mot · G902Bo230 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:Bo230 (m) Amortering av räntelån I motion 1984/85:1480 påtalade jag den orimliga amorteringstakt som med nu gällande regler kan drabba innehavare av räntelån i hyresfastighet. De förvaltningsekonomiska konsekvenserna härav exemplifierades även. Med anledning av motion 1480 fann bostadsutskottet (BoLJ 1984/85:13) det lämpligt att regeringen kartlägger den nuvarande ordningen och dess effekter och redovisar resultatet därav i . - beslöt i enlighet med utskottets förslag (rskr. I proposition 1985/86:100, bil. 13 medger föredraganden att vissa låntagare får vidkännas betydande amorteringsökningar. Betydelsen av detta konstaterande dämpas dock av den efterföljande uppfattningen att det normalt är fråga om relativt begränsade ökningar uttryckt i kr./m2. Med hänsyn härtill bör enligt föredragandens mening en eventuell omprövning av principen för amortering anstå i avvaktan på resultatet av kommitténs arbete. Till bostadsministerns mening skall anföras att vad som aktualiserades i motion 1480 ej kan betecknas som normal amorteringstakt. Ej heller kan anses att en amorteringsökning på ca /m2 (efter skatt) är en relativt begränsad ökning. Det är att beklaga att beslut (rskr. 230) ej följts upp av ett konkret ändringsförslag i proposition 1985/86:100, bil. Föredragandens hänskjutning av frågan till bostadskommittén (Bo 1982:02) innebär ett från bostadsutskottet och avvikande synsätt. Beslutet om en regeringens kartläggning ger uttryck för den bedömningen att nya regler måste utformas så att en rimlig amorteringstakt tillämpas. Detta borde kunna genomföras utanför bostadsutredningens pågående arbete. En annan i sammanhanget angelägen fråga är den skattetekniska behandlingen av räntelånens amortering. Räntelånen representerar ett uppsamlingskonto för uppskjutna räntebetalningar. Följaktligen har dessa räntor ej varit avdragsgilla vid deklaration. De uppskjutna räntorna förvandlas till ett lån. Amortering av lån är ej avdragsgill vid deklaration. Konsekvenserna kan åskådliggöras med ett enkelt exempel. Årl är den uppskjutna räntan . Då den ej är avdragsgill framstår den i deklarationen som ett överskott vilket med 75 procents marginalskatt ger en skatt på , som räntelån kvarstår . År 2 utgår avdragsgill ränta å räntelånet på . För att betala de krävs ett uttag ur fastighetens intäkter på . Av dessa går . Detta förenklade exempel på hur räntelånesystemet fungerar visar att lånet, när det löses, har belastat fastigheten med sammanlagt . (inkl. ränta på lånet). Det skall ställas mot de . en direkt räntebetalning inneburit. Systemet innebär en uttömning av fastighetens resurser. I första hand påverkar detta möjligheten att finansiera ett löpande fastighetsunderhåll. Följden blir att staten måste ställa upp med lån till reparationer. Ett exempel på helt onödig rundgång av pengar. För att undvika rundgång resp. alternativet hyreshöjning måste amorteringen av räntelån få en annan uppläggning än den nu gällande. Lånen måste betraktas för vad de verkligen är, uppskjutna räntor. Som sådana blir de avdragsgilla vid deklaration. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar att vid amortering av räntelån skall samma amorteringstakt tillämpas som gäller för bostadslån, [2. att beslutar att räntelån/uppskjuten ränta vid betalning skall vara avdragsgill vid deklaration.1] 1985/86 Bo230 1 1985/86: Sk354.