mot · G902ub829 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86: Ub829 och () Forskning inom folkdansområdet, m. m. Kulturpolitiken skall garantera att äldre tiders kultur tas till vara och levandegörs. Så lyder ett av de kulturpolitiska målen som antogs av 1974. Men samhället har saknat en helhetssyn för förverkligandet av denna målsättning. med att man politiskt värnat om invandrargruppernas kulturtraditioner har det gjorts mycket litet för att bevara och i det närmaste ingenting för att levandegöra motsvarande svenska folkliga sång-, musik- och danstraditioner. Det är främst den materiella kulturen som värnats av kulturinsatserna. Det är nu hög tid att uppmärksammar våra andliga kulturtraditioner. Denna motion behandlar folkmusikens (inkl. folksångens) och folkdansens situation. har intresset för folkmusik och folkdans ökat starkt. Antalet amatörutövare kan räknas i hundratusental. har många utövare utvecklat ett fördjupat historiskt och konstnärligt intresse. Efterfrågan på vidgade kunskaper har lett till att speciallinjer inrättats på folkhögskolor och på i . Nya musikgrupper har sökt förena moderna musikideal med äldre tradition. Musiker har forskat efter äldre spelstilar och utvecklat dessa konstnärligt. På dansområdet har äldre danstyper fått nytt liv. Dansformer som präglats av stelhet har återfått inslag av improvisation. Flera grupper experimenterar med olika typer av sceniskt framförande av den traditionella kulturen. dans och Svenska ungdomsringen för bygdekultur har framställt önskemål om ett ökat samhällsansvar för området och krävt att existerande orättvisor vid fördelningen av kulturbidrag och vid utformningen av bidragsregler avskaffas. Dessa organisationer menar att en specialsatsning behövs från staten för att höja folkmusikens och folkdansens kulturella status och för att kompensera området för kulturpolitisk negligering. Denna specialsatsning bör ske i form av ett folkmusikår då 9 milj. kr. anslås av för åtgärder för detta kulturområde. Avsikten är att initiera olika lokala insatser för folkmusik och folkdans, att bygga ut centrala institutioner samt att föra ut information om den svenska traditionella folkkulturen. Vår mening är att ett folkmusikår bör kunna genomföras . För förberedelser av detta temaår bör redan för /87 anslå . Huvudsakligen bör dessa medel tilldelas berörda riksorganisationer för kvalificerad medverkan i planeringsarbetet. (SOU 1976:33) är den första utredning som jämställer nordisk folkmusik med andra musikgenrer. har dock lett till få konkreta åtgärder. I betänkandet från , musikråd (SOU 1985:56), föreslås att det nya statliga musikorganet skall få ett program för folkmusik. Det är av stor betydelse att detta förslag förverkligas på ett sådant sätt att den ovan beskrivna utvecklingen inom området tas till vara i de centrala åtgärderna. En viktig central uppgift är att förstärka lärarnas kunskaper om svensk musik- och danstradition. Den svenska folkmusiken intar en alltför marginell plats i bl. a. musiklärarutbildningen. Intentionerna från finns långt ifrån förverkligade. I samband med genomförandet av den nya lärarutbildningen för , som beslutat om 1985, bör behovet av kompetens inom folkmusik och folkdans uppmärksammas hos de olika lärarkategorierna. Det är av stor vikt att UHÄ i de kommande utbildningsplanerna ger en närmare definition av begreppet kulturarv, som används i utbildningsplanen för musiklärarlinjen utan definition. Det är vidare av största vikt att lärarna ges nödvändiga praktiska och teoretiska kunskaper för att de skall kunna förmedla vidare det traditionella kulturarvet i form av sång, musik och dans. Tillgång till dokumentation och förekomst av seriös forskning är avgörande förutsättningar för att garantera folkmusikens och folkdansens livskraft i kulturlivet. På dansområdet finns de allvarligaste bristerna. Dansområdet i sin helhet saknar organiserad forskningsverksamhet och forskarutbildning. Detta finns behandlat i utredningen ställning i högskoleorganisationen (1982:33). Remissbehandlingen av rapporten har bekräftat vikten av ett statligt initiativ. Det är därför av största kulturpolitiska vikt att utredningens förslag möjligt förverkligas. Det är likaledes av största vikt att den svenska folkdansens behov beaktas i samband med förverkligandet av dansforskarutbildningar. UHÄ har i sin anslagsframtällan /87 betonat att i inte har möjlighet att via omfördelningar inrätta ett centrum för dansforskning. Enligt UHÄ:s förslag krävs . för att starta verksamheten. En mycket stor del av den dokumentation som finns gjord av svensk folkdans har gjorts av amatörer. Flera av dessa amatörer har även inlett enklare forskningsprojekt. I samband med inrättandet av forskarutbildning vid universiteten bör även dessa amatörers behov av vidareutbildning, handledning och stipendier beaktas. Vi föreslår därför att UHÄ:s anslagsäskande kompletteras med anslag specialinriktat till amatörforskare inom folkdansområdet. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att anvisar . för vidareutbildning av amatörforskare på folkdansområdet att fördelas som stipender bland dessa. [2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om ett FOLKMUSIKENS ÅR 1988 '], [3. att beslutar att för /87 anvisa . för planeringskostnader av FOLKMUSIKENS ÅR 1988 '], 4. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts om utbildningsplaner för lärarutbildning, 5. att anvisar . för inrättande av ett centrum för dansforskning vid . () () 1 1985/86:Kr314.