ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G902A804 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86: A804 m. fl. (m) Fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden För att förhindra att arbetsförmedling bedrivs i förvärvssyfte har staten tagit monopol på arbetsförmedling här i landet. Genom utformningen av arbetsförmedlingslagen har emellertid inte bara sådan arbetsförmedling som upptar avgifter från den arbetssökande förbjudits utan även sådan arbetsförmedling som bekostas av arbetsgivaren och därigenom skulle vara avgiftsfri för den sökande. Trots att arbetsgivarna enligt lag är skyldiga att anmäla lediga platser till arbetsförmedlingen, tillsätts alltjämt endast en mindre del av de lediga platserna med hjälp av förmedlingen. Orsakerna till detta är många men i tider av ekonomiska svårigheter ökar fullt naturligt trycket på arbetsförmedlingen. En annan orsak är att arbetsförmedlingen inte rimligen hinner med s. k. kort-varsel-anställningar och saknar specialistkunskap i tillräcklig omfattning. Mot denna bakgrund bör samhället se på möjligheterna att tillåta ett system med fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden såsom artister, fotomodeller m. fl. som ställer krav på specialistkunskap hos förmedlingarna och vars förmedlingsbehov den offentliga arbetsförmedlingen därför har svårt att fylla. Verksamheten skulle kunna finansieras med avgifter från de företag som anlitar förmedlingen i fråga. Ett försök med ett sådant system bör kunna ge värdefulla impulser till den allmänna arbetsförmedlingen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning med uppgift att utreda möjligheterna att på försök tillåta fristående arbetsförmedlingar för specifika yrkesområden i enlighet med vad som i motionen anförts. (in) (ni) ()
mot · G902A806 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: A806 och (m, c) Åtgärder för att underlätta enskilda organisationers rekrytering av biståndsarbetare I motion 1984/85:878 togs upp frågan om enskilda organisationers rekrytering av personal till biståndsverksamhet. I motionen påpekades bl.a. de svårigheter som statligt anställda har att få tjänstledighet för sådana uppdrag som inte finansieras med statliga medel. Än mera märkbar är svårigheten för landstingsanställda om tjänstgöringen i u-land skall vara de som vanligtvis gäller för enskilda organisationers u-landsanställning. I allmänhet gäller också att villkor för statsanställda blir normgivande för andra arbetsgivares ledighetsbeviljande. behandlade motionen i betänkande AU 1984/ 85:1, varvid utskottet inte ville bestrida att rekryteringen av statligt anställda till u-landsarbete kan behöva underlättas ytterligare. Utskottet hänvisade till meritutredningens betänkande som var under beredning i och som, enligt utskottets mening, borde ligga till grund för ett samlat förslag på det aktuella området. biföll utskottets hemställan. har ingenting förändrats och i proposition 1984/85: 219 berördes inte frågan om underlättande för enskilda organisationer att anställa personal för u-landsarbete. Mot bakgrund av tidigare uttalande och ett ytterligare framväxt behov hos enskilda biståndsarbetare att vid u-landstjänstgöring kunna tillgodoräkna sig tjänstgöringen och dessutom ha rätt att återgå till tidigvarande tjänst i vid hemkomsten finnér vi det angeläget att regeringen nu vidtar åtgärder i syfte att underlätta enskilda organisationers anställning av biståndspersonal. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om åtgärder i syfte att underlätta enskilda organisationers anställning av biståndsarbetare genom ändring av reglerna för tjänstledighet och meritvärdering av statligt anställd personal vid sådan tjänstgöring. () (c)
mot · G902A807 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: A807 () Höjt nattraktamente enligt allmänt reseavtal som utgår till tjänsteman som vid flerdygnsersättning utanför tjänstgöringszonen inte har haft någon logikostnad eller inte styrker sådan kostnad har varit oförändrat . Ersättningen är oförklarligt låg. Om någon under tjänsteresa inom eller utom bor privat hos släktingar eller bekanta åsamkas dessa värdar ett besvär som är större än ersättningsbeloppet. Det är också lätt att inse att . inte räcker långt, om man vill köpa blommor eller en chokladask som tack för att man får bo hos vederbörande. Det finns ingen anledning att med ett så lågt nattraktamente motarbeta att någon vill bo privat, då stat, kommun och företag på detta sätt kan spara betydande belopp. Ett hotellrum kostar 500 - . Det minsta man kan begära vore att beloppet för nattraktamente höjdes till . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om höjning av nattraktamentet.
mot · G902A808 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: A808 Finska språket som merit vid offentlig anställning Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86: Ub832 hemställs att beslutar att hos regeringen begära lagförslag angående kunskaper i finska språket som merit vid anställning inom den offentliga sektorn.
mot · G902A809 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: A809 () Ersättningen till offentligt anställda med statliga förtroendeuppdrag Svenska löntagare i offentlig tjänst har enligt AB 84 kap. V § 27 p. 1 rätt till ledighet för fullgörande av offentliga förtroendemannauppdrag. Utöver ledigheten regleras också ersättningen enligt p. 2 för inkomstbortfall så till vida, att en kommunalt anställd tillförsäkras oförändrad inkomst, om han eller hon fullgör ett kommunalt offentligt uppdrag. Om vederbörande däremot förordnats på ett statligt förtroendeuppdrag, gör kommunen fullt avdrag, varför förtroendemannen går förlustig en ansenlig del av den inkomst han eller hon skall leva på, då den statliga ersättningen långt ifrån täcker bortfallet. Den enskilde skulle därvid faktiskt få betala för att fullgöra sitt uppdrag. Detta skulle givetvis innebära, att många medborgare av ekonomiska skäl nödgades avstå från möjligheten att få åta sig dylika uppdrag och att engagera sig i ett samhällsviktigt arbete, såvida vederbörande inte har en ekonomi, som är okänslig för intrånget i den privata ekonomin vilket torde vara ovanligt numera. Regeringen har i ett regeringsbeslut föreskrivit att en ledamot, suppleant, ersättare för ledamot eller expert, som är anställd hos stat eller kommun, får ersättning för de avlöningsförmåner, som han går miste om när han är tjänstledig från sin anställning för att fullgöra uppdraget. Detta beslut gällde verksamhetsområde /85. Om detta beslut vore generellt beträffande samröret mellan de offentliga arbetsgivarna, skulle nämnda olägenhet vara undanröjd. Emellertid tycks t. ex. ingen motsvarande bestämmelse föreligga vad avser förlorade semesterdagar på grund av fullgörandet av offentligt uppdrag. har man vidare genom centrala beslut tillsett att en samordning sker beträffande pensioner för offentliganställda, oavsett vem den offentlige arbetsgivaren är. Vad vore då naturligare än att ge den enskilda människan samma möjlighet? Om man nu velat underlätta en samordning av hanteringen för de offentliga arbetsgivarna beträffande enskilda människors fullgörande av offentliga uppdrag. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en översyn av ersättning till offentligt anställda med statliga förtroendeuppdrag.
mot · G902Bo201 · 1986-01-16 00:00:00 — Anpassningsåtgärder i bostad för handikappad 1985/86 Bo201207 Bostadsanpassningsbidrag kan utgå för anpassningsåtgärder i en handikappad persons bostad enligt vissa regler. Bidrag utgår utan behovsprövning med avseende på förmögenhet eller inkomst. Prövningen av behovet av bidrag utgår endast från handikappets art och vilka anpassningsåtgärder som anses behövas för att bostaden skall fungera för den handikappade. Även om förordningen med tillämpningsföreskrifter är relativt omfattande och förutsättningarna för bidrag ingående beskrivs finns flera områden där tplkningsmöjligheterna är stora. Detta gäller kanske speciellt begreppet standardhöjande åtgärder som inte definieras på något sätt, trots att bidragets storlek i många fall kan vara helt beroende av om en åtgärd skall betraktas som standardhöjande eller ej. För standardhöjande åtgärd lämnas bidrag med högst , för andra åtgärder finns inte denna gräns. Speciellt för mycket kostnadskrävande åtgärder är det således av stor betydelse för den bidragssökande hur begreppet standardhöjande åtgärd tolkas. Berörda myndigheter redovisar olika tolkningar av innebörden i begreppet standardhöjande åtgärder. För handläggarna kan det vara svårt att skilja ut vad som skall räknas som standardhöjande åtgärder. För de sökande är reglerna oöverskådliga och svåra att förstå - i synnerhet som vederbörande kan ha drabbats av allvarlig sjukdom eller en tragisk olycka i familjen. I dessa ärenden - när det gäller personer som befinner sig i en utsatt situation - kan det för myndigheterna vara svårt att skilja mellan känslor och objektiv regeltolkning, speciellt då reglerna ger relativt stort tolkningsutrymme. Problemkomplexet kan belysas av ett aktuellt exempel. I en familj med flerhandikappat barn ingavs en ansökan om bidrag till åtgärder som är särskilt utformade för att tillgodose den handikappades behov. fann i likhet med kommunen att samtliga åtgärder var nödvändiga med hänsyn till det handikappade barnet. Däremot fann nämnden att åtgärderna var att räkna som standardhöjande, varför bidrag till denna del ej beviljades utöver . Ärendet överklagades emellertid till , som biföll den sökandes framställning. hade vid sin granskning uppenbarligen funnit att åtgärderna inte kunde betraktas som standardhöjande i vanlig mening utan uteslutande betingande av handikappets karaktär. Det inträffade visar att behovet av att sprida en enhetlig tolkning föreligger, liksom behovet av en mer generös bedömning med avseende på 1 handikappets art och svårighetsgrad. Berörda myndigheter bör därför anmodas att komplettera anvisningarna till ifrågavarande författningar i nyssnämnda syfte. bör göra ett uttalande av denna innebörd. Med åberopande av vad som ovan anförts hemställer jag att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om tolkningen av begreppet standardhöjande åtgärder vid prövning av bostadsanpassningsbidrag till handikappade. 1985/86 Bo201
mot · G902Bo202 · 1986-01-16 00:00:00 — Motion till 1985/86 :Bo202 . m. fl. (c) Omvandling av statliga bostadslån till hypotekslån föreslog i motionerna 1982/83:1632 och 1982/83:2146 att staten borde stimulera låntagare till att lösa in mindre bostadslån. biträdde förslaget vid /83 och begärde att regeringen skulle redovis lämpliga åtgärder. upprepade förslaget i motionerna 1984/85:2246-2247 på grund av att regeringen inte återkommit med av begärd redovisning av förslag. I årets budgetproposition 1985/86:100, bilaga 13, s. 26-29, gör bostadsministern en viss redovisning i ärendet men föreslår knappast några konkreta åtgärder. Detta ointresse från såväl regeringen som är anmärkningsvärt. Förutsättningar för inlösen - eller rättare sagt omvandling av statliga lån utan räntesubventioner till hypotekslån - har mycket markant förändrats . Den statliga bostadslåneräntan har genom beslut av riksdagsmajoriteten höjts väsentligt. har bostadslåneräntan av regeringen fastställts till . Genom avskaffande av lånetaket har möjligheterna för bostadsfinansieringsinstituten att omvandla de aktuella statliga lånen till hypotekslån väsentligt förbättrats. Den dagsaktuella räntan för hypotekslån är i princip lika med bostadslåneräntan men amorteringsvillkoren är mycket bättre på hypotekslånen. Marknadsräntorna tycks vara på väg ned och med en förnuftig finanspolitik kommer marknadsräntan på de aktuella hypotekslånen att bli lägre än bostadslåneräntan. Det finns hos bostadsfinansieringsinstituten ett betydande intresse för att omvandla dessa statliga lån till hypotekslån. Det är redan en marknadsbearbetning på gång från deras sida. Den aktuella volymen är ca . Med mycket måttliga stimulansåtgärder från statens sida är det mycket realistiskt att omvandla i stort sett alla dessa lån- till lån på villkor som är förmånligare för låntagaren. Det statliga budgetunderskottet kan på så sätt reduceras med . Med hänvisning till ovanstående redovisning hemställer vi att beslutar att hos regeringen begära åtgärder i syfte att aktivt främja en omvandling av statliga bostadslån utan räntesubven tioner till hypotekslån eller motsvarande enligt de intentioner som Mot. 1985/86 redovisas i motionen. () ()
mot · G902Bo203 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo203 m. fl. (s) Finansieringen av bostadsbebyggelse på mark med gamla byggnader eller arkeologiska lämningar Landet över pågår i många gamla städer och tätorter en omfattande stadsförnyelse. Gamla stadskärnor ersätts av ny bebyggelse. Bevarande av särpräglade eller typiska inslag är därvid ett viktigt inslag. Tillsammans med det nyskapade bildas därigenom på många håll intressanta och berikande miljöer. En strävan är genomgående att även i centrum av städer blanda kommersiella och offentliga lokaler med bostäder för att ge liv dygnet runt även i de centrala delarna. Enligt vår mening är denna stadsförnyelse en positiv utveckling som bör stödjas på alla sätt av politiska insatser. I det gamla kulturlandskapet har vi i våra medeltida städer , , och erfarit att just vår gamla kultur och dess lämningar är ett hinder i stadsförnyelsen. Kraven på arkeologiska undersökningar ökar kostnaderna för bebyggelsen, vilket medför antingen att det blir bara lokaler - bostädernas bruksvärdeshyror täcker inte kostnaderna - eller att det inte byggs alls, förfallna hus eller rivningstomter blir bestående inslag i stadsbilden. Eftersom dessa utgrävningar är en kostnad för bostadsproduktionen menar vi att den bör få inräknas i underlaget för det statliga finansieringssystemet. beviljas inom detta system särskilda tilläggslån för andra kostnadskrävande åtgärder. För bostadsbyggandet fastställs ramar . Enligt vår mening är det väsentliga inte att utöka ramen för att inrymma ökade kostnader. Det viktiga är att även mark lämplig för bebyggelse - i många fall mycket lämplig - men bemängd med kulturlämningar genom en kompensation i lånehänseende skall kunna bedömas på ett jämställt sätt med övrig mark när bostadsförsörjningsprogrammen fastställs. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om ändringar i det statliga bostadsfinansieringssystemet. () ()
mot · G902Bo205 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo205 och () Finansieringen av parkeringsplatser Parkeringsplatser får enligt nuvarande bestämmelser inräknas i låneunderlaget för statlig belåning om de betjänar bostäder eller låneunderlagslokaler. För tillämpligheten av bestämmelserna om räntebidrag måste gränsen mellan bostad och lokal iakttas. Räntebidrag lämnas till bostäder men inte till lokaler. Till bostäder räknas förutom bostadslägenheterna vissa gemensamma utrymmen, t. ex. anläggningar för värme, varmvatten, tvätt och sophantering samt gemensamma förråd och öppna bilplatser på mark. Räntesubventioner tillfaller alltså alla utrymmen som krävs enligt gällande normer med ett enda undantag - lokal för uppställning av bilar. Att förlägga bilplatser i garage eller däck ställs visserligen inte som krav men i praktiken blir det ofta omöjligt att erhålla erforderligt antal platser på annat sätt. Detta gäller främst saneringsobjekt och kompletteringsbebyggelse. En relativt hög produktionskostnad i kombination med avsaknad av räntesubventioner för bilplatser i garage innebär att kapitalkostnaden blir osedvanligt hög. I vissa fall kan också myndigheternas krav på dyrbara parkeringslösningar äventyra genomförandet av angelägna bostadsprojekt. Garage ingår i underlaget för beräkning av fastighetsskatten, men eftersom räntesubventioner inte utgår erhålls ingen kompensation. Detta innebär utöver den ofördelaktiga belåningen även en högre skatt. har vid behandlingen av frågan om finansiering av garage anfört att man inte vill förorda någon ändring i bestämmelserna om garage. Vi delar inte utskottets bedömning utan anser att det finns starka skäl att överväga en ändring av nuvarande bestämmelser så att finansieringssystemet anpassas på ett sätt som gör att de boende inte belastas med orimligt höga kostnader för parkeringsplatser. Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om finansiering av kostnader för parkeringsplatser.
mot · G902Bo206 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo206 m. fl. (c) Förbättringslånen till äldres bostäder Med hänvisning till vad som anförts i motion 1985/86:So223 hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna behovet av en översyn av förbättringslånen för äldres bostäder. () () () () () ()
mot · G902Bo208 · 1986-01-23 00:00:00 — Motion till 1985/86: Bo208 och () Flexiblare tillämpning av bostadslånereglerna för barnomsorgsverksamhet Vid nyetablering av barnomsorgsverksamhet i centrala delar av storstäder där det inte finns några byggnadsklara tomter och där nyproduktion av lokaler och flerbostadshus är liten uppstår problem som är akuta på grund av de långa barnomsorgsköerna och den ofta låga servicenivån. Enda möjligheten blir då att lokalisera barnomsorgsexpansionen till lokaler i befintligt fastighetsbestånd, lägenheter i ombyggda och moderniserade flerbostadshus samt skolor. I avvaktan på att permanenta tomter för barnomsorgen blir klara inrättas s. k. mobila daghemsavdelningar samt lägenhetsdaghem. De mobila daghemspaviljongerna uppfyller byggnadsmässigt och utrymmesmässigt svensk standard, svensk byggnorm m.m. Uppställningen av paviljongerna sker på mark som ej utnyttjas, och som kan användas tills markanvändningen är klarlagd och skall tas i bruk. Markavtal tecknas som sedan kan förlängas i taget med provisoriskt byggnadslov med rätt till förlängning. Byggnaderna beräknas kunna utnyttjas för barnomsorgsändamål hela sin tekniska och ekonomiska livslängd. kan det bli aktuellt att flytta paviljongerna till annan tomtmark. Statliga lån lämnas inte med motiveringen att bostadslån ej kan utgå med hänvisning till att byggnadslov ej beviljats och att nyttjanderätten till mark ej upplåtits till sökande under lånets löptid (). anser vidare att lån ej skall beviljas eftersom ett varaktigt behov av boendeservice i form av daghem ej kan anses föreligga då endast provisoriskt byggnadslov beviljas och att daghemmens placering är beroende av ej klarlagd markanvändning. Vi anser i motsats till att daghem uppfyller kraven i 2 § i bostadsfinansieringsförordningen på att fylla ett normalt behov av boendeservice i ett bostadsområde och i huvudsak vara avsedda för dem som bor i området. Det bör påpekas att krävs inga pantbrev eller inteckningar i fastighet för de lån för permanenta daghem som kommunen kan beviljas av staten och olika finansinstitut. Vi anser därför att bestämmelser i bostadsfinansieringsförordningen som har till syfte att säkerställa pantvärde inte bör hårdras vid övervägande om lån till kommuner för mobila daghem. I regeringens proposition 1984/85:142 om förbättrade boendeförhållanden för gamla, handikappade och långvarigt sjuka förordas en flexiblare tillämpning av gällande regler i bostadsfinansieringsförordningen för lån till 1 1985/86 Bo208213 a. handikappanpassade bostäder. Dessutom hänvisas till försöksverksamhet med kommunalt självstyre. a. påpekas angående det statliga bostadsfinansieringssystemet det önskvärda i att kommunerna prioriterar sådana åtgärder som ger de största effekterna och som är bäst anpassade till de lokala förutsättningarna och behoven när det gäller att tillgodose gamla, handikappade och långvarigt sjukas behov. Vi anser att motsvarande synpunkter också kan läggas på investeringar inom barnomsorg. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av en flexiblare tillämpning av lånereglerna för barnomsorgsverksamhet. () () 1985/86 Bo208
mot · G902Bo209 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo209 och () Ändrade regler för statliga lån till egnahem Det föreligger en orättvisa mellan de småhus som har statlig belåning och dem som inte har sådana lån. Räntekostnaderna för egnahemsägarna blir på detta sätt olika, ja helt enkelt orättvisa. Detta medför ofta att den som överväger att köpa en äldre fastighet utan statliga lån i stället väljer att bygga nytt till betydligt högre kostnader. Den totala bostadskostnaden blir trots den högre anskaffningskostnaden lägre i nybyggnadsalternativet, eftersom de statliga lån som då utgår har en kraftig räntesubvention. De statliga lånen med subventionerade räntor kommer de småhusägare till del som antingen bygger nytt eller gör en genomgripande reparation av sitt hus. Enligt vår mening borde bestämmelserna ändras så att det bör vara möjligt även för den som köper ett äldre hus att erhålla statliga lån. Dessutom borde de krav som ställs på en ombyggnad ändras så att statliga lån även kunde ges till mindre genomgripande upprustning av småhus. Som detta nu är lockas man att göra betydligt större ingrepp i fastigheten än som egentligen är nödvändigt, på grund av att kraven för att få statliga lån är sådana som de är. Som vi nämnde inledningsvis väljer många att över huvud taget inte befatta sig med ett äldre hus utan bygger i stället ett nytt. Vårt nuvarande system innebär alltså att man binder mer pengar i boendet än vad som egentligen varit nödvändigt. Vi anser att det är angeläget att finna ett system som skapar större rättvisa mellan dem som bygger nytt och dem som väljer att satsa på ett äldre hus och sedan förbättra det. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar begära att regeringen framlägger förslag om ändrade regler för statliga lån till egnahem i enlighet med de synpunkter som framförts i motionen.