mot · G902n320 · 1986-01-27 00:00:00 — Motion till 1985/86:N320 och () Riksprovplatsernas informationsplikt m. m. För vissa produkter kräver den föreskrivande myndigheten ett typgodkännande innan de får säljas på den svenska marknaden. Typgodkännandet kan utfärdas av den föreskrivande myndigheten eller av en riksprovplats. Detta föregås av en besiktning och provning görs av den riksprovplats som utsetts att hantera produktgruppen. Riksprovplatsens uppgift är att kontrollera att produkten är utförd och fungera på det sätt som myndigheten föreskriver och ibland även att den inte på annat sätt kan medföra risk för liv och hälsa. Föreskriften kan innehålla funktionskrav som inte är preciserade. Det krävs därför ytterligare information till riksprovplatsens funktionärer om hur proven skall utföras, vilka resultat som kan godtas och om besiktningens innehåll. Riksprovplatserna sammanställer därför instruktioner för sin personal. Genom att föreskriften inte är detaljutformad kommer de provförfaranden och kravnivåer som riksprovplatsen anger i sin instruktion att i många fall styra utformningen av produkten. Tillverkaren vill även prova sin produkt hemma enligt riksprovplatsens förfarande innan den sänds till riksprovplatsen. För att en leverantör skall kunna vara säker på att hans produkt utformas enligt den föreskrivande myndighetens krav måste han ha tillgång både till kungörelsen och riksprovplatsens tekniska instruktion eller meddelande. Ett problem är den långa tid riksprovplatsen behöver för att utforma sina instruktioner. Ett exempel är arbetarskyddsstyrelsens kungörelse AFS 1984:13 av som bl. a. meddelar att ledningsbrottsventil skall finnas på grävmaskiner fr. o. m. . Den tekniska instruktionen från riksprovplatsen SMP blev klar först dvs. innan kungörelsen trädde i kraft. Eftersom tillverkarna är mycket obenägna att satsa utvecklingskostnader innan kravspecifikationen är klar var alldeles för kort för att produktion skulle hinna komma i gång . Ytterligare problem uppstår därigenom att riksprovplatsen betraktar sina instruktioner och meddelanden som interna. Det medför att man inte informerar andra parter t. ex. tillverkare och leverantörer, vilket skapar en stor osäkerhet om vilka regler som gäller eller ej. Ett exempel är SA meddelande TS 85/8 vars innehåll är av stor betydelse för importörer av kylkomponenter. Ett tredje problem är att riksprovplatserna ändrar sina instruktioner. Det förvärras av att man inte informerar om ändringarna. Resultatet kan bli att en importör först när maskinen skall provas får besked om att kraven har ändrats. Detta har hänt en importör av tyska grävmaskiner. Exempel är SMP:s instruktion om första besiktning i det avsnitt som handlar om stjälpning över motvikt. Jämfört med upplaga skärptes kraven i ett blad i Teknisk instruktion 5.102 3 per utan att leverantörerna informerades. Sett med utländska leverantörers ögon är rättsläget obegripligt. Den föreskrivande myndighetens kungörelse som skall vara rättesnöret gäller bara delvis. I en inofficiell intern skrivelse kan riksprovplatser ändra innehållet. Här föreligger utan tvekan tekniskt handelshinder. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär ett förslag till ny lagstiftning och nya bestämmelser beträffande riksprovplatsernas informationsplikt m. m. () () 1985/86 N320