är den minsta åtgärd som krävs för att stärka tilltron till rättsväsendet och därmed rättssäkerheten. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om sådan ändring i som i motionen anförts angående resning vid jäv i brottmål. 1985/86 Ju708
mot · G902Ju709 · 1986-01-21 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju709 () Rätten till muntlig förhandling i hovrätt I ett rättssamhälle avgörs ett brottmål efter muntlig förhandling i domstol, där båda parter, alltså åklagare och tilltalad samt eventuell försvarare, framfört sina synpunkter. Detta är en grundregel med många undantag av flera skilda skäl. Men gemensamt för samtliga fall är att det rättsliga avgörandet utan närvaro av den misstänkte sker med dennes goda minne. Det finns dock fall där den misstänkte inte godtar ett sådant förfarande utan kanske t.o. m. kräver muntlig rättegång. Fråga uppkommer då om rättsväsendet kan eller bör medge eller vägra en sådan framställning. Gällande rätt innehåller olika regler för första resp. andra domstolsinstanser. I underrätt synes man vara tvingad att medge muntlig förhandling. Hovrätten kan dock vägra sådan förhandling i de fall talan är uppenbart ogrundad och förhandling är uppenbart obehövlig, och detta gäller oavsett brottets grovhet och påföljdens stränghet. Ett sådant rättsläge förefaller tvivelaktigt ur rättssäkerhetssynpunkt. Hovrättens roll är ju särskilt viktig eftersom denna domstol i realiteten fungerar som sista instans. En lagändring synes därför välmotiverad för att inte otillbörligt inskränka den tilltalades rätt till muntlig förhandling. En lagändring som balanserar tilltalads berättigade intressen mot rättens rimliga effektivitetskrav utgår från gällande regler (RB 51:21) men därutöver bör krävas att fängelsepåföljd ej ådöms i målet. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om sådan ändring i som i motionen anförts om dom utan huvudförhandling i hovrätt.
mot · G902Ju711 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86: Ju711 () Rätten till fullständig domsutskrift I ett rättssamhälle är det en väsentlig rättighet för en anklagad medborgare att få sin sak prövad inför rätta. Lika självklart är det egentligen att han får besked om domstolens prövning och resultatet därav. Gällande regler ger också den dömde rätt till underrättelse om målets utgång (RB 30:7). Han erhåller därför rättens dom i målet men då endast domslutet och ej domskälen. Det är olyckligt i flera avseenden att den dömde saknar kunskap om domsmotiveringarna. Först och främst leder detta lätt till bristande förståelse för den dömande verksamheten. Vidare uppkommer naturligtvis svårigheter att bedöma behovet av att överklaga domen. Dessutom försämras möjligheterna att vid överklagande utforma klagoskriften på ett adekvat sätt. Det nu aktuella problemet kan lösas på två sätt: antingen skickas en fullständig domsutskrift den dömde eller skickas särskilt besked tillsammans med domslutet om att den dömde på begäran även kan erhålla domskälen. rättssäkerhetsskäl talar för det första alternativet. Administrativa och ekonomiska leder till samma alternativ eftersom det andra alternativet kräver förutom nämnda särskilda information även en tung och dyr hantering. Slutsatsen blir alltså att den dömde bör ha underrättelse om utgången i målet genom översändande av dom innehållande domslut och domskäl. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i jämte följdförfattning som i motionen anförts om rätten till fullständig domsutskrift.
mot · G902Ju712 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju712 och () Rätten till fullständig domsutskrift I den rättspolitiska debatten har intresset alltmer kommit att röra sig om rättssäkerhetsfrågor. Det har därvid blivit uppenbart att det finns ett behov inte bara av att värna rättssäkerheten utan även av att förstärka denna på olika områden. Vad nu sagts gör sig särskilt gällande på straffrättens område. Ett omistligt inslag i rättssäkerheten för den som döms i ett brottmål är att få reda på skälen till varför han dömts. I detta avseende tillgodoser reglerna i och anknytande författningar inte fullständigt den dömdes intresse i saken. I fråga om skriftlig underrättelse om domens innehåll innebär reglerna nämligen att domstolen inte är skyldig att sända hela domen till den dömde. Enligt förordningen (1978:373) om skyldighet för domstol att underrätta part om dom i brottmål m. m. skall i princip endast domslutet sändas till den dömde. Enligt vår mening bör den dömde självfallet erhålla hela den skrivna domen såvitt den berör honom. Många domstolar, men inte alla, tillämpar för övrigt självmant redan en sådan ordning. Det måste vara angeläget att domstolar sänder hela domen till den dömde. Vi anser därför att den nämnda förordningen bör ändras i enlighet härmed. bör ta initiativ till att en ändring i förordningen sker. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skriftlig underrättelse om dom i brottmål.
mot · G902Ju713 · 1986-01-22 00:00:00 — Motion till 1985/86:Ju713 och () Förbättrad rättshjälp vid frihetsberövanden och avvisning av asylsökande Behovet av rättshjälp i samband med frihetsberövanden och avlägsnanden av asylsökande utlänningar är - för att tillgodose kraven på rättstrygghet och rättssäkerhet - mycket större än vad gällande bestämmelser medger. Det är därför angeläget att bestämmelserna förbättras för att tillgodose dessa krav. Dessa förbättringar kan ske genom att offentliga försvarare i brottmål och offentliga biträden i avlägsnandeärenden förordnas på ett tidigare stadium av utredningen. Ett annat sätt att förbättra förhållandena är att jourverksamhet för advokater införs i samband med frihetsberövanden och avlägsnandeärenden av asylsökande utlänningar. En annan möjlighet att förstärka rättstryggheten för asylsökande är att utöka möjligheten till rådgivning till än . Det finns pågående utredning vad gäller asylsökande, den s. k. asylutredningen. I samband med häktesutredningen har i en reservation frågan om jourtjänstgöring för försvarsadvokater aktualiserats. () har berört frågan om jourtjänst för advokater åt asylsökande. Det finns tillräckligt utredningsmaterial för att göra överväganden i dessa frågor. Det är angeläget att skyndsamma lösningar åstadkoms i syfte att åstadkomma starkt behövliga förbättringar av rättssäkerheten. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om förbättrad rättshjälp i samband med frihetsberövanden och avvisning av asylsökande från . () ()