mot · GA02ju808 · 1986-01-01 00:00:00 — Motion till 1986/87:Ju808 m. fl. (c) Kriminalpolitik m. m. I denna motion framlägger förslag om brottsbekämpningen. Förslagen innebär krav på ökade insatser och en särskild prioritering av skyddet för de enskilda människornas liv, hälsa och egendom. Ett viktigt led i denna strävan är att förstärka polisens resurser. Därvidlag föreslår vi bl. En utbyggnad av polisutbildningen från 150 platser till 460 platser. En treårsplan för att förstärka polisorganisationen i storstäder och större tätorter om 350 polistjänster. En total ökning av tjänsteutrymmet /88 med 100 polistjänster att tilldelas storstadsområdena. utredning om omfördelning av polistjänster från mindre orter till större avvisas härmed. föreslår också insatser för att stärka brottsoffers ställning. Det innebär att vi förordar: Ökat stöd till brottsofferjourer och kvinno/mansjourer. Rätt till eget juridiskt biträde för misshandlade kvinnor i vissa fall. o Att påföljden besöksförbud införs i . Att sekretesskyddet för misshandlade kvinnor ses över. Dessutom upprepar vi vårt tidigare framförda krav på en översyn av brottsskadelagen för att stärka brottsoffers möjlighet att få ersättning för skada och lidande. föreslår vidare i motionen: Att påföljderna kontraktsvård och samhällstjänst införs. Att bostadsinbrott betraktas som grov stöld. Vi begär också förslag till lagändring för att skärpa avgränsningen mellan misshandel och grov misshandel till den tidigare gällande. har tidigare föreslagit en folkkampanj för ett våldsfritt samhälle. Det kampanjarbete som regeringen numera bedriver mot våld bör intensifieras och breddas. Vårt lands lagstiftning utgår från den humanistiska människosynen med principen om alla människors lika värde och allas oeftergivliga rätt till respekt och skydd. 1 * * 1986/87. Lagar och förordningar har utformats efter detta. Brott mot människors liv och hälsa liksom brott mot enskilds egendom har betraktats som mycket allvarliga. De värderingar som ligger till grund för denna lagstiftning delas av en mycket stor majoritet av människorna. Varje angrepp mot en människas integritet, liv och hälsa är i förlängningen ett angrepp mot samhället. upplever många människor att samhället inte längre har förmåga och resurser att svara för detta grundläggande skydd. finns statistik över antalet anmälda brott. anmäldes 195 000 brott. 1985 hade antalet anmälda brott mer än femdubblats och uppgick till över 1 miljon. Våldsbrottsligheten har ökat kraftigt . Det gäller såväl misshandel och rån som våldtäkt. Antalet människor som avlider till följd av skador har fördubblats. I all statistik finns felkällor. Det som registreras är de brott som kommer till polisens kännedom. Ändringar i lagstiftningen liksom i människors anmälningsbenägenhet påverkar utfallet. De brottsliga handlingar som begås inom en sluten krets av personer kan antas anmälas till polisen mer sällan än brott där offer och gärningsman inte känner varandra. Detta försvårar särskilt möjligheterna att bedöma utvecklingen vad gäller våldsbrotten. Olika bedömare hävdar exempelvis att ca 65000 kvinnor och 60000 barn utsätts för kvalificerat våld . anmäldes dock endast 12896 fall av misshandel av barn och kvinnor. Förekomsten av kvalificerat våld i samhället kan vara upp till 10 gånger vanligare än statistiken visar. Brottsligheten är starkt koncentrerad till vissa delar av landet. (1975-85) har brottsligheten mätt i antal anmälda brottsbalksbrott ökat nära dubbelt så mycket i som i landet i övrigt. Tre av fyra rånbrott anmäldes i de tre storstadslänen, och i anmäldes av rånbrotten. 1950 klarades av alla anmälda brott upp. 1985 har uppklarningsprocenten halverats till . Även när det gäller brottsuppklarning finns regionala variationer. Uppklarningsprocenten för alla brott i de tre storstäderna är lägre än riksgenomsnittet. Trots att samhället prioriterat insatser mot våldsbrottslighet finns tendenser som tyder på att även andelen ouppklarade våldsbrott stiger, vilket är alarmerande. 1.3 Effekter av ökad brottslighet och minskad brottsuppklarning Människor upplever en allt större otrygghet i samhället. Allt fler är rädda för att vistas ute ensamma . Många vågar inte öppna dörren för okända. Dessa människors rädsla och oro må vara överdriven. Människors uppfattning om verkligheten styr deras handlingar. De som utsätts för den påfrestning som ett bostadsinbrott innebär, ställer också krav på myndighetsinsatser som inte kan infrias . För dessa människor är inbrottet ett kränkande intrång i deras personliga liv. Polisen tvingas ofta avstå från att utreda inbrottet på grund av brist på resurser. Detta skadar tilltron till polisens rättsvårdande förmåga, och människors tilltro till samhället som en garant för skyddet till liv och egendom sviktar. Samhällets krav på polisen ökar ständigt. har kraven på effektivisering och rationalisering av arbetet ökat. har rationaliseringskraven inom rättsväsendet varit så höga att viktiga rättspolitiska principer kan vara i fara. Det finns flera utvecklingstendenser som pekar mot detta. Ett exempel på rationaliseringseffekten är den minskande poliskåren, mätt i absoluta tal. Vi har drygt 1 000 färre poliser än 1975 om vi tar hänsyn till effekterna av arbetstidsförkortning, ökad semester, rätt till och faktiskt utnyttjande av tjänstledighet för studier m. m. har antalet anmälda brott ökat. Ett annat exempel på effektivitetskravens följder inom rättsväsendet är de ständigt ökande antal ärenden som avgörs utanför domstol, dvs. av polisen och åklagare. För människorna är det dock svårt att acceptera att hot om våld och inbrott i vissa bostadsutrymmen inte sällan utmynnar i åtalseftergift från åklagarnas sida eller i rapporteftergift av polisen. De flesta som drabbas av brott önskar inte hämnd. De söker en slutgiltig prövning av brottet. Domstolsavgörande är i svensk rättstradition den naturliga prövningsformen som endast används för ett mindre antal brott. varnade för att en fortsatt befolkningskoncentration skulle komma att leda till en minskad social gemenskap människor emellan och ett ökat främlingsskap. Även justitieministern har insett detta och anför i skrivelse 1985/86:61 om åtgärder mot våldsbrott s.7: En faktor som uppenbarligen är av stor betydelse är den tilltagande koncentrationen av befolkningen till städer och andra tätorter. Jag har redan tidigare berört de stora skillnaderna i brottsnivån mellan storstadsområdena och övriga landet här i . Detta är ett mönster som ständigt återkommer även i andra länder. Med större befolkningskoncentration följer också regelmässigt en högre brottsnivå. Regeringen borde dra konsekvenserna av justitieministerns insikt och följa krav på en politik för regional balans. Sambandet mellan brott och alkoholkonsumtion är klarlagt. Detta gäller särskilt alla former av våldsbrott. Alkoholkonsumtionen per capita minskade och . Detta berodde i stor utsträckning på de massiva informationsinsatser som den icke-socialistiska regeringen initierade, men även på den restriktionspolitik som då infördes. och alltfort tvingas konstatera att de offensiva satsningarna avtagit och närmast upphört. Särskilt allvarliga är de rapporter från skolhälsovård m. m. som varnar för ökande drogmissbruk bland ungdomar. kan inte acceptera regeringens passiva politik. Vi redovisar i annan motion förslag till insatser för en offensiv alkohol- och narkotikapolitik. Antalet anmälda narkotikabrott har minskat . Detta tas till intäkt för att narkotikamissbruket avtagit. varnar kraftigt för en sådan tolkning. Antalet upptäckta narkotikabrott är direkt beroende av de insatser som polisen kan avsätta för narkotikaspaning. har polisens möjligheter till särskilda satsningar mot exempelvis gatulangning minskat. Narkotikamissbruk är förenat med våldsbrott. En undersökning visar att av de undersökta våldsbrottslingarna var narkomaner. Bara 4 av 100 narkomaner var inte kända för våldsbrott. Narkotikamissbruk är alltså en orsak till brottslighet i sig och ligger bakom många förmögenhetsbrott, häleri- och våldsbrott. 2.4 Några andra orsaker till brott Sociala missförhållanden är ofta en orsak till brottslighet. Arbetslöshet och annan otrygghet kan vara en bidragande orsak. är det uppenbart att den minskade risken för upptäckt och den minskade risken för påföljd också är av stor betydelse för brottsutvecklingen. Regeringens enda konkreta åtgärd för att bekämpa våldsbrott är förslaget om 50 nya polistjänster. I övrigt nöjer man sig med en redovisning av pågående utredningsarbete. har länge förordat en folkkampanj för ett våldsfritt samhälle. startade regeringen en kampanj mot våld. Det är tillfredsställande att regeringen nu insett vikten av att få till stånd en folkopinion mot de tilltagande våldstendenserna i vårt land. Dess värre har insatserna i kampanjarbetet inte präglats av den bredd och handlingskraft och vilja som är nödvändigt för ett lyckosamt arbete. I budgetpropositionen finns heller inget som tyder på en förändring. Poliserna kan inte ensamma svara för samhällets brottsbekämpande arbete men har en mycket viktig uppgift för att upprätthålla den allmänna laglydnaden. För att kunna leva upp till krav vi ställer på polisen fordras en väl fungerande organisation och ett tillräckligt antal poliser. framöver kommer över 300 poliser att avgå med pension. Därtill kommer många att sluta av andra orsaker. Regeringen har underdimensionerat polisutbildningen och föreslår endast 150 utbildningsplatser för /88. Detta innebär att regeringen fullt medvetet bäddar för att den redan nu besvärliga polisbristen ökar. har varnat för effekterna av en medveten underdimensionering av utbildningsplatser. De negativa effekterna slår nu igenom med full kraft. Antalet extra polisassistenter har minskat i storstadslänen, , samt . I övriga landet var minskningen Särskilt hårt drabbas de minsta och största distrikten. De mindre polisdistrikten har stora svårigheter att upprätthålla en minimiberedskap. Landets största polisdistrikt, , förlorade 28,av de extra polisassistenterna . fanns i distriktet 524 extra polisassistenter. var endast 375 kvar. avgick 32 polismän med pension, 44 övergick till annat arbete och 166 sökte tjänst utanför distriktet. Tilldelningen av extra polisassistenter är 1520 , vilket inte ens motsvarar pensionsavgången och än mindre avgångarna till annat arbete. Ett annat belysande exempel på personalsituationen inom polismyndigheten framgår av budgetframställning 1987/88 s. 5: Samtliga polismyndigheter nödgas ta ut mycket övertid för att genomföra övervakning vid offentliga evenemang och dylikt. avslog några polismyndigheter ansökningar om offentliga tillställningar med hänvisning till personalbrist, men dessa beslut ändrades av regeringen. (Vår kursivering.) Den alltför låga rekryteringen kommer enligt RPS att leda till att resurser för allmän övervakning minskar med 250 årsarbetskrafter 87/88. 1985 reducerades insatserna inom samma område med 200 årsarbetskrafter. Styrelsens slutsats är att personalläget inom polisen nu är så bekymmersamt att läget inte ytterligare får försämras. I förhållande till RPS sakliga beskrivning av polisorganisationens svårigheter framstår regeringens inställning i budgetpropositionen i märklig dager. Där anges att polisen skall sträva mot en särskilt hög nivå för narkotikabekämpning, ekonomisk brottslighet samt våldsbrott, ägna stor uppmärksamhet åt traditionell brottslighet som bostadsinbrott samt särskild uppmärksamhet av trafikövervakning av tung trafik. Därutöver förväntas polisen arbeta så att väntetiden för asylsökande i normalfallet inte överstiger en månad. Regeringen kräver därefter en bättre balans mellan utbildade polismän och polismanstjänster och föreslår trots detta endast att 150 nya aspiranter antas till . finner de av RPS anförda skälen för en polisutbildning om 460 platser/år välgrundade. bör besluta, med ändring av regeringens förslag, att utbildningen vid skall planeras för 460 aspiranter vardera under budgetåren 87/88, 88/89 och 89/90. 4.2 Prioritering av polisens verksamhet Regeringen föreslår att 50 nya polistjänster inrättas för att förstärka bekämpningen av våldsbrott samt 20 nya tjänster för att förstärka polisens EKO-rotlar. EKO-rotlar inrättades 1977 under den icke-socialistiska regeringstiden. har därefter under en följd av år arbetat för att polisens resurser för att bekämpa ekonomisk brottslighet byggs ut. Vi har också föreslagit att ekonomisk expertis knyts till polisen. Detta har skett. Ekonomisk brottslighet riktas sällan direkt mot enskilda individer. Vanligen är brotten riktade mot samhälle eller företag. EKO-rotlarna omfattar nu drygt 300 tjänster varav ca 250 polistjänster. En utvärdering av verksamheten visar att en fjärdedel av personalresurserna används för utredning av andra brott än eko-brott, vilket motsvarar drygt 60 polistjänster. Även inom rikskriminalens EKO-rotel ägnas en stor resursandel åt utredning av andra brott. Mot denna bakgrund finnér det inte nu motiverat att ytterligare förstärka EKO-rotlarna. I stället bör arbetets inriktning renodlas så att hela den personalresurs som finns på de regionala EKO-rotlarna och hos rikskriminalens EKO-rotel inriktas mot bekämpning av eko-brott. Detta ger ett faktiskt resurstillskott till arbetet som är betydligt större än vad regeringen föreslagit. Nuvarande situation - där många polismyndigheter bara har resurser att ägna sig åt svåra våldsbrott eller brott där gärningsmannen är känd - är helt oacceptabel. Förstärkningarna till polisen skall således, enligt vår mening, oavkortat användas för att bekämpa våldsbrottsligheten. 4.3 Omfördelning av polisresurser På regeringens uppdrag har RPS arbetat fram förslag till omfördelning av polismantjänster. Förslaget är föremål för remissförfarande. Totalt omfattar RPS utredning en flyttning av ca 350 polistjänster från avfolkningsområden såväl som från mindre och medelstora tätorter till storstadsdistrikten. avvisar detta förslag. Situationen är den att många av de mindre polisdistrikten har svårigheter att planera verksamheten i enlighet med gällande arbetsmarknadslagar. De små polisdistrikten omfattar ofta avsevärda geografiska områden. Den prekära personalsituationen illustreras exempelvis av Svegs polisdistrikt som har 21 polistjänster och omfattar hela landskapet . För att möjliggöra en bemanning i enlighet med gällande lagar och med hänsyn tagen till regler om arbetstid m. m., tvingades regeringen tillåta Svegs polisdistrikt ytterligare övertidstimmar i förhållande till budget. Kombinationen av stora geografiska områden och få polistjänster gör att sårbarheten i de små polisdistrikten är stor. De mindre och medelstora tätorterna har en brottsutveckling som är mindre alarmerande än de tre storstadsområdena. En omfördelning av personalresurser i den storleksordning som diskuteras innebär dock för vissa regioner en oacceptabel minskning av tillgänglig personal i storleksordningen . Förslaget till omfördelning av polistjänster måste således avvisas. Det hotar polisorganisationen i stora delar av landet. är det nödvändigt att förstärka polisens resurser i storstäder och vissa större tätorter. Möjligheterna att omfördela resurser inom polisen från administrativt arbete till direkt brottsbekämpande verksamhet verkar vara uttömda. Slutsatsen blir då att samhällets tilldelning av resurser till polisen måste öka. Resurstillskottet skall styras till de tre storstadsområdena i första hand. Även vissa större tätorter kommer att behöva en förstärkning. föreslår därför en planerad utökning av polistjänster till dessa områden. skall polisen tillföras 350 tjänster. För /88 skall 100 nya tjänster inrättas, vilket innebär en ökning i förhållande till regeringens förslag med 30 tjänster. bör därför besluta att för /88 medge inrättande av 100 polistjänster. har varit verksam . Av de totalt 16400 polismanstjänsterna arbetar 300400 som kvarters/områdespoliser. Verksamheten röner stor uppskattning hos allmänheten. Kvarterspolis använder större del av arbetstiden till uppsökande verksamhet och till fotpatrullering än andra poliser. Organisationen är sårbar och behandlas ibland av den övriga polisverksamheten som en resurs att nyttja för annat arbete. Detta sker vanligen . I många områden tvingas kvarterspoliserna därför acceptera en ryckighet i sitt arbete som är till men för främst kontinuiteten. Problemen med sommarkommenderingarna har accentuerats och är en konsekvens av den minskade rekryteringen. Denna utveckling måste brytas. Polisens kontakter med barn och ungdom är särskilt viktig. De borde i större utsträckning än delta i skolans/förskolans arbete. Undervisning i lag och rätt liksom trafikutbildning är verksamheter som bör ingå i kvarters/områdespolisernas uppgifter. Kvarters/områdespolisen har personkännedom och möjligheter att följa utvecklingen inom ett område. De kan också ingripa snabbt när problem uppkommer. Kontakterna med ungdoms- och vuxenorganisationer, bostadsrättsföreningar, lokala företagarföreningar m. m. förutsätter att kvarterspolisernas arbete kan planeras utifrån dessa organisationers önskemål. Verksamhetens speciella karaktär måste bevaras. Det ger möjligheter att planera arbetet utifrån den lokala befolkningens behov och önskemål. En självständig verksamhet främjar också möjligheterna till god kontinuitet. Det åligger regeringen att noga följa verksamheten så att dessa intentioner kan förverkligas. bör besluta att ge regeringen till känna vad som ovan sagts om vikten av en uppvärdering av kvarterspolisens arbete inom polisorganisationen. 4.5 Kostnadsansvar för bevakning av kärnkraftverk m. m. har i ett principuttalande tagit ställning till förmån för avgiftsbeläggning av viss polisbevakning. En förutsättning för att avgift skall kunna tas ut är att bevakningsuppgifterna har karaktär av särskild service. Bevakning av kärnkraftverk liksom handläggning av kärnkraftsfrågor tillhör enligt mening den typ av polisinsats för vilken avgift skall kunna tas ut. Att kärnkraftverken fordrar särskilda insatser visas också i RPS äskande om tjänster för handläggning av kärnkraftfrågor vid var och en av de fyra polismyndigheter som har kärnkraftverk inom sitt område. Personalreserv saknas vilket leder till att andra arbetsuppgifter måste åsidosättas på grund av bevakning av kärnkraftsanläggningarna i de fyra berörda distrikten. har i många sammanhang varnat för de stora kringkostnader som drift av kärnkraftverk kommer att medföra. Inte minst polisinsatser av hög kvalitet och god kontinuitet kommer att krävas. bör därför medge inrättande av totalt fyra tjänster som polisintendenter i Tierps, , och polisdistrikt. Kostnaderna för detta skall belasta användaren. bör därför uppdra åt regeringen att utarbeta förslag till ersättningsregler för bevakning av kärnkraftverk. Brott mot enskilda människor måste prioriteras Sorn vi tidigare nämnt visar våldsbrotten en alarmerande ökning. Detta förklaras ofta dels med att människors tolerans för våld minskat och att anmälningsbenägenheten för våldsbrott ökat därmed, dels med att förändringar i lagstiftningen i sig ökat antalet våldsbrott. Möjligen kan det förklara en viss del av ökningen. Otvetydigt är dock enligt vår mening, att våldsbrottsligheten ökat och att våldet blivit råare. Resurserna till bekämpning av eko-brott har byggts ut kraftigt inte bara inom polisen och åklagarväsendet. Även andra samhällsmyndigheter som skattemyndigheterna fick resurser för att delta i arbetet. Kontrasten vad gäller reaktioner på den allvarliga våldsbrottsligheten är stor. Trots klara tecken på att våldsbrotten ökat och trots vetskapen om att våldshandlingarna i sig tenderar att bli allt grövre och råare är inte regeringen beredd att förorda större insatser mot denna brottslighet. Samhällets främsta uppgift är att skydda medborgarna. Kriminalpolitiken har inte följt denna enkla princip. Det brottsbekämpande arbetet åren framöver måste inriktas på att skydda enskilda människor mot brott och hjälpa dem som drabbas. Detta gäller i hög grad våldsbrotten. Detta bör ges regeringen till känna. Brottsskydd är en uppgift för samhället Antalet anmälda men outredda våldsbrott ökade . Detta gäller även brott mot åldringar, våldsbrott som begås av unga samt andra brott som förövats med hänsynslöshet. Den officiella reaktionen tycks huvudsakligen inriktas på att uppmana människor till egen brottsskyddande verksamhet. Självklart är det nödvändigt att människor har kunskap och beredskap för att delta i brottsförebyggande arbete. Skydd för liv och hälsa får dock inte göras till enbart en privat angelägenhet utanför samhällets intresse. Brå har publicerat en . Förutom att uppmana människor att skaffa en väl täckande försäkring för risken att utsättas för vissa brott föreslår utredarna följande åtgärder för att minska riskerna att utsättas för gatuvåld: Du bör undvika att gå ensam i områden som är kända för våld samt undvika kontakter med okända särskilt om de är alkoholpåverkade. Varken på dag- eller skall du skylta med värdefull egendom. Sådan egendom bör förvaras dold. Vi riktar ingen kritik mot forskarnas förslag. Detta är en farlig tendens och följden av gjorda prioriteringar som inneburit stora brister i samhällets insatser för att skydda människors liv och hälsa. En följd av detta har blivit att privata vaktbolag anlitas i allt större utsträckning. Det finns också exempel på att medborgarna själva sluter sig samman för att bevaka villaområden, båtuppläggningsplatser m.m. Självklart är det viktigt att människor tar ett privat ansvar för att hindra brott. Det får dock inte tillåta samhället att rusta ned polisens resurser dithän att redan svaga grupper i samhället blir än mer utsatta. 6.1 Gatuvåldet i samhället Gatuvåldet är vanligare i storstäderna än i landet i övrigt. är gärningsmannen okänd för offret. Gruppen ungdomar är kraftig överrepresenterad som gärningsmän. Mer än var fjärde våldsbrottsling är ung. Samhället måste klart och tydligt visa även ungdomar att våld inte tolereras i vårt demokratiska samhälle och att reaktioner följer på en överträdelse. har insatserna mot unga våldsverkare huvudsakligen åvilat . Detta är motiverat utifrån uppfattningen att den unge ofta kräver vårdande insatser för en rehabilitering. är det viktigt att alla unga inser att våldshandlingar och våldsbrott är frågor som utreds av polisen, handläggs av åklagare och prövas av domstol. Detta är en del i en uppfostrande verksamhet som också har en preventiv effekt. Samarbetet mellan skola, socialtjänst och polis är ofta bristfälligt. anser detta olyckligt. Oavsett vilken av myndigheterna som får kännedom om att unga begått ett våldsbrott borde det vara naturligt att alltid ta kontakt med övriga. Regeln bör vara att allvarliga brott skall anmälas för polisen och att polisen i samarbete med företrädare för socialtjänst och skola inleder en undersökning. I detta arbete är föräldrarnas medverkan viktig. Vad som här anförts om insatser för unga lagöverträdare bör ges regeringen till känna. 6.2 Behandling av grovt kriminella Återfall i grov brottslighet är vanlig. 7 av 10 våldsverkare är tidigare kända för våldsbrott, inte sällan av mycket allvarligt slag. Många gärningsmän är dessutom kända för andra brott. Varje återfallsbrottsling representerar ett allvarligt misslyckande för samhället. De insatser som prövats har inte förmått hjälpa brottslingen till en återanpassning. Samhällets insatser måste vara klara och konsekventa. Vid valet av påföljd måste upprepad våldsbrottslighet bestraffas hårdare än enstaka lagöverträdelser. Detta måste dessutom vara väl känt för gruppen brottsaktiva våldsverkare. Samhällets kommande sanktioner mot återupprepat våld skall kunnat förutses. I detta sammanhang finns anledning att åter erinra om uppfattning att villkorlig frigivning inte bör ske före avtjänande av två tredjedelar av strafftiden. Detta ger en mer rimlig fördelning mellan utdömd och avtjänad strafftid. De kriminalvårdande myndigheterna bör dock inte åläggas en obligatorisk villkorlig frigivning en viss tidpunkt.