mot · G902Sk279 · 1986-01-24 00:00:00 — Motion till 1985/86: Sk279 m. fl. Frihet och välfärd genom sänkta skatter Frihet och välfärd genom sänkta skatter 1 Skatteutvecklingen i och i omvärlden 3 2.1 Världens hårdaste skattetryck 3 2.2 Sverige-högsta inkomstbeskattningen 4 Regeringens skattepolitik efter 1982 8 Sänkta skatter ger ökad tillväxt och högre sysselsätt 4.1 Negativa verkningar av höga skatter 11 4.2 Dynamiska effekter av skattesänkningar 16 4.2.1 Marginalskattesänkningen självfinansierande ... 16 4.2.2 Högre tillväxt 18 4.2.3 Lägre löneökningar 20 4.2.4 Ökad sysselsättning 22 5.2 Reformerad inkomstskatt 25 5.2.1 Sänkta marginalskatter 25 5.2.2 Återinfört inflationsskydd 28 5.2.3 Reformerad familjebeskattning 29 5.2.4 Grundavdrag för barn 29 5.2.5 Avdrag för barntillsynskostnader 31 5.2.6 Avskaffa avdragsbegränsningen 32 5.2.7 Rättvist schablonavdrag 34 5.2.8 Slopad skattereduktion för fackföreningsavgifter 35 5.3.2 Arvs-och gåvobeskattning 38 5.4 Aktiebeskattningen 40 Mot. 5.4.1 Beskattning av aktieutdelningar 41 Sk279 5.4.3 Omsättningsskatter på aktier 43 5.5.2 Arbetsgivaravgifter och löneskatter 43 5.6 Bostads-och fastighetsbeskattningen 45 5.6.2 Realisationsvinstbeskattning av fastigheter och 5.8 Övriga skatter 50 5.9 Finansiella konsekvenser av förslagen 51 Frihet och välfärd genom sänkta skatter är det land i den fria världen där människorna är mest beroende av politikers värderingar och politiska beslut. Det innebär att det svenska samhället också har den fria världens hårdaste skattetryck. Ingen annanstans har så stor del av medborgarnas inkomster socialiserats. Ingen annanstans har marknadsekonomin trängts undan så mycket som i . Ingen annanstans är utrymmet för enskilt sparande och enskilt ägande så begränsat som i . Detta är ett resultat av en långsiktig ideologisk strategi. Socialistisk politik innebär att kollektiva beslut sätts före individernas valfrihet. Från moderat utgångspunkt är denna situation givetvis oacceptabel. Den skattepolitiska debatten bryts lätt ned till siffror i jämförelser av effekter på kort sikt för olika typer av hushåll i kronor räknat. Det är i sig viktigt. Det är emellertid ännu viktigare att skattepolitiken debatteras med hänsyn till den långsiktiga utvecklingen och till det sätt på vilket den påverkar utformningen av vårt samhälle. Den genomsnittlige inkomsttagaren i får för egen del förfoga över ungefär en tredjedel av vad han eller hon har arbetat ihop. Mer blir inte kvar sedan arbetsgivaravgifter, inkomstskatter och konsumtionsskatter betalats. Politiker i stat och kommun styr över ungefär två tredjedelar av vår ekonomi medan medborgarna själva direkt kan bestämma över den resterande tredjedelen. Ett samhälles utvecklingsförmåga och dynamik är beroende av människornas möjligheter att ta initiativ och ansvar. Högskattesamhället tvingar enskilda, organisationer och exempelvis massmedia till ett bidragsberoende. Högskattesamhället griper in i och påverkar människors ekonomiska levnadsvillkor, så att egna värderingar om boende, barnomsorg eller sjukvård får vika. Genom lägre skatter öppnas möjligheter för enskilda människor att ta initiativ, satsa på företagande, spara och äga. Genom lägre skatter förs en större andel av ägandet över till de enskilda människorna. Det är viktigt för nyföretagandet och för tillväxten i ekonomin. Lägre skatter medför ett ökat arbetsutbud. Dagens kilar mellan värdet av produktionen och ersättningen för en arbetsinsats gör att det i praktiken blir näst intill omöjligt att utveckla nya arbeten inom områden som är av stor betydelse för den framtida sysselsättningen, främst tjänstesektorn. Lägre skatter motverkar svåra sociala problem som exempelvis den nyfattigdom som gjort hundratusentals människor beroende av socialbidrag. Genom ökad tillväxt och genom en möjlighet att disponera en större del av sina arbetsersättningar skall de flesta kunna leva på sin lön. 1 * 1985186.3sami. Skatteutvecklingen i och i omvärlden Mot. 2.1 Världens hårdaste skattetryck Beskattningens primära syfte är att finansiera offentliga utgifter. Därav följer att frågan om skattetryckets höjd liksom skattesystemets utformning i övrigt i hög grad är ideologiskt präglad. En socialistisk politik med liten tilltro till de enskilda människornas förmåga att ta eget ansvar leder till kollektiva lösningar, stora offentliga utgifter och därmed ett hårt skattetryck. Den privata sektorn i har retroaktivt sett ständigt minskat. har de offentliga utgifterna, och därmed skattetrycket i , kommit att avvika från genomsnittet inom . Detta framgår av diagram 1. Den svenska offentliga sektorn är, mätt som andel av BNP, störst i jämförbara länder i världen. Det medför att också har det högsta skattetrycket, av BNP. Källa: Revenue Statistics of Member Countries 1965-1984. 2.2 - högst inkomstbeskattning I en OECD-studie omfattande alla länder i samt , och , kan man utläsa att har världens högsta inkomstskatter. Studien jämför lönen före och efter skatt för en genomsnittlig industriarbetare i . föga smickrande världsrekord innebär att den svenske industriarbetaren genomsnittligt betalar i direkt inkomstskatt. Det enda land som ligger i närheten av är . För andra viktiga konkurrentländer är motsvarande siffra följande: , ca 4 Skattetrycket i procent 1965-1983 av BNP till marknadspris för och hela I många länder diskuteras dessutom sänkningar av inkomstskatten. De uppgifter som redovisats ovan är den genomsnittliga skatten räknad på den genomsnittliga industriarbetarlönen. Inkomstbeskattningen i är starkt progressiv genom utformningen av den statliga inkomstskatteskalan. Statlig inkomstskatt tas i det lägsta skiktet ut av inkomsten och i högsta skiktet av inkomsten. Detta läggs ovanpå kommunalskatten som är i genomsnitt för landet. Det innebär att marginalskatten, skatten på inkomstökningar, i blir extremt hög för de heltidsarbetande. En inkomsttagare med . i inkomst får i betala i skatt på en inkomstökning. Till detta kan sedan komma att en inkomstökning leder till avtrappade bostadsbidrag och höja daghemsavgifter. Om marginalskatten och avtrappningseffekterna adderas uppkommer marginaleffekten i olika inkomstlägen. Marginaleffekterna kan i normala inkomstlägen uppgå till . I vissa extrema fall då socialbidrag utgår eller vid användning av existensminimiregler blir de . De lagstadgade avgifter arbetsgivare 1965 hade att erlägga för arbetare var Dessa avgifter har femdubblats och uppgick då till på bruttolönen. Den starkaste ökningen skedde första hälft. steg arbetsgivaravgifterna från till . Utvecklingen redovisas i diagram 2. 1970 72 74 76 7« 80 82 84 Egenföretagare erlägger s. k. egenavgifter som motsvarar arbetsgivaravgifterna. De beräknas på företagsinkomsten och ökar därmed marginaleffekten för företagaren. Om marginalskatten är blir marginalskatten . infördes i en mervärdeskatt. Den ersatte den tidigare omsättningsskatten. Mervärdeskatten, som sedan införandet höjts , har varit den skatteform som främst använts i konjunkturpolitiskt syfte. Således har momsen sänkts , 1974 och 1981. Mervärdeskatten uppgår efter den höjning som genomfördes av socialdemokraterna hösten av priset inkl. moms, vilket innebär ett påslag på priset . 2.5 Skatteutvecklingen till 1976 steg skattetrycket kontinuerligt i takt med att de offentliga utgifterna ökade. Det uppgick till av BNP och ökade sedan i jämn takt då det uppgick till . 1970 lade den dåvarande socialdemokratiska regeringen fram förslag om en skattereform som skulle ge två tredjedelar av svenska folket sänkt skatt. Moderata samlingspartiet motsatte sig förslaget, bl. a. med hänvisning till den starkt skärpta progressiviteten i den statliga inkomstskatteskalan. Det visade sig snart att förändringen ledde till höjda skatter för i stort sett alla till följd av kombinationen av höga marginalskatter och snabb inflation. Så gott som t. o. m. 1976 framtvingades därför nya skatteomläggningar. I den statliga inkomstskatteskalan sänktes skattesatserna i lägre inkomstskikt, medan de bibehölls och även höjdes i högre skikt. höjdes successivt arbetsgivaravgifterna i syfte att uppväga de avsedda sänkningarna av inkomstskatten. Eftersom den statliga skatteskalan inte var inflationsskyddad ledde inflationens verkningar till att skattetrycket i realiteten skärptes. Det steg från till 1976. Det var som kom upp på den nivå som innebar att skattetrycket låg av BNP högre än i i genomsnitt. Vi befinner oss fortfarande på denna höga nivå. Av tabell 1 nedan framgår förändringen av skattetrycket för några jämförbara länder. Förändring av skattetrycket i procentenheter. -2,4 första år var det således framför allt skatterna på produktionen som ökade. Inkomstskatten steg, progressiviteten i skatteskalan blev större och arbetsgivaravgifterna ökade kraftigt. För den genomsnittlige industriarbetaren höjdes marginalskatten från ca 1/3 1970 till 2/3 1976. Därmed försvagades självfallet också näringslivets konkurrenskraft. Den borgerliga valsegern 1976 innebar en viktig förändring i den skattepolitiska utvecklingen. Visserligen skärptes skattetrycket , men denna ökning berodde på skattehöjningar som genomdrivits av den socialdemokratiska regeringen . Skattehöjningen skulle ha blivit ännu högre detta år om inte den nya borgerliga regeringen tagit tillbaka vissa beslutande höjningar. var det totala skattetrycket oförändrat. Eftersom inte obetydliga kommunala skattehöjningar genomfördes (den genomsnittliga kommunalskatten steg 19761982 med ), innebär detta att det statliga skattetrycket sänktes. Vissa marginalskattesänkningar genomfördes också även om de borde ha fått en större omfattning. Fr. o. m. 1978 inflationsskyddades skatteskalan genom den under trepartiregeringen beslutade indexregleringen av skiktgränserna. Därigenom skapades garantier mot att inflationen automatiskt skärpte skattetrycket. Indexregleringen gav ett realt innehåll åt de genomförda marginalskattejusteringarna och därmed hejdades den tidigare fortlöpande skärpningen av progressiviteten i skattesystemet. Trepartiregeringen beslöt att genomföra en genomgripande marginalskattereform . träffade mittenpartierna och socialdemokraterna en uppgörelse som innebar en senarelagd skatteomläggning. Den innebar också att inflationsskyddet urholkades, att marginalskattesänkningen blev mindre omfattande än avsett och att symmetrin i skattesystemet bröts genom avdragsbegränsningen. Omläggningen skulle finansieras genom höjda arbetsgivaravgifter eller s. k. proms. Regeringens skattepolitik efter 1982 Den socialdemokratiska regeringen förefaller fortfarande omedveten om att det höga skattetrycket är en av huvudanledningarna till såväl hushållens ekonomiska svårigheter som till problemen med att få ned inflationen och öka sysselsättningen. Möjligen blockeras man av sambandet mellan stor offentlig sektor och högt skattetryck. I skriften Framtid för som antogs av den socialdemokratiska partistyrelsen 1981 redovisas kortfattat den inriktning en socialdemokratisk skattepolitik efter valet skulle komma att få: Det förekommer därför inte att vara möjligt att sanera statsfinanserna genom att uteslutande eller ens huvudsakligen förlita sig till skattepolitiken. Ökad tillväxt är nödvändig för att långsiktigt stärka statsutgifterna. Självfallet bör dock en aktiv skattepolitik föras, där ett av syftena är att stärka den offentliga sektorns inkomster. Det är vår övertygelse att de allra flesta människor i vårt land är beredda att betala ganska höga skatter med tanke på att dessa finansierar en stor del av den sociala välfärd som betraktas som omistlig. I skriften förekommer inget som skulle kunna antyda en insikt om att höga skatter tvärtom hotar välfärden och medför en lägre ekonomisk tillväxt. Efter valsegern 1982 har socialdemokraterna fullföljt den anvisade politiken. fram till valet höjdes eller infördes 78 skatter till ett belopp på sammanlagt ca . Som framgår av nedanstående tabell har också skattetrycket stigit successivt. Vid en realistisk bedömning av avtalsrörelsen torde skattetrycket 1986 komma att överstiga av BNP. Skatteuttag i procent av BNP 1970 1977 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 40,5 50,3 49,5 50,9 50,1 50,7 50,9 51,8 ? Att de stora skattehöjningarna under den gångna mandatperioden inte tydligare har slagit igenom beror på att den förhållandevis lågt beskattade vinstandelen av BNP har stigit i förhållande till löneandelen. En stigande vinstandel innebär automatiskt att skattekvoten sjunker. Om man delar upp skatteuttaget så att det särredovisas för hushållen visar det sig att beskattningen av dessa stigit kraftigt. Diagrammet nedan, som avser utvecklingen t. o. m. 1984, visar med all önskvärd tydlighet vad som orsakat en stor del av ökningen av antalet socialbidragstagare. Låg tillväxt och stegrande skatter för hushållen innebär att marginalerna för många familjer minskar så mycket att de för att klara sin ekonomi måste få socialbidrag. I årets finansplan anger finansministern kortfattat regeringens skattepolitiska ambitioner: Reformeringen av skattesystemet måste nu drivas vidare. En viktig utgångspunkt är att det totala skattetrycket bör hållas i stort sett oförändrat. Ambitionen om ett i stort sett oförändrat skattetryck utesluter självfallet inte att skattesystemet kan behöva ändras i åtskilliga avseenden och att vissa skatter kan komma att höjas och andra sänkas. Ett oförändrat skattetryck förutsätter emellertid sänkta skattesatser om vinstandelen minskar, vilket normalt inträffar i en konjunkturavmattning. Detta tycks regeringen sakna insikt om. En politik som syftar till ökad tillväxt i den öppna ekonomin förutsätter ett sänkt skattetryck. Som senare påvisas finns ett samband mellan skattetryck och ekonomisk tillväxttakt. De två skattepolitiska åtgärderna som föreslås i budgetpropositionen är dels en höjning av den s. k. arbetsmarknadsavgiften , dels att vinstskatten på premieobligationer, som emitteras , slopas. Avkastningen på dessa obligationer justeras emellertid ner i en utsträckning som motsvarar den borttagna skatten. Redan har beslut fattats om en höjning av ATP-avgiften 1987. Vi avstyrker förslaget om höjd arbetsmarknadsavgift. Totalt (i förhållande till BNP) För hushållen (i förhållande till bruttoinkomsten) Tax burden in , total and for households. EP nr 6/84 Skattetrycket på hushållen har ökat kraftigt de två senastedren. De senaste skattehöjningarna på bensin m m ingår ändå inte i beräkningen . Visserligen aviseras ett inkomstskatteförslag . Detta lär emellertid inte komma att innehålla ett inflationsskydd i den statliga skatteskalan som skulle motverka den automatiska skärpning av skatteuttaget som inflationen medför. Det föreligger heller inte troligt att marginalskatterna i vanliga inkomstlagen sänks i någon nämnvärd utsträckning. Finansministern har vidare i uttalanden sagt att eventuella sänkningar skall kompenseras genom andra skatteåtgärder. Regeringens familjepolitik förefaller också enligt uttalanden av den biträdande socialministern leda till skärpt skattetryck. Man överväger uppenbarligen fortsatta höjningar av olika bidrag som i sin tur finansieras av höjda skatter. Detta leder också till att ännu fler människor blir beroende av bidrag för att klara sin försörjning. Ett utflöde av regeringens skattepolitik är också de förslag till ytterligare skärpt kontroll och minskad personlig integritet som aviseras av flera utredningar på skatteområdet. Även detta är en följd av det alltför höga skatteuttaget. Sänkta skatter ger ökad tillväxt och högre sysselsättning 4.1 Negativa verkningar av höga skatter Den kraftiga ökningen av skattetrycket har medfört allt svagare ekonomiska drivkrafter för företagare och anställda. I stället har intresset för obeskattade verksamheter och utvidgad ledighet ökat. I sker en övergång till byteshandel och ökat svart arbete, vilket minskar effektiviteten i resursutnyttjandet och skattebasen. En hög beskattning av arbetskraft och kapital innebär försvagad konkurrenskraft gentemot omvärlden. Internationaliseringen har inneburit att både arbetskraften, t. ex. företagsledare, tekniker och forskare, och kapitalet har blivit lättrörligare. Lägre skatter skulle göra det lättare för att konkurrera om vissa yrkeskategorier samt öka investeringsnivån. Att sänka skattetrycket är således nödvändigt för att förbättra den svenska ekonomins konkurrenskraft gentemot omvärlden. Den relativt goda överensstämmelse mellan privatekonomisk och samhällsekonomisk avkastning för enskilda individers arbetsinsatser som förelåg , råder inte längre. Beskattningen har slagit in en kraftig kil mellan arbetets samhällsekonomiska värde och nettoersättningen till individen. Flertalet förvärvsarbetande i med heltidsarbete har numera skattekilar i intervallet . De får behålla endast 1/31/6 av förädlingsvärdet av en extra arbetsinsats. I tabell 3 beskrivs situationen för en vanlig industriarbetare. Industriarbetarens bruttolön är . medan det netto arbetaren själv kan disponera, sedan alla skatter dragits ifrån, endast är därav eller ca . Bruttolönekostnaden är i själva verket ännu större, eftersom det förutom lagstadgade arbetsgivaravgifter tillkommer avtalsmässiga avgifter som ytterligare höjer kostnaden . Tabell 3: Industriarbetarens skattekil 1985, kr. Disponibel inkomst exkl. indirekta skatter För ekonomiska beslut är det speciellt förhållandena på marginalen som är avgörande, dvs. vad en extra arbetstimme kostar för arbetsgivaren resp. vad den anställde får i utbyte av denna timme. Skatterna slår i en kraftig kil mellan arbetsgivarens kostnad och arbetstagarens netto. För en ytterligare arbetstimme måste arbetsgivaren betala ca . Detta ger industriarbetaren ett netto om endast . Den anställde kan disponera av arbetsgivarens bruttokostnad. Om båda skulle värdera arbetsinsatsen till t. ex. . skulle detta arbete inte komma att utföras. Kostnaden blir för hög för arbetsgivaren och nettot för lågt för arbetstagaren. Den höga beskattningen har medfört att väsentliga verksamheter helt kommit att ske i den svarta eller i den grå sektorn. Ungefär 150 000 barn beräknas tas om hand av svarta dagmammor. Verksamheten sker med myndigheternas tysta sanktion. Det rådande skattetrycket gör att varken föräldrar eller dagmammor har råd att betala resp. arbeta för de summor det skulle bli fråga om, om verksamheten skulle bedrivas skattemässigt legalt. Ett annat område där svarta marknader drivits fram till följd av skattetrycket gäller underhåll och reparationer av villor. Om en hantverkare kräver en ersättning på . efter skatt för att utföra ett visst arbete måste vanliga småhusägare arbeta ihop . extra före skatt för att kunna betala hantverkaren. Det är lätt att inse att marknadssektorn för privata tjänster till hushållen har svårt att överleva i ett samhälle med ett sådant skattesystem, särskilt som vissa offentligt producerade tjänster till hushållen, t. ex. barnomsorg, dessutom subventioneras mycket kraftigt. De höga skatternas biverkningar drabbar i första hand hushåll och företag. Höga skatter hämmar arbete, sparande och företagande. Arbetsutbudet blir lägre än vad det skulle vara vid en lägre beskattning, därför att den enskildes utbyte av arbetsinsatsen efter skatt blir för lågt. Sparandet blir lägre, eftersom avkastningen efter skatt blir orimligt låg. Sparandet har som en följd av detta minskat i omfattning, vilket allvarligt skadat samhällsekonomin. Höga skatter förvrider också resursallokeringen. Många investeringar görs bara därför att de skattemässigt är fördelaktiga. Andra investeringar blir inte av trots att de är samhällsekonomiskt lönsamma, eftersom skatten gör dem privatekonomiskt olönsamma. Den höga marginalskatten för svenska företag har medfört att de i stor utsträckning valt att behålla vinstmedel inom det egna företaget. Resultatet har blivit att förändringar i näringslivets struktur inte skett så snabbt som vore önskvärt. I stället för att vinster förs över till mer expansiva sektorer har de i alltför stor utsträckning blivit kvar inom de företag där de en gång uppstod. De höga skatterna leder dessutom till höga lönekrav, i synnerhet som inflationsskyddet avskaffats . Höga lönekostnader leder i sin tur till ökad inflation, försämrad konkurrenskraft och därmed lägre tillväxt. De höga skatterna medför också stelheter på arbetsmarknaden. Erbjudanden om nya jobb eller högre befattningar ger alltför ofta mycket liten utdelning för den enskilde. I stället för att förändra sin situation förblir man hellre vid det gamla. Den successiva och smidiga överföringen av arbetskraft från mindre lönsamma till mer lönsamma företag förhindras eller fördröjs. Följden blir arbetslöshet. Alla skatter har snedvridande effekter på samhällsekonomin. 1** 1985186. emellertid uppenbart att inkomstskatten genom sin progressivitet särskilt kraftigt påverkar viljan till ytterligare arbetsinsatser, sparande och kapitalplaceringar, vilket medför allvarliga konsekvenser för den ekonomiska utvecklingen. 4.2 Dynamiska effekter av skattesänkningar Om vi skall kunna arbeta oss ur våra ekonomiska obalanser måste vi ha ett skattesystem som tillåter en rimlig ersättning för ökade arbetsinsatser. Det är den enskilde arbetarens och företagarens arbete och sparande som skapar välstånd. Aktuella studier både i och i utlandet visar entydigt att progressiva inkomstskatter har klara effekter på arbetsutbudet och att effektivitetsförlusterna kan vara betydande. I en rapport till expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (Ds Fi 1985:10) visas att framför allt en progressiv inkomstbeskattning har en negativ inverkan på utbudet av arbetskraft. Om vi skall undvika att hamna sist i den internationella tillväxtligan är det nödvändigt att vi utvidgar vår produktionskapacitet. Det är nödvändigt med en flerårig resursmobilisering som bygger på såväl ökade arbetsinsatser och ökat sparande som investeringar. För att vi skall klara detta krävs att frukten av en ökad arbetsinsats inte bara tillfaller det allmänna utan också de människor som står för insatsen. Därför måste marginalskatterna sänkas. Det är rimligt att räkna med att en så kraftig sänkning av marginalskatterna som förordas i denna motion ökar arbetsutbudet och arbetsintensiteten och därmed också skattebasen. Flur stor denna ökning blir är svårt att beräkna. Ett viktigt faktum är emellertid att redan mycket små förändringar i arbetsutbudet och löneinkomsterna ger förhållandevis stora utslag i skatteintäkter. Det hänger samman med att marginalskatten inkl. arbetsgivaravgifterna ligger relativt högt även efter den sänkning som vi förordar. Detta kan exemplifieras med utgångspunkt i en vanlig industriarbetare, vars beskattningsbara inkomst uppgår till . Kostnaden för staten av att sänka marginalskatten till för denna person, om inkomsten är opåverkad, är . Om industriarbetaren efter marginalskattesänkningen ökar sin arbetsinkomst med . till , ökar skatteintäkterna totalt med . i inkomstskatt och . i lagstadgade arbetsgivaravgifter), vilket innebär att skattesänkningen är självfinansierande. En ökning av arbetsinkomsten kan ske på många sätt: övertid som tas ut i pengar i stället för kompensationsledighet, längre arbetstid, ökad produktivitet, extraknäck, byte av arbete osv. Alla dessa möjligheter att öka arbetsinkomsten stimuleras av låga marginalskatter. Görs en kalkyl för hela gruppen av inkomsttagare som får av marginalskattesänkningen till , räcker en inkomstökning på för att helt uppväga kostnaden för att sänka marginalskatten för denna grupp. Redan mycket små förändringar av arbetsutbud och arbetsproduktivitet ger sålunda en totalfinansiering av den marginalskattesänkning som vi förordar. I dessa exempel bortses från andra positiva effekter av marginalskattesänkningar. Vid ganska försiktiga antaganden om de positiva effekterna kan slutresultatet bli att sänkta marginalskatter i själva verket ökar skatteintäkterna. Frågan är inte om vi har råd att sänka marginalskatterna utan om vi har råd att låta bli.